title: Direktiva Komisije 2007/37/EZ od 21. lipnja 2007. o izmjeni priloga I. i III. Direktivi Vijeća 70/156/EEZ o usklađivanju zakonodavstva država članica u odnosu na homologaciju tipa motornih vozila i njihovih prikolica  Tekst značajan za EGP

text:
               13/Sv. 035

               HR

               Službeni list Europske unije

               96

         32007L0037

               L 161/60

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               21.06.2007.

      DIREKTIVA KOMISIJE 2007/37/EZ
   od 21. lipnja 2007.
   o izmjeni priloga I. i III. Direktivi Vijeća 70/156/EEZ o usklađivanju zakonodavstva država članica u odnosu na homologaciju tipa motornih vozila i njihovih prikolica
   (Tekst značajan za EGP)
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 70/156/EEZ od 6. veljače 1970. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na homologaciju tipa motornih vozila i njihovih prikolica (1), a posebno njezin članak 13. stavak 2., drugu alineju,
   budući da:

               (1)

               Direktiva 2006/40/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. svibnja 2006. o emisijama iz sustava klimatizacije u motornim vozilima i o izmjeni Direktive Vijeća 70/156/EEZ (2) je jedna od zasebnih direktiva u okviru postupka EZ homologacije tipa utvrđenog Direktivom 70/156/EEZ.

               (2)

               Direktivom 2006/40/EZ zahtijeva se da se vozila tipno homologiraju s obzirom na emisije iz sustava klimatizacije ako su opremljena sustavom klimatizacije projektiranim tako da sadrže stakleničke plinove na bazi fluora s općim potencijalom globalnog zatopljenja većim od 150.

               (3)

               Nakon uvođenja postupka EZ homologacije i donošenja Uredbe Komisije (EZ) br. 706/2007 od 21. lipnja 2007. o utvrđivanju, u skladu s Direktivom 2006/40/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, administrativnih odredaba za EZ homologaciju tipa vozila i usklađeno ispitivanje za mjerenje propuštanja iz određenih sustava klimatizacije (3), potrebno je u opisnom dokumentu u Prilogu I. Direktivi 70/156/EEZ i zahtjevima u opisnom dokumentu za potrebe EZ homologacije tipa u Prilogu III. navedenoj direktivi, pridodati nove elemente.

               (4)

               Kako bi se osigurala usklađenost postupka EZ homologacije tipa, novi zahtjevi koji se uvode ovom Direktivom trebali bi se primjenjivati od istoga datuma kao i mjere donesene u skladu s Direktivom 2006/40/EZ i Uredbom (EZ) br. 706/2007.

               (5)

               Stoga je u skladu s tim potrebno izmijeniti Direktivu 70/156/EEZ.

               (6)

               Mjere predviđene ovom Direktivom u skladu su s mišljenjem Odbora za prilagodbu tehničkom napretku,

         DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Prilozi I. i III. Direktivi 70/156/EEZ izmjenjuju se u skladu s Prilogom ovoj Direktivi.
   Članak 2.
   1.   Države članice najkasnije do 4. siječnja 2008. donose i objavljuju zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba i korelacijsku tablicu između tih odredaba i ove Direktive.
   One primjenjuju te odredbe od 5. siječnja 2008.
   Kad države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 3.
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

      Sastavljeno u Bruxellesu 21. lipnja 2007.

            Za Komisiju

         Günter VERHEUGEN

            Potpredsjednik

      (1)  SL L 42, 23.2.1970., str. 1. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 2006/96/EZ (SL L 363, 20.12.2006., str. 81.).

      (2)  SL L 161, 14.6.2006., str. 12.

      (3)  SL L 161, 22.6.2007., str. 33.
   PRILOG
   Direktiva 70/156/EEZ mijenja se kako slijedi:

               1.

               u Prilog I. dodaju se sljedeće točke:
               9.10.8.   Plin koji se u sustavu klimatizacije koristi kao rashladno sredstvo: …
               9.10.8.1.   Sustav klimatizacije konstruiran je tako da sadrži stakleničke plinove na bazi fluora s općim potencijalom globalnog zatopljenja većim od 150: DA/NE (1)
               9.10.8.2.   Ako DA, ispunite sljedeće točke:
               9.10.8.2.1.   Crtež i kratak opis sustava klimatizacije uključujući i referentni broj ili broj sastavnog dijela te materijal od kojeg su izrađeni dijelovi kod kojih dolazi do propuštanja:
               9.10.8.2.2.   Propuštanje iz sustava klimatizacije:
               9.10.8.2.3.   Pri ispitivanju sastavnog dijela: popis dijelova kod kojih dolazi do propuštanja uključujući i odgovarajući referentni broj ili broj dijela i materijal, te za svaki od njih godišnja količina propuštanja i podatak o ispitivanju (npr. broj izvješća o izvršenim ispitivanju, broj odobrenja itd.): …
               9.10.8.2.4.   Pri ispitivanju vozila: referentni broj ili broj sastavnog dijela te materijal od kojeg su izrađeni dijelovi sustava i podaci o ispitivanju (npr. broj izvješća o izvršenim ispitivanju, broj odobrenja itd.): …
               9.10.8.3.   Ukupno godišnje propuštanje cijelog sustava izraženo u g/godini: …”

               2.

               U Prilog III. dodaju se sljedeće točke:
               9.10.8.   Plin koji se u sustavu klimatizacije koristi kao rashladno sredstvo: …
               9.10.8.1.   Sustav klimatizacije konstruiran je tako da sadrži stakleničke plinove na bazi fluora s općim potencijalom globalnog zatopljenja većim od 150: DA/NE (1).
               Ako je odgovor potvrdan, ukupno godišnje propuštanje cijelog sustava izraženo u g/godinu: …”


title: Direktiva Komisije 2006/65/EZ od 19. srpnja 2006. o izmjeni Direktive Vijeća 76/768/EEZ o kozmetičkim proizvodima u svrhu prilagodbe tehničkom napretku njezinih priloga II. i III.  Tekst značajan za EGP

text:
               13/Sv. 012

               HR

               Službeni list Europske unije

               293

         32006L0065

               L 198/11

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               19.07.2006.

      DIREKTIVA KOMISIJE 2006/65/EZ
   od 19. srpnja 2006.
   o izmjeni Direktive Vijeća 76/768/EEZ o kozmetičkim proizvodima u svrhu prilagodbe tehničkom napretku njezinih priloga II. i III.
   (Tekst značajan za EGP)
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir ugovor o osnivanju Europske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 76/768/EEZ od 27. srpnja 1976. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na kozmetičke proizvode (1), a posebno njezin članak 8. stavak 2.,
   nakon savjetovanja sa Znanstvenim odborom za kozmetičke i neprehrambene proizvode široke potrošnje,
   budući da:

               (1)

               Po objavljivanju znanstvene studije u 2001. godini pod naslovom „Uporaba trajnih bojila za kosu i opasnost od raka mjehura”, Znanstveni odbor za kozmetičke i neprehrambene proizvode široke potrošnje (SCCNFP) je zaključio da treba uzeti u obzir moguće opasnosti. Preporučio je Komisiji da poduzme daljnje mjere za kontrolu uporabe kemikalija za bojenje kose.

               (2)

               Osim toga SCCNFP je preporučio cjelovitu strategiju za ocjenu sigurnosti bojila za kosu, uključujući zahtjeve da se ispitaju kozmetički sastojci bojila za kosu s obzirom na njihovu moguću genotoksičnost/mutagenost.

               (3)

               Nastavno na mišljenje SCCNFP-a Komisija je, zajedno s državama članicama i zainteresiranim dionicima, dogovorila cjelovitu strategiju da se zakonski urede bojila za kosu, koja zahtijeva da proizvođači dostave dokumentaciju sa znanstvenim podacima o bojilima za kosu SCCNFP-u na ocjenu.

               (4)

               Odlučeno je da se kao prva mjera u provedbi strategije da prvenstvo trajnim tvarima u bojilima za kosu, za koje tijekom javnih konzultacija nije iskazano naročito zanimanje u pogledu obrane njihove uporabe u bojilima za kosu. Stoga te tvari treba zabraniti.

               (5)

               Prema mišljenju SCCNFP-a neka azo bojila predstavljaju opasnost za zdravlje potrošača. Zbog toga su ta bojila izbrisana s pozitivnog popisa sredstava za bojenje čija je uporaba dozvoljena u kozmetičkim proizvodima u Prilogu IV. Direktivi 76/768/EEZ. Zbog istog razloga se mora zabraniti i njihova uporaba u bojilima za kosu.

               (6)

               Za tvari u bojilima za kosu koje su privremeno dopuštene u dijelu 2. Priloga III. Direktivi 76/768/EEZ privremeno razdoblje se treba produljiti.

               (7)

               Priloge II. i III. Direktivi 76/768/EEZ treba stoga na odgovarajući način izmijeniti.

               (8)

               Mjere predviđene ovom Direktivom u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za kozmetičke proizvode,

         DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Prilozi II. i III. Direktivi 76/768/EEZ mijenjaju se u skladu s Prilogom ovoj Direktivi.
   Članak 2.
   Države članice poduzimaju sve potrebne mjere kako bi se osiguralo da od 1. prosinca 2006. ni proizvođači u Zajednici niti uvoznici sa sjedištem u Zajednici ne stave na tržište kozmetičke proizvode koji ne udovoljavaju zahtjevima ove Direktive, niti ih prodaju ili isporučuju krajnjem potrošaču.
   Članak 3.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 1. rujna 2006. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba i međusobni odnos tih odredaba i ove Direktive.
   Kad države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 4.
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 5.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 19. srpnja 2006.

