title: 90/618/EEZ: Direktiva Vijeća od 8. studenoga 1990. o izmjeni, posebice u pogledu osiguranja od odgovornosti za upotrebu motornih vozila, Direktive 73/239/EEZ i Direktive 88/357/EEZ o usklađivanju zakona i drugih propisa o izravnom osiguranju osim životnog osiguranja

text:
               06/Sv. 10

               HR

               Službeni list Europske unije

               59

         31990L0618

               L 330/44

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         DIREKTIVA VIJEĆA
   od 8. studenoga 1990.
   o izmjeni, posebice u pogledu osiguranja od odgovornosti za upotrebu motornih vozila, Direktive 73/239/EEZ i Direktive 88/357/EEZ o usklađivanju zakona i drugih propisa o izravnom osiguranju osim životnog osiguranja
   (90/618/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   Uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegov članak 57. stavak 2. i članak 66.,
   Uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   U suradnji s Europskim parlamentom (2),
   Uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (3),
   Budući da je u svrhu razvoja unutarnjeg tržišta osiguranja Vijeće 24. srpnja 1973. donijelo Direktivu 73/239/EEZ o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na osnivanje i obavljanje poslova izravnog osiguranja osim životnog osiguranja (4) (dalje u tekstu: Prva direktiva), a 22. lipnja 1988. Direktivu 88/357/EEZ o usklađivanju zakona i drugih propisa koji se odnose na izravno osiguranje osim životnog osiguranja, koja propisuje odredbe kako bi se olakšalo učinkovito ostvarivanje slobode pružanja usluga i o izmjeni Direktive 73/239/EEZ (5) (dalje u tekstu: Druga direktiva);
   Budući da je Direktiva 88/357/EEZ olakšala društvima za osiguranje koja imaju središnju upravu u Zajednici pružanje usluga u državama članicama, čime je ugovarateljima osiguranja omogućeno da se osiguraju ne samo kod osiguravatelja s poslovnim nastanom u njihovoj zemlji, nego i kod osiguravatelja koji imaju središnju upravu u Zajednici, a poslovni nastan u drugim državama članicama;
   Budući da su iz područja primjene odredbi Direktive 88/357/EEZ, posebno u pogledu slobode pružanja usluga, isključeni određeni rizici, čiju primjenu po tim odredbama u to vrijeme sprječavaju specifični propisi koje su donijela tijela država članica, a imajući u vidu prirodu i socijalne implikacije tih odredbi; budući da je bilo predviđeno da će ova isključenja biti preispitana nakon što ta Direktiva bude u primjeni neko vrijeme;
   Budući da se jedno od isključenja pritom odnosilo na osiguranje od odgovornosti za upotrebu motornih vozila, osim odgovornosti prijevoznika;
   Budući da se Komisija kod donošenja gore navedene Direktive obvezala Vijeću čim prije predočiti prijedlog vezan uz slobodu pružanja usluga u području osiguranja od građanskopravne odgovornosti za upotrebu motornih vozila (osim odgovornosti prijevoznika);
   Budući da, podložno uvjetima iz te iste Direktive vezano uz obvezno osiguranje, prikladno je za navedenu vrstu osiguranja od odgovornosti za upotrebu motornih vozila predvidjeti mogućnost tretmana velikih rizika u smislu članka 5. iste Direktive;
   Budući da bi trebalo predvidjeti tretman velikih rizika i za osiguranja od oštećenja ili gubitka cestovnih motornih vozila i cestovnih vozila, osim motornih vozila;
   Budući da je Direktivom 88/357/EEZ utvrđeno da rizike koji se mogu pokriti pomoću suosiguranja na razini Zajednice u smislu Direktive Vijeća 78/473/EEZ od 30. svibnja 1978. o usklađivanju zakona i drugih propisa koji se odnose na suosiguranje na razini Zajednice (6) predstavljaju veliki rizici prema definiciji iz Direktive 88/357/EEZ; budući da će uključivanje vrste osiguranja motornih vozila u definiciju velikih rizika iz Direktive 88/357/EEZ kroz ovu Direktivu, djelovati tako da će ova vrsta osiguranja biti uključena u listu vrsta osiguranja koje mogu biti pokrivene pomoću suosiguranja na razini Zajednice.
   Budući da se Direktiva Vijeća 72/166/EEZ od 24. travnja 1972. o usklađivanju zakona država članica koji se odnose na osiguranje od građanskopravne odgovornosti za upotrebu motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti (7), kako je zadnje izmijenjena Direktivom 90/232/EEZ (8), temelji na sustavu zelene karte i sporazumima između nacionalnih ureda za osiguranje, kako bi se omogućilo ukidanje kontrole zelene karte;
   Budući da bi državama članicama trebalo dozvoliti prijelazne odredbe radi postupne primjene specifičnih odredbi ove Direktive u vezi tretmana velikih rizika za navedene vrste osiguranja, čak i ako su ti rizici pokriveni suosiguranjem;
   Kako bi se osiguralo da sustav zelene karte i sporazumi između nacionalnih ureda za osiguranje i dalje uredno funkcioniraju, trebalo bi zahtijevati da se društva za osiguranje koja se bave osiguranjem od odgovornosti za upotrebu motornih vozila u jednoj državi članici u okviru pružanja usluga, u toj državi članici priključe uredu te države članice i da sudjeluju u financiranju istog;
   Budući da se Direktivom Vijeća 84/5/EEZ od 30. prosinca 1983. o usklađivanju zakona država članice koji se odnose na osiguranje od građanskopravne odgovornosti za upotrebu motornih vozila (9), kako je zadnje izmijenjena Direktivom broj 90/232/EEZ, zahtijevalo da države članice osnuju tijelo (garancijski fond) čija je zadaća osigurati naknadu štete žrtvama nezgoda koje su uzrokovala neosigurana ili nepoznata vozila;
   Budući da bi se isto tako trebalo zahtijevati da se društva za osiguranje koja se bave osiguranjem od odgovornosti za upotrebu motornih vozila u jednoj državi članici u okviru pružanja usluga, priključe garancijskom fondu osnovanom u toj državi članici i da sudjeluju u njegovom financiranju;
   Budući da propisi o pokriću povećanih rizika koji su na snazi u nekim državama članicama primjenjuju na sva društva koja pokrivaju rizike preko svojih poslovnih nastana koji se nalaze ondje; budući da je smisao tih propisa stvoriti protutežu obveznom karakteru osiguranja od odgovornosti za upotrebu motornih vozila, tako da vozači dobiju mogućnost sklapanja osiguranja ove vrste; budući da bi državama članicama trebalo omogućiti da primjenjuju ove propise na društva koja na njihovu državnom području pružaju usluge, ako je to opravdano općim interesom i ako ne prelazi potrebnu mjeru.
   Budući da se u području osiguranja od odgovornosti za upotrebu motornih vozila zaštita interesa oštećenika koji mogu podnijeti odštetni zahtjev tiče zapravo svakog pojedinca, stoga je preporučljivo osigurati da ove osobe ne budu stavljene u nepovoljan položaj i da im ne nastanu veće nepogodnosti time što osiguravatelj od odgovornosti za upotrebu motornih vozila obavlja poslove u okviru pružanja usluga, a ne preko poslovnog nastana; budući da u ovu svrhu, i samo ako interesi ovih osoba nisu dovoljno zaštićeni propisima koji se odnose na društvo koje pruža usluge u državi članici u kojoj ima poslovni nastan, treba predvidjeti da država članica pružanja usluga zahtijeva da društvo imenuje predstavnika koji ima boravište ili poslovni nastan na njezinu državnom području, koji prikuplja sve potrebne podatke o štetnom slučaju i koji ima dovoljne ovlasti da zastupa društvo prema oštećenim osobama koje bi mogle podnositi odštetne zahtjeve, uključujući ovlasti za isplatu odgovarajućih iznosa po odštetnim zahtjevima, te ako je potrebno, da zastupa društvo pred sudovima i tijelima te države članice vezano uz odštetne zahtjeve.
   Budući da se od predstavnika može zahtijevati i da zastupa društvo pred nadležnim tijelima države članice pružanja usluga u vezi provjere postojanja i valjanosti police osiguranja od odgovornosti za upotrebu motornih vozila;
   Budući da bi trebalo predvidjeti fleksibilan postupak s kojim s može procijeniti postojanje uzajamnosti s trećim zemljama na razini Zajednice; budući da nije svrha ovog postupka zatvoriti financijska tržišta Zajednice nego naprotiv, budući da zajednica namjerava držati svoja tržišta otvorenima ostalom dijelu svijeta, jačanje liberalizacije globalnih financijskih tržišta u trećim zemljama; budući da u tu svrhu ova Direktiva predviđa postupke za vođenje pregovora s trećim zemljama, te ako ne preostane ništa drugo, kao zadnja mogućnost ostaje poduzimanje mjera s kojima će se obustaviti novi zahtjevi za izdavanjem odobrenja za rad odnosno ograničiti izdavanje novih odobrenja za rad,
   DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   U smislu ove Direktive:

               (a)

               „vozilo” znači vozilo prema definiciji iz članka 1. točke 1. Direktive 72/166/EEZ;

               (b)

               „ured” znači nacionalni ured za osiguranje prema definiciji iz članka 1. točke 3. Direktive 72/166/EEZ;

               (c)

               „garancijski fond” znači tijelo iz članka 1. točke 4. Direktive 84/5/EEZ;

               (d)

               „matično društvo” znači matično društvo prema definiciji iz članaka 1. i 2. Direktive 83/349/EEZ (10);

               (e)

               „društvo kći” znači društvo kći prema definiciji iz članaka 1. i 2. Direktive 83/349/EEZ;

         svako društvo kći društva kćeri smatra se društvom kćeri matičnog društva koje je na čelu tih društava.
   Članak 2.
   U članku 5. točki (d) Direktive 73/239/EEZ „rizici razvrstani u vrste osiguranja 8, 9, 13 i 16 iz točke A Priloga” u prvom stavku točke iii. zamjenjuje se sljedećim:

      „rizici razvrstani u vrste osiguranja 3, 8, 9, 10, 13 i 16 iz točke A Priloga”.

