title: Direktiva Komisije 96/20/EZ od 27. ožujka 1996. o prilagodbi tehničkom napretku Direktive Vijeća 70/157/EEZ u odnosu na dopuštenu razinu buke i ispušni sustav motornih vozila  Tekst značajan za EGP

text:
               13/Sv. 007

               HR

               Službeni list Europske unije

               152

         31996L0020

               L 092/23

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               27.03.1996.

      DIREKTIVA KOMISIJE 96/20/EZ
   od 27. ožujka 1996.
   o prilagodbi tehničkom napretku Direktive Vijeća 70/157/EEZ u odnosu na dopuštenu razinu buke i ispušni sustav motornih vozila
   (Tekst značajan za EGP)
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju EuROpske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 70/156/EEZ od 6. veljače 1970. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na homologaciju tipa motornih vozila i njihovih prikolica (1), kako je zadnje izmijenjena Direktivom Komisije 95/54/EZ (2) a posebno njezin članak 13. stavak 2.,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 70/157/EEZ od 6. veljače 1970. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na dopuštenu razinu buke i ispušni sustav motornih vozila (3), kako je zadnje izmijenjena Direktivom 92/97/EEZ (4), a posebno njezin članak 3.,
   budući da je Direktiva 70/157/EEZ jedna od pojedinačnih Direktiva postupka EZ homologacije tipa koji je ustanovljen Direktivom 70/156/EEZ; budući da se, slijedom toga, odredbe utvrđene Direktivom 70/156/EEZ u odnosu na sustave vozila, sastavne dijelove i zasebne tehničke jedinice primjenjuju na ovu Direktivu;
   budući da posebno članak 3. stavak 4. i članak 4. stavak 3. Direktive 70/156/EEZ zahtijevaju da se svakoj pojedinačnoj Direktivi priloži opisni dokument koji sadrži mjerodavne točke Priloga I. toj Direktivi, kao i homologacijsku potvrdu u skladu s njezinim Prilogom VI., kako bi se homologacija tipa mogla računalno obraditi;
   budući da najnoviji razvoj u tehnologiji stROjeva stvara potrebu za jasnijim definiranjem postupka ispitivanja, posebno za teška vozila, po pitanju izvedivosti i ponavljanja tih ispitivanja;
   budući da su odredbe ove Direktive u skladu s mišljenjem Odbora za prilagodbu tehničkom napretku, uspostavljenog Direktivom 70/156/EEZ,
   DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   1.   Članci Direktive 70/157/EEZ mijenjaju se kako slijedi:

               —

               članak 1. glasi na kraju: „… tračnice i na poljoprivrednim i šumarskim traktorima i svim pokretnim mehanizacijama.”,

               —

               u članku 2., druga alineja, i članku 2.a, stavku 2. zamjenjuje se „članak 9.a” s „članak 2.”,

               —

               u članku 3. zamijeniti „Prilog” sa „prilozi”.

         2.   Prilozi Direktivi 70/157/EEZ izmjenjuju se u skladu s Prilogom ovoj Direktivi.
   Članak 2.
   1.   Počevši od 1. listopada 1996. države članice ne mogu, iz razloga koji se tiču dopuštene razine buke ili ispušnog sustava:

               —

               odbiti dodjelu EZ homologaciju tipa ni nacionalnu homologaciju za tip vozila ili tip ispušnog sustava, ni

               —

               zabraniti registraciju, pROdaju ni stavljanje u pROmet vozila, ni pROdaju ili stavljanje u pROmet ispušnog sustava,

         ako su vozila ili ispušni sustavi sukladni zahtjevima Direktive 70/157/EEZ, kako je izmijenjena ovom Direktivom.
   2.   Počevši od 1. siječnja 1997. države članice:

               —

               neće dodjeljivati EZ homologaciju tipa, i

               —

               odbit će dodijeliti nacionalnu homologaciju tipa,

         za tip vozila i za tip ispušnog sustava iz razloga dopuštene razine buke, ako nisu ispunjeni zahtjevi Direktive 70/157/EEZ, kako se izmjenjuje ovom Direktivom.
   3.   Neovisno o stavku 2., za rezervne dijelove, države članice će i dalje dodjeljivati EZ homologaciju tipa, i dozvoljavati pROdaju i stavljanje u pROmet, ispušnih sustava koji su sukladni prijašnjim inačicama Direktive 70/157/EEZ, pod uvjetom:

               —

               da je svrha ispušnih sustava da se ugrađuju na vozila koja su već u upotrebi, i

               —

               da ispušni sustavi zadovoljavaju zahtjeve Direktive koja je bila u primjeni kad su vozila prvi put registrirana.

         Članak 3.
   1.   Države članice donose zakone i druge pROpise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 1. listopada 1996. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   2.   Kada države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   3.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 4.
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu EuROpskih zajednica.
   Članak 5.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 27. ožujka 1996.

            Za Komisiju

         Martin BANGEMANN

            Član Komisije

      (1)  SL L 42, 23.2.1970., str. 1.

      (2)  SL L 266, 8.11.1995., str. 1.

      (3)  SL L 42, 23.2.1970., str. 16.

      (4)  SL L 371, 19.12.1992., str. 1.
   PRILOG
   Popis priloga umeće se između članaka i Priloga I. i glasi:

         „Popis priloga

                     PRILOG I.:

                  EZ homologacija tipa za razinu buke motornog vozila

                        Dodatak 1.:

                  Opisni dokument

                        Dodatak 2.:

                  Certifikat o homologaciji

                     PRILOG II.:

                  EZ homologacija tipa za ispušne sustave kao zasebne tehničke jedinice

                        Dodatak 1.:

                  Opisni dokument

                        Dodatak 2.:

                  Certifikat o homologaciji

                        Dodatak 3.:

                  Uzorak oznake EZ homologacije tipa

                     PRILOG III.:

                  Provjere sukladnosti proizvodnje

                     PRILOG IV.:

                  Specifikacije za ispitnu stazu”.

   Izmjene Priloga I.:
   Bilješka točke 1.1.7. mijenja se i glasi:

                  „(1)

                  U skladu s definicijama iz Priloga II.A Direktivi 70/156/EEZ.”

   Točka 2.1. mijenja se i glasi:

                  „2.1.

                  Zahtjev za EZ homologaciju tipa prema članku 3. stavku 4. Direktive 70/156/EEZ za razinu buke vozila podnosi proizvođač vozila.”

   Točka 2.2. mijenja se i glasi:

                  „2.2.

                  uzorak opisnog dokumenta prikazan je u Dodatku 1.”

   Točke od 2.2.1. do uključivo 2.2.4. brišu se.
   U točki 2.3. brišu se riječi „ili njegov ovlašteni zastupnik”.
   Točka 2.5. briše se.
   Točka 4. mijenja se i glasi:

      „4.   Dodjeljivanje EZ homologacije tipa

                  4.1.

                  Ako su ispunjeni bitni zahtjevi, dodjeljuje se EZ homologacija prema članku 4. stavku 3. i, ako se primjenjuje, članku 4. stavku 4. Direktive 70/156/EEZ.

                  4.2.

                  Uzorak certifikata o EZ homologaciji tipa prikazan je u Dodataku 2.

                  4.3.

                  Broj odobrenja u skladu s Prilogom VII. Direktivi 70/156/EEZ dodjeljuje se za svaki odobreni tip vozila. Jedna država članica ne može dodijeliti isti broj drugom tipu vozila.”

   U točki 5.2.1.2. „Prilog III.” treba glasiti „Dodatak 2.”.
   U točki 5.2.2.3.1. „Prilog VI.” treba glasiti „Prilog IV.”.
   U točki 5.2.2.3.4. tekst drugog stavka treba glasiti:

      „Gume koje se koriste za ispitivanje izabire proizvođač vozila i moraju biti u sukladnosti s trgovačkom praksom i dostupne na tržištu; moraju odgovarati jednoj od određenih veličina guma (vidjeti točku 2.17. Priloga II. Direktivi Vijeća 92/23/EEZ (1))za vozilo koje je naznačio proizvođač vozila u skladu s točkom 1.5. Dopune Dodataku 2. i u za vozila iz kategorije M1 i N1 udovoljavati zahtjevima Direktive 89/459/EEZ o najmanjoj dubini dodirne površine gume; za vozila iz drugih kategorija, primijenjuje se najmanja dubina dodirne površine gume određene Direktivom 89/459/EEZ, kao da su ta vozila obuhvaćena tom Direktivom. Gume moraju biti napuhane na odgovarajući pritisak za masu vozila koje se ispituje.

   U točki 5.2.2.4.3.3.1.1. na kraju trećeg stavka, treba se dodati:

      „Ako je broj okretaja motora ‚S’ dosegnut brojem okretaja motora u približavanju koji odgovara broju okretaja u praznom hodu, tada se ispitivanje provodi samo u trećoj brzini, a odgovarajući rezultati moraju se vrednovati.”

   U točki 5.2.2.4.3.3.1.2. treba se dodati na kraju:

      „Međutim, vozilo se smatra reprezentativnim za svoj tip i ako se, na traženje podnositelja zahtjeva, ispitivanja prošire na više omjera od predviđenih, a najviša razina buke se postigne između ekstremnih ispitivanih omjera.”

   U točkama 5.2.3.1. i 5.2.3.5.1. „Prilog III.” treba glasiti „Dodatak 2.”.
   U točki 5.3.2. „članak 8. stavak 3.” treba glasiti „članak 11. stavak 2. ili članak 11. stavak 3.”.
   Točka 6. treba glasiti:

      „6.   Promjene tipa i izmjene odobrenja

                  6.1.

                  U slučaju promjena homologacije tipa prema ovoj Direktivi, primjenjuju se odredbe članka 5. Direktive 70/156/EEZ.”

   Podtočke točke 7. trebaju glasiti:

                  „7.1.

                  Mjere koje osiguravaju sukladnost proizvodnje poduzimaju se u skladu sa zahtjevima utvrđenima u članku 10. Direktive 70/156/EEZ.

                  7.2.

                  Posebne odredbe:

                  7.2.1.

                  Ispitivanja na koje se odnosi točka 2.3.5. Priloga X. Direktivi 70/156/EEZ su istovjetni s onima utvrđenima u Prilogu III. (I.) ovoj Direktivi.

                  7.2.2.

                  Učestalost nadzora na koje se odnosi točku 2.4. Priloga X. Direktivi 70/156/EEZ je uobičajeno jednom u dvije godine.”

   Nakon slike 4. dodaju se sljedeći dodaci 1. i 2.:
   „
         Dodatak 1.

      ”
         Dodatak 2.

   Izmjene Priloga II.
   U točki 0. „članak 9.a” treba glasiti „članak 2.”.
   točka 2.1. mijenja se i glasi:

                  „2.1.

                  Zahtjev za EZ homologaciju prema članku 3. stavku 4. Direktive 70/156/EEZ za zamjenski ispušni sustav ili njegov sastavni dio kao zasebnu tehničku jedinicu podnosi proizvođač vozila ili proizvođač zasebne tehničke jedinice za koju se zahtjev podnosi.”

   Točka 2.2. mijenja se i glasi:

                  „2.2.

                  uzorak opisnog dokumenta nalazi se u Dodatku 1.”

   Točke od 2.2.1. do 2.2.3., uključujući 2.4. i 3.1.3. brišu se.
   Bilješka (1) za točke 2.3.3. i 5.2.1. mijenja se i glasi:

      „(1) Kako je propisano verzijom ove Direktive koja se primjenjivala na homologaciju tipa za vozilo.”

   Točke 3., 3.1., 3.1.1., 3.1.2. i 3.2. postaju 2.4., odnosno 2.4.1., 2.4.1.1., 2.4.1.2. i 2.4.2.
   Točka 4. postaje 3. i mijenja se i glasi:

      „3.   Dodjeljivanje EZ homologacije tipa

                  3.1.

                  Ako su odgovarajući zahtjevi zadovoljeni, dodjeljuje se EZ homologacija tipa prema članku 4. stavku 3. i ako se primjenjuje, članku 4. stavku 4. Direktive 70/156/EEZ.