            Za Komisiju

         Günter VERHEUGEN

            Potpredsjednik

      (1)  SL L 262, 27.9.1976., str. 169. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom Komisije 2005/80/EZ (SL L 303., 22.11.2005., str. 32.).
   PRILOG
   Direktiva 76/768/EEZ mijenja se kako slijedi:

               1.

               U Prilog II. dodaju se sljedeći referentni brojevi od 1212 do 1233:

                           Referentni broj

                           Kemijsko ime

                           CAS br.

                           „1212

                           6-metoksi-2,3-piridindiamin i njegova sol s HCl, kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           94166-62-8

                           1213

                           2,3-naftalendiol, kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           92-44-4

                           1214

                           2,4-diaminodifenilamin, kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           136-17-4

                           1215

                           2,6-bis(2-hidroksietoksi)-3,5-piridindiamin i njegova sol s HCl, kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           117907-42-3

                           1216

                           2-metoksimetil-p-aminofenol i njegova sol s HCl, kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           29785-47-5

                           1217

                           4,5-diamino-1-metilpirazol i njegova sol s HCl, kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           20055-01-0

                           1218

                           4,5-diamino-1-((4-klorofenil)metil)-1H-pirazolsulfat, kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           163183-00-4

                           1219

                           4-kloro-2-aminofenol, kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           95-85-2

                           1220

                           4-hidroksiindol, kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           2380-94-1

                           1221

                           4-metoksitoluen-2,5-diamin i njegova sol s HCl, kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           56496-88-9

                           1222

                           5-amino-4-fluoro-2-metilfenol sulfat, kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           163183-01-5

                           1223

                           N,N-dietil-m-aminofenol, kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           91-68-9

                           1224

                           N,N-dimetil-2,6-piridindiamin i njegova sol s HCl, kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           1225

                           N-ciklopentil-m-aminofenol, kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           104903-49-3

                           1226

                           N-(2-metoksietil)-p-fenilendiamin i njegova sol s HCl, kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           72584-59-9

                           1227

                           2,4-diamino-5-metilfenetol i njegova sol s HCl, kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           113715-25-6

                           1228

                           1,7-naftalendiol, kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           575-38-2

                           1229

                           3,4-diaminobenzojeva kiselina, kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           619-05-6

                           1230

                           2-aminometil-p-aminofenol i njegova sol s HCl, kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           79352-72-0

                           1231

                           Otapalo crveno 1 (CI 12150), kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           1229-55-6

                           1232

                           Kiselo narančasto 24 (CI 20170), kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           1320-07-6

                           1233

                           Kiselo crveno 73 (CI 27290), kada se rabi kao tvar u proizvodima za bojenje kose

                           5413-75-2”

               2.

               Stupac g u dijelu 2. Priloga III. mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           brišu se referentni brojevi 17, 23, 40, 42;

                           (b)

                           u referentnim brojevima 1, 2, 8, 13, 15, 30, 34, 41, 43, 45, 46, 51, 52, 53, 54, 57, 59, 60 datum „31.8.2006.” zamjenjuje se s „31.12.2007.”;

                           (c)

                           u referentnim brojevima 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 12, 14, 16, 18, 19, 20, 21, 22, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31, 32, 33, 35, 36, 37, 38, 39, 44, 47, 48, 49, 50, 55, 56 i 58 datum „31.12.2006.” zamjenjuje se s „31.12.2007.”.


title: 87/343/EEZ: Direktiva Vijeća od 22. lipnja 1987. o izmjeni, u pogledu osiguranja kredita i osiguranja jamstava, Prve direktive Vijeća 73/239/EEZ o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na pokretanje i obavljanje poslova izravnog osiguranja osim životnog osiguranja

text:
               06/Sv. 10

               HR

               Službeni list Europske unije

               50

         31987L0343

               L 185/72

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         DIREKTIVA VIJEĆA
   od 22. lipnja 1987.
   o izmjeni, u pogledu osiguranja kredita i osiguranja jamstava, Prve direktive Vijeća 73/239/EEZ o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na pokretanje i obavljanje poslova izravnog osiguranja osim životnog osiguranja
   (87/343/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegov članak 57. stavak 2.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (2),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (3),
   budući da je Prvom direktivom Vijeća 73/239/EEZ od 24. srpnja 1973. o usklađivanju zakona i drugih propisa koji u odnosu na pokretanje i obavljanje poslova izravnog osiguranja osim životnog osiguranja (4), kako je izmijenjena Direktivom 76/580/EEZ (5), eliminiran izvjestan broj razlika u zakonodavstvu država članica kako bi se olakšalo osnivanje i obavljanje ovih poslova;
   budući da se u članku 2. stavku 2. točki (d) navedene Direktive navodi da se ne primjenjuje „do daljnjeg usklađivanja koje će se provesti u razdoblju od četiri godine od objave ove Direktive” na „poslove osiguranja izvoznih kredita za račun ili uz potporu države”; budući da, s obzirom da je zaštita osiguranih osoba obično predviđena tom Direktivom predviđena od strane države kao takve, te bi poslovi osiguranja izvoznih kredita koji se obavljaju za račun ili uz jamstvo države i dalje trebali biti izuzeti iz područja primjene navedene Direktive do daljnjeg usklađivanja;
   budući da članak 7. stavak 2. točka (c) navedene Direktive utvrđuje da „do daljnjeg usklađivanja koje se mora provesti u razdoblju od četiri godine od dana objave ove Direktive, Savezna Republika Njemačka može i dalje primjenjivati odredbu kojom se na njezinu državnom području zabranjuje istodobno obavljanje poslova zdravstvenog osiguranja, osiguranja kredita i jamstava ili osiguranja troškova pravne zaštite, bilo u kombinaciji jednog s drugim ili s drugim vrstama osiguranja”; budući da iz toga proizlazi da postoje prepreke za osnivanje zastupništava i podružnica; budući da se ovom Direktivom namjerava poboljšati to stanje;
   budući da su interesi osiguranih osoba u vezi s osiguranja jamstava dovoljno zaštićeni navedenom Direktivom; budući da stoga u Saveznoj Republici Njemačkoj treba ukinuti zabranu istovremenog obavljanja poslova osiguranja jamstava i drugih vrsta osiguranja;
   budući da društva za osiguranje kod kojih osiguranje kredita čini više od malog udjela u njihovom ukupnom poslovanju zahtijevaju pričuvu za kolebanje šteta koja nije dio granice solventnosti; budući da se ta pričuva izračunava prema metodama koje su utvrđene ovom Direktivom i koje se smatraju istovjetnima;
   budući da uzimajući u obzir cikličku prirodu šteta kod osiguranja kredita, ono bi se trebalo, u svrhu izračunavanja prosječnog iznosa izdataka za štete u smislu članka 16. stavka 2. Direktive 73/239/EEZ, tretirati po istoj osnovi kao osiguranje od rizika oluje, tuče i mraza;
   budući da je vrsta rizika kod osiguranja kredita takva, društva koja obavljaju te poslove trebaju oblikovati veći iznos jamstvenog kapitala od onoga zasada predviđenog navedenom Direktivom;
   budući da društvima treba osigurati dovoljno vremena da bi ispunila tu obvezu;
   budući da nije potrebno nametati tu obvezu društvima čiji poslovi u ovoj vrsti osiguranja ne prelaze određeni volumen;
   budući da obzirom na odredbe ove Direktive o osiguranju kredita, daljnja primjena zabrane istovremenog obavljanja poslova osiguranja kredita i drugih vrsta osiguranja u Saveznoj Republici Njemačkoj nije više opravdana te stoga ta zabrana treba biti ukinuta,
   DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Direktiva Vijeća 73/239/EEZ ovime se mijenja kako slijedi:

               1.

               Članak 2. stavak 2. točka (d) zamjenjuje se sljedećim:

                           „(d)

                           do daljnjeg usklađivanja, poslove osiguranja izvoznih kredita za račun države ili za koje jamči država, ili gdje je država osiguravatelj.”

               2.

               U drugom podstavku članka 7. stavka 2. točke (c), brišu se riječi „osiguranje kredita i jamstava”.

               3.

               Umeće se sljedeći članak:
               „Članak 15.a
               1.   Svaka država članica zahtijeva da društva za osiguranje s poslovnim nastanom na njezinu državnom području koja osiguravaju rizike obuhvaćene vrstom osiguranja 14 iz točke A Priloga (u nastavku teksta: ‚osiguranje kredita’) oblikuju pričuvu za kolebanje šteta u svrhu izravnanja bilo kakvog tehničkog manjka ili iznadprosječne kvote šteta koja proizlazi iz te vrste osiguranja za poslovnu godinu.
               2.   Pričuva za kolebanje šteta izračunava se sukladno pravilima koje propisuje svaka država članica, a prema jednoj od četiri metode definirane u točki D Priloga koje se smatraju istovjetnima.
               3.   Do iznosa izračunatog prema metodama definiranim u točki D Priloga, pričuva za kolebanje šteta ne uzima se u obzir pri izračunu granice solventnosti.
               4.   Države članice mogu izuzeti društva od obveze oblikovanja pričuve za kolebanje šteta za poslove osiguranja kredita u slučajevima kada premije ili doprinosi primljeni s osnove osiguranja kredita iznose manje od 4 % ukupnog iznosa primljenih premija ili doprinosa i manje od 2 500 000 ECU.”

               4.