   Članak 3.
   1.   Naslov glave III. Direktive 73/239/EEZ zamjenjuje se sljedećim:

      „GLAVA III.A

         Propisi koji se primjenjuju na zastupništva ili na podružnice s poslovnim nastanom unutar Zajednice, a koji pripadaju društvima čije su središnje uprave izvan Zajednice.”

   2.   Sljedeći naslov stavlja se iza članka 29. Direktive 73/239/EEZ:

      „GLAVA III. B

         Propisi koji se primjenjuju na društva kćeri matičnih društava koja su uređena pravom trećih zemalja, i na stjecanje udjela od strane ovih matičnih društava.”

   Članak 4.
   Članci 29.a i 29.b dodaju se Glavi III. B Direktive 73/239/EEZ:

      „Članak 29.a
      Nadležna tijela države članice obavještavaju Komisiju:

                  (a)

                  o svakom odobrenju za rad izdanom izravnom ili neizravnom društvu kćeri čije jedno ili više matičnih društava uređuje pravo treće zemlje. Komisija o tome obavještava Odbor za osiguranje koji osniva Vijeće na prijedlog Komisije;

                  (b)

                  kada god takvo matično društvo stekne udjel u društvu za osiguranje iz Zajednice, tako da mu to društvo za osiguranje postaje društvo kći. Komisija o tome obavještava Odbor za osiguranje koji osniva Vijeće na prijedlog Komisije.

            Kada se odobrenje za rad izdaje izravnom ili neizravnom društvu kćeri jednog ili više matičnih društava uređenih pravom trećih zemalja, struktura grupe navodi se u obavijesti koju nadležna tijela upućuju Komisiji.
      Članak 29.b
      1.   Države članice obavještavaju Komisiju o svakom problemu opće prirode na koji su naišla njihova društva za osiguranje prilikom poslovnog nastana ili obavljanja poslova u trećoj zemlji.
      2.   Najkasnije šest mjeseci prije početka primjene ove Direktive, a nakon toga periodično, Komisija sastavlja izvješće u kojem ispituje tretman društava za osiguranje iz Zajednice u trećim zemljama u smislu stavaka 3. i 4., i to u pogledu poslovnog nastana i obavljanja poslova osiguranja, i u pogledu stjecanja udjela u društvima za osiguranje trećih zemalja. Komisija podnosi ta izvješća Vijeću s prikladnim prijedlozima.
      3.   Smatra li Komisija, na temelju izvještaja iz stavka 2. ili na temelju drugih informacija, da treća zemlja nije društvima za osiguranje iz Zajednice omogućila isti učinkovit pristup tržištu usporediv s onim koji Zajednica daje društvima za osiguranje iz te iste treće zemlje, Komisija može podnijeti prijedloge Vijeću radi davanja odgovarajućih ovlaštenja za vođenje pregovora koji će imati za cilj da se za društva za osiguranje Zajednice ishodi usporedivi položaj glede tržišnog natjecanja. Vijeće donosi odluku kvalificiranom većinom.
      4.   Smatra li Komisija, na temelju izvještaja iz stavka 2. ili na temelju drugih informacija, da društva za osiguranje iz Zajednice u trećoj zemlji nemaju isti tretman glede tržišnog natjecanja kao domaća društva za osiguranje i da nisu ispunjeni uvjeti učinkovitog pristupa tržištu, Komisija može započeti pregovore radi ispravljanja takve situacije.
      U slučaju opisanom u prvom podstavku, uz pokretanje pregovora može se svakodobno u skladu s postupkom utvrđenim u aktu o osnivanju Odbora za osiguranje iz članka 29.a, odlučiti da nadležna tijela država članica moraju ograničiti ili obustaviti svoje odluke u pogledu sljedećeg:

                  —

                  zahtjeva za izdavanjem odobrenja za rad, bilo onih koji se podnose za vrijeme donošenja odluke ili onih koji su podneseni nakon nje, i

                  —

                  stjecanja udjela od strane izravnih ili neizravnih matičnih društava koje uređuje pravo dotične treće zemlje.

            Ove mjere ne smiju trajati duže od tri mjeseca.
      Prije isteka ovog roka od tri mjeseca, Vijeće može uzimajući u obzir ishod pregovora, na prijedlog Komisije, kvalificiranom većinom donijeti odluku o nastavku mjera.
      Ova ograničenja ili obustava se ne primjenjuju prilikom osnivanja društava kćeri od strane društava za osiguranje ili njihovih društava kćeri koji imaju propisno odobrenje za rad u Zajednici, niti prilikom stjecanja udjela u društvu za osiguranje Zajednice od strane ovih društava ili društava kćeri.
      5.   Smatra li Komisija da se pojavila neka od situacija opisana u stavcima 3. i 4., države članice odmah obavještavaju Komisiju na njezin zahtjev:

                  (a)

                  o svakom zahtjevu za izdavanje odobrenja za rad izravnom ili neizravnom društvu kćeri, čije je jedno ili više matičnih društava uređeno pravom dotične treće zemlje;

                  (b)

                  o svakoj namjeri takvog društva da stekne udjele u društvu za osiguranje iz Zajednice čime bi to društvo za osiguranje postalo društvo kći tog društva.

            Ova obveza pružanja informacija prestaje nakon što je zaključen sporazum s trećom zemljom iz stavaka 3. i 4. ili ako su prestale važiti mjere iz drugog i trećeg podstavka stavka 4.
      6.   Mjere donijete po ovom članku u skladu su s obvezama Zajednice iz međunarodnih bilateralnih ili multilateralnih sporazuma koji uređuju osnivanje i obavljanje poslova društava za osiguranje.”

   Članak 5.
   U drugom podstavku članka 12. stavka 2. Direktive 88/357/EEZ, druga i treća alineja se brišu.
   Članak 6.
   U glavi III. Direktive 88/357/EEZ umeće se sljedeći članak:

      „Članak 12.a
      1.   Ovaj se članak primjenjuje u slučajevima kada društvo preko svog poslovnog nastana koji se nalazi u državi članici, pokriva rizik razvrstan u vrstu osiguranja 10 iz točke A Priloga Direktivi 73/239/EEZ, osim odgovornosti prijevoznika, koji se nalazi u drugoj državi članici.
      2.   Država članica pružanja usluga zahtjeva da društvo bude član i da sudjeluje u financiranju njezina nacionalnog ureda i nacionalnog garancijskog fonda.
      Od društva se međutim ne smije zahtijevati da vrši uplate ili daje doprinose za ured i fond države članice pružanja usluga za rizike pokrivene u okviru pružanja usluga, osim onih koji se obračunavaju po istoj osnovici kao u slučaju društava koja preko poslovnog nastana koji se nalazi u toj državi članici pokrivaju rizike vrste osiguranja 10, osim odgovornosti prijevoznika, a na temelju prihoda od premija iz te vrste osiguranja ili na temelju broja rizika koje pokriva ta vrsta osiguranja u toj državi članici.
      3.   Ova Direktiva ne sprečava da se od društva za osiguranje koje pruža usluge zahtjeva da se pridržava propisa države članice pružanja usluga koji se odnose na pokriće povećanih rizika, ako ti propisi vrijede za društva s poslovnim nastanom u toj državi članici.
      4.   Država članica pružanja usluga zahtjeva da društva osiguraju da osobe koje su podnijele odštetne zahtjeve u vezi događaja koji su se zbili na njezinu državnom području, ne budu stavljene u nepovoljniji položaj samo zato jer društvo pokriva rizik vrste osiguranja 10, osim odgovornosti prijevoznika, u okviru pružanja usluga, a ne preko poslovnog nastana u toj državi.
      U tu svrhu država članica pružanja usluga zahtjeva da društvo imenuje predstavnika koji ima boravište ili poslovni nastan na njezinu državnom području, koji prikuplja sve potrebne podatke o štetnom slučaju i koji ima dovoljne ovlasti da zastupa društvo prema oštećenim osobama koje bi mogle podnositi odštetne zahtjeve, uključujući ovlasti za isplatu odgovarajućih iznosa po odštetnim zahtjevima, te ako je potrebno, da zastupa društvo pred sudovima i tijelima te države članice vezano uz odštetne zahtjeve.
      Od predstavnika se može zahtijevati i da zastupa društvo pred nadležnim tijelima države članice pružanja usluga u vezi provjere postojanja i valjanosti police osiguranja od odgovornosti za upotrebu motornih vozila.
      Država članica pružanja usluga ne može zahtijevati da predstavnik obavlja poslove u ime društva koje ga je imenovalo, osim onih koji su utvrđeni u drugom i trećem podstavku. Imenovani predstavnik ne smije u ime navedenog društva obavljati poslove izravnog osiguranja.
      Imenovanje predstavnika ne predstavlja samo po sebi otvaranje podružnice ili zastupništva u smislu članka 6. stavka 2. točke (b) Direktive 73/239/EEZ, a predstavnik ne predstavlja poslovni nastan u smislu članka 2. točke (c) ove Direktive.”