                  3.2.

                  Uzorak certifikata o EZ homologaciji tipa nalazi se u Dodatku 2.

                  3.3.

                  Broj homologacije u skladu s Prilogom VII. Direktivi 70/156/EEZ dodjeljuje se svakom tipu zamjenskog ispušnog sustava ili njegovom sastavnom dijelu, koji je odobren kao zasebna tehnička jedinica; odjeljak 3. homologacijskog broja označava broj izmijenjene Direktive koja je bila u primjeni u trenutku dodjeljivanja homologacije za vozilo. Jedna država članica ne može dodijeliti isti broj drugom tipu zamjenskog ispušnog sustava ili njegovog sastavnog dijela.”

   Nova točka 4. dodaje se i glasi:

      „4.   EZ homologacijska oznaka

                  4.1.

                  Svaki zamjenski ispušni sustav ili njegov sastavni dio, u što se ne ubrajaju pribor za pričvršćivanje i cijevi, koji je u skladu s tipnim odobrenjem prema ovoj Direktivi nosi EZ homologacijsku oznaku.

                  4.2.

                  EZ homologacijska oznaka je pravokutnog oblika koji uokviruje malo slovo ‚e’ kojem slijedi slovo (slova) ili broj države članice koja je izdala odobrenje:

                              ‚1’ za Njemačku

                              ‚2’ za Francusku

                              ‚3’ za Italiju

                              ‚4’ za Nizozemsku

                              ‚5’ za Švedsku

                              ‚6’ za Belgiju

                              ‚9’ za Španjolsku

                              ‚11’ Za Ujedinjenu Kraljevinu

                              ‚12’ za Austriju

                              ‚13’ za Luksemburg

                              ‚17’ za Finsku

                              ‚18’ za Dansku

                              ‚21’ za Portugal

                              ‚23’ za Grčku

                              ‚IRL’ za Irsku

            U blizini pravokutnika mora se nalaziti i ‚broj osnovnog odobrenja’ koji se nalazi u odjeljku 4. homologacijskog broja iz Priloga VII. Direktivi 70/156/EEZ, kojem prethode dvije brojke koje označuju tekući broj posljednje veće tehničke izmjene Direktive Vijeća 70/157/EEZ koja je bila u primjeni u trenutku dodjeljivanja homologacije za vozilo. Za Direktivu 70/157/EEZ, tekući broj je 00; za Direktivu 77/212/EEZ tekući broj je 01; za Direktivu 84/424/EEZ tekući broj je 02; za Direktivu 92/97/EEZ tekući broj je 03.

                  4.3.

                  Oznaka mora biti jasno čitljiva i neizbrisiva čak i kad je zamjenski ispušni sustav ili njegov sastavni dio pričvršćen za vozilo.

                  4.4.

                  Uzorak EZ homologacijske oznake prikazan je u Dodatku 3.”

   Točka 6. zamjenjuje se sljedećim novim točkama 6. i 7.:

      „6.   Promjene tipa i izmjene homologacije

                  6.1.

                  U slučaju promjena na tipu koji je homologiran prema ovoj Direktivi, primjenjuju se odredbe članka 5. Direktive 70/156/EEZ.

            7.   Sukladnost proizvodnje

                  7.1.

                  Mjere koje osiguravaju sukladnost proizvodnje poduzimaju se u skladu sa zahtjevima utvrđenima u članku 10. Direktive 70/156/EEZ.

                  7.2.

                  Posebne odredbe:

                  7.2.1.

                  Ispitivanja iz točke 2.3.5. Priloga X. Direktivi 70/156/EEZ su propisana Prilogom III. (II.) ovoj Direktivi.

                  7.2.2.

                  Učestalost inspekcija iz točke 2.4. Priloga X. Direktivi 70/156/EEZ je uobičajeno jednom svake dvije godine.”

   Nakon slike 3. dodaju se slijedeći dodaci 1., 2. i 3.:
   „
         Dodatak 1.

         Dodatak 2.

         Dodatak 3.
         UZORAK ZA EZ HOMOLOGACIJSKU OZNAKU:

         Ispušni sustav ili njegov sastavni dio koji su označeni gornjom EZ homologacijskom oznakom tipa je naprava koja je odobrena u Španjolskoj (e 9) prema Direktivi 92/97/EEZ (03) pod brojem osnovnog odobrenja 0 148.
         Korištene vrijednosti su samo indikativne.

      (1) Ako je navedeno nekoliko tipova, točke od 1.3. do uključujući 1.10, moraju se ispuniti za svaki od tipova.”

   Izmjene priloga III., IV., V. i VI.:
   prilozi III. i IV. brišu se.
   Prilog V. postaje Prilog III.
   U Prilogu III. (1), točka 2. treba glasiti:

      „2.   Postupci ispitivanja
      Metode ispitivanja, uvjeti i mjerenja, mjerni instrumenti i tumačenje rezultata opisani su u Prilogu I. Vozilo (vozila) na kojima se provodi ispitivanje podvrgavaju se ispitivanju mjerenja buke vozila u kretanju, kako je opisano u točki 5.2.2. Priloga I.”

   Prilog VI. postaje Prilog IV.

      (1)  SL L 129, 14.5.1992., str. 95.”


title: 76/211/EEZ: Direktiva Vijeća od 20. siječnja 1976. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na pakiranje određenih pretpakovina označenih masom ili obujmom

text:
               13/Sv. 61

               HR

               Službeni list Europske unije

               3

         31976L0211

               L 046/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         DIREKTIVA VIJEĆA
   od 20. siječnja 1976.
   o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na pakiranje određenih pretpakovina označenih masom ili obujmom
   (76/211/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKE ZAJEDNICE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegov članak 100.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Skupštine (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   budući da su uvjeti za ponudu pretpakiranih proizvoda za prodaju u većini država predmet obaveznih propisa koji se razlikuju od države do države te na taj način ometaju promet pretpakiranim proizvodima; budući da ti propisi moraju stoga biti usklađeni;
   budući da potrošače treba pravilno informirati, potrebno je propisati način označavanja nominalne mase ili zapremine kojeg sadrži pretpakirani proizvod;
   budući da je neophodno specificirati dopuštene negativne pogreške u sadržaju pretpakiranih proizvoda, te budući da treba definirati referentnu metodu za takvu kontrolu kako bi se na jednostavan način osiguralo da pretpakirani proizvodi budu usklađeni s predviđenim propisima;
   budući da članak 16. Direktive Vijeća 71/316/EEZ od 26. lipnja 1971. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na zajedničke odredbe za mjerne instrumente i za metode mjeriteljskog nadzora (3), kako je zadnje izmijenjena Aktom o pristupanju (4), propisuje da je usklađivanje zahtjeva za trgovinu određenim proizvodima, pogotovo u vezi mjerenja i označavanja pretpakiranih proizvoda, uređeno posebnim direktivama;
   budući da bi prebrza promjena načina određivanja količine koje propisuje nacionalno zakonodavstvo i organiziranje novih sistema kontrole, te da bi donošenje novih sistema mjera predstavljalo problem za neke države članice, tim državama članicama treba osigurati prijelazni period; budući da takav propis ne bi trebao spriječiti trgovinu spomenutim proizvodima unutar Zajednice te ne bi trebao prejudicirati provedbu Direktive u drugim državama članicama,
   DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Ova Direktiva se odnosi na pretpakirane proizvode, osim na one na koje se odnosi Direktiva Vijeća 75/106/EEZ od 19. prosinca 1974. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na pakiranje određenih pretpakovina s tekućinama označenih obujmom (5), i namijenjene su za prodaju u nominalnim količinama s konstantnom jedinicom koje su:

               —

               jednake vrijednostima koje je predodredila stranka koja je pakirala,

               —

               izražena u jedinicama mase ili zapremine,

               —

               nije manja od 5 g ili 5 ml i nije veća od 10 kg ili 10 l.

         Članak 2.
   1.   Pretpakirani proizvod je u smislu ove Direktive kombinacija proizvoda i posebne ambalaže u koju je pretpakiran.
   2.   Proizvod je pretpakiran ako je pakiran u ambalažu bilo koje vrste u odsutnosti kupca te kvaliteta proizvoda u ambalaži ima unaprijed određenu vrijednost koja je nepromjenjiva bez da se ambalaža otvori ili ne izmjeni.
   Članak 3.
   1.   Pretpakirani proizvodi označeni znakom EEZ, navedenim u odjeljku 3.3 Priloga I. moraju biti u skladu s ovom Direktivom i njegovom Prilogu I.
   2.   Pretpakirani proizvodi moraju se podvrgnuti mjeriteljskoj kontroli pod uvjetima određenim u Prilogu I. odjeljku 5. i u Prilogu II.
   Članak 4.
   1.   U skladu s Prilogom I. svi pretpakirani proizvodi na koje se odnosi članak 3. moraju nositi oznaku mase ili zapremine proizvoda, pod nazivom „nazivna masa” ili „nazivna zapremina”, koju moraju sadržavati.
   2.   Pretpakirani proizvodi koji sadrže tekuće proizvode moraju imati označenu nominalnu zapreminu a drugi pretpakirani proizvodi koji sadrže druge proizvode moraju imati označenu nominalnu zapreminu, osim ako trgovačka praksa ili nacionalni propisi koji su jednaki u svim državama članicama propisuju drukčije ili u slučaju da je to u suprotnosti s pravilima Zajednice.
   3.   Ako trgovačka praksa ili nacionalni propisi za određenu kategoriju proizvoda nisu jednaki u svim državama članicama, na tim pretpakiranim proizvodima moraju biti označeni mjeriteljski podaci koji se odnose na trgovačku praksu ili nacionalne propise koji su na snazi u državi kojoj su proizvodi namijenjeni.
   4.   Do isteka prijelaznoga razdoblja u kojem je dopuštena upotreba imperijalnih mjernih jedinica koje su navedene u Prilogu II. Direktivi Vijeća 71/354/EEZ od 18. listopada 1971. o usklađivanju zakonodavstava država članica o mjernim jedinicama (6), kako je izmijenjena Aktom o pristupanju, nazivna masa i/ili nazivna zapremina sadržaja izražena u SI mjernim jedinicama u skladu s odjeljkom 3.1 Priloga I. ovoj Direktivi, ako Ujedinjena Kraljevina ili Irska tako žele, na njihovom državnom teritoriju izražena je također i u imperijalnim mjernim jedinicama (UK), preračunatim na osnovi sljedećih faktora konverzije:

               1 g = 0,0353 unca (avoirdupois),

               1 kg = 2,205 funta,

               1 ml = 0,0352 tekućinska unca,

               1 l = 1,760 pinte ili 0,220 galona.

         Članak 5.
   Države članice ne smiju odbiti, zabraniti ili ograničiti stavljanje na tržište proizvoda koji zadovoljavaju zahtjeve i provjere propisane ovom Direktivom zbog razloga vezanih uz oznake koje moraju sadržavati takvi pretpakirani proizvodi u skladu s ovom Direktivom, oznake obujma ili mase proizvoda, ili načina izmjere ili provjere tih proizvoda.
   Članak 6.
   Izmjene neophodne kako bi se zahtjevi priloga I. i II. ovoj Direktivi prilagodili tehničkom napretku moraju se donijeti u skladu s postupkom propisanim člancima 18. i 19. Direktive Vijeća 71/316/EEZ.
   Članak 7.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s Direktivom najkasnije 18 mjeseci od objave te o tome obavješćuju Komisiju.
   2.   Iznimno od odredaba stavka 1. Belgija, Irska, Nizozemska i Ujedinjena Kraljevina mogu odgoditi provedbu ove Direktive i njenih priloga najkasnije do 31. prosinca 1979.
   3.   U razdoblju u kojem se Direktiva ne primjenjuje u državi članici, ta država članica ne smije uvesti strože kontrolne mjere, koje bi se odnosile na količinu koju sadrži pretpakirani proizvod na kojeg se odnosi ova Direktiva a dolazi iz druge države članice, nego što su one koje stupaju na snagu kad se Direktiva donese.
   4.   U tom istom razdoblju, države članice koje primjenjuju Direktivu moraju prihvatiti pretpakirane proizvode koji dolaze iz država članica koje koriste pogodnosti stavka 2. ovog članka a u skladu su s odjeljkom 1. Priloga I., čak i ako nemaju oznaku EZ, navedenu u odjeljku 3.3 Priloga I. na istoj osnovi i pod istim uvjetima kao i oni koji se odnose na pretpakirane proizvode koji su u skladu sa svim zahtjevima ove Direktive.
   5.   Kada se pretpakirani proizvod proizveden izvan Zajednice uvozi u područje Zajednice, u državu članicu koja još ne primjenjuje Direktivu u skladu s ovim člankom, ispitivanje koje propisuje odjeljak 5. Priloga I. provode nadležna tijela države članice za koju je pretpakirani proizvod namijenjen.
   6.   Države članice osiguravaju da se Komisiji dostave tekstovi odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 8.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 20. siječnja 1976.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         G. THORN

      (1)  SL C 48, 25.4.1974., str. 21.