               U članku 16. stavku 2. druga rečenica zamjenjuje se sljedećim tekstom:
               „Međutim u slučaju društava koja u osnovi osiguravaju samo jedan ili više rizika kredita, oluje, tuče ili mraza, posljednjih sedam poslovnih godina uzima se kao referentno razdoblje za izračun prosječnog iznosa izdataka za štete.”

               5.

               Prva alineja članka 17. stavka 2. točke (a) zamjenjuje se sljedećim alinejama:

                           „—

                           1 400 000 ECU u slučaju kada su pokriveni svi rizici ili neki od rizika obuhvaćenih vrstom osiguranja navedenom u točki A Priloga pod brojem 14. Ova se odredba odnosi na svako društvo kod kojeg je godišnji iznos premija ili doprinosa u toj vrsti osiguranja u posljednje tri poslovne godine prelazio iznos od 2 500 000 ECU ili 4 % ukupnog iznosa primljenih premija ili doprinosa predmetnog društva,

                           —

                           400 000 ECU u slučaju kada su svi ili neki od rizika obuhvaćeni jednom od vrsta osiguranja navedenih u točki A Priloga pod brojevima 10, 11, 12, 13 i 15 te, ako se ne primjenjuje prva alineja, pod brojem 14.”

               6.

               U članku 17. stavku 2. dodaje se sljedeći podstavak:

                           „(d)

                           ako društvo koje obavlja poslove osiguranja kredita mora povećati kapital naveden u prvoj alineji podstavka (a) na iznos od 1 400 000 ECU, dotična država članica dopušta tom društvu:

                                       —

                                       razdoblje od tri godine za vrijeme kojeg će kapital povećati na 1 000 000 ECU,

                                       —

                                       razdoblje od pet godina za vrijeme kojeg će kapital povećati na 1 200 000 ECU,

                                       —

                                       razdoblje od sedam godina za vrijeme kojeg će kapital povećati na 1 400 000 ECU.
                                       Ova se razdoblja računaju od datuma kada su ispunjeni uvjeti navedeni u prvoj alineji podstavka (a).”

               7.

               U članku 19. umeće se sljedeće:
               „1a. S obzirom na osiguranje kredita, društvo daje na uvid nadzornim tijelima financijske izvještaje koji pokazuju i tehničke rezultate i tehničke pričuve vezane uz to poslovanje.”

               8.

               U Prilogu ovoj Direktivi dodaje se točka D Prilogu.

         Članak 2.
   Države članice donose potrebne mjere kako bi se uskladile s ovom Direktivom do 1. siječnja 1990. One o tome odmah obavještavaju Komisiju.
   One primjenjuju ove mjere najkasnije od 1. siječnja 1990.
   Članak 3.
   Po objavi (6) ove Direktive, države članice dostavljaju Komisiji tekst glavnih odredbi nacionalnog zakonodavstva koje donesu u području koje uređuje ova Direktiva.
   Članak 4.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Luxembourgu 22. lipnja 1987.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         L. TINDEMANS

      (1)  SL C 245, 29.9.1979., str. 7. i

      SL C 5, 7.1.1983., str. 2.

      (2)  SL C 291, 10.11.1980., str. 70.

      (3)  SL C 146, 16.6.1980., str. 6.

      (4)  SL L 228, 16.8.1973., str. 3.

      (5)  SL L 189, 13.7.1976., str. 13.

      (6)  Ova je Direktiva priopćena državama članicama 25. lipnja 1987.
   PRILOG

         „D. Metode izračuna pričuve za kolebanje šteta za osiguranje kredita kao vrstu osiguranja

         Metoda br. 1

                  1.

                  U pogledu rizika uključenih u vrstu osiguranja navedenu u točki A pod brojem 14 (u nastavku ‚osiguranje kredita‘), društvo oblikuje pričuvu za kolebanje šteta iz koje se namiruje svaki tehnički manjak iz te vrste osiguranja za poslovnu godinu.

                  2.

                  U ovu se pričuvu odvaja 75 % svakog tehničkog viška iz poslova osiguranja kredita, uz ograničenje od najviše 12 % neto premija ili doprinosa sve dok pričuva ne dostigne iznos od 150 % najvišeg godišnjeg iznosa neto uplaćenih premija ili doprinosa u prethodnih pet poslovnih godina.

         Metoda br. 2

                  1.

                  U pogledu rizika uključenih u vrstu osiguranja navedenu u točki A pod brojem 14 (u nastavku ‚osiguranje kredita‘), društvo oblikuje pričuvu za kolebanje šteta iz koje se namiruje svaki tehnički manjak iz te vrste osiguranja za poslovnu godinu.

                  2.

                  Minimalni iznos pričuve za kolebanje šteta iznosi 134 % godišnjeg prosjeka uplaćenih premija ili doprinosa u razdoblju od prethodnih pet poslovnih godina, po odbitku iznosa predanih u reosiguranje i pribrojenim iznosima s osnove prihvata u reosiguranje.

                  3.

                  U ovu se pričuvu izdvaja 75 % svakog tehničkog viška iz te vrste osiguranja za svaku uzastopnu godinu, dok pričuva ne dostigne iznos koji je jednak minimalnom iznosu izračunatom u skladu s točkom 2.

                  4.

                  Države članice mogu predvidjeti posebna pravila za izračun iznosa pričuve i/ili iznos godišnjeg zahtjeva za nadoplatu koji premašuje minimalne iznose predviđene ovom Direktivom.

         Metoda br. 3

                  1.

                  Pričuva za kolebanje šteta oblikuje se za vrstu osiguranja 14 iz točke A (u nastavku: ‚osiguranje kredita‘) u svrhu izravnanja iznadprosječne kvote šteta za poslovnu godinu u toj vrsti osiguranja.

                  2.

                  Pričuva za kolebanje šteta izračunava se na temelju metode navedene u nastavku.
                  Svi se izračuni odnose na prihode i rashode za vlastiti račun osiguravatelja.
                  Pričuvi za kolebanje šteta dodaje se određeni iznos za manjak šteta za svaku poslovnu godinu sve dok se ne dostigne ili ponovno uspostavi potreban iznos.
                  Smatrat će se da je došlo do manjka šteta ako je kvota šteta za poslovnu godinu niža od prosječne kvote šteta za referentno razdoblje. Iznos manjka šteta dobije se tako da se razlika između dvije kvote pomnoži sa zarađenim premijama za poslovnu godinu.
                  Potreban iznos jednak je šestostrukom iznosu standardne devijacije kvote šteta za referentno razdoblje od prosječne kvote šteta, pomnoženo sa zarađenim premijama za poslovnu godinu.
                  Ako postoji višak šteta za bilo koju poslovnu godinu, iznos se u tu svrhu uzima iz pričuve za kolebanje šteta. Smatrat će se da je došlo do viška šteta ako je kvota šteta za poslovnu godinu viša od prosječne kvote šteta. Iznos viška šteta dobije se tako da se razlika između dvije kvote pomnoži sa zarađenim premijama za poslovnu godinu.
                  Nevezano na situaciju sa štetama, 3,5 % potrebnog iznosa pričuve za kolebanje šteta se svake poslovne godine kao prvo izdvaja na ime te pričuve dok se ne dostigne ili ponovno uspostavi potreban iznos.
                  Duljina referentnog razdoblja je najmanje 15 godina i ne više od 30 godina. Ne treba oblikovati pričuvu za kolebanje šteta ako nema osiguravateljnih gubitaka u referentnom razdoblju.
                  Potreban iznos pričuve za kolebanje šteta te iznos koji se iz tih pričuva izdvaja može se smanjiti ako prosječna kvota šteta za referentno razdoblje zajedno s kvotom troškova pokaže da premije obuhvaćaju sigurnosnu granicu.

         Metoda br. 4

                  1.

                  Pričuva za kolebanje šteta oblikuje se za vrstu osiguranja 14 iz točke A (u nastavku: ‚osiguranje kredita‘) u svrhu izravnanja iznadprosječne kvote šteta za poslovnu godinu u toj vrsti osiguranja.

                  2.

                  Pričuva za kolebanje šteta izračunava se na temelju metode navedene u nastavku.
                  Svi se izračuni odnose na prihode i rashode za vlastiti račun osiguravatelja.
                  Pričuvi za kolebanje šteta dodaje se određeni iznos za manjak šteta za svaku poslovnu godinu sve dok se ne dostigne ili ponovno uspostavi maksimalni potrebni iznos.
                  Smatrat će se da je došlo do manjka šteta ako je kvota šteta za poslovnu godinu niža od prosječne kvote šteta za referentno razdoblje. Iznos manjka šteta dobije se tako da se razlika između dvije kvote pomnoži sa zarađenim premijama za poslovnu godinu.
                  Maksimalni potrebni iznos jednak je šestostrukom iznosu standardne devijacije kvote šteta za referentno razdoblje od prosječne kvote šteta, pomnoženo sa zarađenim premijama za poslovnu godinu.
                  Ako postoji višak šteta za bilo koju poslovnu godinu, iznos se u tu svrhu uzima iz pričuve za kolebanje šteta sve dok se ne dostigne minimalni potrebni iznos. Smatrat će se da je došlo do viška šteta ako je kvota šteta za poslovnu godinu viša od prosječne kvote šteta. Iznos viška šteta dobije se tako da se razlika između dvije kvote pomnoži sa zarađenim premijama za poslovnu godinu.
                  Minimalni potrebni iznos jednak je trostrukom iznosu standardne devijacije kvote šteta za referentno razdoblje od prosječne kvote šteta, pomnoženo sa zarađenim premijama za poslovnu godinu.
                  Duljina referentnog razdoblja je najmanje 15 godina a ne više od 30 godina. Ne treba oblikovati pričuvu za kolebanje šteta ako nema osiguravateljnih gubitaka u referentnom razdoblju.
                  Potreban iznos pričuve za kolebanje šteta te iznos koji se u tu pričuvu izdvaja ili iz tih pričuva uzima može se smanjiti ako prosječna kvota šteta za referentno razdoblje zajedno s kvotom troškova pokaže da premije obuhvaćaju sigurnosnu granicu i da je ta sigurnosna granica viša od 1,5 standardne devijacije kvota šteta u referentnom razdoblju. U tom se slučaju iznosi o kojima je riječ množe kvocijentom ili 1,5 standardne devijacije kvote šteta i sigurnosne granice.”


title: Direktiva 2006/121/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o izmjeni Direktive Vijeća 67/548/EEZ o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na razvrstavanje, pakiranje i označivanje opasnih tvari radi njezinog usklađivanja s Uredbom (EZ) br. 1907/2006 o registriranju, ocjenjivanju, odobravanju i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije  Tekst značajan za EGP

text:
               13/Sv. 016

               HR

               Službeni list Europske unije

               293

         32006L0121

               L 396/850

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               18.12.2006.