   Članak 7.
   1. U članku 15. stavku 1. i članku 16. stavku 1. Direktive 88/357/EEZ dodaje se sljedeći podstavak:
   „Svaka država članica na čijem državnom području društvo namjerava pružati usluge koje pokrivaju rizike vrste osiguranja10, osim odgovornosti prijevoznika, može zahtijevati da društvo:

               —

               obavijesti o imenu i adresi predstavnika za likvidaciju šteta iz članka 12.a stavka 4.;

               —

               dostavi izjavu da je društvo postalo član nacionalnog ureda i nacionalnog garancijskog fonda države članice pružanja usluga.”

         Članak 8.
   U članku 21. stavku 2. Direktive 88/357/EEZ dodaje se sljedeći podstavak:

      „Svaka država članica može zahtijevati da se u gore spomenutim dokumentima također navedu ime i adresa predstavnika za likvidaciju šteta društva za osiguranje.”

   Članak 9.
   Članak 22. stavak 1. Direktive 88/357/EEZ zamjenjuje se sljedećim:

      „1.   Svaki poslovni nastan obavještava svoje nadzorno tijelo, u odnosu na poslove koji su sklopljeni u okviru pružanja usluga, o iznosu primljenih premija, bez odbitka reosiguranja, po državi članici i po podskupini osiguranja.
      Podskupine osiguranja definirane su kako slijedi:

                  —

                  nezgoda i bolest (1 i 2),

                  —

                  osiguranje motornih vozila (3, 7 i 10, s time da su podaci za vrstu osiguranja 10, osim odgovornosti prijevoznika, specificirani),

                  —

                  požar i ostala oštećenja imovine (8 i 9),

                  —

                  zrakoplovno, pomorsko i transportno osiguranje (4, 5, 6, 7, 11 i 12),

                  —

                  opća odgovornost (13),

                  —

                  kredit i jamstvo (14 i 15),

                  —

                  ostale vrste osiguranja (16, 17 i 18).

            Nadzorno tijelo svake države članice prosljeđuje ove informacije nadzornim tijelima svake države članice pružanja usluga.”

   Članak 10.
   Zadnji podstavak članka 27. stavka 1. Direktive 88/357/EEZ zamjenjuje se sljedećim:

      „Odstupanja koja su dopuštena od 1. siječnja 1995. primjenjuju se samo na ugovore koji pokrivaju rizike razvrstane u vrste osiguranja 3, 8, 9, 10, 13 i 16, koji se nalaze isključivo u jednoj od četiri države članice koje koriste prijelazne odredbe.”

   Članak 11.
   Bez obzira na članak 23. stavak 2. Direktive 88/357/EEZ, u slučaju velikih rizika u smislu članka 5. točke (d) Direktive 73/239/EEZ, razvrstanih pod vrstom osiguranja 10, osim odgovornosti prijevoznika, država članica pružanja usluga može propisati da:

               —

               iznos tehničkih pričuva za dotični ugovor utvrđuje se pod nadzorom tijela dotične države članice, u skladu s njezinim propisima ili, ako takvih propisa nema, u skladu s uobičajenom praksom u toj državi članici, do datuma kada se države članice moraju uskladiti s Direktivom o usklađivanju godišnjih financijskih izvještaja društava za osiguranje,

               —

               pokriće pričuva istovjetnom i usklađenom imovinom podliježe nadzoru tijela te države članice u skladu s njezinim propisima ili uobičajenom praksom, do objave Treće direktive o neživotnom osiguranju,

               —

               lokalizacija imovine iz druge alineje podliježe nadzoru tijela te države članice u skladu s njezinim propisima ili uobičajenom praksom, do datuma kada se države članice moraju uskladiti s Trećom direktivom o neživotnom osiguranju.

         Članak 12.
   Države članice izmjenjuju svoje nacionalne odredbe kako bi se uskladile s ovom Direktivom u roku od 18 mjeseci od datuma njezine objave (11) i o tome odmah obavještavaju Komisiju.
   Odredbe izmijenjene u skladu s prvim podstavkom primjenjuju se u roku od 24 mjeseca od datuma objave ove Direktive.
   Članak 13.
   Ova je Direktiva upućena svim državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 8. studenog 1990.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         P. ROMITA

      (1)  SL C 65, 15.3.1989., str. 6. i SL C 180, 20.7.1990., str. 6.

      (2)  SL C 68, 19.3.1990., str. 85. i Odluka od 10. listopada 1990. (još nije objavljena u Službenom listu).

      (3)  SL C 194, 31.7.1989., str. 3.

      (4)  SL L 228, 16.8.1973., str. 3.

      (5)  SL L 172, 4.7.1988., str. 1.

      (6)  SL L 151, 7.6.1978., str. 25.

      (7)  SL L 103, 2.5.1972., str. 1.

      (8)  SL L 129, 19.5.1990., str. 33.

      (9)  SL L 8, 11.1.1984., str. 17.

      (10)  SL L 193, 18.7.1983., str. 1.

      (11)  Ova je Direktiva priopćena državama članicama 20. studenoga 1990.


title: 91/662/EEZ: Direktiva Komisije od 6. prosinca 1991. o prilagodbi tehničkom napretku Direktive Vijeća 74/297/EEZ u odnosu na ponašanje upravljača i stupa upravljača u sudaru

text:
               13/Sv. 027

               HR

               Službeni list Europske unije

               3

         31991L0662

               L 366/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               06.12.1991.

      DIREKTIVA KOMISIJE

   od 6. prosinca 1991.
   o prilagodbi tehničkom napretku Direktive Vijeća 74/297/EEZ u odnosu na ponašanje upravljača i stupa upravljača u sudaru
   (91/662/EEZ)
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 74/297/EEZ od 4. lipnja 1974. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na unutarnju opremljenost motornih vozila (ponašanje upravljačkog mehanizma u slučaju sudara) (1), a posebno njezin članak 5.,
   budući da je, s obzirom na stečeno iskustvo i najnoviju tehnologiju, primjereno u slučaju čelnog sudara poboljšati zaštitu koja se nudi vozaču kroz nadzor ponašanja upravljača i upravljačkog mehanizma što je cilj Direktive 74/297/EEZ, usklađivanjem s najnovijim trendovima u odgovarajućem Pravilniku Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu i uvođenjem nekih daljnjih poboljšanja;
   budući da, s obzirom na stečeno iskustvo iz nesreća koje navodi da upravljač treba biti mekan kako bi zaštitio lice vozača od ozbiljne ozljede, treba uvesti daljnje izmjene ove Direktive u tom smislu; budući da, kako je raspoloživo nekoliko prijedloga ispitne metode, Komisija treba dostaviti daljnji prijedlog Odboru za prilagodbu tehničkom napretku do 31. prosinca 1991.;
   budući da su odredbe ove Direktive u skladu s mišljenjem Odbora za prilagodbu tehničkom napretku direktiva o motornim vozilima,
   DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Ovime se izmjenjuju prilozi Direktivi 74/297/EEZ u skladu s prilozima ovoj Direktivi.
   Članak 2.
   1.   S učinkom od 1. listopada 1992. države članice ne mogu

               (a)

                           —

                           odbiti, u vezi s tipom vozila, dodijeliti EZ homologaciju tipa, ni izdati presliku certifikata određenu u članku 10. stavku 1. zadnjoj alineji Direktive Vijeća 70/156/EEZ (2), niti dodijeliti nacionalnu homologaciju tipa, ni

                           —

                           zabraniti stavljanje vozila u promet,
                           zbog razloga koji se odnose na njihov upravljački mehanizam ako je on homologiran u skladu s Direktivom 74/297/EEZ kako je izmijenjena ovom Direktivom;

               (b)

                           —

                           odbiti dodijeliti EZ homologaciju tipa u vezi s upravljačkim mehanizmom koji je namijenjen za ugradbu u vozilo ili vozila, ni

                           —

                           zabraniti stavljanje u promet upravljačkog mehanizma koji je namijenjen za ugradbu u vozilo ili vozila,
                           ako spomenuti upravljački mehanizam zadovoljava zahtjeve Direktive 74/297/EEZ, kako je izmijenjena ovom Direktivom.