      (2)  SL C 109, 19.9.1974., str. 16.

      (3)  SL L 202, 6.9.1971., str. 1.

      (4)  SL L 73, 27.3.1972., str. 14.

      (5)  SL L 42, 15.2.1975., str. 1.

      (6)  SL L 243, 29.10.1971., str. 29.
   PRILOG I.
   1.   CILJEVI
   Pretpakirani proizvodi na koje se odnosi ova Direktiva moraju u finalnoj ambalaži zadovoljavati sljedeće zahtjeve:

               1.1.

               Stvarni sadržaj ne smije u prosjeku biti manji od nazivne količine;

               1.2.

               Odnos pretpakiranih proizvoda, koji imaju negativnu pogrešku veću od dopuštene negativne pogreške propisane u 2.4 mora biti dovoljno nizak kako bi skupina pretpakiranih proizvoda zadovoljila zahtjeve kontrola navedenih u Prilogu II.

               1.3.

               Niti jedan pretpakirani proizvod koji ima dva puta veću negativnu pogrešku od dopuštene prema tablici 2.4 ne može biti označen oznakom EEZ propisanim u 3.3.

         2.   DEFINICIJE I OSNOVNE ODREDBE

               2.1.

               Nazivna količina (nazivna masa ili nazivna zapremina) sadržaja pretpakiranog proizvoda je masa ili zapremina označena na pakiranju, to jest, količina proizvoda koji sadrži pretpakirani proizvod.

               2.2.

               Stvarni sadržaj pretpakiranog proizvoda je količina (masa ili zapremina) proizvoda kojeg u stvari sadrži. U svim postupcima provjere količine proizvoda izraženim
               u jedinicama zapremine, vrijednost koja se koristi za stvarni sadržaj mora biti izmjerena ili korigirana pri temperaturi od 20 °C, bez obzira na temperaturu na kojoj se vršilo pakiranje ili provjera. To pravilo ne primjenjuje se na duboko zamrznute ili zamrznute proizvode, čija se količina izražava u jedinicama zapremine.

               2.3.

               Negativna pogreška pretpakiranog proizvoda je količina za koju je stvarni sadržaj pretpakiranog proizvoda manji od nazivne količine.

               2.4.

               Dopuštena negativna pogreška pretpakiranog proizvoda određena je u skladu s tablicom, u kojoj su proizvodi podijeljeni u dvije klase („A” i „B”) kao što je navedeno u 2.5. i 2.6, u skladu s njihovim fizičkim karakteristikama i/ili postupku pakiranja i vrijednostima nazivne količine.

                           Nazivna količina Qn u gramima ili mililitrima

                           Dopuštena negativna pogreška

                           Klasa „A”

                           Klasa „B”

                           po % Qn

                           g ili ml

                           po % Qn

                           g ili ml

                           više od 5 i manje 25

                           —

                           —

                           9

                           —

                           od 25 do 50

                           4,5

                           —

                           9

                           —

                           od 50 do 100

                           —

                           2,25

                           —

                           4,5

                           od 100 do 200

                           2,25

                           —

                           4,5

                           —

                           od 200 do 300

                           —

                           4,5

                           —

                           9

                           od 300 do 500

                           1,5

                           —

                           3

                           —

                           od 500 do 1 000

                           —

                           7,5

                           —

                           15

                           od 1 000 do 10 000

                           0,75

                           —

                           1,5

                           —

                     Pri upotrebi gornje tablice vrijednosti dopuštene negativne pogreške prikazane u postocima u tablici, izražene u jedinicama mase ili zapremine moraju se zaokružiti na najbližu desetinu grama ili mililitra.

               2.5.

               Klasi „A” propadaju sljedeći proizvodi:

                           (a)

                           Proizvodi koji su tvrdi ili se u stanju u kojem su za vrijeme prodaje teško nalijevaju, ali koji u vrijeme pakiranja mogu postati tekući te koji ne sadrže tvrde ili plinovite sastojke a mogu se pakirati u jednom postupku;

                           (b)

                           proizvodi u obliku praška;

                           (c)

                           proizvodi sastavljeni od komadića, dijelova, ili zrnaca čija masa ne premašuje jednu trećinu dopuštene negativne pogreške odgovarajući nazivnoj masi sadržaja pretpakiranog proizvoda iz klase „A” u stupcu tablice 2.4,

                           (d)

                           proizvodi u obliku paste koji se lako razmazuju,

                     ako se ovi proizvodi, nakon vaganja ili pakiranja, više ne prerađuju ili se prerađuju, ali im se pritom ne mijenja stvarna kvaliteta sadržaja.

               2.6.

               Svi proizvodi koji ne pripadaju klasi koja je opisana u 2.5 pripadaju u klasu „B”. Sljedeći proizvodi isto tako pripadaju klasi „B”:

                           (a)

                           tekući proizvodi;

                           (b)

                           pretpakirani proizvodi nazivne mase ili zapremine manje od 25 g ili 25 ml;

                           (c)

                           proizvodi s reološkim karakteristikama (npr. tečnost ili viskoznost) ili gustoće u tekućem stanju, koje uz odgovarajuća tehnička sredstva ne mogu biti dovoljno konstantne.

         3.   NATPISI I OZNAKE
   Svi pretpakirani proizvodi koji su usklađeni s ovom Direktivom moraju na ambalaži imati otisnute sljedeće oznake i to na takav način da ih se ne može izbrisati te da ih je u normalnim uvjetima lako čitati i vidjeti. Te oznake su:

               3.1.

               nazivna količina (nazivna masa ili nazivna zapremina) izražena u kilogramima, gramima, litrama, centilitrama ili mililitrama te označena brojkama veličine najmanje 6 mm ako je nazivna količina veća od 1 000 g ili 100 cl; više od 4 mm ako je nazivna količina od 1 000 g ili 100 cl sve do ali ne i 200 g ili 20 cl; i 3 mm ako nije veća od 200 g ili 20 cl; slijedi simbol mjeriteljske jedinice ili, gdje je to potrebno, ime jedinice u skladu s Direktivom 71/354/EEZ;
               oznake imperijalnih jedinica (UK) moraju biti napisane slovima i brojkama koje nisu veće od odgovarajućih oznaka u SI jedinicama;

               3.2.

               oznaka ili natpis na osnovu kojeg nadležno tijelo može prepoznati stranu koja je pakirala, ili koja je za to odgovorna, ili uvoznika sa sjedištem u Zajednici;

               3.3.

               oznaka malo „e”, visoko najmanje 3 mm, postavljena na isto vidno polje kao i oznaka nazivne mase ili zapremine, kojom strana koja pakira ili uvoznik garantiraju da proizvod odgovara zahtjevima ove Direktive.

         To slovo mora biti oblika koji je prikazan na prikazu u odjeljku 3. Priloga II. Direktivi Vijeća 71/316/EEZ.
   Članak 12. potonje Direktive primjenjuje se mutatis mutandis.
   4.   ODGOVORNOST OSOBE KOJA PAKIRA ROBU ILI UVOZNIKA
   Osoba koja pakira robu ili uvoznik je odgovoran da pretpakirani proizvod ispunjava zahtjeve propisane ovom Direktivom.
   Osoba koja pakira robu ili uvoznik odgovoran je za masu ili zapreminu koja se dobiva mjerenjem ili ispitivanjem količine proizvoda (ili količine pakiranja) kojeg sadrži pretpakirani proizvod, poznat kao „stvarni sadržaj”. Mjerenje ili provjera mora se provesti zakonskim mjeriteljskim instrumentom prikladnim za takav postupak.
   Ispitivanje se može provesti uzimanjem uzoraka.
   Ako stvarni sadržaj nije izmjeren, strana koja pakira mora provesti ispitivanje na takav način da je nominalna količina sadržaja osigurana.
   Taj uvjet je ispunjen ako osoba koja pakira robu provede ispitivanje u procesu proizvodnje u skladu s postupcima koje priznaju nadležna tijela države članice te ako je tim tijelima dala na raspolaganje dokumente koji sadrže rezultate te ispitivanje kako bi mogli potvrditi da su ispitivanje i neophodne korekcije te prilagodbe provedene pravilno i točno.
   U slučaju uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice, uvoznik može umjesto mjerenja i ispitivanja podastrijeti dokaze da posjeduje sve potrebne garancije na osnovi kojih preuzima odgovornost.
   U slučaju da su količine proizvoda izražene u jedinicama zapremine, može se koristiti sljedeća metoda koja zadovoljava zahtjeve mjeriteljstva i ispitivanja; da se pri pretpakiravanju koristi mjerna posuda određena Direktivom koja se na to odnosi, punjena pod uvjetima opisanim u toj Direktivi.
   5.   ISPITIVANJA KOJE NADLEŽNA TIJELA PROVODE U PROSTORIMA OSOBE KOJA PAKIRA ROBU ILI UVOZNIKA
   Nadležna tijela država članica provode ispitivanja koja osiguravaju da su pretpakirani proizvodi u skladu sa zahtjevima ove Direktive uzimanjem uzoraka u prostorima osobe koja pakira robu ili, ako to nije izvedivo, u prostorijama uvoznika ili njegova zastupnika sa sjedištem u Zajednici.
   To statističko ispitivanje provodi se u skladu s prihvaćenim metodama ispitivanja prihvatljive kvalitete. Njegova učinkovitost mora biti usporediva s referentnom metodom koja je određena u Prilogu II.
   6.   DRUGA ISPITIVANJA KOJA PROVODE NADLEŽNA TIJELA
   Ova Direktiva ne isključuje niti jedno ispitivanje koje nadležna tijela država članica mogu provesti u bilo kojem stadiju prodaje, posebna s namjerom provjere da pretpakirani proizvodi odgovaraju zahtjevima Direktive.
   Članak 15. Direktive 71/316/EEZ primjenjuje se mutatis mutandis.
   PRILOG II.
   Ovaj Prilog propisuje postupke referentne metode za statističko ispitivanje grupe pretpakiranih proizvoda kako bi se ispunili zahtjevi iz članka 3. ove Direktive te odjeljka 5. ovog Priloga.
   Ovo ispitivanje se zasniva na ISO standardu br. 2859 koji se odnosi na metode kontroliranja atributa pretpakiranih proizvoda prema kojem je prihvatljiva razina kvalitete 2,5 %.
   Razina uzimanja uzoraka odgovara razini II tog standarda u odnosu na nerazorno ispitivanje te razinu S 3 u odnosu na razorno ispitivanje.
   1.   ZAHTJEVI ZA MJERENJE STVARNOG SADRŽAJA PRETPAKIRANIH PROIZVODA
   Stvarni sadržaj pretpakiranih proizvoda može se mjeriti izravno pomoću instrumenata za mjerenje mase ili zapremine ili, ako se radi o tekućinama, posredno mjereći masu pretpakiranog proizvoda te njegovu gustoću.
   Bez obzira koja se metoda koristi, pogreška u mjerenju stvarnog sadržaja pretpakiranog proizvoda ne smije nadmašiti jednu petinu dopuštene negativne pogreške za nazivnu količinu pretpakiranog proizvoda.
   Postupak mjerenja stvarnog sadržaja pretpakiranog proizvoda može biti određena nacionalnim propisima za svaku od država članica.
   2.   ZAHTJEVI ZA ISPITIVANJE GRUPE PRETPAKIRANIH PROIZVODA
   Ispitivanje pretpakiranih proizvoda se provodi uzimanjem uzoraka i to u dva dijela:

               —

               ispitivanje stvarnog sadržaja svakog pretpakiranog proizvoda u uzorku,

               —

               ispitivanje prosječnog stvarnog sadržaja svakog pretpakiranog proizvoda u uzorku.