      DIREKTIVA 2006/121/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

   od 18. prosinca 2006.
   o izmjeni Direktive Vijeća 67/548/EEZ o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na razvrstavanje, pakiranje i označivanje opasnih tvari radi njezinog usklađivanja s Uredbom (EZ) br. 1907/2006 o registriranju, ocjenjivanju, odobravanju i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije
   (Tekst značajan za EGP)
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 95.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
   nakon savjetovanja s Odborom regija,
   u skladu s postupkom propisanim člankom 251. Ugovora (2),
   budući da:
   S ciljem donošenja Uredbe (EZ) br. 1907/2006 (3) potrebno je prilagoditi Direktivu 67/548/EEZ (4) i izbrisati njezina pravila o prijavljivanju i ocjeni rizika od kemikalija,
   DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Direktiva 67/548/EEZ ovime se mijenja kako slijedi:

               (1)

               u članku 1. stavku 1. brišu se točke (a), (b) i (c);

               (2)

               u članku 2. stavku 1. brišu se točke (c), (d), (f) i (g);

               (3)

               Članak 3. zamjenjuje se sljedećim:
               „Članak 3.
               Testiranje i ocjena svojstava tvari
               Testiranje tvari koje se obavlja u okviru ove Direktive provodi se u skladu sa zahtjevima članka 13. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registriranju, ocjenjivanju, odobravanju i ograničavanju kemikalija (REACH) te osnivanju Europske agencije za kemikalije (5).

               (4)

               Članak 5. mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           u stavku 1., prvi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
                           „Države članice poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale da se tvari ne mogu plasirati na tržište samostalno ili u pripravcima, osim ako su pakirane i označene u skladu s člancima od 22. do 25. ove Direktive i kriterijima u Prilogu VI. ovoj Direktivi te, za registrirane tvari, u skladu s informacijama dobivenim primjenom članaka 12. i 13. Uredbe (EZ) br. 1907/2006, osim u slučaju pripravaka u odnosu na koje postoje odredbe u drugim Direktivama.”;

                           (b)

                           stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
                           „2.   Mjere navedene u prvom podstavku stavka 1. primjenjuju se dok se tvar ne uvrsti u popis u Prilogu I. ili dok se ne donese odluka o tome da se ne uvrsti u skladu s postupkom propisanom u članku 29.”;

               (5)

               Članci od 7. do 15. se brišu;

               (6)

               Članak 16. se briše;

               (7)

               Članci od 17. do 20. se brišu;

               (8)

               Članak 27. se briše;

               (9)

               Članak 32. zamjenjuje se sljedećim:
               „Članak 32.
               Upućivanja
               Upućivanja na Priloge VII. A, VII. B, VII. C, VII. D i VIII. ovoj Direktivi tumače se kao upućivanja na odgovarajuće Priloge VI., VII., VIII., IX., X. i XI. Uredbi (EZ) br. 1907/2006.”;

               (10)

               Prilog V. briše se;

               (11)

               Prilog VI. mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           u odjeljcima 1.6.2, 1.7.2, 1.7.3, 2.1, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.2.1, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 3.1.1, 3.1.5.1, 3.1.5.2, 3.2.1, 3.2.2, 3.2.3, 3.2.5, 3.2.6.1, 3.2.6.2, 3.2.7.2, 4.2.3.3, 5.1.3, 9.1.1.1, 9.1.1.2, 9.3 i 9.5 ovog Priloga, riječi „Prilog V.” i „Prilog V. ovoj Direktivi” zamjenjuju se riječima „Uredba Komisije o metodama testiranja navedenim u članku 13. stavku 2. Uredbe (EZ) br. 1907/2006”;

                           (b)

                           točka (a) odjeljka 1.6.1. zamjenjuje se sljedećim:

                                       „(a)

                                       vezano za tvari za koje su potrebne informacije navedene u Prilozima VI., VII. i VIII. Uredbi (EZ) br. 1907/2006, većina potrebnih podataka za razvrstavanje i označivanje pojavljuje se u osnovnoj skupini. To se razvrstavanje i označivanje prema potrebi mora preispitati kada budu dostupne dodatne informacije (Prilozi IX. i X. Uredbi (EZ) br. 1907/2006)”;

                           (c)

                           drugi stavak u odjeljku 5.1. zamjenjuje se sljedećim:
                           „Dolje navedeni kriteriji slijede izravno iz načina testiranja propisanih u Uredbi Komisije o načinima testiranja navedenim u članku 13. stavku 2. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 u mjeri u kojoj su spomenuti. Načini testiranja potrebni za osnovnu skupinu navedenu u Prilozima VII. i VIII. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 ograničeni su pa bi informacije koje se iz njih izvode mogle biti nedovoljne za odgovarajuće razvrstavanje. Za razvrstavanje će možda biti potrebni dodatni podaci izvedeni iz Priloga IX. i X. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 ili druge odgovarajuće studije. Nadalje, razvrstane tvari mogu biti podložne preispitivanju u svjetlu drugih novih podataka.”;

                           (d)

                           druga rečenica drugog stavka u odjeljku 5.2.1.2. zamjenjuje se sljedećim:
                           „Takvi dodatni znanstveni dokazi trebali bi se obično temeljiti na studijama traženim u Prilogu IX. Uredbi (EZ) br. 1907/2006 ili na jednakovrijednim studijama te bi mogli uključivati:”;

               (12)

               Prilozi VII. A, VII. B, VII. C, VII. D i VIII. brišu se.

         Članak 2.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 1. lipnja 2008. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kada države članice donesu ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 3.
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Primjenjuje se od 1. lipnja 2008.
   Neovisno o drugom stavku ovog članka, članak 1. točka 6. primjenjuje se od 1. kolovoza 2008.
   Članak 4.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 18. prosinca 2006.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         J. BORRELL FONTELLES

            Za Vijeće

            Predsjednik

         M. VANHANEN

      (1)  SL C 294, 25.11.2005., str. 38.

      (2)  Mišljenje Europskog parlamenta od 17. studenoga 2005. (SL C 280 E, 18.11.2006., str. 440.), Zajedničko stajalište Vijeća od 27. lipnja 2006. (SL C 276 E, 14.11.2006., str. 252.) i Stajalište Europskog parlamenta od 13. prosinca 2006. (još nije objavljeno u Službenom listu).

      (3)  SL L 136, 29.5.2007., str. 3.

      (4)  SL 196, 16.8.1967., str. 1. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom Komisije 2004/73/EZ (SL L 152, 30.4.2004., str. 1.). Ispravljena u SL L 216, 16.6.2004., str. 3.

      (5)  SL L 396, 30.12.2006., str. 1.”


title: Direktiva 2014/46/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o izmjeni Direktive Vijeća 1999/37/EZ o dokumentima za registraciju vozila

text:
                  29.4.2014

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 127/129

            DIREKTIVA 2014/46/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
      od 3. travnja 2014.
      o izmjeni Direktive Vijeća 1999/37/EZ o dokumentima za registraciju vozila
      EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
      uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 91.,
      uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
      nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
      uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
      nakon savjetovanja s Odborom regija,
      u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
      budući da:

                  (1)

                  Ispitivanje tehničke ispravnosti dio je opsežnijeg sustava kojim se osigurava da su vozila tijekom njihova korištenja održavana u sigurnom i ekološki okolišno prihvatljivom stanju. Taj sustav trebao bi predvidjeti periodične tehničke preglede vozila i preglede na cesti tehničke ispravnosti vozila koja se koriste za gospodarsku djelatnost cestovnog prijevoza te postupak registracije vozila kojima se omogućuje suspenzija dozvole korištenja vozila u cestovnom prometu kada vozilo predstavlja neposredan rizik za sigurnost na cestama.

                  (2)

                  Registracija vozila predstavlja administrativno dopuštenje za njegovo stavljanje u uporabu u cestovnom prometu. Direktiva Vijeća 1999/37/EZ (3) primjenjuje se samo na registriranje vozila. Međutim, posebno u slučajevima kada bi korištenje vozila na javnim cestama prouzročilo opasnost uslijed njegovog tehničkog stanja, trebala bi postojati mogućnost suspenzije dozvole korištenja tog vozila na određeno vrijeme. Da bi se smanjio administrativni teret koji je posljedica suspenzije, ne bi trebalo zahtijevati novi postupak registracije kada se suspenzija ukine.