         2.   S učinkom od 1. listopada 1996., u vezi s motornim vozilima kategorije M1 koja nemaju ravnu vozačku kabinu, države članice:

               —

               više ne trebaju izdavati preslike certifikata određene u članku 10. stavku 1. zadnjoj alineji Direktive 70/156/EEZ, i

               —

               mogu odbiti dodijeliti nacionalnu homologaciju tipa

         zbog razloga koji se odnose na upravljački mehanizam ako isti ne zadovoljava zahtjeve Direktive 74/297/EEZ kako je izmijenjena ovom Direktivom.
   3.   S učinkom od 1. listopada 1995., u vezi s motornim vozilima s ravnom vozačkom kabinom, kategorije M1 i svih N1 motornih vozila s najvećom dozvoljenom masom koja ne prelazi 1 500 kilograma, države članice:

               —

               više ne trebaju izdavati preslike certifikata određene u članku 10. stavku 1. zadnjoj alineji Direktive 70/156/EEZ, i

               —

               mogu odbiti dodijeliti nacionalnu homologaciju tipa

         zbog razloga koji se odnose na upravljački mehanizam ako on ne zadovoljava zahtjeve Direktive 74/297/EEZ kako je izmijenjena ovom Direktivom.
   4.   S učinkom od 1. listopada 1996. u vezi vrsta upravljačkih naprava države članice:

               —

               više ne trebaju izdavati preslike certifikata predviđene u članku 10. stavku 1. zadnjoj alineji Direktive 70/156/EEZ, i

               —

               mogu odbiti dodijeliti nacionalnu homologaciju tipa

         zbog razloga koji se odnose na upravljačku napravu, ako ta upravljačka naprava ne zadovoljava zahtjeve stavaka 5.2., 5.3. i 5.4. Priloga I. Direktivi 74/297/EEZ kako je izmijenjena ovom Direktivom.
   5.   S učinkom od 1. listopada 1996. države članice mogu zabraniti početak uporabe vozila u kojima upravljački mehanizmi ne zadovoljavaju zahtjeve Direktive 74/297/EEZ kako je izmijenjena ovom Direktivom.
   Međutim, ovo se ne primjenjuje do 1. listopada 1997.:

               —

               na vozilo kategorije M1 s ravnom vozačkom kabinom, ni

               —

               na vozilo kategorije N1 s najvećom dozvoljenom masom koja ne prelazi 1 500 kilograma, niti

               —

               u slučaju vozila kategorije M1 koje nije vozilo s ravnom vozačkom kabinom, s obzirom na zahtjeve određene u točki 5.1. Priloga I. (najveća okomita istisnina stupa upravljača).

         6.   S učinkom od 1. listopada 1995. države članice mogu zabraniti stavljanje u promet upravljačkih naprava namijenjenih za ugradbu u vozilo ili vozila, ako ti upravljački mehanizmi ne zadovoljavaju zahtjeve određene u stavcima 5.2., 5.3. i 5.4. Priloga I. Direktivi 74/297/EEZ kako je izmijenjena ovom Direktivom.
   Članak 3.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 1. listopada 1992. i o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kad države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   2.   Države članice osiguravaju da se Komisiji dostave glavne odredbe nacionalnog prava koje donesu u području obuhvaćenom ovom Direktivom.
   Članak 4.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 6. prosinca 1991.

            Za Komisiju

         Martin BANGEMANN

            Potpredsjednik

      (1)  SL L 165, 20.6.1974., str. 16.

      (2)  SL L 42, 23.2.1970., str. 1.
   PRILOG I.
   DEFINICIJE, ZAHTJEV ZA EZ HOMOLOGACIJU TIPA, EZ HOMOLOGACIJA TIPA, SPECIFIKACIJE, ISPITIVANJA, SUKLADNOST PROIZVODNJE
   1.   PODRUČJE PRIMJENE
   Ova se Direktiva primjenjuje na ponašanje upravljačkog mehanizma motornih vozila kategorije M1 i vozila kategorije N1 s najvećom dozvoljenom masom manjom od 1 500 kilograma, s obzirom na zaštitu vozača u čelnom sudaru.
   Na zahtjev proizvođača, vozila koja pripadaju drugim kategorijama mogu se odobriti u skladu s ovom Direktivom.
   2.   DEFINICIJE
   U smislu ove Direktive
   „Ponašanje upravljačkog mehanizma u slučaju sudara” znači ponašanje ovog mehanizma pod učinkom tri vrste sile, tj.:
   2.1.1.   sile koje proizlaze iz čelnog sudara koje mogu izazvati istiskivanje stupa upravljača prema stražnjem dijelu;
   2.1.2.   sile zbog nepokretnosti glave vozača u slučaju sudara s upravljačkom napravom u čelnom sudaru;
   2.1.3.   sile zbog nepokretnosti tijela vozača u slučaju sudara s upravljačkom napravom u čelnom sudaru;
   „Tip vozila” znači kategorija motornih vozila koja se ne razlikuju u bitnim značajkama kao što su:
   2.2.1.   nosiva konstrukcija, dimenzije, oblik i materijali od kojih je izrađen dio vozila ispred upravljačke naprave;
   2.2.2.   mase vozila koje je u voznom stanju, kako je određeno u točki 2.6. Priloga I. Direktivi 70/156/EEZ bez vozača.
   2.3.   „Upravljačka naprava” znači dio upravljačkog mehanizma, uobičajeno kolo upravljača, kojom upravlja vozač.
   2.4.   „Tip upravljačke naprave” znači kategorija upravljačkih naprava koje se ne razlikuju po bitnim značajkama kao što su konstrukcija, dimenzije, oblik i materijali od kojih su izrađene.
   2.5.   „Homologacija upravljačke naprava” znači homologacija određenog tipa upravljačke naprave s obzirom na zaštitu vozačeve glave i tijela od upravljačkog mehanizma pri udaru.
   2.6.   „Homologacija vozila” znači homologacija određenoga tipa vozila s obzirom na zaštitu vozačeve glave i tijela od upravljačkog mehanizma pri čelnom sudaru
   2.7.   „Univerzalna upravljačka naprava” znači upravljačka naprava koju je moguće ugraditi na više tipova vozila, pri čemu razlike u načinu pričvršćivanja upravljačke naprava na stup upravljača ne utječu na njezino ponašanje pri udaru.
   „Zračni jastuk” znači mekani jastuk koji je konstruiran tako da se pod tlakom napuni plinom i:
   2.8.1.   osmišljen je za zaštitu vozača vozila pri udarcu u upravljačku napravu, i
   2.8.2.   da se napuše uređajem koji se uključuje u slučaju sudara vozila.
   2.9.   „Obruč upravljačke naprave” znači približni torusni vanjski prsten u slučaju kola upravljača koji vozač pridržava rukom za vrijeme vožnje.
   2.10.   „Prečka” znači štap koji povezuje obruč upravljačke naprave s glavinom.
   „Glavina” znači dio upravljačke naprave, uobičajeno u središtu, koji:
   2.11.1.   povezuje upravljačku napravu s osovinom upravljača;
   2.11.2.   prenosi zakretni moment s upravljačke naprave na osovinu upravljača.
   2.12.   „Središte glavine upravljačke naprave” znači točka na površini glavine koja leži u osi osovine upravljača.
   2.13.   „Ravnina upravljačke naprave” u slučaju kola upravljača znači ravna površina koja dijeli obruč kola upravljača na dva jednaka dijela između vozača i prednjeg dijela vozila.
   2.14.   „Osovina upravljača” znači dio kojim se do kućišta prijenosnog mehanizma prenosi zakretni moment kojim se djeluje na upravljačku napravu.
   2.15.   „Stup upravljača” znači kućište u kojemu se nalazi osovina upravljača.
   2.16.   „Upravljački mehanizam” znači cjelina koja se sastoji od upravljačke naprave, stupa upravljača, ugradbenih dodataka, osovine upravljača, kućišta prijenosnog mehanizma i svih drugih sastavnih dijelova koji su namijenjeni dodatnoj apsorpciji energije u slučaju udara o upravljačke naprave.
   2.17.   „Prostor za putnike” znači prostor za smještaj putnika okružen krovom, podom, bočnim zidovima, vratima, vanjskim staklima, prednjom pregradom i ravninom naslona stražnjega sjedala.
   2.18.   „Udarna naprava” znači model glave u obliku polukugle promjera 165 mm u skladu s Prilogom IV. stavkom 3.
   2.19.   „R-točka”, znači referentna točka sjedala prema definiciji u Prilogu III. Direktivi 77/649/EEZ, kako je izmijenjena Direktivom 90/630/EEZ.
   3.   ZAHTJEV ZA EZ HOMOLOGACIJU TIPA
   3.1.   Tip vozila

   3.1.1.   Zahtjev za EZ homologaciju tipa vozila s obzirom na zaštitu vozača od upravljačkog mehanizma u slučaju sudara dostavlja proizvođač vozila ili njegov propisno ovlašteni zastupnik.
   3.1.2.   Zahtjevu se trebaju priložiti dolje navedeni dokumenti u tri primjerka uz sljedeće podatke:

               3.1.2.1.

               detaljan opis tipa vozila s obzirom na nosivu konstrukciju, dimenzije, oblik i materijale od kojih je izrađen dio vozila ispred upravljačke naprave;

               3.1.2.2.

               crteže upravljačkog mehanizma i njegovog pričvršćenja na podvozje i nadogradnju vozila, u odgovarajućem mjerilu i s dostatnim detaljima;

               3.1.2.3.

               tehnički opis tog mehanizma;

               3.1.2.4.

               masu vozila u voznom stanju;

               3.1.2.5.

               dokaz da je upravljačka naprava homologirana u skladu s točkama 5.2. i 5.3. dolje ako su primjenjive.

         3.1.3.   Sljedeće se dostavlja tehničkoj službi odgovornoj za provedbu ispitivanja za dodjelu homologacije:

               3.1.3.1.

               vozilo, koje predstavlja tip vozila koje se homologira, za ispitivanje iz točke 5.1. dolje;

               3.1.3.2.

               po odluci proizvođača, uz dogovor s tehničkom službom, drugo vozilo ili one dijelove vozila koji su bitni za ispitivanja iz točaka 5.2. i 5.3. dolje.