         Grupa pretpakiranih proizvoda je prihvatljiva ako rezultati oba ispitivanja zadovoljavaju kriterije prihvatljivosti.
   Za svaki od ispitivanja, postoje dva načina uzimanja uzoraka:

               —

               prvi za nerazorno ispitivanje, to jest, ispitivanje koji ne uključuje otvaranje ambalaže,

               —

               drugi za razorno ispitivanje, to jest, ispitivanje koji uključuje otvaranje i uništavanje ambalaže.

         Iz ekonomskih i praktičnih razloga, potonje ispitivanje treba svesti na apsolutno najnužniji minimum; manje je učinkovito od nerazornog ispitivanja.
   Razorno ispitivanje smije se koristiti samo kad je nerazorno ispitivanje neizvedivo. Kao opće pravilo, razorno ispitivanje ne primjenjuje se na grupu pretpakiranih proizvoda manju od 100 jedinica.
   2.1   Grupa pretpakiranih proizvoda

   2.1.1   Grupa pretpakiranih proizvoda mora biti sastavljena od proizvoda iste vrste i iste proizvodne serije koja će se kontrolirati.
   2.1.2   Ako se pretpakirani proizvodi kontroliraju na kraju proizvodne linije, broj u svakoj grupi mora biti jednak najvećem broju koji proizvodna linija može proizvesti u sat vremena. Ne postoji ograničenja za veličinu grupe.
   U suprotnom je veličina grupe ograničena na 10 000.
   2.1.3   Kod grupa koje sadrže manje od 100 pretpakiranih proizvoda rezultat nerazornog ispitivanja mora biti 100 %.
   2.1.4   Prije nego se provedu ispitivanja iz 2.2 i 2.3, nasumično se odabire značajan broj pretpakiranih proizvoda iz grupe, tako da se može provesti ispitivanje za koji je potreban veći uzorak.
   Za drugo ispitivanje, potrebni uzorak odabire se nasumično iz prvog uzorka te se označava.
   Označavanje mora biti gotovo prije početka mjerenja.
   2.2   Ispitivanje najmanjeg dopuštenog sadržaja pretpakiranog proizvoda

   2.2.1   Najmanji dopušteni sadržaj pretpakiranog proizvoda računa se tako da se od nazivne količine pretpakiranog proizvoda oduzme dopuštena negativna pogreška za dani sadržaj.
   2.2.2   Grupa pretpakiranih proizvoda čiji je stvarni sadržaj manji od minimuma dopuštenog sadržaja smatraju se neispravnim proizvodima.
   2.2.3   Za ispitivanja uzimanjem uzoraka svaka država članica mora koristiti jedan od sljedeća dva načina uzimanja uzoraka (jednostrukog ili dvostrukog).
   2.2.3.1   Jednostruki način uzimanja uzoraka

   Broj pretpakiranih proizvoda mora biti jednak broju proizvoda u uzorku, kao što je u navedenom planu:

               —

               ako je broj pronađenih neispravnih proizvoda u uzorku manji ili jednak kriteriju prihvatljivosti, grupa pretpakiranih proizvoda smatra se prihvatljivom;

               —

               ako je broj neispravnih proizvoda koji se nalazi u uzorku jednak ili veći kriteriju neprihvatljivosti, grupa pretpakiranih proizvoda se smatra neprihvatljivom u svrhu ovog ispitivanja.

         2.2.3.1.1   Nerazorni način ispitivanja

               Broj u grupi

               Broj u uzorku

               Broj neispravnih proizvoda

               Kriterij prihvatljivosti

               Kriterij neprihvatljivosti

               100 do 150

               20

               1

               2

               151 do 280

               32

               2

               3

               281 do 500

               50

               3

               4

               501 do 1 200

               80

               5

               6

               1 201 do 3 200

               125

               7

               8

               3 201 i više

               200

               10

               11

         2.2.3.1.2   Način razornog ispitivanja

               Broj u grupi

               Broj u uzorku

               Broj neispravnih proizvoda

               Kriterij prihvatljivosti

               Kriterij neprihvatljivosti

               Bilo koji broj (≥ 100)

               20

               1

               2

         2.2.3.2   Dvostruki način uzimanja uzoraka

   Prvi broj ispitanih pretpakiranih proizvoda mora biti jednak broju proizvoda u prvom uzorku, kao što je navedenom planu uzimanja uzoraka:

               —

               ako je broj pronađenih neispravnih proizvoda u prvom uzorku manji ili jednak prvom kriteriju prihvatljivosti, grupa pretpakiranih proizvoda smatra se prihvatljivom u svrhu ovog ispitivanja;

               —

               ako je broj neispravnih proizvoda koji se nalazi u prvom uzorku jednak ili veći prvom kriteriju neprihvatljivosti, grupa pretpakiranih proizvoda se smatra neprihvatljivom;

               —

               ako je broj neispravnih proizvoda koji se nalazi u prvom uzorku između prvog kriterija prihvatljivosti i prvog kriterija neprihvatljivosti, uzima se drugi uzorak čiji je broj proizvoda naveden u planu.

         Broj neispravnih proizvoda pronađen u prvom i drugom uzorku zbraja se i:

               —

               ako je ukupni broj neispravnih proizvoda manji od ili jednak drugom kriteriju prihvatljivosti, grupa pretpakiranih proizvoda se smatra prihvatljivom u svrhu ovog ispitivanja;

               —

               ako je ukupni broj neispravnih proizvoda veći od ili jednak drugom kriteriju neprihvatljivosti, grupa se smatra neprihvatljivom.

         2.2.3.2.1   Nerazorni način ispitivanja

               Broj u grupi

               Uzorci

               Broj neispravnih proizvoda

               Red

               Broj

               Ukupni broj

               Kriterij prihvatljivosti

               Kriterij neprihvatljivosti

               100-150

               prvi

               13

               13

               0

               2

               drugi

               13

               26

               1

               2

               151 do 280

               prvi

               20

               20

               0

               3

               drugi

               20

               40

               3

               4

               281 do 500

               prvi

               32

               32

               1

               4

               drugi

               32

               64

               4

               5

               501 do 1 200

               prvi

               50

               50

               2

               5

               drugi

               50

               100

               6

               7

               1 201 do 3 200

               prvi

               80

               80

               3

               7

               drugi

               80

               160

               8

               9

               3 201 i više

               prvi

               125

               125

               5

               9

               drugi

               125

               250

               12

               13

         2.2.3.2.2   Razorni način ispitivanja

               Broj u grupi

               Uzorci

               Broj neispravnih proizvoda

               Red

               Broj

               Ukupni broj

               Kriterij prihvatljivosti

               Kriterij neprihvatljivosti

               Bilo koji broj (≥ 100)

               prvi

               13

               13

               0

               2

               drugi

               13

               26

               1

               2

         2.3.   Ispitivanje prosječnog stvarnog sadržaja pojedinačnih pretpakiranih proizvoda u grupi.

   2.3.1.   Grupa pretpakiranih proizvoda smatra se prihvatljivom u svrhu ovog ispitivanja ako je srednja vrijednost  stvarnog sadržaja xi od n pretpakiranih proizvoda u uzorku veća od vrijednosti:

   U ovoj jednadžbi:

               Qn

               =

               nazivna količina pretpakiranog proizvoda,

               n

               =

               broj pretpakiranih proizvoda u uzorku za ovo ispitivanje,

               s

               =

               procijenjeno standardno odstupanje od stvarnog sadržaja u grupi,

               t(1-α)

               =

               0.995 stupanj pouzdanosti po Studentskoj podjeli s ν = n -1 stupnju slobode.

         2.3.2   Ako je mjerena vrijednost stvarnog sadržaja i-tog proizvoda u uzorku koji sadrži n proizvoda onda:
   2.3.2.1   se srednja mjerena vrijednosti za uzorak dobiva putem sljedeće jednadžbe:

   2.3.2.2   a procijenjena vrijednost standardnog odstupanja s pomoću sljedeće jednadžbe:

               —

               suma kvadrata izmjerenih vrijednosti:

               —

               suma izmjerenih vrijednosti na kvadrat:
               ispravljena suma

               —

               ispravljena suma:

               —

               procijenjeno odstupanje:

               —

               procijenjena vrijednost standardnog odstupanja:

         2.3.3   Kriteriji prihvatljivosti i neprihvatljivosti grupa pretpakiranih proizvoda za ispitivanje sljedećim postupkom ispitivanja:
   2.3.3.1   Kriteriji za nerazorno ispitivanje

               Broj u grupi

               Broj u uzorku

               Kriterij

               prihvatljivosti

               neprihvatljivosti

               100 do 500 (uključivo)

               30

               ≥ 500

               50

         2.3.3.2   Kriteriji za razorno ispitivanje

               Broj u grupi

               Broj u uzorku

               Kriterij

               prihvatljivosti

               neprihvatljivosti

               Koji god broj (≥ 100)

               20


title: Direktiva 2000/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. lipnja 2000. o kakau i čokoladnim proizvodima namijenjenim prehrani ljudi

text:
               13/Sv. 032

               HR

               Službeni list Europske unije

               79

         32000L0036

               L 197/19

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               23.06.2000.

      DIREKTIVA 2000/36/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

   od 23. lipnja 2000.
   o kakau i čokoladnim proizvodima namijenjenim prehrani ljudi
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 95.;
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1);
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (2);
   u skladu s postupkom utvrđenim u članku 251. Ugovora (3),
   budući da

               (1)

               Određene vertikalne direktive koje se odnose na hranu treba pojednostavniti kako bi se uzeli u obzir samo bitni zahtjevi koje trebaju zadovoljavati proizvodi koje obuhvaćaju kako bi se ti proizvodi mogli slobodno kretati na unutarnjem tržištu, u skladu sa zaključcima Europskog vijeća održanog u Edinburghu 11. i 12. prosinca 1992., potvrđenim zaključcima Europskog vijeća u Bruxellesu 10. i 11. prosinca 1993.

               (2)

               Direktiva Vijeća 73/241/EEZ od 24. srpnja 1973. o usklađivanju zakonodavstava država članica o kakau i čokoladnim proizvodima namijenjenim prehrani ljudi (4) je opravdana činjenicom da bi razlike između nacionalnih zakona o nekoliko vrsta kakaa i čokoladnih proizvoda mogle ometati slobodno kretanje ovog proizvoda i time imati izravan utjecaj na uspostavljanje i funkcioniranje zajedničkog tržišta.

               (3)

               Stoga je svrha gore navedene Direktive utvrđivanje definicija i zajedničkih pravila u odnosu na sastav, proizvođačke specifikacije, pakiranje i označivanje kakaa i čokoladnih proizvoda, kako bi se osiguralo njihovo slobodno kretanje unutar Zajednice.

               (4)

               Te definicije i pravila treba izmijeniti kako bi se uzeo u obzir tehnološki napredak i promjene u ukusima potrošača, i treba ih uskladiti s općim zakonodavstvom Zajednice o hrani, naročito sa zakonodavstvom o označivanju, sladilima i drugim odobrenim aditivima, aromama, otapalima za ekstrakciju i metodama analize.

               (5)

               Dodavanje čokoladnim proizvodima biljnih masnoća koje nisu kakaov maslac do maksimalno 5 % dozvoljeno je u određenim državama članicama.