                  (3)

                  Trebalo bi uvesti obvezu trajnog poništenja registracije vozila za koje je dana obavijest da se smatra otpadnim vozilom u skladu s Direktivom 2000/53/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (4). Države članice imaju mogućnost određivanja drugih razloga za poništenje registracije vozila u nacionalnom pravu.

                  (4)

                  Čak i ako je registracija vozila poništena, trebalo bi biti moguće sačuvati dokumentaciju o toj registraciji.

                  (5)

                  Kako bi se smanjio administrativni teret i olakšala razmjena informacija među državama članicama, informacije o vozilima trebalo bi čuvati u elektroničkom obliku.

                  (6)

                  Ova Direktiva ne bi trebala spriječiti državu članicu u tome da skup elektroničkih podataka koji čuvaju njezina nadležna tijela smatra glavnim izvorom informacija o vozilu registriranom na njezinu državnom području. Državama članicama trebalo bi omogućiti korištenje elektroničke mreže koja obuhvaća podatke iz nacionalnih elektroničkih baza podataka kako bi olakšale razmjenu informacija.

                  (7)

                  Ako su tijekom tehničkog pregleda utvrđeni opasni nedostaci te je dozvola korištenja vozila na javnim cestama suspendirana, ta bi se suspenzija trebala evidentirati dok vozilo ne prođe novi tehnički pregled.

                  (8)

                  Kako bi se ažurirale točka II.4. druga alineja i točka III.1.A.(b) Priloga I. i Priloga II. Direktivi 1999/37/EZ u slučaju proširenja Unije, te kako bi se ažurirala točka II.6. Priloga I. koja se odnosi na neobvezne elemente u slučaju izmjena u definicijama ili sadržaju potvrda o sukladnosti tipa vozila u relevantnom zakonodavstvu Unije o homologaciji, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje akata u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući i ona na razini stručnjaka. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.

                  (9)

                  Direktivu 1999/37/EZ stoga bi trebalo izmijeniti na odgovarajući način,

            DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
      Članak 1.
      Izmjene Direktive 1999/37/EZ
      Direktiva 1999/37/EZ mijenja se kako slijedi:

                  1.

                  U članku 1. prva rečenica zamjenjuje se sljedećim:
                  „Ova Direktiva primjenjuje se na dokumente za registraciju vozila koje izdaju države članice.”

                  2.

                  U članku 2. dodaju se sljedeće točke:
                  „(e)   ‚suspenzija’: znači ograničeno razdoblje u kojem država članica ne dopušta korištenje vozila u cestovnom prometu nakon kojeg se – pod uvjetom da su se prestali primjenjivati razlozi za suspenziju – može ponovno dopustiti korištenje vozila bez novog postupka registracije;
                  (f)   ‚poništenje registracije’: znači poništenje dozvole države članice za korištenje vozila u cestovnom prometu.”

                  3.

                  U članku 3. dodaju se sljedeći stavci:
                  „4.   Države članice elektronički evidentiraju podatke o svim vozilima registriranima na njihovom državnom području. Ti podaci sadrže:

                              (a)

                              sve obvezne elemente u skladu s Prilogom I. točkom II.5. kao i elemente iz točaka II.6. (J) i II.6. (V.7) i (V.9) tog Priloga kada su podaci dostupni;

                              (b)

                              druge neobvezne elemente navedene u Prilogu I. ili podatke iz potvrde o sukladnosti kako je predviđeno u Direktivi 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (*), kada je moguće;

                              (c)

                              rezultat obveznih periodičnih tehničkih pregleda u skladu s Direktivom 2014/45/EU Europskog parlamenta i Vijeća (**) i razdoblje valjanosti zapisnika o tehničkom pregledu.

                        Obrada osobnih podataka u kontekstu ove Direktive provodi se u skladu s direktivama 95/46/EZ (***) i 2002/58/EZ (****) Europskog parlamenta i Vijeća.
                  5.   Tehnički podaci o vozilu stavljaju se na raspolaganje nadležnim tijelima ili stanicama za tehnički pregled u svrhu periodičnog tehničkog pregleda. Države članice mogu ograničiti korištenje i širenje takvih podataka od strane stanica za tehnički pregled kako bi se izbjegla njihova zlouporaba.

                     (*)  Direktiva 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007. o uspostavi okvira za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica te sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila (SL L 263, 9.10.2007., str. 1.)."

                     (**)  Direktiva 2014/45/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o periodičnim tehničkim pregledima za motorna vozila i njihova priključna vozila te o stavljanju izvan snage Direktive 2009/40/EZ (SL L 127, 29.4.2014., str. 51)."

                     (***)  Direktiva 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i slobodnom protoku takvih podataka (SL L 281, 23.11.1995., str. 31.)."

                     (****)  Direktiva 2002/58/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. srpnja 2002. o obradi osobnih podataka i zaštiti privatnosti u području elektroničkih komunikacija (SL L 201, 31.7.2002., str. 37.).”"

                  4.

                  Umeće se sljedeći članak:
                  „Članak 3.a
                  1.   Kada nadležno tijelo države članice primi obavijest o periodičnom tehničkom pregledu iz koje je vidljivo da je dozvola korištenja vozila u cestovnom prometu suspendirana u skladu s člankom 9. Direktive 2014/45/EU, suspenzija se evidentira u elektroničkom obliku i provodi se dodatni tehnički pregled.
                  Suspenzija je na snazi dok vozilo ne prođe novi tehnički pregled. Po uspješno obavljenom tehničkom pregledu, nadležno tijelo bez odlaganja ponovo odobrava korištenje vozila u cestovnom prometu. Novi postupak registracije nije potreban.
                  Države članice ili njihova nadležna tijela mogu usvojiti mjere za olakšavanje ponovnog pregleda vozila čija je dozvola za korištenje u cestovnom prometu suspendirana. Te mjere mogu uključivati davanje dozvole za putovanje javnim cestama između mjesta popravka i stanice za tehnički pregled u svrhu obavljanja tehničkog pregleda.
                  2.   Države članice mogu dopustiti imatelju potvrde o registraciji da nadležnom tijelu podnese zahtjev za prijenos registracije na novog vlasnika vozila.
                  3.   U slučaju da nadležno tijelo države članice primi obavijest da se vozilo smatra otpadnim vozilom u skladu s Direktivom 2000/53/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (*****), registracija tog vozila trajno se poništava, a informacija o tome unosi se u elektronički registar.

                     (*****)  Direktiva 2000/53/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 18. rujna 2000. o otpadnim vozilima (SL L 269, 21.10.2000., str. 34.).”"

                  5.

                  U članku 5. dodaje se sljedeći stavak:
                  „3.   Ne dovodeći u pitanje članak 5. stavak 4. i članak 8. stavak 3. Direktive 2014/45/EU, države članice načelno priznaju valjanost potvrde o tehničkoj ispravnosti ako se vlasništvo nad vozilom – koje ima valjan dokaz o periodičnom tehničkom pregledu – promijeni.”

                  6.

                  Članci 6. i 7. zamjenjuju se sljedećim:
                  „Članak 6.
                  Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 7. radi izmjene:

                              —

                              točke II.4. druge alineje i točke III.1.A(b) Priloga I. i Priloga II. u slučaju proširenja Unije,

                              —

                              točke II.6. Priloga I. u vezi s neobveznim elementima u slučaju izmjene definicija ili sadržaja potvrde o sukladnosti u relevantnom zakonodavstvu Unije o homologaciji.

                        Članak 7.
                  1.   Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.
                  2.   Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 6. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od pet godina počevši od 19. svibnja 2014. Komisija izrađuje izvješće o delegiranju ovlasti najkasnije devet mjeseci prije kraja petogodišnjeg razdoblja. Delegiranje ovlasti automatski se produljuje za razdoblja jednakog trajanja, osim ako se Europski parlament ili Vijeće tom produljenju usprotive najkasnije tri mjeseca prije kraja svakog razdoblja.
                  3.   Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 6. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke dan nakon objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
                  4.   Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
                  5.   Delegirani akt donesen na temelju članka 6. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.”

                  7.

                  Članak 9. zamjenjuje se sljedećim:
                  „Članak 9.
                  Države članice međusobno si pomažu u provedbi ove Direktive. One mogu razmjenjivati informacije na bilateralnoj ili multilateralnoj razini, posebno kako bi, prema potrebi, prije registracije vozila provjerile pravni položaj vozila u državi članici u kojoj je vozilo prethodno bilo registrirano. Takve provjere mogu posebno uključivati korištenje elektroničke mreže koja obuhvaća podatke iz nacionalnih elektroničkih baza podataka kako bi se olakšala razmjena informacija.”

                  8.

                  U Prilogu I. točki II.6. dodaje se sljedeća točka:

                              „(X)

                              dokaz o prolasku tehničkog pregleda, datum sljedećeg tehničkog pregleda ili datum isteka važećeg zapisnika.”

            Članak 2.
      Prenošenje
      1.   Države članice do 20. svibnja 2017. donose i objavljuju zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
      One primjenjuju te mjere od 20. svibnja 2018.
      Kada države članice donose ove mjere, te mjere sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se prilikom njihove službene objave uz njih navodi takva uputa. Države članice određuju načine tog upućivanja.
      2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih mjera nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
      Članak 3.
      Stupanje na snagu
      Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

      Članak 4.
      Adresati
      Ova je Direktiva upućena državama članicama.

         Sastavljeno u Bruxellesu 3. travnja 2014.