         3.2.   Tip upravljačke naprave

   3.2.1.   Zahtjev za EZ homologaciju tipa upravljačke naprave dostavlja proizvođač vozila ili njegov propisno ovlašteni zastupnik.
   Zahtjevu se trebaju priložiti dolje navedeni dokumenti u tri primjerka uz sljedeće podatke:
   3.2.2.1.   detaljan opis tipa upravljačke naprave s obzirom na konstrukciju, dimenzije i materijale od kojih je izrađena;
   3.2.2.2.   crteži upravljačkog mehanizma i njegovog pričvršćenja na podvozje i nadogradnju vozila, u odgovarajućem mjerilu i s dostatnim detaljima.
   3.2.3.   Naprava za upravljanje koja predstavlja tip naprave za upravljanje koju treba homologirati i, po odluci proizvođača i u dogovoru s tehničkom službom, oni dijelovi vozila koji su bitni za ispitivanje moraju se dostaviti tehničkoj službi odgovornoj za provedbu homologacijskih ispitivanja za ispitivanja iz točaka 5.2.i 5.3. dolje.
   4.   EZ HOMOLOGACIJA TIPA
   4.1.   Tijelo koje izdaje suglasnost treba provjeriti postojanje zadovoljavajućih mjera za osiguravanje učinkovitog nadzora sukladnosti proizvodnje prije dodjele homologacije tipa.
   Certifikat koji je usklađen s obrascem iz 4.2.1. ili 4.2.2. prilaže se certifikatu o EZ homologaciji tipa:
   4.2.1.   iz Priloga V. poglavlja A za zahtjeve iz 3.1.;
   4.2.2.   iz Priloga V. poglavlja B za zahtjeve iz 3.2.
   5.   TEHNIČKI ZAHTJEVI
   5.1.   Pri ispitivanju sudara, u voznom stanju i bez ispitne lutke, sa zaprekom vozila pri brzini od 48,3 km/h vrh stupa upravljača i njegova osovina ne smiju se pomaknuti unatrag više od 12,7 cm vodoravno i usporedno s uzdužnom osi vozila i 12,7 cm okomito u odnosu na točku u vozilu na koju nije djelovao sudar.
   5.2.   Pri udaru ispitnog tijela u upravljačku napravu, usmjerenog u nju relativnom brzinom od 24,1 km/h, u skladu s postupcima u Prilogu III., sila koja se od naprave za upravljanje prenosi na ispitno tijelo ne smije prijeći 1,111 daN.
   5.3.   Pri udaru udarnog tijela u upravljačku napravu, usmjerenog u nju relativnom brzinom od 24,1 km/h, u skladu s postupcima u Prilogu IV., usporenje udarnoga tijela od 80 g kumulativno ne smije djelovati dulje od 3 milisekunde. Usporenje mora uvijek biti manje od 120 g s CFC 600 Hz. (CFC = Channel Frequency Class – razred kanalne frekvencije).
   5.4.   Upravljačka naprava mora biti tako konstruirana, izrađena i ugrađena da:

      prije ispitivanja sudara propisanog u točkama 5.2. i 5.3. ni jedan dio površine upravljačke naprave usmjeren prema vozaču i koji može biti dotaknut kuglom promjera 165 mm ne smije imati neravnine ili oštre rubove s polumjerom zakrivljenosti manjim od 2,5 mm.
   5.4.1.1.   poslije ispitivanja sudara propisanog u točkama 5.2. i 5.3. dio površine upravljačke naprave usmjeren prema vozaču ne smije imati oštre ili hrapave rubove koji bi povećali opasnost ili težinu ozljede vozača. Male pukotine i napukline se zanemaruju.
   5.4.2.   Upravljačka naprava mora biti projektirana, izrađena i ugrađena tako da ne sadrži sastavne dijelove ili dodatke, uključujući i uređaj za aktiviranje sirene i pribor za ugradbu, koji bi mogla zakvačiti vozačevu odjeću ili nakit pri vozačevim uobičajenim pokretima.
   5.4.3.   U slučaju da upravljačke naprave ne čine dio izvorne opreme, mora se zahtijevati da one pri ispitivanju ispunjavaju tehničke zahtjeve u skladu s Prilogom III. točkom 2.1.3. i Prilogom IV. točkom 2.3.
   U slučaju „univerzalnih upravljačkih naprava” moraju biti ispunjeni zahtjevi za:
   5.4.4.1.   cijelo područje kutova stupa upravljača, pri čemu se podrazumijeva da se ispitivanja moraju provoditi barem pri najvećem i najmanjem kutu stupa upravljača za skupinu homologiranih tipova vozila za koja su aktivirajući uređaji predviđeni.
   5.4.4.2.   cijelo područje položaja udarne naprave (modela glave) i ispitnog tijela u odnosu na upravljačku napravu, pri čemu se podrazumijeva da se ispitivanje mora provesti barem za srednji položaj za skupinu homologiranih tipova vozila kojim su upravljačke naprave namijenjene. Kad se upotrebljava stup upravljača, to mora biti tip koji odgovara uvjetima „najnepovoljnijeg slučaja”.
   5.4.5.   Kad se prilagodni dijelovi upotrebljavaju za prilagodbu pojedinog tipa upravljačke naprave za područje stupova upravljača i ako može biti dokazano da s takvim prilagodnim dijelovima značajke apsorpcije energije sustava ostaju iste, sva ispitivanja mogu biti provedena s jednim tipom prilagodnoga dijela.
   6.   ISPITIVANJA
   6.1.   Usklađenost sa zahtjevima točke 5. provjerava se u skladu s metodama određenim u Prilozima II., III. i IV. Sva se mjerenja obavljaju na temelju ISO 6487-1987.
   6.2.   Međutim, mogu se dozvoliti druga ispitivanja prema odredbi tijela koje dodjeljuje suglasnost, pod uvjetom da se može dokazati jednakovrijednost. U takvom slučaju se izvješće prilaže dokumentaciji za suglasnost koja opisuje korištene metode i dobivene rezultate.
   7.   SUKLADNOST PROIZVODNJE
   7.1.   U slučaju EZ homologacije tipa vozila, kako bi se potvrdila sukladnost, dovoljan broj proizvedenih upravljačkih naprava treba podvrgnuti nasumičnim provjerama.
   7.2.   U slučaju EZ homologacije tipa naprave za upravljanje, kako bi se potvrdila sukladnost, dovoljan broj proizvedenih naprava za upravljanje treba podvrgnuti nasumičnim provjerama.
   7.3.   Kao opće pravilo provjere, kako su prethodno spomenute, trebaju biti ograničene na provjeravanje dimenzija. Međutim, prema potrebi, vozila ili naprave za upravljanje podvrgavaju se ispitivanju propisanom u točki 5.
   PRILOG II.
   ISPITIVANJE ČELNOG SUDARA SA ZAPREKOM
   1.   SVRHA
   Svrha ovog ispitivanja jest provjeriti zadovoljava li vozilo zahtjevima određenim u točki 5.1. Priloga I.
   2.   UGRADBA, POSTUPAK I MJERNI UREĐAJI
   2.1.   Ispitni poligon

   Ispitno područje treba biti dovoljno veliko da osigura zaletnu stazu, zapreke i tehničke naprave potrebne za ispitivanje. Završni dio staze, barem 5 m ispred zapreke, treba biti vodoravan (nagib manji od 3 % mjereno na duljini od jednog metra), ravan i gladak.
   2.2.   Zapreka

   Zapreka treba biti od armiranobetonskoga bloka čija je širina sprijeda najmanje 3 m, a visina najmanje 1,5 m. Debljina zapreke treba biti takva da je njezina masa barem 70 tona. Prednji dio treba biti ravan, uspravan i okomit na os zaletne staze te mora biti prekriven drvenim daskama debljine 19 ± 1 mm, koje trebaju biti u dobrom stanju. Između drvenih dasaka i zapreke treba se postaviti konstrukcija od čelične ploče debljine barem 25 mm. Zapreka s drukčijim značajkama može se upotrijebiti pod uvjetom da je površina udara veća od prednje zgužvane površine vozila koje se ispituje i pod uvjetom da daje istovrijedne rezultate.
   2.3.   Pogon vozila

   U trenutku udara na vozila ne smije više dodatno djelovati nikakva upravljačka ili pogonska naprava. Vozilo mora doći do zapreke u smjeru koji je okomit na zapreku: najveće poprečno odstupanje od ravnine između uspravne središnje crte prednjeg dijela vozila i uspravne središnje crte zapreke je ± 30 mm.
   2.4.   Stanje vozila

   2.4.1.   Za ispitivanje vozilo mora biti opremljeno svim uobičajenim sastavnim dijelovima i opremom koji su uključeni u masu neopterećenoga vozila ili biti u takvom stanju da u voznom stanju zadovoljava zahtjeve s obzirom na sastavne dijelove i opremu koji su bitni za prostor za putnike i raspodjelu mase vozila kao cjeline. Bez obzira na točku 5.1. Priloga I. moguće je na zahtjev proizvođača provesti ispitivanje s lutkama, pod uvjetom da one ni u jednome trenutku ne sprečavaju gibanje upravljačkog mehanizma. Masa lutaka ne smije se uzimati u račun za potrebe ispitivanja.
   2.4.2.   Kad se upotrebljava vanjski pogon vozila, spremnik za gorivo treba napuniti barem do 90 % njegova obujma nezapaljivom tekućinom gustoće između 0,7 i 1,0. Svi ostali sustavi (spremnici za tekućinu za kočnice, radijator itd.) mogu biti prazni.
   2.4.3.   Kad vozilo za pogon upotrebljava vlastiti motor, spremnik za gorivo mora biti napunjen barem do 90 % obujma. Svi drugi spremnici moraju biti potpuno napunjeni.
   Ako to proizvođač želi, a tehnička služba je suglasna, napajanje gorivom motora može se osigurati iz pomoćnog rezervoara malog kapaciteta. U tom slučaju, rezervoar se treba napuniti do barem 90 % njegova kapaciteta nezapaljivom tekućinom gustoće između 0,7 i 1.
   2.4.4.   Ako to proizvođač želi, tehnička služba odgovorna za provedbu ispitivanja može dozvoliti istom vozilu koje se rabi za ispitivanja propisana drugim direktivama (uključujući ispitivanja koja mogu utjecati na njegovu strukturu) da se također rabi za ispitivanja propisana ovom Direktivom.
   2.5.   Brzina pri udaru