               (6)

               Dodavanje određenih biljnih masnoća koje nisu kakaov maslac čokoladnim proizvodima do maksimalno 5 % treba biti dopušteno u svim državama članicama; te biljne masnoće moraju biti ekvivalenti kakaovog maslaca i stoga moraju biti definirane u skladu s tehničkim i znanstvenim kriterijima.

               (7)

               Kako bi se zajamčila jedinstvena priroda unutarnjeg tržišta, mora postojati mogućnost kretanja svih čokoladnih proizvoda obuhvaćenih ovom Direktivom unutar Zajednice pod trgovačkim nazivima utvrđenim u odredbama Priloga I. ovoj Direktivi.

               (8)

               Slijedeći opća pravila o označivanju hrane utvrđena u Direktivi vijeća 79/112/EEZ od 18. prosinca 1978. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na označivanje, prezentiranje i oglašavanje hrane (5), posebno je obvezno navođenje sastojaka u skladu s njezinim člankom 6.; ovom Direktivom Direktiva 79/112/EEZ postaje primjenljiva na kakao i čokoladne proizvode s ciljem pružanja potrošačima ispravnih informacija.

               (9)

               U slučaju čokoladnih proizvoda kojima su dodane biljne masnoće koje nisu kakaov maslac, potrošačima treba zajamčiti ispravne, neutralne i objektivne informacije uz popis sastojaka.

               (10)

               S druge strane, Direktiva 79/112/EEZ ne isključuje označivanje čokoladnih proizvoda u kojem se navodi da nisu dodane biljne masnoće koje nisu kakaov maslac, pod uvjetom da je informacija ispravna, neutralna, objektivna i ne zavarava korisnika.

               (11)

               Određeni trgovački nazivi koji su rezervirani ovom Direktivom zapravo se koriste u složenim trgovačkim nazivima koji su priznati u određenim državama članicama za opisivanje proizvoda koji se ne bi mogli zamijeniti s proizvodima definiranim u ovoj Direktivi; takve opise stoga treba zadržati. Međutim, korištenje takvih naziva treba biti usklađeno s odredbama Direktive 79/112/EEZ i, posebno, s njezinim člankom 5.

               (12)

               Razvoj unutarnjeg tržišta nakon donošenja Direktive 73/241/EEZ omogućava da se „obična čokolada”’ tretira jednako kao i „čokolada”.

               (13)

               Odstupanje predviđeno Direktivom 73/241/EEZ koje dopušta Ujedinjenoj Kraljevini i Irskoj da na svom području odobre korištenje naziva „mliječna čokolada” za označivanje „mliječne čokolade s visokim sadržajem mlijeka” treba zadržati; međutim, engleski naziv „mliječna čokolada s visokim sadržajem mlijeka” treba zamijeniti nazivom „obiteljska mliječna čokolada”.

               (14)

               U skladu s načelom proporcionalnosti, ova se Direktiva ograničava na ono što je nužno kako bi se postigli ciljevi Ugovora, u skladu s trećim stavkom njegovog članka 5.

               (15)

               Kakao, kakaov maslac i niz drugih biljnih masnoća koje se koriste u proizvodnji čokolade uglavnom se proizvode u zemljama u razvoju. U interesu je naroda koji žive u zemljama u razvoju da se sklapaju sporazumi sa što je moguće duljim trajanjem. Stoga Komisija treba razmotriti kako Zajednica može to podržati u slučaju kakaovog maslaca i drugih biljnih masnoća (na primjer promicanjem „poštene trgovine”).

               (16)

               Mjere potrebne za provedbu ove Direktive treba usvojiti u skladu s Odlukom Vijeća 1999/468/EZ od 28. lipnja 1999. o utvrđivanju postupaka za izvršavanje provedbenih ovlasti dodijeljenih Komisiji (6).

               (17)

               Kako bi se izbjeglo stvaranje novih prepreka slobodnom kretanju, države članice se trebaju suzdržati od usvajanja, za dotične proizvode, nacionalnih odredbi koje nisu predviđene ovom Direktivom,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Ova se Direktiva primjenjuje na kakao i čokoladne proizvode namijenjene prehrani ljudi, kako je definirano u Prilogu I.
   Članak 2.
   1.   Biljne masnoće koje nisu kakaov maslac kako je definiran u Prilogu II. mogu se dodavati čokoladnim proizvodima iz Priloga I. odjeljka (A) točaka 3., 4., 5., 6., 8. i 9. Taj dodatak ne smije prijeći 5 % gotovog proizvoda, nakon oduzimanja ukupne mase svih drugih jestivih tvari korištenih u skladu s Prilogom I. odjeljkom (B), bez smanjivanja minimalne količine kakaovog maslaca ili ukupne suhe tvari kakaovih dijelova.
   2.   Čokoladni proizvodi koji, u skladu sa stavkom 1. sadrže biljne masnoće koje nisu kakaov maslac mogu se stavljati na tržište u svim državama članicama pod uvjetom da se njihovo označivanje, kako je predviđeno u članku 3., nadopuni vidljivim i jasno čitljivim navodom: „sadrži biljne masnoće uz kakaov maslac”. Ovaj se navod mora nalaziti u istom vidnom polju s popisom sastojaka, jasno odvojen od tog popisa, napisan slovima koja su najmanje jednako velika i podebljana uz naziv proizvoda koji se nalazi u blizini; neovisno o ovom uvjetu, naziv proizvoda se također može nalaziti i drugdje na proizvodu.
   3.   Sve izmjene Priloga II. provode se u skladu s postupkom utvrđenim u članku 95. Ugovora.
   4.   Najkasnije do 3. veljače 2006. Komisija, u skladu s člankom 95. Ugovora dostavlja, ako je to potrebno i uzimajući u obzir rezultate odgovarajućeg istraživanja o utjecaju ove Direktive na gospodarstva zemalja koje proizvode kakao i biljne masnoće koje nisu kakaov maslac, prijedlog čija je svrha izmjena popisa u Prilogu II.
   Članak 3.
   Direktiva 79/112/EEZ primjenjuje se na proizvode definirane u Prilogu I., podložno slijedećim uvjetima:

               1.

               Trgovački nazivi navedeni u Prilogu I. primjenjuju se samo na u njemu navedene proizvode i moraju se koristiti u trgovini za njihovo označivanje.
               Međutim, ti se trgovački nazivi mogu također koristiti dodatno i u skladu s odredbama ili običajima primjenljivim u državama članicama u kojima se proizvod prodaje krajnjem potrošaču, za označivanje drugih proizvoda koji se ne mogu zamijeniti s proizvodima definiranim u Prilogu I.

               2.

               Ako se proizvodi definirani u Prilogu I. odjeljku A točkama 3., 4., 5., 6., 7. i 10. prodaju u mješavini, trgovački nazivi proizvoda mogu se zamijeniti oznakom „mješavine čokolada” ili „mješavine punjenih čokolada” ili „mješavine čokoladnih deserata” ili sličnim nazivima. U tom slučaju može biti naveden samo jedan popis sastojaka za sve proizvode u mješavini.

               3.

               Označivanje kakaa i čokoladnih proizvoda definiranih u Prilogu I. odjeljku A točkama 2.(c), 2.(d), 3., 4., 5., 8. i 9. mora sadržavati navod „kakaovi dijelovi:… % min.” koji označava ukupnu suhu tvar kakaovih dijelova.

               4.

               Za proizvode iz Priloga I. odjeljku A točaka 2.(b) i 2.(d) (drugi dio rečenice), u označivanju mora biti navedena količina kakaovog maslaca.

               5.

               Trgovački nazivi „čokolada”, „mliječna čokolada” i „čokoladni preljev” koji su navedeni u Prilogu I. mogu se dopuniti podacima ili opisima koji se odnose na kriterije kakvoće pod uvjetom da proizvod sadrži:

                           —

                           u slučaju čokolade, najmanje 43 % ukupne suhe tvari kakovih dijelova, uključujući najmanje 26 % kakaovog maslaca,

                           —

                           u slučaju mliječne čokolade, najmanje 30 % ukupne suhe tvari kakaovih dijelova i najmanje 18 % suhe tvari mlijeka dobivene djelomičnom ili potpunom dehidracijom punomasnog mlijeka, djelomično ili potpuno obranog mlijeka, vrhnja ili djelomično ili potpuno dehidriranog vrhnja, maslaca ili mliječne masti, uključujući najmanje 4,5 % mliječne masti,

                           —

                           u slučaju čokoladnog preljeva, najmanje 16 % bezmasne suhe tvari kakaovih dijelova.

         Članak 4.
   Za proizvode definirane u Prilogu I., države članice ne usvajaju nacionalne odredbe koje nisu predviđene ovom Direktivom.
   Članak 5.
   1.   Mjere potrebne za provedbu ove Direktive koje se odnose na dolje navedeno usvajaju se u skladu s regulatornim postupkom iz članka 6. stavka 2.:

               —

               usklađivanje ove Direktive s općim odredbama Zajednice primjenljivim na hranu,

               —

               prilagodba odredbi u Prilogu I. odjeljku B točki 2. i odjeljcima C i D tehničkom napretku.

         2.   Najkasnije do 3. kolovoza 2003., ne dovodeći u pitanje članak 2. stavak 3., Europski parlament i Vijeće preispituju, na prijedlog Komisije, drugu alineju stavka 1. ovog članka, s ciljem mogućeg proširenja postupka prilagodbe tehničkom i znanstvenom napretku.
   Članak 6.
   1.   Komisiji pomaže Stalni odbor za hranu osnovan Odlukom Vijeća 69/414/EEZ (7) (dalje u tekstu: Odbor).
   2.   Kod upućivanja na ovaj stavak, primjenjuju se članci 5. i 7. Odluke 1999/468/EZ, uzimajući u obzir odredbe njezinog članka 8.
   Rok iz članka 5., stavka 6. Odluke 1999/468/EZ je tri mjeseca.
   3.   Odbor usvaja svoj Poslovnik.
   Članak 7.
   Direktiva Vijeća 73/241/EEZ se ovim stavlja izvan snage s učinkom od 3. kolovoza 2003.
   Upućivanja na Direktivu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Direktivu.
   Članak 8.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 3. kolovoza 2003. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   2.   Ove mjere se primjenjuju s ciljem:

               —

               odobravanja stavljanja na tržište proizvoda definiranih u Prilogu I. ako su u skladu s definicijama i pravilima utvrđenim u ovoj Direktivi, s učinkom od 3. kolovoza 2003.,

               —

               zabrane stavljanja na tržište proizvoda koji nisu u skladu s ovom Direktivom, s učinkom od 3. kolovoza 2003.

         Međutim, stavljanje na tržište proizvoda koji nisu u skladu s ovom Direktivom, ali su označeni prije 3. kolovoza 2003. u skladu s Direktivom Vijeća 73/241/EEZ dozvoljava se do isteka zaliha.
   3.   Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   Članak 9.
   Ova Direktiva stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europskih zajednica.
   Članak 10.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Luxembourgu 23. lipnja 2000.

            Za Europski parlament

            Predsjednica

         N. FONTAINE

            Za Vijeće

            Predsjednik

         J. SÓCRATES

      (1)  SL C 231, 9.8.1996., str. 1 i

      SL C 118, 17.4.1998., str. 10.

      (2)  SL C 56, 24.2.1997., str. 20.

      (3)  Mišljenje Europskog parlamenta od 23. listopada 1997. (SL C 339, 10.11.1997., str. 128.), Zajedničko stajalište Vijeća od 28. listopada 1999. (SL C 10, 13.1.2000., str. 1.) i Odluka Europskog parlamenta od 15. ožujka 2000. (još nije objavljena u Službenom listu). Odluka Vijeća od 25. svibnja 2000.

      (4)  SL L 228, 16.8.1973., str. 23. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 89/344/EEZ (SL L 142, 25.5.1989., str. 19.).

      (5)  SL L 33, 8.2.1979., str. 1. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom Europskog parlamenta i Vijeća 97/4/EZ (SL L 43, 14.2.1997., str. 21.).