               Za Europski parlament

               Predsjednik

            M. SCHULZ

               Za Vijeće

               Predsjednik

            D. KOURKOULAS

         (1)  SL C 44, 15.2.2013., str. 128.

         (2)  Stajalište Europskog parlamenta od 11. ožujka 2014. (još nije objavljeno u Službenom listu) i Odluka Vijeća od 24. ožujka 2014.

         (3)  Direktiva Vijeća 1999/37/EZ od 29. travnja 1999. o dokumentima za registraciju vozila (SL L 138, 1.6.1999., str. 57.).

         (4)  Direktiva 2000/53/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 18. rujna 2000. o otpadnim vozilima (SL L 269, 21.10.2000., str. 34.).


title: Direktiva Vijeća 2004/76/EZ od 29. travnja 2004. o izmjenama Direktive 2003/49/EZ o omogućavanju prijelaznog razdoblja nekim državama članicama u vezi s primjenom zajedničkog sustava poreza na isplate kamata i licencije između povezanih trgovačkih društava različitih država članica

text:
               09/Sv. 001

               HR

               Službeni list Europske unije

               93

         32004L0076

               L 157/106

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               29.04.2004.

      DIREKTIVA VIJEĆA 2004/76/EZ
   od 29. travnja 2004.
   o izmjenama Direktive 2003/49/EZ o omogućavanju prijelaznog razdoblja nekim državama članicama u vezi s primjenom zajedničkog sustava poreza na isplate kamata i licencije između povezanih trgovačkih društava različitih država članica
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 94.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   budući da:

               (1)

               Direktiva Vijeća 2003/49/EZ od 3. lipnja 2003. o zajedničkom sustavu poreza na isplate kamata i licencije između povezanih trgovačkih društava različitih država članica (3) propisuje napuštanje oporezivanja isplata u državi članici u kojoj nastaju, ali i osigurava jednokratno oporezivanje tih isplata u pojedinoj državi članici.

               (2)

               Primjena Direktive 2003/49/EZ mogla bi prouzročiti proračunske poteškoće Češkoj Republici, Latviji, Litvi, Poljskoj i Slovačkoj zbog stope poreza po odbitku koja se primjenjuje temeljem nacionalnog zakonodavstva te na osnovi konvencija o porezu na dobit i kapital te tako prikupljeni prihod.

               (3)

               Tim državama pristupnicama treba dozvoliti da privremeno, do datuma primjene navedenog u članku 17. stavku 2. i 3. Direktive Vijeća 2003/48/EZ od 3. lipnja 2003. o oporezivanju dobiti od štednje u obliku isplate kamata (4), ne primjenjuju neke odredbe Direktive 2003/49/EZ i to u slučaju Latvije i Litve one o isplati kamata i licencije, a u slučaju Češke Republike, Poljske i Slovačke samo one o isplati licencije.

               (4)

               Mjera propisana ovom Direktivom nije prilagodba u smislu članka 57. Akta o pristupanju iz 2003.

               (5)

               Kako se od država članica zahtijeva priznavanje poreznog odbitka za porez odbijen od isplata kamata i licencije, potrebno je osigurati prijenos ove Direktive do datuma stupanja na snagu Akta o pristupanju iz 2003.

               (6)

               Odredbe ove Direktive moraju se primjenjivati od datuma pristupanja novih država članica. Hitnost stvari opravdava iznimku od šestotjednoga razdoblja iz točke I.3. Protokola o ulozi nacionalnih parlamenata u Europskoj uniji,

         DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Članak 6. Direktive 2003/49/EZ ovime se mijenja kako slijedi:

               1.

               Naslov se zamjenjuje sljedećim:
               „Prijelazna pravila za Češku Republiku, Grčku, Španjolsku, Latviju, Litvu, Poljsku, Portugal i Slovačku”

               2.

               Stavci 1., 2. i 3. zamjenjuju se sljedećim:

                           „1.

                           Grčkoj, Latviji, Poljskoj i Portugalu se dozvoljava da ne primjenjuju odredbe članka 1. ove Direktive do datuma početka primjene članka 17. stavaka 2. i 3. Direktive Vijeća 2003/48/EZ od 3. lipnja 2003. o oporezivanju dobiti od štednje u obliku isplate kamata (5). Tijekom prijelaznog razdoblja od osam godina počevši od gore navedenog datuma, porezna stopa na isplatu kamata ili licencija povezanim trgovačkim društvima druge države članice ili poslovnom nastanu povezanog trgovačkog društva sa sjedištem u drugoj državi članici ne smije prelaziti 10 % u prve četiri godine i 5 % u zadnje četiri godine.
                           Litvi se dozvoljava da ne primjenjuje odredbe članka 1. ove Direktive do datuma primjene članka 17. stavaka 2. i 3. Direktive Vijeća 2003/48/EZ. Tijekom prijelaznog razdoblja od šest godina počevši od gore navedenog datuma, porezna stopa na isplate licencija povezanim trgovačkim društvima druge države članice ili poslovnom nastanu povezanog trgovačkog društva sa sjedištem u drugoj državi članici ne smije prelaziti 10 %. Tijekom prve četiri godine šestogodišnjeg prijelaznog razdoblja, stopa poreza na isplatu kamata povezanom trgovačkom društvu druge države članice ili poslovnom nastanu sa sjedištem u drugoj državi članici ne smije prelaziti 10 %; u iduće dvije godine stopa poreza na takve isplate ne smije prelaziti 5 %.
                           Španjolskoj i Češkoj Republici se dozvoljava da, samo za isplate licencije, ne primjenjuju odredbe članka 1. ove Direktive do datuma početka primjene članka 17. stavaka 2. i 3. Direktive 2003/48/EZ. Tijekom prijelaznog razdoblja od šest godina počevši od gore navedenog datuma, stopa poreza na isplate licencija povezanim trgovačkim društvima druge države članice ili poslovnom nastanu povezanog trgovačkog društva sa sjedištem u drugoj državi članici ne smije prelaziti 10 %. Slovačkoj se dozvoljava da, samo za isplate licencije, ne primjenjuje odredbe članka 1. ove Direktive tijekom prijelaznog razdoblja od dvije godine počevši od 1. svibnja 2004.
                           Međutim, uz ova prijelazna pravila u isto se vrijeme i dalje primjenjuju porezne stope niže od onih iz podstavaka 1., 2. i 3. ovog stavka koje su određene dvostranim sporazumima zaključenim između Češke Republike, Grčke, Španjolske, Latvije, Litve, Poljske, Portugala ili Slovačke i drugih država članica. Prije isteka bilo kojeg od prijelaznih razdoblja navedenih u ovom stavku, Vijeće može jednoglasno odlučiti, na prijedlog Komisije, o mogućem produženju navedenih prijelaznih razdoblja.

                           2.

                           Ako trgovačko društvo iz države članice ili poslovni nastan trgovačkog društva iz države članice sa sjedištem u toj državi članici:

                                       —

                                       prima kamate ili licencije od povezanog trgovačkog društva iz Grčke, Latvije, Litve, Poljske ili Portugala,

                                       —

                                       prima licencije od povezanog trgovačkog društva iz Češke Republike, Španjolske ili Slovačke,

                                       —

                                       prima kamate ili licencije od trajnog poslovnog nastana sa sjedištem u Grčkoj, Latviji, Litvi, Poljskoj ili Portugalu, povezanog trgovačkog društva neke države članice,
                                       ili

                                       —

                                       prima licencije od trajnog poslovnog nastana sa sjedištem u Češkoj Republici, Španjolskoj ili Slovačkoj, povezanog trgovačkog društva neke države članice,

                                 prva država članica priznaje kao odbitak od poreza na dobit trgovačkog društva ili poslovnog nastana koji je primio dobit, iznos koji je jednak porezu plaćenom u Češkoj Republici, Grčkoj, Španjolskoj, Latviji, Litvi, Poljskoj, Portugalu ili Slovačkoj u skladu sa stavkom 1. ovog članka.

                           3.

                           Odbitak naveden u stavku 2. ovoga članka ne smije biti manji od:

                                       (a)

                                       poreza koji se na takvu dobit plaća u Češkoj Republici, Grčkoj, Španjolskoj, Latviji, Litvi, Poljskoj, Portugalu ili Slovačkoj na temelju stavka 1. ovoga članka; ili

                                       (b)

                                       onog dijela poreza na dobit trgovačkog društva ili poslovnog nastana koji prima kamatu ili licencije izračunane prije odbitka, a koji se pripisuje takvim plaćanjima temeljem domaćeg zakonodavstva države članice čije je to trgovačko društvo ili u kojem poslovni nastan ima sjedište.

         Članak 2.
   1.   Države članice će donijeti potrebne zakone i druge propise kako bi se uskladili s ovom Direktivom od dana njenog stupanja na snagu. One će Komisiji odmah proslijediti tekst tih mjera, zajedno s korelacijskom tablicom tih mjera i ove Direktive.
   Kad države članice donesu ove mjere te će mjere prilikom njihove službene objave sadržavati upućivanje na ovu Direktivu ili će se uz njih navesti takvo upućivanje. Način upućivanja će predvidjeti države članice.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koji donose u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 3.
   Ova Direktiva stupa na snagu uzimajući u obzir dan stupanja na snagu Ugovora o pristupanju Češke Republike, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Mađarske, Malte, Poljske, Slovenije i Slovačke.
   Članak 4.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Luxembourgu 29. travnja 2004.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         M. McDOWELL

      (1)  Mišljenje od 21. travnja 2004. (još nije objavljeno u Službenom listu).