   Brzina udara treba biti između 48,3 km/h i 53,1 km/h. Međutim, ako se ispitivanje provodi pri većoj brzini udara i vozilo zadovoljava određene zahtjeve, ispitivanje se smatra zadovoljavajućim.
   2.6.   Mjerni uređaji

   Mjerilo koji se rabi za zapisivanje brzine iz točke 2.5. gore mora osigurati točnost od 1 %.
   3.   REZULTATI
   3.1.   Za određivanje pomicanja upravljačke naprave prema natrag i prema gore tijekom udara treba zapisivati (1) promjenu razmaka – mjereno vodoravno (2) i usporedno s uzdužnom osi vozila i, uspravno, u smjeru okomitom na tu os – između vrha stupa upravljača (i osovine) i točke na vozilu na koju ne utječe udar. Najveća vrijednost te promjene, uzeta iz zapisa, mora se smatrati pomicanjem upravljačke naprave prema natrag i prema gore.
   Nakon ispitivanja oštećenja koja pretrpi vozilo moraju se opisati u pisanom izvještaju; treba napraviti barem po jednu fotografiju za svaki od sljedećih pogleda na vozilo:
   3.2.1.   — s bočnih strana (desno i lijevo),
   3.2.2.   — sprijeda,
   3.2.3.   — odozdo,
   3.2.4.   — oštećenoga područja unutar prostora za putnike.
   4.   FAKTORI ISPRAVKA
   4.1.   Oznake

               v

               :

               zabilježena brzina u km/h;

               m0

               :

               masa prototipa u stanju određenom u točki 2.4. ovog Priloga;

               m1

               :

               masa prototipa s ispitnim pomagalima;

               d0

               :

               promjena razmaka izmjerena tijekom udara, kako je određeno u točki 3.1. ovog Priloga;

               d1

               :

               promjena razmaka koja je rabljena kako bi se odredili rezultati ispitivanja;

               K1

               :

               veća vrijednost (48,3/V)2 i 0,83;

               K2

               :

               veća vrijednost od m0/m1 i 0,8.

         4.2.   Ispravljena vrijednost D1 rabljena kako bi se provjerila sukladnost prototipa sa zahtjevima ove Direktive izračunava se sljedećom formulom:

   4.3.   Ispitivanje čelnog sudara sa zaprekom nije potrebno u slučaju vozila koje je istovjetno razmatranom prototipu s obzirom na značajke navedene u točki 2.2. Priloga I., ali čija je masa m1 veća od m0, ako m1 nije veće od 1,25 m0 i ako ispravljena vrijednost D2 dobivena iz D1 po formuli D2 = D0 (m1. D1)/m0 tako da pokazuje da novo vozilo još ispunjava zahtjeve iz točke 5. Priloga I.
   5.   ISTOVRIJEDNI POSTUPCI
   5.1.   Tijelo za homologaciju može odobriti druge ispitne metode pod uvjetom da se može dokazati njihova istovrijednost. Dokumentaciji za homologaciju prilaže se izvještaj koji sadrži opis upotrijebljene metode i dobivene rezultate ili razlog za neprovođenje ispitivanja.
   5.2.   Za dokazivanje istovrijednosti alternativne metode odgovoran je proizvođač ili njegov zastupnik koji želi upotrijebiti takvu metodu.

      (1)  Zapisivanje se može zamijeniti mjerenjem najvećih vrijednosti.

      (2)  „Vodoravno” se odnosi na prostor za putnike kad vozilo prije ispitivanja miruje, a ne na prostor iznad tla za vrijeme pomicanja vozila.
   PRILOG III.
   ISPITIVANJE ISPITNIM TIJELOM
   1.   SVRHA
   Svrha ovog ispitivanja jest provjeriti zadovoljava li vozilo zahtjeve određene u točki 5.2. Priloga I.
   2.   UGRADBA, POSTUPCI I MJERNI UREĐAJI
   2.1.   Ugradba upravljačke naprave

   2.1.1.   Upravljačka naprava mora biti ugrađena na prednji dio vozila koji se dobije kad se karoserija prereže poprečno na visini prednjih sjedala i po mogućnosti ukloni krov, vjetrobransko staklo i vrata. Taj dio mora se nepomično pričvrstiti na ispitnu napravu tako da se pod udarom ispitnog tijela ne može pomicati.
   Dopušteno je odstupanje kuta ugradbe upravljačke naprave u odnosu na konstrukcijski predviđen kut ± 2 stupnja
   Međutim, na zahtjev proizvođača i u dogovoru s tehničkom službom, upravljačka naprava može biti ugrađena na okvir kojim se zamjenjuje upravljački mehanizam, pod uvjetom da sklop okvir/upravljački mehanizam ima, u usporedbi sa stvarnim sklopom prednjeg dijela karoserije/upravljačkog mehanizma:
   2.1.2.1.   isti geometrijski raspored; i
   2.1.2.2.   veću krutost.
   2.1.3.   Ugradba upravljačke naprave kad je zatražena samo njezina homologacija.

   Upravljačka naprava mora se ispitati zajedno s obručem. Za pomicanje upravljačke naprave, prostor između nje i ispitne naprave mora biti najmanje 100 mm. Osovina upravljača mora biti čvrsto pričvršćena na ispitnu napravu tako da se osovina upravljača pod udarom ne može pomicati. (Vidjeti sliku 2.)
   2.2.   Postavljanje upravljačkog mehanizma za ispitivanja

   2.2.1.   Kod prvog ispitivanja, upravljačka naprava mora biti zaokrenuta tako da njezina najkraća prečka bude okomita na dodirnu točku s ispitnim tijelom; ako je upravljačka naprava kolo upravljača, ispitivanje se mora ponoviti s najslabijim dijelom kola upravljača okomitim na tu dodirnu točku. U slučaju namjestive upravljačke naprave oba ispitivanja moraju se provesti s kolom u središnjemu položaju.
   2.2.2.   Ako je vozilo opremljeno napravom za namještanje nagiba i položaja kola upravljača, ispitivanje se mora provesti s tom napravom u uobičajenom položaju uporabe, prema podacima proizvođača, i za koji laboratorij smatra da je značajan sa stanovišta apsorpcije energije.
   2.2.3.   Ako je upravljačka naprava opremljena zračnim jastukom, ispitivanje se mora provesti s napuhanim zračnim jastukom. Na zahtjev proizvođača i uz suglasnost tehničke službe ispitivanje se može provesti bez napuhanoga zračnog jastuka.
   2.3.   Ispitno tijelo

   Ispitno tijelo treba imati oblik, dimenzije, masu i svojstva prikazana u Dodatku ovog Priloga.
   2.4.   Mjerenje sila

   2.4.1.   Treba provesti mjerenja najveće sile, koja djeluje vodoravno i usporedno s uzdužnom ravninom vozila na ispitno tijelo kao posljedica udara u upravljačku napravu.
   2.4.2.   Ova se sila može mjeriti izravno ili neizravno ili se može izračunani iz vrijednosti zapisanih tijekom ispitivanja.
   2.5.   Pogon ispitnog tijela

   2.5.1.   Može se rabiti svaka vrsta pogona, pod uvjetom da kad ispitno tijelo udari u upravljačku napravu ispitno tijelo nije povezano s pogonskom napravom. Ispitno tijelo mora udariti u upravljačku napravu nakon približno prave putanje koja je usporedna s uzdužnom osi vozila.
   2.5.2.   H-točka ispitnog tijela, označena posebnom oznakom, treba se namjestiti kako bi prije udara bila u vodoravnoj ravnini koja prolazi kroz R-točku kako je naveo proizvođač vozila.
   2.6.   Brzina

   Ispitno tijelo treba udariti upravljačku napravu brzinom od 24,1 + 1,2/-0 km/h. Međutim, ispitivanje se mora smatrati zadovoljavajućim ako je ispitivanje provedeno većom brzinom udara i ako je upravljačka naprava zadovoljila propisane zahtjeve
   2.7.   Mjerni uređaji

   Mjerni uređaji koji se rabe za zapisivanje parametara iz stavka 5.2. Priloga I. moraju omogućivati mjerenja ovom točnošću:
   2.7.1.1.   brzina ispitnog tijela: do 2 %;
   2.7.1.2.   bilježenje vremena: do 1/1000 sekunde.
   2.7.1.3.   Početak udara (nulta točka) u trenutku prvog dodira ispitnog tijela s napravom treba se odrediti na snimkama i filmovima rabljenim za analizu rezultata ispitivanja.
   2.7.1.4.   Mjerenje sile

   Mjerni uređaji koji se rabe moraju biti u skladu s ISO 6487-1987 ako nije drukčije određeno u ovoj Direktivi.
   2.7.1.4.1.   Kod osjetila sile koji su ugrađeni u upravljačku napravu, razred kanalne amplitude mora biti 1 960 daN (2 000 kg) a razred frekvencije kanala 600 Hz.
   2.7.1.4.2.   Kod mjerila ubrzanja ili osjetila sile koji su ugrađeni u ispitno tijelo:
   dva mjerila ubrzanja, koja djeluju u istom smjeru moraju se postaviti simetrično u poprečnoj ravnini težišta ispitnoga tijela. Razred kanalne amplitude mora biti 60 g, a razred kanalne frekvencije 160 Hz. Dopuštene su druge metode s obzirom na broj i položaj mjerila ubrzanja, kao npr. postavljanje ispitnih uređaja u odvojenim dijelovima u čijim su težištima postavljena mjerila ubrzanja za mjerenje ubrzanja vodoravno i usporedno s uzdužnom osi vozila. Rezultantna sila je sila koja odgovara najvećem zbroju sila izračunanih ili izravno izmjerenih za svaki dio ispitnoga tijela.
   2.8.   Temperatura okoline: stabilizirana na 20 °C ± 5 °C.