      (6)  SL L 184, 17.7.1999., str. 23.

      (7)  SL L 291, 19.11.1969., str. 9.
   PRILOG I
   TRGOVAČKI NAZIVI, DEFINICIJE I KARAKTERISTIKE PROIZVODA
   A.   TRGOVAČKI NAZIVI I DEFINICIJE
   1.   Kakaov maslac

   je mast dobivena iz kakaovih zrna ili dijelova kakaovog zrna, sljedećih svojstava:

               — količina slobodnih masnih kiselina (izraženih kao oleinska kiselina):

               najviše 1,75 %

               — neosapunjive tvari (određene korištenjem petrol etera):

               najviše 0,5 %, osim za prešani kakaov maslac najviše 0,35 %

               (a)

                  Kakaov prah, kakao

               je proizvod dobiven od očišćenih, oljuštenih i prženih kakaovih zrna, koji sadrži najmanje 20 % kakaovog maslaca, računano na suhu tvar, i najviše 9 % vode;

               (b)

                  Kakao smanjene masti, kakaov prah smanjene masti

               je kakaov prah koji sadrži manje od 20 % kakaovog maslaca, računano na suhu tvar;

               (c)

                  Čokoladni prah

               je proizvod koji se sastoji od mješavine kakaovog praha i šećera, a sadrži najmanje 32 % kakaovog praha;

               (d)

                  Čokoladni napitak, zaslađeni kakao, zaslađeni kakaov prah

               je proizvod koji se sastoji od mješavine kakaovog praha i šećera, a sadrži najmanje 25 % kakaovog praha; ovi nazivi moraju biti popraćeni izrazom „smanjene masti” u slučajevima kada je proizvodu smanjena mast kako je određeno pod točkom (b).

         3.   Čokolada

               (a)

               je proizvod dobiven od kakaovih proizvoda i šećera koji, osim proizvoda iz točke (b), sadrži najmanje 35 % ukupne suhe tvari kakaovih dijelova, uključujući najmanje 18 % kakaovog maslaca i najmanje 14 % bezmasne suhe tvari kakaovih dijelova;

               (b)

               međutim, kada je ime dopunjeno sljedećim riječima:

                           —

                           „mrvice” ili „pahuljice”: proizvod je u obliku granula ili pahuljica te mora sadržavati najmanje 32 % ukupne suhe tvari kakaovih dijelova, uključujući najmanje 12 % kakaovog maslaca i najmanje 14 % bezmasne suhe tvari kakaovih dijelova,

                           —

                           „preljev”: proizvod mora sadržavati najmanje 35 % ukupne suhe tvari kakaovih dijelova, uključujući najmanje 31 % kakaovog maslaca i najmanje 2,5 % bezmasne suhe tvari kakaovih dijelova,

                           —

                           „Gianduja-čokolada od lješnjaka” (ili jedna od izvedenica riječi „gianduja”): proizvod mora biti dobiven prvenstveno od čokolade koja sadrži najmanje 32 % ukupne suhe tvari kakaovih dijelova, uključujući najmanje 8 % bezmasne suhe tvari kakaovih dijelova te od fino mljevenih lješnjaka u takvoj količini da 100 g proizvoda sadrži najmanje 20 g odnosno najviše 40 g lješnjaka. Može se dodati sljedeće:

                                       (a)

                                       mlijeko i/ili suha tvar mlijeka dobivena isparavanjem u takvom omjeru da gotov proizvod sadrži najviše do 5 % suhe tvari mlijeka;

                                       (b)

                                       bademi, lješnjaci i druge vrste lupinastog voća, cijeli ili usitnjeni, u takvom omjeru da zajedno s mljevenim lješnjacima ne prelaze 60 % ukupne mase proizvoda.

         4.   Mliječna čokolada

               (a)

               je proizvod dobiven od kakaovih proizvoda, šećera i mlijeka ili mliječnih proizvoda, koji, osim proizvoda iz točke (b), sadrži:

                           —

                           najmanje 25 % ukupne suhe tvari kakaovih dijelova,

                           —

                           najmanje 14 % suhe tvari mlijeka dobivene djelomičnom ili potpunom dehidracijom punomasnog mlijeka, djelomično ili potpuno obranog mlijeka, vrhnja ili od djelomično ili u potpunosti dehidriranog vrhnja, maslaca ili mliječne masti,

                           —

                           najmanje 2,5 % bezmasne suhe tvari kakaovih dijelova,

                           —

                           najmanje 3,5 % mliječne masti,

                           —

                           najmanje 25 % ukupne masti (kakaov maslac i mliječna mast).

               (b)

               Međutim, kad je ime dopunjeno sljedećim riječima:

                           —

                           „mrvice” ili „pahuljice”: proizvod je u obliku granula ili pahuljica te mora sadržavati najmanje 20 % ukupne suhe tvari kakaovih dijelova, najmanje 12 % suhe tvari mlijeka dobivene djelomičnom ili potpunom dehidracijom punomasnog mlijeka, djelomično ili potpuno obranog mlijeka, vrhnja ili djelomično ili potpuno dehidriranog vrhnja, maslaca ili mliječne masti, i najmanje 12 % ukupne masti (kakaov maslac i mliječna mast),

                           —

                           „preljev”: proizvod mora sadržavati najmanje 31 % ukupne masti (kakaov maslac i mliječna mast),

                           —

                           „Gianduja-mliječna čokolada od lješnjaka” (ili jedna od izvedenica riječi „gianduja”): proizvod mora biti dobiven prvenstveno od mliječne čokolade koja sadrži najmanje 10 % suhe tvari mlijeka dobivene djelomičnom ili potpunom dehidracijom punomasnog mlijeka, djelomično ili potpuno obranog mlijeka, vrhnja ili djelomično ili potpuno dehidriranog vrhnja, maslaca ili mliječne masti te od fino mljevenih lješnjaka u takvoj količini da 100 g proizvoda sadrži najmanje 15 g odnosno najviše 40 g lješnjaka. Bademi, lješnjaci i druge vrste lupinastog voća također se mogu dodati, cijeli ili usitnjeni, u takvom omjeru da zajedno sa mljevenim lješnjacima ne prelaze 60 % ukupne mase proizvoda.

               (c)

               Kad je u nazivu riječ „mliječna” zamijenjena riječju:

                           —

                           „… s vrhnjem”: proizvod mora imati sadržaj mliječne masti najmanje 5,5 %;

                           —

                           „… s obranim mlijekom”: proizvod mora imati sadržaj mliječne masti najviše 1 %.

               (d)

               Ujedinjena Kraljevina i Irska mogu odobriti upotrebu na svom području naziva „mliječna čokolada” za označivanje proizvoda iz točke 5. pod uvjetom da je taj naziv u oba slučaja popraćen navodom o količini suhe tvari mlijeka utvrđene za svaki od dva proizvoda, u obliku „suha tvar mlijeka: najmanje …%”.

         5.   Obiteljska mliječna čokolada

   je proizvod dobiven od kakaovih proizvoda, šećera i mlijeka ili mliječnih proizvoda i sadrži:

               —

               najmanje 20 % ukupne suhe tvari kakaovih dijelova,

               —

               najmanje 20 % suhe tvari mlijeka dobivene od djelomično ili potpuno dehidriranog punomasnog mlijeka, djelomično ili potpuno obranog mlijeka, vrhnja ili od djelomično ili potpuno dehidriranog vrhnja, maslaca ili mliječne masti,

               —

               najmanje 2,5 % bezmasne suhe tvari kakaovih dijelova,

               —

               najmanje 5 % mliječne masti,

               —

               najmanje 25 % ukupne masti (kakaov maslac i mliječna mast).

         6.   Bijela čokolada

   je proizvod dobiven od kakaovog maslaca, mlijeka ili mliječnih proizvoda i šećera koji sadrži najmanje 20 % kakaovog maslaca i najmanje 14 % suhe tvari mlijeka dobivene od djelomično ili potpuno dehidriranog punomasnog mlijeka, djelomično ili potpuno obranog mlijeka, vrhnja ili djelomično ili potpuno dehidriranog vrhnja, maslaca ili mliječne masti, od čega je najmanje 3,5 % mliječna mast.
   7.   Punjena čokolada, čokolada s … punjenjem, čokolada sa … sredinom

   je punjeni proizvod čiji se vanjski dijelovi sastoje od jednog od proizvoda definiranih u točkama 3., 4., 5. i 6. Ovaj naziv se ne primjenjuje na proizvode čija se unutrašnjost sastoji od pekarskih proizvoda, finog peciva, biskvita ili sladoleda.
   Vanjski čokoladni dio proizvoda koji nosi jedan od ovih naziva čini najmanje 25 % ukupne mase proizvoda.
   8.
         Chocolate a la taza

   je proizvod dobiven od kakaovih proizvoda, šećera i brašna ili škroba od pšenice, riže ili kukuruza, a sadrži najmanje 35 % ukupne suhe tvari kakaovih dijelova, uključujući najmanje 18 % kakaovog maslaca i najmanje 14 % bezmasne suhe tvari kakaovih dijelova te najviše 8 % brašna ili škroba.
   9.
         Chocolate familiar a la taza

   je proizvod dobiven od kakaovih proizvoda, šećera i brašna ili škroba od pšenice, riže ili kukuruza, a koji sadrži najmanje 30 % ukupne suhe tvari kakaovih dijelova, uključujući najmanje 18 % kakaovog maslaca i najmanje 12 % bezmasne suhe tvari kakaovih dijelova te najviše 18 % brašna ili škroba.
   10.   Čokoladni desert ili praline

   je proizvod veličine jednog zalogaja, a sastoji se od:

               —

               punjene čokolade, ili

               —

               jedne čokolade ili kombinacije ili mješavine čokolada u smislu definicija pod točkama 3., 4., 5. i 6. te ostalih jestivih sastojaka uz uvjet da čokolada čini najmanje 25 % ukupne mase proizvoda.

         B.   NEOBVEZNI ODOBRENI SASTOJCI

      Dodavanje jestivih tvari

   1.   Ne dovodeći u pitanje članak 2. i odjeljak B točku 2., druge jestive tvari mogu se također dodavati čokoladnim proizvodima definiranim u odjeljku A točkama 3., 4., 5., 6., 8. i 9.
   Međutim, dodavanje

               —

               životinjskih masti i njihovih pripravaka koji ne potječu isključivo od mlijeka je zabranjeno,

               —

               brašna, škroba u granulama ili u prahu odobreno je samo ako je dodavanje u skladu s definicijama utvrđenim u odjeljku A točkama 8. i 9.

         Količina tih dodanih jestivih tvari ne smije preći 40 % ukupne težine gotovog proizvoda.
   2.   Samo one arome koje ne oponašaju okus čokolade ili mliječne masti mogu se dodavati proizvodima definiranim u odjeljku A točkama 2., 3., 4., 5., 6., 8. i 9.
   C.   IZRAČUNAVANJE POSTOTAKA
   Minimalni sadržaji proizvoda iz odjeljka A točaka 3., 4., 5., 6., 8. i 9. izračunavaju se nakon oduzimanja težine sastojaka iz odjeljka B. U slučaju proizvoda iz odjeljka A točaka 7. i 10., minimalni sadržaji izračunavaju se nakon oduzimanja težine sastojaka iz odjeljka B, kao i težine punjenja.
   Čokoladni sadržaj proizvoda definiranih u odjeljku A točkama 7. i 10. izračunava se u odnosu na ukupnu težinu gotovog proizvoda, uključujući njegovo punjenje.
   D.   ŠEĆERI
   Šećeri iz ove Direktive nisu ograničeni samo na šećere obuhvaćene Direktivom Vijeća 73/437/EEZ od 11. prosinca 1973. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na određene šećere namijenjenim prehrani ljudi (1).