      (2)  Mišljenje od 28. travnja 2004. (još nije objavljeno u Službenom listu).

      (3)  SL L 157, 26.6.2003., str. 49.

      (4)  SL L 157, 26.6.2003., str. 38.

      (5)  SL L 157, 26.6.2003., str. 38.”


title: Direktiva Komisije 95/48/EZ od 20. rujna 1995. o prilagodbi tehničkom napretku Direktive Vijeća 92/21/EEZ o masama i dimenzijama motornih vozila kategorije M 1  Tekst značajan za EGP

text:
               13/Sv. 018

               HR

               Službeni list Europske unije

               5

         31995L0048

               L 233/73

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               20.09.1995.

      DIREKTIVA KOMISIJE 95/48/EZ
   od 20. rujna 1995.
   o prilagodbi tehničkom napretku Direktive Vijeća 92/21/EEZ o masama i dimenzijama motornih vozila kategorije M1

   (Tekst značajan za EGP)
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 70/156/EEZ od 6. veljače 1970. o homologaciji tipa motornih vozila i njihovih prikolica (1), kako je zadnje izmijenjena Direktivom Komisije 93/81/EEZ (2), a posebno njezin članak 13. stavak 2.,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 92/21/EEZ od 31. ožujka 1992. o usklađivanju zakonodavstava država članica o masama i dimenzijama motornih vozila kategorije M1
       (3), a posebno njezin članak 3.,
   budući da je Direktiva 92/21/EEZ jedna od posebnih direktiva postupka EEZ homologacije tipa koji je utemeljen Direktivom 70/156/EEZ; budući da se dakle odredbe utvrđene Direktivom 70/156/EEZ o sustavima vozila, sastavnim dijelovima i zasebnim tehničkim jedinicama primjenjuju na ovu Direktivu;
   budući da se upućuje na Direktivu Vijeća 77/649/EEZ (4), kako je zadnje izmijenjena Direktivom Komisije 90/630/EEZ (5) koja sadrži postupak za određivanje referentne točke za sjedeće položaje u motornim vozilima te ga stoga nije potrebno ponavljati u ovoj Direktivi; budući da se upućuje i na Direktivu Vijeća 92/23/EEZ (6);
   budući da je s obzirom na do sada stečeno iskustvo s praktičnom primjenom Direktive 92/21/EEZ nužno detaljnije razraditi određene odredbe koje se u njoj navode kako bi se osiguralo njihovo jedinstveno tumačenje u svim državama članicama;
   budući da će biti nužno u budućnosti utvrditi posebna stanja opterećenja za sjedala koja nisu konstruirana ili sposobna za smještaj odraslih putnika; budući da međutim definicija takvih sjedala i specifikacija stanja opterećenja zahtijeva daljnje razmatranje; budući da će se odgovarajuće izmjene odgoditi za neki kasniji datum;
   budući da su odredbe ove Direktive u skladu s mišljenjem Odbora za prilagodbu tehničkom napretku utemeljenog Direktivom 70/156/EEZ,
   DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   1.   U članku 1. Direktive 92/21/EEZ, „Prilog I. Direktivi 70/156/EEZ” zamjenjuje se s „Prilog II.A Direktivi 70/156/EEZ”.
   2.   Prilozi Direktivi 92/21/EEZ zamjenjuju se Prilozima ovoj Direktivi, a popis priloga umeće se između članaka i Priloga I.
   Članak 2.
   1.   S učinkom od 1. siječnja 1996. države članice ne smiju, zbog koji se odnose na mase i dimenzije:

               —

               odbiti, s obzirom na tip motornog vozila kategorije M1, dodijeliti EEZ homologaciju tipa ni nacionalnu homologaciju tipa, ni

               —

               zabraniti registraciju, prodaju ni stavljanje u uporabu takvih vozila,

         ako vozila zadovoljavaju zahtjeve Direktive 92/21/EEZ, kako je izmijenjena ovom Direktivom.
   2.   S učinkom od 1. siječnja 1997. države članice:

               —

               više ne dodjeljuju EEZ homologaciju tipa, i

               —

               mogu odbiti dodijeliti nacionalnu homologaciju tipa,

         za tip vozila kategorije M1 zbog koji se odnose na mase i dimenzije, ako nisu zadovoljeni zahtjevi Direktive 92/21/EEZ, kako je izmijenjena ovom Direktivom.
   Članak 3.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom prije 1. siječnja 1996. i one o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   2.   Kada države članice donose ove odredbe, one prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   3.   Države članice Komisiji dostavljaju tekstove glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 4.
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europskih zajednica.
   Članak 5.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 20. rujna 1995.

            Za Komisiju

         Martin BANGEMANN

            Član Komisije

      (1)  SL L 42, 23.2.1970., str. 1.

      (2)  SL L 264, 23.10.1993., str. 49.

      (3)  SL L 129, 14.5.1992., str. 1.

      (4)  SL L 267, 19.10.1977., str. 1.

      (5)  SL L 341, 6.12.1990., str. 20.

      (6)  SL L 129, 14.5.1992., str. 95.
   POPIS PRILOGA

               Prilog I.

               OPĆI ZAHTJEVI ZA HOMOLOGACIJU TIPA

               Dodatak 1:

            Opisni dokument

               Dodatak 2:

            Certifikat o homologaciji

               Prilog II.

               PODRUČJE PRIMJENE, DEFINICIJE, ZAHTJEVI

               Dodatak:

            Metode za provjeru masa motornih vozila kategorije M1

         PRILOG I.
   OPĆI ZAHTJEVI ZA HOMOLOGACIJU TIPA
   1.   Zahtjev za EEZ homologaciju tipa vozila

               1.1.

               Zahtjev za EEZ homologaciju tipa u skladu s člankom 3. stavkom 4. Direktive 70/156/EEZ za tip vozila kategorije M1 s obzirom na njihove mase i dimenzije mora podnijeti proizvođač vozila.

               1.2.

               Obrazac za opisni dokument dan je u Dodatku 1.

               1.3.

               Tehničkoj službi odgovornoj za provedbu homologacijskih ispitivanja potrebno je dostaviti sljedeće:

                           1.3.1.

                           vozilo uzorak koje predstavlja tip za koji je zatražena homologacija.

         2.   Dodjeljivanje EEZ homologacije tipa vozila

               2.1.

               Ukoliko su zadovoljeni odgovarajući zahtjevi, dodjeljuje se EEZ homologacija tipa u skladu s člankom 4. stavkom 3. Direktive 70/156/EEZ.

               2.2.

               Obrazac za certifikat o EEZ homologaciji tipa dan je u Dodatku 2.

               2.3.

               Svakom homologiranom tipu vozila dodjeljuje se homologacijski broj u skladu s Prilogom VII. Direktivi 70/156/EEZ. Ista država članica ne može dodijeliti isti homologacijski broj drugom tipu vozila.

         3.   Preinake tipa i dopune homologacije

               3.1.

               Kod preinaka tipa homologiranog u skladu s ovom Direktivom primjenjuju se odredbe članka 5. Direktive 70/156/EEZ.

         4.   Sukladnost s proizvodnjom

               4.1.

               Za osiguranje sukladnosti s proizvodnjom načelno se primjenjuju odredbe navedene u članku 10. Direktive 70/156/EEZ.

      Dodatak 1.

      Dodatak 2.

   PRILOG II.
   PODRUČJE PRIMJENE, DEFINICIJE, ZAHTJEVI
   1.   Područje primjene

   Ova se Direktiva primjenjuje na mase i dimenzije motornih vozila kategorije M1, kako je definirano u članku 1.
   2.   Definicije

   2.1.   Definicije i pojmovi korišteni u Prilogu I. (uključujući i napomene) te u Prilogu II. Direktivi 70/156/EEZ primjenjuju se također i u ovoj Direktivi.
   2.2.   „Masa uobičajenog opterećenja” znači masa od 75 kg pomnožena brojem sjedala za putnike (uključujući i sklopiva sjedala) prema podacima proizvođača.
   2.3.   „Masa opterećenja koje prelazi uobičajeno” znači razlika između tehnički najveće dopuštene mase i mase vozila spremnog za vožnju uvećane za masu uobičajenog opterećenja. Masa opterećenja koje prelazi uobičajeno može uključivati mase dodatne opreme, kao npr. pomični krov, klimatizacijski uređaj, napravu za spajanje.
   2.4.   „Masa naprave za spajanje” znači vlastita masa naprave za spajanje i dijelova za pričvršćenje prema podacima proizvođača vozila.
   2.5.   „Najveće statičko uspravno opterećenje na napravi za spajanje vozila” znači najveće tehnički dopušteno opterećenje preneseno, kad je vozilo u mirovanju, sa rude prikolice na spojnicu vozila i koje djeluje kroz središte naprave za spajanje. Ovo opterećenje mora navesti proizvođač.
   2.6.   „Vučena masa” znači masa vučene prikolice bez uspravnog opterećenja na napravi za spajanje vučnog vozila.
   2.7.   „Sklopivo sjedalo” znači pomoćno sjedalo namijenjeno za povremenu uporabu i koje je uobičajeno sklopljeno kada se ne koristi.
   3.   Zahtjevi