   3.   REZULTATI
   3.1.   Nakon ispitivanja, štetu koju je zadobio upravljački mehanizam treba odrediti i opisati u pisanom izvješću; treba se napraviti fotografija u bočnom i prednjem pogledu upravljačke naprave/stupa upravljača/ploče s instrumentima.
   3.2.   Treba izmjeriti ili izračunani najveću vrijednost sile kako je navedeno u točki 2.4.
   Dodatak
   ISPITNO TIJELO
   (Masa: 34 - 36 kg. 50-postotno ispitno tijelo u obliku torza)

   PRILOG IV.

      ISPITIVANJE MODELOM GLAVE

   1.   SVRHA
   Svrha ovog ispitivanja jest provjeriti zadovoljava li upravljačka naprava zahtjevima određenim u točki 5.3. Priloga I.
   2.   UGRADBA, POSTUPCI I MJERNI UREĐAJI
   2.1.   Općenito

   2.1.1.   Upravljačka naprava mora se ispitati zajedno s obručem.
   2.1.2.   Ako je upravljačka naprava opremljena zračnim jastukom, ispitivanje se mora provesti s napuhanim zračnim jastukom. Na zahtjev proizvođača i uz suglasnost tehničke službe, ispitivanje se može provesti bez napuhanog zračnog jastuka.
   2.2.   Ugradba upravljačke naprave kad je zatražena njezina homologacija zajedno s homologacijom vozila

   2.2.1.   Upravljačka naprava mora biti ugrađena na prednji dio vozila, koji se dobije kad se karoserija prereže poprečno u visini prednjih sjedala i po mogućnosti ukloni krov, vjetrobransko staklo i vrata.
   Taj dio se mora nepomično pričvrstiti na ispitnu napravu tako da se pod udarom modela glave ne može pomicati.
   Dopušteno je odstupanje kuta ugradbe upravljačke naprave u odnosu na konstrukcijski predviđen kut ± 2 stupnja.
   2.2.2.   Međutim, na zahtjev proizvođača i uz suglasnost tehničke službe, upravljačka naprava može biti ugrađena na okvir kojim se zamjenjuje upravljački mehanizam pod uvjetom da sklop okvir/upravljački mehanizam u usporedbi sa stvarnim sklopom prednji dio karoserije/upravljački mehanizam ima:
   2.2.2.1.   isti geometrijski raspored, i
   2.2.2.2.   veću krutost.
   2.3.   Ugradba upravljačke naprave kad je zatražena samo njezina homologacija

   Upravljačka naprava mora se ispitati zajedno s obručem. Za pomicanje upravljačke naprave prostor između nje i ispitne naprave mora biti najmanje 100 mm. Osovina upravljača mora biti čvrsto pričvršćena na ispitnu napravu tako da se osovina upravljača pod udarom ne može pomicati (vidjeti sliku 2.).
   2.3.1.   Međutim, na zahtjev proizvođača se ispitivanje može provesti pod uvjetima iz točke 2.2. U tom slučaju homologacija vrijedi samo za ugradbu na određeni (određene) tip (tipove) vozila.
   3.   ISPITNA NAPRAVA
   3.1.   Ova se naprava sastoji od potpuno pravocrtno vođene udarne naprave mase 6,8 kg.
   3.2.   Model glave mora imati ugrađena dva mjerila ubrzanja i jedno mjerilo brzine, koji moraju moći mjeriti vrijednosti u smjeru udara.
   3.3.   Mjerni uređaji

   3.3.1.   Upotrijebljeni mjerni uređaji moraju biti sukladni s normom ISO 6487:1987. Osim toga, moraju imati sljedeće značajke:
   3.3.2.   Ubrzanje

               razred kanalne amplitude 150 g.

               razred kanalne frekvencije (600) Hz.

         3.3.3.   Brzina

   mjerna nesigurnost ± 1 %.
   3.3.4.   Zapisivanje vremena

   Mjerni uređaji moraju omogućivati zapisivanje rezultata tijekom cijelog trajanja ispitivanja i očitavanja s točnošću od jedne tisućinke sekunde. Na zapisima koji se upotrebljavaju za analizu ispitivanja treba biti zapisan početak udara kod prvoga dodira između udarnoga tijela i upravljačke naprave.
   4.   POSTUPAK ISPITIVANJA
   4.1.   Ravninu upravljačke naprave treba namjestiti okomito na smjer udara.
   4.2.   Ispitivanje udarom treba provesti u najviše četiri i najmanje tri položaja svakoga tipa upravljačke naprave. Za svako ispitivanje treba upotrijebiti novu upravljačku napravu. Pri uzastopnim ispitivanjima udarom uzdužna os udarnoga tijela mora prolaziti kroz jednu od ovih točaka:
   4.2.1.   središte upravljačke naprave;
   4.2.2.   spoj najčvršće ili najviše ojačane prečke s unutarnjim rubom obruča upravljačke naprave;
   4.2.3.   središnju točku najkraćega nepoduprtoga luka obruča upravljačke naprave, koja je bez prečke;
   4.2.4.   kroz najnepovoljniji položaj na upravljačkoj napravi, prema odluci tijela za homologaciju.
   4.3.   Udarna naprava mora udariti upravljačku napravu brzinom 24,1 km/h; tu brzinu treba postići energijom potiska ili uporabom dodatnoga pogonskog uređaja.
   5.   REZULTATI
   5.1.   Pri ispitivanjima sukladno s navedenim postupcima za vrijednost usporenja udarnog tijela uzima se istodobno očitane srednje vrijednosti dvaju mjerila usporenja.
   6.   ISTOVRIJEDNI POSTUPCI
   6.1.   Tijelo za homologaciju može odobriti druge ispitne metode pod uvjetom da se može dokazati njihova istovrijednost. Dokumentaciji za homologaciju treba priložiti izvještaj koji sadrži opis upotrijebljene metode i dobivene rezultate.
   6.2.   Za dokazivanje istovrijednosti alternativne metode odgovoran je proizvođač ili njegov predstavnik koji želi upotrijebiti takvu metodu.
   PROPISI KRUTOSTI IZMEĐU OSOVINE UPRAVLJAČA I ISPITNE NAPRAVE
   (Vidjeti slike 1. i 2.)

   Pod opterećenjem od 800 dN, koje uzrokuje moment od 160 m.dN u odnosu na točku B, pomak u bilo kojem smjeru od točke A mora biti manji od 2 mm.
   PRILOG V. A
   PRILOG CERTIFIKATU O EZ HOMOLOGACIJI TIPA VOZILA S OBZIROM NA PONAŠANJE UPRAVLJAČKOG MEHANIZMA PRI SUDARU
   (Direktiva 91/662/EEZ o izmjenama Direktive 74/297/EEZ)
   (Članak 4. stavak 2. i članak 10. Direktive Vijeća 70/156/EEZ od 6. veljače 1970. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na homologaciju tipa motornih vozila i njihovih prikolica)

   PRILOG V. B
   PRILOG CERTIFIKATU O EZ HOMOLOGACIJI TIPA ZA TIP NAPRAVE ZA UPRAVLJANJE S OBZIROM NA ZAŠTITU VOZAČA OD UPRAVLJAČKOG MEHANIZMA PRI SUDARU
   (Direktiva 91/662/EEZ o izmjenama Direktive 74/297/EEZ)
   (Članak 9.a Direktive Vijeća 70/156/EEZ od 6. veljače 1970. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na homologaciju tipa motornih vozila i njihovih prikolica)


title: Direktiva Komisije 2011/80/EU od 20. rujna 2011. o izmjeni Direktive 98/8/EZ Europskog parlamenta i Vijeća radi uvrštavanja lambda-cihalotrina kao aktivne tvari u njezin Prilog I.  Tekst značajan za EGP

text:
                  03/Sv. 49

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  198

            32011L0080

                  L 243/13

                  SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

            DIREKTIVA KOMISIJE 2011/80/EU
      od 20. rujna 2011.
      o izmjeni Direktive 98/8/EZ Europskog parlamenta i Vijeća radi uvrštavanja lambda-cihalotrina kao aktivne tvari u njezin Prilog I.
      (Tekst značajan za EGP)
      EUROPSKA KOMISIJA,
      uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
      uzimajući u obzir Direktivu 98/8/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 1998. o stavljanju biocidnih pripravaka na tržište (1), a posebno njezin članak 16. stavak 2. drugi podstavak,
      budući da:

                  (1)

                  Uredbom Komisije (EZ) br. 1451/2007 od 4. prosinca 2007. o drugoj fazi desetogodišnjeg radnog programa iz članka 16. stavka 2. Direktive 98/8/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju biocidnih pripravaka na tržište (2) utvrđuje se popis aktivnih tvari koje treba ocijeniti radi njihovog eventualnog uvrštavanja u priloge I., I.A ili I.B Direktivi 98/8/EZ. Na tom popisu nalazi se lambda-cihalotrin.