      (1)  SL 356, 27.12.1973., str. 71. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Aktom o pristupanju iz 1985.
   PRILOG II
   BILJNE MASNOĆE IZ ČLANKA 2. STAVKA 1.
   Biljne masnoće iz članka 2. stavka 1. su, pojedinačno ili u smjesi, zamjena kakaovom maslacu i moraju udovoljavati sljedećim kriterijima:

               (a)

               da su nelaurinske biljne masnoće, bogate simetričnim mononezasićenim trigliceridima tipova POP, POSt i StOSt (1);

               (b)

               da se mogu miješati u bilo kojem omjeru s kakaovim maslacem i da su im svojstva sukladna s njegovim fizikalnim svojstvima (točka topljenja i temperatura kristalizacije, brzina topljenja, potreba za temperiranjem);

               (c)

               da su dobivene isključivo procesom rafinacije i/ili frakcioniranja koji isključuje enzimatsku modifikaciju strukture triglicerida.

         U skladu s gore navedenim kriterijima mogu se koristiti biljne masnoće dobivene iz dolje navedenih biljaka,:

               Uobičajeni naziv biljne masnoće

               Znanstveni naziv biljaka iz kojih se dobivaju navedene biljne masnoće

               1. Illipe, bornejska mast ili Tengkawang

                  Shorea spp.

               2. Palmino ulje

                  Elaeis guineesis

                  Elaeis olifera

               3. Sal

                  Shorea robusta

               4. Shea

                  Butyrospermum parkii

               5. Kokum gurgi

                  Garcinia indica

               6. Mangove koščice

                  Mangifera indica

         Nadalje, iznimno od gore navedenog, države članice mogu dozvoliti korištenje kokosovog ulja u sljedeću svrhu: u čokoladi koja se koristi za proizvodnju sladoleda i sličnih smrznutih proizvoda.

      (1)  P (palmitinska kiselina), O (oleinska kiselina), St (stearinska kiselina).


title: Direktiva Komisije 2002/67/EZ od 18. srpnja 2002. o označivanju hrane koja sadrži kinin i hrane koja sadrži kofein  Tekst značajan za EGP

text:
               15/Sv. 22

               HR

               Službeni list Europske unije

               29

         32002L0067

               L 191/20

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         DIREKTIVA KOMISIJE 2002/67/EZ
   od 18. srpnja 2002.
   o označivanju hrane koja sadrži kinin i hrane koja sadrži kofein
   (Tekst značajan za EGP)
   (2002/67/EZ)
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. ožujka 2000. o usklađivanju zakonodavstava država članica o označivanju, prezentiranju i oglašavanju hrane (1), kako je izmijenjena Direktivom Komisije 2001/101/EZ (2), a posebno njezin članak 4. stavak 2. i stavak 3.,
   budući da:

               (1)

               Kinin i kofein se koriste u proizvodnji i pripremi određene hrane kao aroma, ili u slučaju kofeina, kao sastojak. Za većinu potrošača, umjerena konzumacija ovih tvari ne bi trebala predstavljati rizik za zdravlje.

               (2)

               Prema zaključcima Znanstvenog odbora za hranu, s toksikološkoga gledišta, ne postoji prepreka za nastavak korištenja kinina u određenoj najvećoj dozvoljenoj količini u gorkim pićima. Međutim, konzumacija kinina može biti kontraindicirana kod nekih ljudi iz zdravstvenih razloga ili zbog preosjetljivosti na tu tvar.

               (3)

               Što se tiče kofeina, Znanstveni odbor za hranu je u svojem mišljenju od 21. siječnja 1999. o kofeinu i ostalim tvarima korištenima kao sastojcima u „energetskim pićima” zaključio da udio „energetskih pića” u cjelokupnoj konzumaciji kofeina kod odraslih osoba (osim trudnica) ne predstavlja razlog za zabrinutost, pod pretpostavkom da „energetska pića” zamjenjuju ostale izvore kofeina. Međutim, povećanje dnevnog unosa kofeina do određene razine dnevne konzumacije kod djece može uzrokovati privremene promjene u ponašanju, kao što su povećana uzbudljivost, razdražljivost, nervoza ili tjeskoba. K tome, Odbor smatra da je trudnicama preporučljiva umjerenost pri unosu kofeina.

               (4)

               Ovi zaključci čine nužnim označivanje proizvoda kojim potrošač dobiva jasnu informaciju o prisutnosti kinina ili kofeina u hrani te, u slučaju kofeina, koje sadrži poruku upozorenja i naznaku količine kofeina, ako je ta količina iznad određene razine, u napitcima koji prirodno ne sadrže kofein.

               (5)

               Direktiva 2000/13/EZ ne predviđa obvezne i pojedinačne naznake arome na popisu sastojaka. Kao posljedica toga, kinin ili kofein, korišteni kao aroma, možda neće biti poimence navedeni na popisu sastojaka. Uz to, ako je kofein kao takav i naveden na popisu sastojaka, ne postoje nikakvi zahtjevi da se naznači ako je prisutan u većim količinama.

               (6)

               Neke su države članice nacionalnim zakonodavstvom propisale obvezu navođenja prisutnosti kinina i/ili kofeina na deklaraciji hrane koja sadrži ove tvari, a u nekim slučajevima također navode količinu kofeina, uz upozorenje. Postojanje i primjena različitih nacionalnih zakonodavstava uzrokuje tehničke probleme pri trgovini predmetnom hranom unutar Zajednice.

               (7)

               Kako bi se pružile informacije svim potrošačima diljem Zajednice i kako bi se olakšao slobodan promet predmetnih proizvoda, potrebno je uvesti usklađene odredbe koje će se primjenjivati na hranu koja sadrži kinin i kofein. Ove odredbe moraju sadržavati obavezne pojedinosti na deklaraciji uz one iz Direktive 2000/13/EZ.

               (8)

               Mjere predviđene ovom Direktivom u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za prehrambeni lanac i zdravlje životinja,

         DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Odstupajući od odredaba članka 6. stavka 6., drugog podstavka, treće alineje Direktive 2000/13/EZ, kinin i/ili kofein korišteni kao arome u proizvodnji ili pripremi hrane moraju biti poimence navedeni u popisu sastojaka naznačenom u članku 3. stavku 1. točki 2. Direktive 2000/13/EZ, odmah iza pojma „aroma”.
   Članak 2.
   1.   Ako piće namijenjeno konzumaciji bez promjena ili nakon pripreme iz koncentriranog ili isušenog proizvoda, sadrži kofein iz bilo kojeg izvora u količini većoj od 150 mg/l, deklaracija sadržava sljedeću poruku: „Visok sadržaj kofeina” u istom vidnom polju u kojem je i naziv pod kojim se proizvod prodaje.
   Ova poruka mora biti popraćena, sadržajem kofeina izraženim u mg/100 ml u zagradama i u skladu s člankom 13. stavkom 2. Direktive 2000/13/EZ.
   2.   Stavak 1. ne primjenjuje se na pića čiji je osnovni sastojak kava, čaj ili ekstrakt kave ili čaja kada naziv pod kojim se proizvod prodaje sadrži pojam „kava” ili „čaj”.
   Članak 3.
   1.   Države članice dopuštaju trgovinu proizvodima koji su u skladu s ovom Direktivom počevši od 1. srpnja 2003.
   2.   Države članice zabranjuju trgovinu proizvodima koji nisu u skladu s ovom Direktivom počevši od 1. srpnja 2004.
   Međutim, trgovina proizvodima koji nisu u skladu s ovom Direktivom i koji su označeni prije 1. srpnja 2004. dopuštena je do isteka zaliha.
   Članak 4.
   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 30. lipnja 2003. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kada države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   Članak 5.
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europskih zajednica.
   Članak 6.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 18. srpnja 2002.

            Za Komisiju

         David BYRNE

            Član Komisije

      (1)  SL L 109, 6.5.2000., str. 29.

      (2)  SL L 310, 28.11.2001., str. 19.


title: Direktiva Komisije 2001/101/EZ od 26. studenoga 2001. o izmjeni Direktive 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o približavanju zakonodavstava država članica o označivanju, prezentiranju i oglašavanju prehrambenih proizvoda

text:
                  15/Sv. 22

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  26

            32001L0101

                  L 310/19

                  SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

            DIREKTIVA KOMISIJE 2001/101/EZ
      od 26. studenoga 2001.
      o izmjeni Direktive 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o približavanju zakonodavstava država članica o označivanju, prezentiranju i oglašavanju prehrambenih proizvoda
      KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
      uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 95.,
      uzimajući u obzir Direktivu 2000/13/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. ožujka 2000. o približavanju zakonodavstava država članica o označivanju, prezentiranju i oglašavanju prehrambenih proizvoda (1), a posebno njezin članak 6. stavak 6. drugi podstavak, prvu alineju, drugi odlomak,
      budući da:

                  (1)

                  Direktiva Vijeća 64/433/EEZ od 26. lipnja 1964. o zdravstvenim problemima koji utječu na promet svježim mesom unutar Zajednice (2), posljednji put izmijenjena Direktivom 95/23/EZ (3), sadrži definiciju mesa sastavljenu u smislu higijene i zaštite javnog zdravlja. Ova definicija obuhvaća sve životinjske dijelove prikladne za prehranu ljudi. Međutim, ona se ne podudara s potrošačevim poimanjem mesa i ne obavještava potrošača o pravoj prirodi proizvoda određenog pojmom „meso”.

                  (2)

                  Nekoliko je država članica usvojilo definiciju pojma „meso” pri označivanju proizvoda koji sadrže meso. Međutim, različitost nacionalnih pristupa dovela je do poteškoća koje negativno utječu na funkcioniranje unutarnjeg tržišta i čine potrebnim stvaranje usklađene definicije.

                  (3)

                  Prilog I. Direktivi 2000/13/EZ utvrđuje određene kategorije sastojaka koji se mogu naznačiti nazivom kategorije umjesto konkretnim nazivom sastojka razmatranog za uključivanje na popis sastojaka.

                  (4)

                  Kategorija „meso” nije definirana u tom Prilogu, što stvara poteškoće u provođenju Direktive 2000/13/EZ, pogotovo pri navođenju popisa sastojaka i količinske deklaracije sastojaka. Stoga postoji potreba za usklađenom definicijom koja odgovara nazivu kategorije „… meso” kako bi se mogla primjenjivati Direktiva 2000/13/EZ.

                  (5)

                  S obzirom na pravo potrošača da budu dobro i jasno informirani kako bi mogli birati što će jesti te kako bi mogli procijeniti razliku u prodajnoj cijeni, naziv vrste koji se koristi trebao bi biti povezan s nazivom kategorije.

                  (6)

                  Ova definicija primjenjuje se isključivo pri označivanju proizvoda koji sadrže meso kao sastojak. Ne primjenjuje se na označivanje dijelova mesa ili anatomskih dijelova koji se prodaju neprerađeni.

                  (7)

                  Mehanički prerađeno meso bitno se razlikuje od potrošačevog poimanja „mesa”. Stoga bi trebalo biti isključeno iz definicije.

                  (8)

                  Posljedično, trebalo bi ga naznačiti njegovim konkretnim nazivom, „mehanički prerađeno meso” kao i nazivom vrste u skladu s pravilom iz članka 6. stavka 6. Direktive 2000/13/EZ. Ovo se pravilo označivanja primjenjuje na proizvode obuhvaćene definicijom Zajednice o „mehanički prerađenome mesu”.

                  (9)

                  Ostali dijelovi životinja koji su prikladni za prehranu ljudi, ali koji nisu obuhvaćeni definicijom „mesa” u svrhu označivanja, također bi trebali biti naznačeni njihovim konkretnim nazivom po istom principu.

                  (10)

                  Kako bi se na ujednačen način utvrdio sastojak „mesa” u proizvodima, trebaju se ustanoviti najveće dopuštene količine za sadržaj masti i vezivnoga tkiva u proizvodima koji se mogu označiti kategorijom „… meso”. Te dopuštene količine ne dovode u pitanje određene odredbe o mljevenom mesu i mesnim pripravcima utvrđene Direktivom Vijeća 94/65/EZ od 14. prosinca 1994. o utvrđivanju zahtjeva za proizvodnju i stavljanje na tržište mljevenog mesa i mesnih pripravaka (4).

                  (11)

                  Ako se ove najveće dopuštene količine prekorače, ali su zadovoljeni svi ostali kriteriji definicije „mesa”, sadržaj „… mesa” trebao bi se na odgovarajući način prilagoditi prema dolje i popis sastojaka treba uključivati, uz pojam „… meso” i prisutnost masti i/ili vezivnoga tkiva.

                  (12)

                  Također je nužno ustanoviti usklađenu metodu za određivanje sadržaja vezivnoga tkiva.

                  (13)

                  Direktivu 2000/13/EZ trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti.

                  (14)

                  Mjere predviđene ovom Direktivom u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za hranu,

            DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
      Članak 1.
      Prilog I. Direktivi 2000/13/EZ izmjenjuje se u skladu s tekstom iz Priloga ovoj Direktivi.
      Članak 2.
      1.   Države članice dopuštaju trgovinu proizvodima koji su u skladu s Direktivom 2000/13/EZ, kako je izmijenjena ovom Direktivom, najkasnije do 31. prosinca 2002.
      2.   Države članice zabranjuju trgovinu proizvodima koji nisu u skladu s Direktivom 2000/13/EZ, kako je izmijenjena ovom Direktivom, počevši od 1. siječnja 2003.
      Međutim, proizvodi koji nisu u skladu s Direktivom i koji su označeni prije 1. siječnja 2003., dopušteni su do isteka zaliha.
      Članak 3.
      Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 31. prosinca 2002. One o tome odmah obavještavaju Komisiju.
      Mjere koje su donijele države članice sadrže uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa prilikom njihove službene objave. Države članice određuju načine tog upućivanja.
      Članak 4.
      Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europskih zajednica.
      Članak 5.
      Ova je Direktiva upućena državama članicama.

         Sastavljeno u Bruxellesu 26. studenoga 2001.

               Za Komisiju

            David BYRNE

               Član Komisije

         (1)  SL L 109, 6.5.2000., str. 29.

         (2)  Posebno izdanje na engleskom jeziku, 1963.-64. (II), str. 175.

         (3)  SL L 243, 11.10.1995., str. 7.

         (4)  SL L 368, 31.12.1994., str. 10.
      PRILOG
      U Prilogu I. Direktivi 2000/13/EZ dodaje se sljedeći tekst:

                        Definicija

                        Oznaka

                     „Skeletni mišići (2) sisavca i ptičjih vrsta priznati kao prikladni za prehranu ljudi, s vezivnim tkivom gdje ukupni sadržaj masti i vezivnoga tkiva ne premašuje dolje naznačene vrijednosti i gdje je meso sastojak drugog prehrambenog proizvoda. Proizvodi koji ulaze u definiciju Zajednice ‚mehanički prerađenog mesa’ isključeni su iz ove definicije.
                     Najveći dopušteni sadržaj masti i vezivnoga tkiva za sastojke označene nazivom ‚…meso’.

                                    Vrsta

                                    Mast
                                    (%)

                                    Vezivno tkivo (3)

                                    (%)

                                    Sisavci (osim kunića i svinjskog mesa) i vrsta miješanog mesa u kojima prevladava meso sisavaca

                                    25

                                    25

                                    Svinjsko meso

                                    30

                                    25

                                    Ptice i kunići

                                    15

                                    10

                              Ako se ove najveće dozvoljene količine prekorače, ali su svi ostali kriteriji za definiciju ‚mesa’ zadovoljeni, sadržaj ‚…meso’ mora se odgovarajuće prilagoditi prema dolje i popis sastojaka mora, osim naziva ‚…meso’, navesti i prisutnost masti i/ili vezivnog tkiva.

                     ‚… meso’ i ime(na) (1) životinjske vrste od koje potječe.

         (1)  Dijafragma i mišići žvakači (maseteri) su dijelovi skeletnih mišića dok su srce, jezik i mišići glave (izuzev mišića žvakača, mišića ručja, nožja i repa isključeni.”

         (2)  Za označivanje na engleskom jeziku ovaj se opis može zamijeniti općim nazivom sastojka za tu životinjsku vrstu.

         (3)  Sadržaj vezivnoga tkiva izračunava se na osnovi omjera između sadržaja kolagena i sadržaja mesnih proteina. Sadržaj kolagena jest sadržaj hidroksiprolina umnožen faktorom 8.


title: Direktiva Komisije 1999/10/EZ od 8. ožujka 1999. o odstupanjima od odredaba iz članka 7. Direktive Vijeća 79/112/EEZ u pogledu označivanja hrane  Tekst značajan za EGP

text:
               15/Sv. 001

               HR

               Službeni list Europske unije

               24

         31999L0010

               L 069/22

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               08.03.1999.

      DIREKTIVA KOMISIJE 1999/10/EZ
   od 8. ožujka 1999.
   o odstupanjima od odredaba iz članka 7. Direktive Vijeća 79/112/EEZ u pogledu označivanja hrane
   (Tekst značajan za EGP)
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća br. 79/112/EEZ od 18. prosinca 1978. o usklađivanju zakonodavstava država članica o označivanju, predstavljanju i oglašavanju hrane (1), kako je zadnje izmijenjena Direktivom 97/4/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (2), a posebno njezin članak 7. stavak 3. točka (d) i stavak 4.,
   budući da se člankom 7. stavkom 2. točkama (a) i (b) Direktive 79/112/EEZ propisuje navođenje količine sastojka na deklaraciji hrane, ako se navedeni sastojak nalazi u nazivu hrane koja se prodaje ili je naglašen na deklaraciji;
   budući da se, s jedne strane, Direktivom Komisije 94/54/EZ (3), kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 96/21/EZ (4), propisuje da se pojedinosti „s dodatkom sladila” ili „s dodatkom šećera i sladila” navedu na deklaraciji proizvoda koji sadrže takve sastojke; budući da takve pojedinosti moraju pratiti naziv pod kojim se proizvod prodaje;
   budući da navođenje takvih pojedinosti, koje zahtijeva Direktiva 94/54/EZ, nalaže obvezno navođenje količine ovog sastojka ili ovih sastojaka u skladu s člankom 7. stavkom 2. točkom (a) i/ili točkom (b) Direktive 79/112/EEZ;
   budući da, međutim, navođenje količine sladila vjerojatno neće utjecati na potrošačev odabir pri kupnji proizvoda;
   budući da, s druge strane, uključivanje pojedinosti o dodacima vitamina i minerala nalaže obvezno označivanje hrane u skladu s Direktivom Vijeća 90/496/EEZ (5);
   budući da se takve pojedinosti smatraju sastavnim dijelom naziva pod kojim se proizvod prodaje, ili isticanjem sastojka unutar značenja članka 7. stavka 2. točke (a) i/ili točke (b) Direktive 79/112/EEZ, te time čine obveznim navođenje količine vitamina i minerala;
   budući da dvostruka informacija ovakve vrste ne koristi potrošačima te bi ih mogla i zbuniti ako je količina navedena u obliku postotka u članku 7. stavku 4. Direktive 79/112/EEZ, ali je na deklaraciji navedena u mg;
   budući da je pod ovakvim okolnostima nužno predvidjeti daljnje iznimke od pravila o navođenju količine sastojaka;
   budući da se u članku 7. stavku 4. Direktive 79/112/EEZ navodi da navedena količina, izražena postotkom, mora odgovarati količini sastojka ili sastojaka za vrijeme njegovog/njihovog konzumiranja; budući da isti stavak unatoč tome predviđa odstupanja od tog istog načela;
   budući da je, nadalje, sastav određene hrane znatno promijenjen kuhanjem ili ostalim procesima koji uzrokuju dehidraciju svojih sastojaka;
   budući da je odstupanje od metode izračunavanja količine sastojaka koju propisuje članak 7. stavak 4. Direktive 79/112/EEZ, nužno za iste proizvode kako bi bolje odražavali pravi sastav hrane i kako bi time izbjegli obmanjivanje potrošača;
   budući da članak 6. stavak 5. točka (a) Direktive 79/112/EEZ primjenjuje ista načela za redoslijed sastojaka naveden na popisu sastojaka;
   budući da se, unatoč tome, člankom 6. predviđaju odstupanja za određenu hranu i sastojke; budući da bi radi dosljednosti ista odstupanja trebala biti predviđena i prilikom izračunavanja količine;
   budući da, u skladu s načelima supsidijarnosti i proporcionalnosti utvrđenima u članku 3.b Ugovora, ciljevi predloženog djelovanja za osiguranje djelotvornog provođenja načela količinskog navođenja sastojaka ne mogu biti dostatno zadovoljeni u državama članicama u mjeri da su osnovna pravila uključena u zakonodavstvo Zajednice; budući da je ova Direktiva ograničena na minimum potreban za ispunjavanje tih ciljeva te da ne izlazi izvan nužnih mjera potrebnih za ispunjavanje tih ciljeva;
   budući da su mjere predviđene ovom Direktivom u skladu s mišljenjem Stalnog odbora za hranu,
   DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   1.   Članak 7. stavak 2. točke (a) i (b) Direktive 79/112/EEZ ne primjenjuju se u slučajevima gdje izrazi „s dodatkom sladila” ili „s dodatkom šećera i sladila” prate naziv pod kojim se hrana prodaje, kao što je predviđeno Direktivom 94/54/EZ.
   2.   Članak 7. stavak 2. točke (a) i (b) Direktive 79/112/EEZ ne primjenjuje se na pojedinosti o dodacima vitamina i minerala, u slučajevima gdje su te tvari podložne deklariranju.
   Članak 2.
   1.   Odstupajući od načela utvrđenih u članku 7. stavku 4. Direktive 79/112/EEZ, odredbe stavaka 2. i 3. ovog članka primjenjuju se pri navođenju količine sastojaka.
   2.   Za hranu koja je izgubila vlažnost zbog toplinske obrade ili ostalih vrsta obrade, količina odgovara korištenim sastojcima ili sastojku, u vezi s konačnim proizvodom. Količina se izražava u postocima.
   Međutim, ako je količina sastojka ili ukupna količina svih sastojaka navedenih na deklaraciji veća od 100 %, postotak se zamjenjuje težinom sastojaka potrebnih za pripremu 100 g konačnoga proizvoda.
   3.   Količina lako hlapivih proizvoda navedena je na temelju njihovog udjela težine u konačnom proizvodu.
   Količina sastojaka korištenih u koncentriranom ili osušenom obliku i obnovljenih za vrijeme proizvodnje može biti označena na temelju njihovog udjela težine zabilježene prije koncentracije ili dehidracije.
   U slučaju koncentrirane ili dehidrirane hrane koja je namijenjena obnavljanju dodavanjem vode, količina sastojaka može biti navedena na temelju njihovog udjela težine u obnovljenome proizvodu.
   Članak 3.
   Države članice, tamo gdje je potrebno, donose potrebne zakone i druge propise najkasnije do 31. kolovoza 1999. kako bi:

               —

               dozvolile trgovinu proizvodima u skladu s ovom Direktivom najkasnije do 1. rujna 1999.,

               —

               zabranile trgovinu proizvodima koji nisu u skladu s ovom Direktivom najkasnije od 14. veljače 2000. Međutim, proizvodi stavljeni na tržište ili označeni prije toga datuma, a koji nisu u skladu s ovom Direktivom, mogu biti stavljeni na tržište do isteka zaliha.

         One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kad države članice donose ove odredbe, one prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Postupak za takvu uputu donose države članice.
   Članak 4.
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europskih zajednica.

   Članak 5.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 8. ožujka 1999.

            Za Komisiju

         Martin BANGEMANN

            Član Komisije

      (1)  SL L 33, 8.2.1979., str. 1.

      (2)  SL L 43, 14.2.1997., str. 21.

      (3)  SL L 300, 23.11.1994., str. 14.

      (4)  SL L 88, 5.4.1996., str. 5.

      (5)  SL L 276, 6.10.1990., str. 40.