   3.1.   Dimenzije
   3.1.1.   Najveće dopuštene dimenzije vozila su slijedeće:
   3.1.1.1.   Duljina: 12 000 mm
   3.1.1.2.   Širina: 2 500 mm
   3.1.1.3.   Visina: 4 000 mm
   3.2.   Mase i osovinska opterećenja
   3.2.1.   Zbroj najvećih tehnički dopuštenih osovinskih opterećenja ne smije biti manji od najveće tehnički dopuštene mase vozila.
   Najveća tehnički dopuštena masa vozila ne smije biti manja od mase vozila spremnog za vožnju uvećane za masu uobičajenog opterećenja.
   Kada je vozilo opterećeno do najveće tehnički dopuštene mase u skladu s točkama 3.2.2. i 3.2.3., opterećenje na svakoj osovini ne smije biti veće od najvećeg tehnički dopuštenog osovinskog opterećenja za razmatranu osovinu.
   Kada su vozilo, i istodobno, njegova stražnja osovina opterećeni do najveće tehnički dopuštene mase, masa koju nosi prednja osovina ne smije biti manja od 30 % najveće tehnički dopuštene mase vozila.
   3.2.2.   Za provjeru zahtjeva navedenih u trećem stavku točke 3.2.1. mase putnika, prtljage i opterećenje koje prelazi uobičajeno moraju biti raspoređene kako je propisano u Dodatku. Postupak za provjeru masa opisan je u Dodatku. Kada je vozilo opremljeno s odvojivim sjedalima postupak provjere ograničava se na uvjete s najvećim brojem postavljenih sjedala.
   3.2.3.   Ukoliko je vozilo namijenjeno za vuču prikolice izvode se dvije dodatne provjere u skladu s točkom 3.2.1., trećim stavkom i točkom 3.2.2.:

               (a)

               uključujući najveću masu naprave za spajanje; i

               (b)

               uključujući najveću masu naprave za spajanje i masu kod najvećeg uspravnog statičkog opterećenja na napravi za spajanje. Za svrhu ove provjere:

         3.2.3.1.   Najveće tehnički dopušteno opterećenje stražnje osovine ne smije se prekoračiti za više od 15 % a najveća tehnički dopuštena masa vozila ne smije se prekoračiti za više od 10 % ili 100 kg ovisno o tome što je manje; to se primjenjuje samo u ovom posebnom slučaju vodeći računa da je brzina vozila ograničena na 100 km/h ili manje.
   3.2.3.2.   Prekoračenje opterećenja i masa iz prethodne točke ne uzima se u obzir kod homologacije prema drugim specifikacijama već samo u svrhu ove direktive, ukoliko drukčije nije izričito navedeno u pojedinačnoj direktivi.
   3.2.3.3.   U naputku za uporabu vozila proizvođač mora navesti sva ograničenja brzine prema točki 3.2.3.1. ili druge uvjete uporabe.
   3.2.4.   Ukoliko proizvođač vozila oprema vozilo napravom za spajanje, mora na njoj ili u njezinoj neposrednoj blizini na vozilu naznačiti najveće dopušteno statičko uspravno opterećenje na napravi za spajanje.
   3.3.   Vučene mase i statičko uspravno opterećenje na napravi za spajanje.
   3.3.1.   Najveću tehnički dopuštenu vučenu masu određuje proizvođač.
   3.3.1.1.   Vučena masa vozila namijenjenog za vuču prikolice opremljene sa sustavom radne kočnice (za potrebe izračuna vučene mase bilo kakovo prekoračenje opterećenja iznad najveće tehnički dopuštene mase vozila, kao u prethodno navedenoj točki 3.2.3.1., ne uzima se u obzir)
   3.3.1.1.1.   Najveća dopuštena vučena masa za vozilo je manja od donje dvije vrijednosti:

               (a)

               najveća tehnički dopuštena vučena masa na osnovi konstrukcije vozila i/ili čvrstoće naprave za spajanje; ili

               (b)

               najveća tehnički dopuštena masa vučnog (motornog) vozila, ili, za terenska vozila prema definiciji u Direktivi 70/156/EEZ, 1,5 puta ta masa.

         3.3.1.1.2.   U svakom slučaju najveća tehnički dopuštena masa prikolice ne smije prijeći 3 500 kg.
   3.3.1.2.   Vučena masa vozila namijenjenog za vuču prikolice bez sustava radne kočnice.
   3.3.1.2.1.   Dopuštena vučena masa je manja vrijednost od najveće tehnički dopuštene vučene mase ili polovine mase vučnog vozila spremnog za vožnju.
   3.3.1.2.2.   Najveća tehnički dopuštena masa prikolice ni u kom slučaju ne smije prijeći 750 kg.
   3.3.2.   Tehnički dopušteno statičko uspravno opterećenje na napravi za spajanje vozila određuje proizvođač; to opterećenje ne smije biti manje od 4 % od najveće dopuštene vučene mase niti manje od 25 kg. Proizvođač mora navesti u naputku za uporabu najveće dopušteno statičko uspravno opterećenje na napravi za spajanje vozila, točke za pričvršćenje naprave za spajanje na motorno vozilo i najveći dopušteni prepust na napravi za spajanje.
   3.3.3.   Motorno vozilo koje vuče prikolicu mora biti sposobno pokrenuti skup vozila – opterećen do njegove najveće mase – pet puta unutar pet minuta na usponu s nagibom od najmanje 12 %.
   3.4.   Najveći broj sjedala za putnike prema podacima proizvođača ne smije ovisiti o tome da li vozilo vuče prikolicu ili ne.

      Dodatak
      Postupak za provjeru masa i osovinskih opterećenja motornih vozila kategorije M1

      1.   Masa vozila provjerava se kako slijedi:
      1.1.   Prazno, tj. spremno za vožnju kako je određeno u točki 2.6. Dodatka 1. Prilogu I., ali bez vozača
      Kod vozila za stanovanje uključuju se i mase spremnika pripadajuće svježe vode i gorivog plina napunjenih do 90 % njihovog kapaciteta.
      1.2.   potpuno opterećeno (pod uvjetima navedenima u točkama 3.2.1. do 3.2.3. Priloga II.) u smislu izračuna, uzimajući u obzir slijedeće:

                  —

                  sjedalo, ako je podešavajuće, pomiče se u krajnji stražnji uobičajeni položaj za vožnju ili sjedenje kako navodi proizvođač, uzimajući u obzir samo podešavanje sjedala u uzdužnom smjeru; ne uzimaju se u obzir ostali položaji sjedala koji nisu uobičajeni položaji za vožnju ili sjedenje. Ukoliko sjedalo ima i druge mogućnosti podešavanja (po visini, nagib, naslon sjedala itd.) sjedalo se postavlja u položaj prema podacima proizvođača. Kod sjedala s ovjesom, sjedalo mora biti blokirano u uobičajenom položaju za vožnju prema podacima proizvođača,

                  —

                  mase koje se uzimaju u izračun su sljedeće:

                              —

                              masa od 68 kg za svakog putnika (uključujući vozača),

                              —

                              masa prtljage od 7 kg za svakog putnika (uključujući vozača),

                  —

                  masa svakog putnika primjenjuje se okomito u točki koja se nalazi 100 mm ispred R-točke (1) za sjedišta s uzdužnim podešavanjem odnosno 50 mm ispred R-točke (1) za sva ostala sjedišta. Masa prtljage svakog putnika predstavlja se okomitom silom koja djeluje kroz sredinu projekcije na vodoravnu ravninu najveće korisne dužine prostora za prtljagu, a koja se nalazi u srednjoj uzdužnoj ravnini vozila.
                  Kod za posebne namjene, masa prtljage postavlja se u dogovoru s tehničkom službom prema naputcima proizvođača,

                  —

                  bilo kakvo prekoračenje mase iznad uobičajenog opterećenja potrebno je raspodijeliti u dogovoru s tehničkom službom prema napucima proizvođača, uzimajući u obzir različitu opremu, njezinu masu i mjesto ugradbe na vozilu,

                  —

                  kod vozila za stanovanje masa kod opterećenja koje prelazi uobičajeno mora biti najmanje jednaka (10 kg × N) + (10 kg × L), pri čemu je „L” ukupna dužina vozila za stanovanje a „N” broj putnika, uključujući i vozača, prema podacima proizvođača.
                  Masu kod opterećenja iznad uobičajenog potrebno je rasporediti u dogovoru s tehničkom službom u svim prostorima za prtljagu prema uputama proizvođača.

            1.3.   Navedene mase i osovinska opterećenja određuju se u skladu sa slijedećom tablicom:
      2.   Rezultati provjere

      (Ukoliko je u točkama 2.8. i 2.9. opisnog dokumenta navedeno više od jedne vrijednosti, rezultati moraju biti provjereni za svaku vrijednost.)
      Rezultati se smatraju zadovoljavajućima ako:

                  —

                  mase i osovinska opterećenja praznog vozila (stupac (a)) ne odstupaju za više od ± 5 % od onih koje navodi proizvođač; (kod vrijednosti za masu prema podacima proizvođača uzimaju se za proračun masa u stupcima (b) i (c)),

                  —

                  mase i osovinska opterećenja provjerena za uvjete na koje se odnose stupci (b) i (c) nisu veće od najveće dopuštene mase prema podacima proizvođača,

                  —

                  su ispunjeni zahtjevi navedeni u točki 3.2.1., četvrtom stavku Priloga II.,

                  —

                  su mase i osovinska opterećenja prema podacima proizvođača primjerene nosivosti guma propisanih za motorno vozilo, uzimajući u obzir svako eventualno ograničenje brzine za vučno vozilo u skladu s točkom 3.7.3. Priloga IV. Direktivi 92/23/EEZ.

      (1)  Određeno u skladu s odredbama Priloga III. Direktivi 77/649/EEZ.