                  (2)

                  U skladu s Uredbom (EZ) br. 1451/2007, lambda-cihalotrin ocijenjen je sukladno članku 11. stavku 2. Direktive 98/8/EZ radi njegove uporabe u vrsti pripravka 18, insekticidima, akaricidima i pripravcima za suzbijanje ostalih artropoda (člankonožaca), kako je utvrđeno u Prilogu V. toj Direktivi.

                  (3)

                  U skladu s člankom 14. stavcima 4. i 6. Uredbe (EZ) br. 1451/2007, Švedska je u svojstvu države članice izvjestiteljice 8. rujna 2008. Komisiji dostavila izvješće nadležnog tijela zajedno s preporukom.

                  (4)

                  Izvješće nadležnog tijela pregledale su države članice i Komisija. U skladu s člankom 15. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 1451/2007, nalazi tog pregleda su u okviru Stalnog odbora za biocidne pripravke 6. svibnja 2011. uvršteni u izvješće o ocjeni.

                  (5)

                  Iz ocjenjivanja proizlazi da se za biocidne pripravke koji se koriste kao insekticidi, akaricidi i pripravci za suzbijanje ostalih artropoda (člankonožaca) i sadrže lambda-cihalotrin može očekivati da će zadovoljavati zahtjeve utvrđene u članku 5. Direktive 98/8/EZ. Stoga je lambda-cihalotrin primjereno uvrstiti u Prilog I. toj Direktivi.

                  (6)

                  Na razini Unije nisu ocijenjene sve potencijalne uporabe. Stoga je primjereno da države članice procijene one uporabe ili scenarije izloženosti i one rizike za ljudske populacije i kompartmente koji nisu reprezentativno obrađeni u procjeni rizika na razini Unije, a kod izdavanja odobrenja za pripravke, da osiguraju poduzimanje odgovarajućih mjera ili postavljanje posebnih uvjeta kojima bi se utvrđeni rizici smanjili na prihvatljive razine.

                  (7)

                  U svjetlu rizika koji su utvrđeni za vodene i kopnene ekosustave kad su se pripravci emitirali u postrojenje za obradu otpadnih komunalnih voda, primjereno je propisati da se pripravci ne odobravaju za takve uporabe, osim ako se dostavljenim podacima dokazuje da će pripravak zadovoljavati zahtjeve i članka 5. i Priloga VI. Direktivi 98/8/EZ, ako je to potrebno, primjenom odgovarajućih mjera za ublažavanje rizika.

                  (8)

                  U svjetlu rizika utvrđenih za profesionalnu uporabu bez osobne zaštitne opreme, primjereno je propisati da se odobrenja za profesionalnu uporabu mogu izdati samo za uporabu s odgovarajućom osobnom zaštitnom opremom, osim ako se u zahtjevu za odobrenje pripravka može dokazati da se rizici za profesionalne korisnike mogu smanjiti na prihvatljivu razinu drugim sredstvima.

                  (9)

                  U svjetlu moguće neizravne izloženosti ljudi uzimanjem hrane kao posljedice onih uporaba koje su zastupljene u procjeni, primjereno je prema potrebi propisati da treba provjeriti postoji li potreba za utvrđivanjem novih ili izmjenom i dopunom postojećih maksimalnih razina ostataka u skladu s Uredbom br. 470/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o propisivanju postupka Zajednice za određivanje najvećih dopuštenih količina rezidua farmakološki djelatnih tvari u hrani životinjskog podrijetla, o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2377/90 i o izmjeni Direktive 2001/82/EZ Europskog parlamenta i Vijeća i Uredbe (EZ) br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (3) ili Uredbom (EZ) br. 396/2005 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. veljače 2005. o maksimalnim razinama ostataka pesticida u ili na hrani i hrani za životinje biljnog i životinjskog podrijetla i o izmjeni Direktive Vijeća 91/414/EEZ (4). Treba donijeti mjere koje osiguravaju da važeće maksimalne razine ostataka ne budu prekoračene.

                  (10)

                  Odredbe ove Direktive treba primjenjivati istodobno u svim državama članicama kako bi se biocidnim pripravcima koji sadrže aktivnu tvar lambda-cihalotrin osigurao jednaki tržišni pristup u Uniji te kako bi se općenito olakšalo pravilno funkcioniranje tržišta biocidnih pripravaka.

                  (11)

                  Prije uvrštavanja aktivne tvari u Prilog I. Direktivi 98/8/EZ, državama članicama i zainteresiranim stranama treba osigurati razuman rok kako bi im se omogućilo da se pripreme za udovoljavanje novim zahtjevima koje to uvrštavanje donosi i kako bi se osiguralo da podnositelji zahtjeva koji su izradili tehničku dokumentaciju mogu u potpunosti iskoristiti desetogodišnje razdoblje zaštite podataka koje, u skladu s člankom 12. stavkom 1. točkom (c) podtočkom ii. Direktive 98/8/EZ, počinje od dana uvrštavanja.

                  (12)

                  Nakon uvrštavanja, državama članicama treba omogućiti razuman rok za provedbu članka 16. stavka 3. Direktive 98/8/EZ.

                  (13)

                  Direktivu 98/8/EZ treba stoga na odgovarajući način izmijeniti.

                  (14)

                  Mjere predviđene ovom Direktivom u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za biocidne pripravke,

            DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
      Članak 1.
      Prilog I. Direktivi 98/8/EZ mijenja se u skladu s Prilogom ovoj Direktivi.
      Članak 2.
      1.   Države članice donose i objavljuju zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 30. rujna 2012. godine.
      One primjenjuju te odredbe od 1. listopada 2013.
      Kada države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Države članice određuju načine tog upućivanja.
      2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
      Članak 3.
      Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
      Članak 4.
      Ova je Direktiva upućena državama članicama.

         Sastavljeno u Bruxellesu 20. rujna 2011.

               Za Komisiju

               Predsjednik

            José Manuel BARROSO

         (1)  SL L 123, 24.4.1998., str. 1.

         (2)  SL L 325, 11.12.2007., str. 3.

         (3)  SL L 152, 16.6.2009., str. 11.

         (4)  SL L 70, 16.3.2005., str. 1.

         PRILOG
         U Prilog I. Direktivi 98/8/EZ dodaje se sljedeći unos:

                        Br.

                        Opći naziv

                        Naziv IUPAC
                        Identifikacijske oznake

                        Minimalna čistoća aktivne tvari u biocidnom pripravku koji se stavlja na tržište

                        Datum uvrštavanja

                        Rok za usklađivanje s člankom 16. stavkom 3. (osim pripravaka koji sadrže više od jedne aktivne tvari, za koje je krajnji rok za usklađivanje s člankom 16. stavkom 3. utvrđen u zadnjoj odluci o uvrštavanju koja se odnosi na dotičnu aktivnu tvar)

                        Datum isteka uvrštenja

                        Vrsta pripravka

                        Posebne odredbe (*)

                        „48.

                        lambda-cihalotrin

                        Reakcijska masa (R)-α-ciano- 3-fenoksibenzil (1S,3S)-3-[(Z)-2- kloro-3,3,3-trifluoropro- penil]-2,2-dimetilciklopropankarboksilat i (S)-α-ciano-3-fenoksibenzil (1R,3R)-3-[(Z)-2-kloro-3,3,3- trifluoropropenil]-2,2- dimetilciklopropankarboksilat (1:1)
                        CAS-br.: 91465-08-6
                        EZ br.: 415-130-7

                        900  g/kg

                        1. listopada 2013.

                        30. rujna 2015.

                        30. rujna 2023.

                        18

                        Kod procjene zahtjeva za izdavanje odobrenja za pripravak u skladu s člankom 5. i Prilogom VI., države članice procjenjuju, ako je to relevantno za konkretan pripravak, one uporabe ili scenarije izloženosti i one rizike za ljudske populacije i kompartmente koji nisu reprezentativno obrađeni u procjeni rizika na razini Unije.
                        Za pripravke koji se primjenjuju tako da emisiju u postrojenja za pročišćavanje komunalnih otpadnih voda nije moguće spriječiti ne smije se izdati odobrenje, osim ako se dostavljenim podacima ne dokazuje da će pripravak zadovoljavati zahtjeve i članka 5. i Priloga VI., ako je to potrebno, primjenom odgovarajućih mjera za ublažavanje rizika.
                        Proizvodi za koje je izdano odobrenje za profesionalnu uporabu koriste se s odgovarajućom osobnom zaštitnom opremom, osim ako se u zahtjevu za izdavanje odobrenja za pripravak može dokazati da se rizici za profesionalne korisnike mogu smanjiti na prihvatljivu razinu drugim sredstvima.
                        Za pripravke koji sadrže lambda-cihalotrin koji može dovesti do rezidua u hrani ili hrani za životinje, države članice provjeravaju treba li utvrditi nove ili izmijeniti postojeće maksimalne razine ostataka (MRO) u skladu s Uredbom (EZ) br. 470/2009 ili Uredbom (EZ) br. 396/2005, te poduzimaju primjerene mjere za ublažavanje rizika kojima osiguravaju da važeće vrijednosti MRO/MDK ne budu prekoračene.”

            (*)  Za provedbu općih načela Priloga VI., sadržaj i zaključci izvješća o procjeni dostupni su na internetskoj adresi Komisije: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm