title: Direktiva (EU) 2015/719 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2015. o izmjeni Direktive Vijeća 96/53/EZ o utvrđivanju najvećih dopuštenih dimenzija u unutarnjem i međunarodnom prometu te najveće dopuštene mase u međunarodnom prometu za određena cestovna vozila koja prometuju unutar Zajednice (Tekst značajan za EGP)

text:
                  6.5.2015

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 115/1

            DIREKTIVA (EU) 2015/719 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
      od 29. travnja 2015.
      o izmjeni Direktive Vijeća 96/53/EZ o utvrđivanju najvećih dopuštenih dimenzija u unutarnjem i međunarodnom prometu te najveće dopuštene mase u međunarodnom prometu za određena cestovna vozila koja prometuju unutar Zajednice
      (Tekst značajan za EGP)
      EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
      uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 91.,
      uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
      nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
      uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
      nakon savjetovanja s Odborom regija,
      u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
      budući da:

                  (1)

                  Mora se naglasiti potreba za smanjenjem emisija stakleničkih plinova, a posebno emisija ugljikovog dioksida (CO2), potreba za poboljšanjem sigurnosti prometa na cestama, prilagođavanjem relevantnog zakonodavstva tehnološkom razvoju i promjenjivim potrebama tržišta te potreba za olakšavanjem intermodalnih prijevoznih djelatnosti uz istodobno osiguravanje neometanog tržišnog natjecanja i zaštitu cestovne infrastrukture.

                  (2)

                  Tehnološki razvoj omogućuje priključivanje aerodinamičnih naprava na uvlačenje ili sklopivih aerodinamičnih naprava na stražnji dio vozila. Međutim, to bi rezultiralo prekoračenjem najvećih duljina dozvoljenih prema Direktivi Vijeća 96/53/EZ (3). Stoga je potrebno odstupanje od najvećih duljina. Ova Direktiva ima za cilj dopustiti ugradnju takvih naprava čim se prenesu ili se počnu primjenjivati potrebne izmjene tehničkih zahtjeva za homologaciju aerodinamičnih naprava i nakon što Komisija donese provedbene akte kojima se utvrđuju operativna pravila za upotrebu takvih naprava.

                  (3)

                  Poboljšanom aerodinamikom kabina motornih vozila, eventualno u kombinaciji s aerodinamičnim napravama na uvlačenje ili sklopivim aerodinamičnim napravama priključenima na stražnji dio vozila, omogućila bi se znatna poboljšanja u pogledu energetskih svojstava vozila. Međutim, prema trenutačnim najvećim duljinama određenima Direktivom 96/53/EZ takvo poboljšanje nije moguće bez smanjivanja nosivosti vozila i ugrožavanja ekonomske ravnoteže sektora cestovnog prometa. Odstupanje od najvećih duljina potrebno je i zbog tog razloga. To odstupanje ne bi se smjelo upotrebljavati za povećanje nosivosti vozila.

                  (4)

                  U skladu s okvirom Direktive 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (4), aerodinamične naprave koje premašuju 500 mm duljine i motorna vozila opremljena kabinama kojima se poboljšavaju njihove aerodinamičke radne značajke trebaju, ako takva vozila premašuju ograničenja određena Direktivom 96/53/EZ, biti homologirana prije stavljanja na tržište.

                  (5)

                  Omogućivanje opremanja vozila novom konstrukcijom kabina doprinijelo bi poboljšavanju sigurnosti prometa na cestama smanjivanjem mrtvih kutova u vidnom polju vozača, uključujući one ispod vjetrobranskog stakla, te bi trebalo pomoći spašavanju života brojnih nezaštićenih sudionika u cestovnom prometu poput pješaka ili biciklista. Nova konstrukcija kabine također bi mogla uključivati strukture za apsorpciju energije u slučaju sudara. Nadalje, potencijalnim povećanjem prostora kabine trebale bi se poboljšati sigurnost vozača i udobnost za vozača. Nakon što budu razvijeni poboljšani sigurnosni zahtjevi za dulje kabine, moći će se razmotriti prikladnost njihove upotrebe na vozilima za koja nije predviđeno produljenje.

                  (6)

                  Alternativni pogonski sustavi, u koje spadaju hibridni pogonski sustavi, oni su sustavi koji za potrebe mehaničkog pogona povlače energiju iz pogonskog goriva i/ili akumulatora ili druge naprave za pohranu električne ili mehaničke energije. Njihovom upotrebom u teškim teretnim vozilima ili u autobusima može doći do povećanja mase vozila, ali se njome smanjuje onečišćenje. Ta dodatna masa ne bi se smjela uračunavati kao dio stvarne nosivosti vozila jer bi time sektor cestovnog prometa bio doveden u nepovoljniji položaj u ekonomskom smislu. Međutim, dodatna masa ne bi smjela dovesti niti do povećanja nosivosti vozila.

                  (7)

                  Buduća vozila s pogonom na alternativna goriva (s težim pogonskim sustavima od onih koji se upotrebljavaju u vozilima s pogonom na konvencionalna goriva) također bi mogla ostvariti koristi od dodatne dopuštene mase. Stoga se takva alternativna goriva mogu uključiti na popis alternativnih goriva predviđen ovom Direktivom ako njihova upotreba zahtijeva korištenje dodatne dopuštene mase.

                  (8)

                  Ovom se Direktivom predviđaju odstupanja od najvećih dopuštenih masa i dimenzija vozila i skupova vozila utvrđenih u Direktivi 96/53/EZ. Međutim, države članice trebale bi moći, zbog razloga povezanih sa sigurnošću prometa na cestama ili obilježjima infrastrukture, ograničiti prometovanje određenih vozila na specifičnim dijelovima svoje cestovne mreže.

                  (9)

                  U području kontejnerskog prijevoza sve se više upotrebljavaju kontejneri duljine 45 stopa. Takvi kontejneri prevoze se svim vrstama prijevoza. Međutim, cestovne komponente intermodalnih prijevoznih djelatnosti trenutačno se mogu obavljati samo ako i države članice i prijevoznici provode složene administrativne postupke ili ako ti kontejneri imaju patentirane užlijebljene rubove, što stvara izrazito visoke troškove. Povećavanjem dopuštene duljine vozila koja prevoze takve kontejnere za 15 cm prijevoznike bi se moglo osloboditi od navedenih administrativnih postupaka i mogle bi se olakšati intermodalne prijevozne djelatnosti, a bez ugrožavanja cestovne infrastrukture ili drugih sudionika u cestovnom prometu odnosno bez nanošenja štete toj infrastrukturi ili tim sudionicima. Definicijom intermodalne prijevozne djelatnosti u ovoj Direktivi ne dovodi se u pitanje rad na reviziji Direktive Vijeća 92/106/EEZ (5).

                  (10)

                  Radi daljnjeg poticanja intermodalnih prijevoznih djelatnosti i kako bi se uzela u obzir prazna masa kontejnera ili izmjenjivih sanduka duljine do 45 stopa, trebalo bi dopustiti prometovanje troosovinskim motornim vozilima s dvo- ili troosovinskim poluprikolicama uz ukupnu najveću dopuštenu masu od 44 tone. U intermodalnim prijevoznim djelatnostima trebala bi biti dopuštena dvoosovinska motorna vozila s troosovinskim poluprikolicama uz ukupnu najveću dopuštenu masu od 42 tone koja prevoze kontejnere ili izmjenjive sanduke duljine do 45 stopa.

                  (11)

                  Od donošenja Direktive 96/53/EZ znatno se povećala prosječna masa putnika u autobusnom prijevozu i njihove prtljage. S obzirom na ograničenja mase određena tom Direktivom to je dovelo do postupnog smanjenja broja prevezenih putnika. Osim toga, oprema potrebna za ispunjavanje važećih tehničkih zahtjeva, kao što je Euro VI, dodatno povećava masu vozila koja ih prevoze. Potreba davanja prednosti javnom prijevozu pred privatnim prijevozom u interesu bolje energetske učinkovitosti znači da je potrebno ponovno dosegnuti nekadašnji broj putnika u autobusnom prijevozu, vodeći pritom računa i o povećanju njihove mase i mase njihove prtljage. To je moguće ostvariti povećavanjem najveće dopuštene mase za dvoosovinske autobuse unutar ograničenja kojima se ipak osigurava izbjegavanje oštećenja cestovne infrastrukture koja nastaju zbog bržeg habanja.

                  (12)

                  Države članice trebaju na primjeren način rješavati kršenja povezana s pretovarenim vozilima kako bi se izbjeglo svako narušavanje tržišnog natjecanja i jamčila sigurnost prometa na cestama.

                  (13)

                  Kako bi se osiguralo neometano tržišno natjecanje između prijevoznika i poboljšalo otkrivanje kršenja, države članice trebale bi do 27. svibnja 2021. poduzeti specifične mjere radi identificiranja vozila ili skupova vozila u prometu koji vjerojatno premašuju odgovarajuća ograničenja mase te bi ih stoga trebalo provjeriti. Takvu se identifikaciju može provesti pomoću mehanizama za mjerenje mase koji su ugrađeni u cestovnu infrastrukturu ili senzora koji se nalaze u vozilu i koji odgovarajućim tijelima daljinski šalju podatke. Takvi podaci izmjereni u vozilu trebali bi biti dostupni i vozaču. Sve države članice trebale bi svake godine obaviti primjeren broj provjera mase vozila. Broj takvih provjera trebao bi biti razmjeran ukupnom broju vozila koja se svake godine pregleda u dotičnoj državi članici.

                  (14)

                  Kako bi se osigurala sukladnost s ovom Direktivom, države članice trebale bi utvrditi pravila o sankcijama za kršenja ove Direktive te bi trebale osigurati njihovu provedbu. Navedene sankcije trebale bi biti djelotvorne, nediskriminirajuće, proporcionalne i odvraćajuće.

                  (15)

                  Kako bi provjere mase vozila ili skupova vozila postale djelotvornije na međunarodnoj razini te kako bi se olakšala neometana provedba tih provjera, važno je da nadležna tijela država članica razmjenjuju informacije. Kontaktnom točkom određenom u skladu s Uredbom (EZ) br. 1071/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (6) trebalo bi se koristiti za takve razmjene informacija.

                  (16)

                  Europski parlament i Vijeće trebalo bi redovito obavješćivati o provjerama koje nadležna tijela država članica provode u cestovnom prometu. Te informacije koje pružaju države članice Komisiji će omogućiti da osigura sukladnost prijevoznika s pravilima predviđenima ovom Direktivom kao i da utvrdi je li potrebno razviti dodatne prisilne mjere.

                  (17)

                  Radi osiguravanja jedinstvenih uvjeta za provedbu ove Direktive, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji. Te bi ovlasti trebalo izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (7).

                  (18)

                  Komisija ne bi trebala donijeti provedbene akte koji se odnose na operativne zahtjeve za upotrebu aerodinamičnih naprava niti bi trebala donijeti detaljne specifikacije u vezi s opremom u vozilu koja je namijenjena mjerenju mase ako odbor koji je osnovan u skladu s ovom Direktivom nije dao mišljenje o nacrtu provedbenog akta koji je predložila Komisija.

                  (19)

                  Radi ažuriranja popisa alternativnih goriva koji je uključen u ovu Direktivu s obzirom na najnovija tehnološka postignuća, Komisiji bi trebalo delegirati ovlast za donošenje delegiranih akata u skladu s člankom 290. UFEU-a. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada, a prije donošenja delegiranih akata, provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući savjetovanja sa stručnjacima država članica. Prilikom pripreme i izrade delegiranih akata Komisija bi trebala osigurati da se relevantni dokumenti Europskom parlamentu i Vijeću šalju istodobno, na vrijeme i na primjeren način.

                  (20)

                  S obzirom na to da ciljeve ove Direktive ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se zbog njezina opsega i njezinih učinaka oni na bolji način mogu ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.

                  (21)

                  Direktivu 96/53/EZ trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti,

            DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
      Članak 1.
      Direktiva 96/53/EZ mijenja se kako slijedi:

                  1.

                  Članak 1. stavak 1. točka (a) zamjenjuje se sljedećim:

                              „(a)

                              dimenzije motornih vozila kategorija M2 i M3 i njihove prikolice kategorije 0 te motorna vozila kategorija N2 i N3 i njihove prikolice kategorije 03 i 04, definirane Prilogom II. Direktivi 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (*);

                     (*)  Direktiva 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007. o uspostavi okvira za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica te sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila (Okvirna direktiva) (SL L 263, 9.10.2007., str. 1.).”"

                  2.

                  Članak 2. mijenja se kako slijedi:

                              (a)

                              u prvom stavku dodaju se sljedeće definicije:

                                          „—

                                          ‚alternativna goriva’ znači goriva ili izvori energije koji služe, barem djelomično, kao nadomjestak za izvore fosilnih goriva u opskrbi prometa energijom i koji imaju potencijal doprinijeti njegovom smanjenju ugljikovih spojeva i poboljšati neškodljivost prometnog sektora za okoliš i obuhvaćaju:

                                                      (a)

                                                      električnu energiju potrošenu u svim vrstama električnih vozila;

                                                      (b)

                                                      vodik;

                                                      (c)

                                                      prirodni plin, uključujući biometan, u plinovitom (stlačeni prirodni plin – SPP) i ukapljenom stanju (ukapljeni prirodni plin – UPP);

                                                      (d)

                                                      ukapljeni naftni plin (UNP);

                                                      (e)

                                                      mehaničku energiju dobivenu iz spremnika ugrađenih u vozila odnosno iz izvora ugrađenih u vozila, uključujući otpadnu toplinu,

                                          —

                                          ‚vozilo s pogonom na alternativna goriva’ znači motorno vozilo koje se potpuno ili djelomično pogoni alternativnim gorivom i koje je homologirano u skladu s okvirom Direktive 2007/46/EZ,

                                          —

                                          ‚intermodalna prijevozna djelatnost’ znači:

                                                      (a)

                                                      postupanja u kombiniranom prijevozu utvrđena u članku 1. Direktive Vijeća 92/106/EEZ (**) u okviru kojih se prevoze jedan ili više kontejnera ili izmjenjivih sanduka do ukupne najveće duljine od 45 stopa; ili

                                                      (b)

                                                      postupanja u prijevozu u okviru kojih se prevoze jedan ili više kontejnera ili izmjenjivih sanduka do ukupne najveće duljine od 45 stopa, pri čemu se upotrebljava vodeni prijevoz, pod uvjetom da duljina početne ili završne dionice puta ne premašuje 150 km na teritoriju Unije. Gore navedena udaljenost od 150 km može biti premašena radi dolaska do najbližeg prikladnog transportnog terminala za predviđenu uslugu ako se radi o:

                                                                  i.

                                                                  vozilima koja su u skladu s točkama 2.2.2. (a) ili (b) Priloga I.; ili

                                                                  ii.

                                                                  vozilima koja su u skladu s točkama 2.2.2. (c) ili (d) Priloga I. u slučajevima kad su takve udaljenosti dozvoljene u određenoj državi članici.

                                                Za intermodalne prijevozne djelatnosti najbliži prikladan transportni terminal koji pruža uslugu može biti smješten u državi članici koja nije država članica u kojoj je pošiljka utovarena ili istovarena,

                                          —

                                          ‚otpremnik’ znači pravni subjekt ili pravna ili fizička osoba navedena kao otpremnik na teretnici ili jednakovrijednoj prijevoznoj ispravi, kao što je teretnica ‚s pravom prekrcaja’, i/ili u čije je ime ili za čiji je račun sklopljen ugovor o prijevozu s prijevoznim poduzećem.

                                 (**)  Direktiva Vijeća 92/106/EEZ od 7. prosinca 1992. o utvrđivanju zajedničkih pravila za određene vrste kombiniranog prijevoza robe između država članica (SL L 368, 17.12.1992., str. 38.).”"
						;

                              (b)

                              u drugom stavku upućivanje na „Direktivu 70/156/EEZ” zamjenjuje se sljedećim:
                              „Direktivu 2007/46/EZ”.

                  3.

                  Članak 4. mijenja se kako slijedi:

                              (a)

                              u stavku 4. treći i četvrti podstavak brišu se;

                              (b)

                              stavak 6. briše se.

                  4.

                  Članak 5. zamjenjuje se sljedećim:
                  „Članak 5.
                  Za potrebe članka 3. smatra se da su zglobna vozila koja su puštena u promet prije 1. siječnja 1991. i koja nisu u skladu sa specifikacijama navedenima u točkama 1.6. i 4.4. Priloga I. u skladu s tim specifikacijama ako ne premašuju ukupnu duljinu od 15,50 m.”

                  5.

                  Članci 8., 8.a i 9. brišu se.

                  6.

                  Umeću se sljedeći članci:
                  „Članak 8.b
                  1.   S ciljem poboljšavanja njihove energetske učinkovitosti, vozila ili skupovi vozila opremljeni aerodinamičnim napravama koje ispunjavaju zahtjeve utvrđene u stavcima 2. i 3., i koji su u skladu s Direktivom 2007/46/EZ, smiju premašiti najveće duljine predviđene u točki 1.1. Priloga I. kako bi se dopustilo dodavanje takvih naprava na stražnji dio vozila ili skupova vozila. Vozila ili skupovi vozila opremljeni takvim napravama moraju biti u skladu s točkom 1.5. Priloga I. ovoj Direktivi, a bilo kakvo prekoračenje najvećih duljina ne smije dovesti do povećanja utovarne duljine tih vozila ili skupova vozila.
                  2.   Prije stavljanja na tržište, aerodinamične naprave iz stavka 1. koje premašuju duljinu od 500 mm moraju biti homologirane u skladu s pravilima o homologaciji u okviru Direktive 2007/46/EZ.
                  Do 27. svibnja 2017. Komisija procjenjuje potrebu za donošenjem ili izmjenom bilo kojih tehničkih zahtjeva za homologaciju aerodinamičnih naprava koji su utvrđeni u tom okviru, vodeći pritom računa o potrebi da se jamči sigurnost prometa na cestama i sigurnost intermodalnih prijevoznih djelatnosti, a posebno:

                              (a)

                              sigurno priključenje naprava na način kojim se smanjuje rizik njihovog odvajanja tijekom vremena, uključujući tijekom intermodalne prijevozne djelatnosti;

                              (b)

                              sigurnost drugih sudionika u cestovnom prometu, posebno nezaštićenih sudionika u cestovnom prometu, osiguravajući, između ostalog, vidljivost oznaka obrisa nakon postavljanja aerodinamičnih naprava, prilagođavanjem zahtjeva u pogledu neizravne vidljivost i, u slučaju sudara sa stražnje strane vozila ili skupa vozila, neugrožavanjem zaštite od stražnjeg podlijetanja.

                        U tu svrhu Komisija prema potrebi podnosi zakonodavni prijedlog za izmjenu važećih pravila o homologaciji u okviru Direktive 2007/46/EZ.
                  3.   Aerodinamične naprave iz stavka 1. moraju ispunjavati sljedeće operativne uvjete:

                              (a)

                              u slučaju ugrožavanja sigurnosti drugih sudionika u cestovnom prometu ili samog vozača, vozač ih mora sklopiti, uvući ili ukloniti;

                              (b)

                              pri njihovoj upotrebi na gradskoj i međugradskoj cestovnoj infrastrukturi uzimaju se u obzir posebna obilježja područja u kojima ograničenje brzine iznosi 50 km/h ili manje i u kojima je vjerojatnija prisutnost nezaštićenih sudionika u prometu; i

                              (c)

                              njihova upotreba sukladna je s intermodalnim prijevoznim djelatnostima i, posebno, kada su uvučene/sklopljene, one ne smiju premašiti najveću dopuštenu duljinu za više od 20 cm.

                        4.   Komisija donosi provedbene akte kojima utvrđuje detaljne odredbe kojima se osiguravaju jednaki uvjeti za provedbu stavka 3. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 10.i stavka 2.
                  5.   Stavak 1. primjenjuje se od dana prenošenja ili početka primjene potrebnih izmjena instrumenata iz stavka 2. i nakon donošenja provedbenih akata iz stavka 4., prema potrebi.
                  Članak 9.a
                  1.   S ciljem poboljšanja energetske učinkovitosti, posebno u pogledu aerodinamičkih radnih značajki kabina, kao i sigurnosti prometa na cestama, vozila ili skupovi vozila koji ispunjavaju zahtjeve utvrđene u stavku 2. i koji su u skladu s Direktivom 2007/46/EZ smiju premašiti najveće dopuštene duljine utvrđene u točki 1.1. Priloga I. ovoj Direktivi pod uvjetom da njihove kabine pružaju poboljšane aerodinamičke radne značajke, bolju energetsku učinkovitost i poboljšane sigurnosne radne značajke. Vozila ili skupovi vozila opremljeni takvim kabinama moraju biti u skladu s točkom 1.5. Priloga I. ovoj Direktivi, a bilo koje prekoračenje najvećih duljina ne smije dovesti do povećanja nosivosti tih vozila.
                  2.   Vozila iz stavka 1. prije stavljanja na tržište moraju biti homologirana u skladu s pravilima o homologaciji u okviru Direktive 2007/46/EZ. Do 27. svibnja 2017. Komisija ocjenjuje potrebu za razvojem tehničkih zahtjeva za homologaciju vozila opremljenih takvim kabinama kako je utvrđeno u tom okviru, uzimajući pritom u obzir sljedeće:

                              (a)

                              poboljšane aerodinamičke radne značajke vozila ili skupova vozila;

                              (b)

                              nezaštićene sudionike u cestovnom prometu i poboljšavanje njihove vidljivosti za vozače, posebno smanjenjem mrtvih kutova;

                              (c)

                              smanjenje oštećenja ili ozljeda prouzročenih drugim sudionicima u cestovnom prometu u slučaju sudara;

                              (d)

                              sigurnost vozača i udobnost za vozača.

                        U tu svrhu Komisija prema potrebi podnosi zakonodavni prijedlog za izmjenu važećih pravila o homologaciji u okviru Direktive 2007/46/EZ.
                  3.   Stavak 1. primjenjuje se od tri godine nakon dana prenošenja ili početka primjene potrebnih izmjena instrumenata iz stavka 2., prema potrebi.”

                  7.

                  Članak 10.a briše se.

                  8.

                  Umeću se sljedeći članci:
                  „Članak 10.b
                  Najveće dopuštene mase vozila s pogonom na alternativna goriva navedene su u točkama 2.3.1., 2.3.2. i 2.4. Priloga I.
                  Vozila s pogonom na alternativna goriva također su u skladu s ograničenjima najveće dopuštene mase po osovini koja su navedena u točki 3. Priloga I.
                  Dodatna masa koju iziskuju vozila s pogonom na alternativna goriva određuje se na temelju dokumentacije koju pruža proizvođač kada je dotično vozilo homologirano. Ta dodatna masa navodi se u službenom dokazu koji je potreban u skladu s člankom 6.
                  Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 10.h radi ažuriranja, za potrebe ove Direktive, popisa alternativnih goriva iz članka 2. koja iziskuju dodatnu masu. Posebno je važno da prije donošenja navedenih delegiranih akata Komisija postupa u skladu sa svojom uobičajenom praksom i da provede savjetovanja sa stručnjacima, uključujući i ona sa stručnjacima država članica.
                  Članak 10.c
                  Najveće duljine utvrđene u točki 1.1. Priloga I., podložno, kada je to primjenjivo, članku 9.a stavku 1., i najveća udaljenost utvrđena u točki 1.6. Priloga I. mogu se premašiti za 15 cm kada se radi o vozilima ili skupovima vozila kojima se prevoze kontejneri duljine 45 stopa ili izmjenjivi sanduci duljine 45 stopa, prazni ili s teretom, pod uvjetom da je cestovni prijevoz dotičnog kontejnera ili izmjenjivog sanduka dio intermodalne prijevozne djelatnosti.
                  Članak 10.d
                  1.   Do 27. svibnja 2021. države članice poduzimaju specifične mjere radi identificiranja vozila ili skupova vozila u prometu koji vjerojatno premašuju najveću dopuštenu masu te bi ih stoga njihova nadležna tijela trebala provjeriti kako bi se osigurala sukladnost sa zahtjevima ove Direktive. Navedene se mjere mogu poduzeti uz pomoć automatiziranih sustava postavljenih na cestovnoj infrastrukturi ili pomoću opreme u vozilu namijenjene mjerenju mase koja je ugrađena u vozila u skladu sa stavkom 4.
                  Država članica ne smije zahtijevati ugradnju opreme namijenjene mjerenju mase u vozila ili skupove vozila koji su registrirani u drugoj državi članici.
                  Ne dovodeći u pitanje pravo Unije i nacionalno pravo, kada se za utvrđivanje kršenja ove Direktive i određivanje sankcija upotrebljavaju automatski sustavi, takvi automatski sustavi moraju biti potvrđeni. Kada se automatski sustavi upotrebljavaju samo u svrhu identifikacije, oni ne moraju biti potvrđeni.
                  2.   Svaka država članica svake kalendarske godine provodi odgovarajući broj provjera mase vozila ili skupova vozila u prometu koji je razmjeran ukupnom broju vozila koja se svake godine pregledaju na njezinom državnom području.
                  3.   U skladu s člankom 18. Uredbe (EZ) br. 1071/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (1) države članice osiguravaju da njihova nadležna tijela razmjenjuju informacije o kršenjima i sankcijama koji se odnose na ovaj članak.
                  4.   Oprema u vozilu namijenjena mjerenju mase vozila iz stavka 1. mora biti precizna i pouzdana, u potpunosti interoperabilna i kompatibilna sa svim vrstama vozila.
                  5.   Do 27. svibnja 2016. Komisija donosi provedbene akte kojima utvrđuje detaljne odredbe kojima se osiguravaju jednaki uvjeti za provedbu pravila o interoperabilnosti i kompatibilnosti navedenih u stavku 4.
                  Kako bi se osigurala interoperabilnost, tim se detaljnim odredbama omogućava, u svakom trenutku, iz vozila u pokretu, slanje podataka o masi nadležnim tijelima kao i njegovom vozaču. Slanje podataka obavlja se putem sučelja koje je utvrđeno normama CEN DSRC EN 12253, EN 12795, EN 12834, EN 13372 i ISO 14906. Osim toga, takvim se slanjem podataka osigurava da nadležna tijela država članica mogu na isti način komunicirati i razmjenjivati informacije s vozilima i skupovima vozila registriranima u bilo kojoj državi članici koji upotrebljavaju opremu u vozilu namijenjenu mjerenju mase.
                  Kako bi se osigurala kompatibilnost sa svim vrstama vozila, sustavi ugrađeni u motorna vozila moraju imati sposobnost primanja i obrade svih podataka koji dolaze iz bilo koje vrste prikolice ili poluprikolice priključene na motorna vozila.
                  Navedeni provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 10.i stavka 2.
                  Članak 10.e
                  Države članice utvrđuju pravila o sankcijama koje se primjenjuju u slučaju kršenja ove Direktive te poduzimaju sve potrebne mjere kako bi se osigurala njihova provedba. Navedene su sankcije djelotvorne, nediskriminirajuće, proporcionalne i odvraćajuće. Države članice obavješćuju Komisiju o tim pravilima.
                  Članak 10.f
                  1.   Za prijevoz kontejnera i izmjenjivih sanduka države članice utvrđuju pravila kojima se zahtijeva da:

                              (a)

                              otpremnik prijevozniku kojemu povjerava prijevoz kontejnera ili izmjenjivog sanduka preda izjavu u kojoj je navedena masa kontejnera ili izmjenjivog sanduka koji se prevozi; i

                              (b)

                              prijevoznik osigura uvid u svu relevantnu dokumentaciju koju je otpremnik dostavio.

                        2.   Države članice utvrđuju pravila o odgovornosti i otpremnika i prijevoznika, prema potrebi, u slučajevima u kojima informacije iz stavka 1. nedostaju ili su netočne, a vozilo ili skup vozila je pretovareno/pretovaren.
                  Članak 10.g
                  Svake dvije godine, a najkasnije do 30. rujna godine koja slijedi nakon kraja dotičnog dvogodišnjeg razdoblja, države članice šalju Komisiji potrebne informacije o:

                              (a)

                              broju provjera provedenih tijekom prethodne dvije kalendarske godine; i

                              (b)

                              broju otkrivenih pretovarenih vozila ili skupova vozila.

                        Navedene informacije mogu biti dijelom informacija podnesenih u skladu s člankom 17. Uredbe (EZ) br. 561/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (2).
                  Komisija analizira informacije primljene na temelju ovog članka i uključuje takvu analizu u izvješće koje treba dostaviti Europskom parlamentu i Vijeću u skladu s Uredbom (EZ) br. 561/2006.
                  Članak 10.h
                  1.   Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.
                  2.   Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članaka 10.b dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od pet godina počevši od 26. svibnja 2015. Komisija izrađuje izvješće o delegiranju ovlasti najkasnije devet mjeseci prije kraja petogodišnjeg razdoblja. Delegiranje ovlasti automatski se produljuje za razdoblja jednakog trajanja, osim ako se Europski parlament ili Vijeće tom produljenju usprotive najkasnije tri mjeseca prije isteka svakog razdoblja.
                  3.   Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 10.b. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv proizvodi učinke sljedećeg dana od dana objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.
                  4.   Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.
                  5.   Delegirani akt donesen na temelju članka 10.b stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne ulože prigovor ili ako su prije isteka tog roka Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće uložiti prigovor. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.
                  Članak 10.i
                  1.   Komisiji pomaže Odbor za cestovni promet iz članka 42. Uredbe (EU) br. 165/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (3). Navedeni odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (4).
                  2.   Prilikom upućivanja na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća.
                  3.   Ako odbor ne da mišljenje, Komisija ne donosi nacrt provedbenog akta i primjenjuje se članak 5. stavak 4. treći podstavak Uredbe (EU) br. 182/2011.
                  Članak 10.j
                  Do 8. svibnja 2020. Komisija prema potrebi Europskom parlamentu i Vijeću podnosi izvješće o provedbi izmjena ove Direktive koje su provedene Direktivom (EU) 2015/719 Europskog parlamenta i Vijeća (5), uzimajući pritom u obzir posebna obilježja određenih tržišnih segmenata. Na temelju tog izvješća Komisija, ako je to potrebno, podnosi zakonodavni prijedlog kojem propisno prilaže procjenu utjecaja. Navedeno izvješće objavljuje se najmanje šest mjeseci prije podnošenja bilo kojeg zakonodavnog prijedloga.

                     (1)

                              (1)*

                              Uredba (EZ) br. 1071/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o uspostavljanju zajedničkih pravila koja se tiču uvjeta za obavljanje djelatnosti cestovnog prijevoznika te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 96/26/EZ (SL L 300, 14.11.2009., str. 51.).

                     (2)

                              (2)*

                              Uredba (EZ) br. 561/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o usklađivanju određenog socijalnog zakonodavstva koje se odnosi na cestovni promet i o izmjeni uredbi Vijeća (EEZ) br. 3821/85 i (EZ) br. 2135/98 te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3820/85 (SL L 102, 11.4.2006., str. 1.).

                     (3)

                              (3)*

                              Uredba (EU) br. 165/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 4. veljače 2014. o tahografima u cestovnom prometu, stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3821/85 o tahografu u cestovnom prometu i izmjeni Uredbe (EZ) br. 561/2006 Europskog parlamenta i Vijeća o usklađivanju određenog socijalnog zakonodavstva koje se odnosi na cestovni promet (SL L 60, 28.2.2014., str. 1.).

                     (4)

                              (4)*

                              Uredba (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (SL L 55, 28.2.2011., str. 13.).

                     (5)

                              (5)*

                              Direktiva (EU) 2015/719 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2015. o izmjeni Direktive Vijeća 96/53/EZ o utvrđivanju najvećih dopuštenih dimenzija u unutarnjem i međunarodnom prometu te najveće dopuštene mase u međunarodnom prometu za određena cestovna vozila koja prometuju unutar Zajednice (SL L 115, 6.5.2015., str. 1.).”

                  9.

                  Prilog I. mijenja se kako slijedi:

                              (a)

                              točka 1.2.(a) zamjenjuje se sljedećim:

                                          „(a)

                                          sva vozila osim vozila iz podtočke (b): 2,55 m”

                                    ;

                              (b)

                              točka 1.2.(b) zamjenjuje se sljedećim:

                                          „(b)

                                          nadogradnja klimatiziranih vozila ili klimatiziranih kontejnera ili izmjenjivih sanduka koje prevoze vozila: 2,60 m”

                                    ;

                              (c)

                              točka 2.2.2.(c) zamjenjuje se sljedećim:

                                          „(c)

                                          dvoosovinsko motorno vozilo s troosovinskom poluprikolicom koje u intermodalnim prijevoznim djelatnostima prevozi jedan ili više kontejnera ili izmjenjivih sanduka, uz ukupnu najveću duljinu do 45 stopa: 42 tone”

                                    ;

                              (d)

                              u točki 2.2.2. dodaje se sljedeća podtočka:

                                          „(d)

                                          troosovinsko motorno vozilo s dvo- ili troosovinskom poluprikolicom koje u intermodalnim prijevoznim djelatnostima prevozi jedan ili više kontejnera ili izmjenjivih sanduka, uz ukupnu najveću duljinu do 45 stopa: 44 tone”

                                    ;

                              (e)

                              točka 2.3.1. zamjenjuje se sljedećim:

                                          „2.3.1.

                                          Dvoosovinska motorna vozila, osim autobusa: 18 tona
                                          Dvoosovinska motorna vozila, osim autobusa, s pogonom na alternativna goriva: najveća dopuštena masa od 18 tona povećava se najviše za 1 tonu za dodatnu masu koju iziskuje tehnologija za alternativna goriva
                                          Dvoosovinski autobusi: 19,5 tona”

                                    ;

                              (f)

                              točka 2.3.2. zamjenjuje se sljedećim:

                                          „2.3.2.

                                          Troosovinska motorna vozila: 25 tona ili 26 tona ako je pogonska osovina opremljena s dva para kotača i zračnim ovjesom ili ovjesom koji je unutar Unije priznat kao jednakovrijedan zračnom kako je određeno u Prilogu II., ili ako je svaka pogonska osovina opremljena s dva para kotača i ako najveća masa po svakoj osovini ne premašuje 9,5 tona.
                                          Troosovinska motorna vozila s pogonom na alternativna goriva: najveća dopuštena masa od 25 tona ili 26 tona ako je pogonska osovina opremljena s dva para kotača i zračnim ovjesom ili ovjesom koji je unutar Unije priznat kao jednakovrijedan zračnom kako je određeno u Prilogu II., ili ako je svaka pogonska osovina opremljena s dva para kotača i ako se najveća masa po osovini koja ne premašuje 9,5 tona povećava najviše za 1 tonu za dodatnu masu koju iziskuje tehnologija za alternativna goriva”

                                    ;

                              (g)

                              točka 2.4. zamjenjuje se sljedećim:

                                          „2.4.

                                          Troosovinski zglobni autobusi: 28 tona
                                          Troosovinski zglobni autobusi s pogonom na alternativna goriva: najveća dopuštena masa od 28 tona povećava se najviše za 1 tonu za dodatnu masu koju iziskuje tehnologija za alternativna goriva”

                                    .

            Članak 2.
      1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 7. svibnja 2017. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
      Kada države članice donose te mjere, one sadržavaju upućivanje na ovu Direktivu ili se na nju upućuje prilikom njihove službene objave. Načine tog upućivanja određuju države članice.
      2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih mjera nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
      Članak 3.
      Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
      Članak 4.
      Ova je Direktiva upućena državama članicama.

         Sastavljeno u Strasbourgu 29. travnja 2015.

               Za Europski parlament

               Predsjednik

            M. SCHULZ

               Za Vijeće

               Predsjednica

            Z. KALNIŅA-LUKAŠEVICA

         (1)  SL C 327, 12.11.2013., str. 133.

         (2)  Stajalište Europskog parlamenta od 15. travnja 2014. (još nije objavljeno u Službenom listu) i Stajalište Vijeća u prvom čitanju od 16. listopada 2014. (SL C 40, 5.2.2015., str. 1.). Stajalište Europskog parlamenta od 10. ožujka 2015. (još nije objavljeno u Službenom listu) i Odluka Vijeća od 20. travnja 2015.

         (3)  Direktiva Vijeća 96/53/EZ od 25. srpnja 1996. o utvrđivanju najvećih dopuštenih dimenzija u unutarnjem i međunarodnom prometu te najveće dopuštene mase u međunarodnom prometu za određena cestovna vozila koja prometuju unutar Zajednice (SL L 235, 17.9.1996., str. 59.).

         (4)  Direktiva 2007/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. rujna 2007. o uspostavi okvira za homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica te sustava, sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za takva vozila (Okvirna direktiva) (SL L 263, 9.10.2007., str. 1.).

         (5)  Direktiva Vijeća 92/106/EEZ od 7. prosinca 1992. o utvrđivanju zajedničkih pravila za određene vrste kombiniranog prijevoza robe između država članica (SL L 368, 17.12.1992., str. 38.).

         (6)  Uredba (EZ) br. 1071/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o uspostavljanju zajedničkih pravila koja se tiču uvjeta za obavljanje djelatnosti cestovnog prijevoznika te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 96/26/EZ (SL L 300, 14.11.2009., str. 51.).

         (7)  Uredba (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (SL L 55, 28.2.2011., str. 13.).


title: Direktiva 2001/37/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. lipnja 2001. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih proizvoda

text:
               15/Sv. 012

               HR

               Službeni list Europske unije

               49

         32001L0037

               L 194/26

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               05.06.2001.

      DIREKTIVA 2001/37/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

   od 5. lipnja 2001.
   o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih proizvoda
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegove članke 95. i 133.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (3),
   u skladu s postupkom utvrđenim u članku 251. Ugovora (4) s obzirom na zajednički tekst koji je Odbor za mirenje odobrio 5. travnja 2001.,
   budući da:

               (1)

               Direktiva Vijeća 89/622/EEZ od 13. studenoga 1989. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o označivanju duhanskih proizvoda i zabrani stavljanja na tržište određenih vrsta duhana za oralnu uporabu (5), bitno je izmijenjena Direktivom 92/41/EEZ (6). Budući da je potrebno dodatno izmijeniti tu Direktivu, kao i Direktivu Vijeća 90/239/EEZ od 17. svibnja 1990. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o najvećoj dopuštenoj količini katrana u cigaretama (7), te Direktive trebalo bi preinačiti radi jasnoće.

               (2)

               Između država članica još uvijek postoje bitne razlike u potrebnim zakonima i drugim propisima o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih proizvoda koje sprečavaju funkcioniranje unutarnjeg tržišta.

               (3)

               Te bi zapreke trebalo ukloniti i, u tu svrhu, uskladiti pravila koja se odnose na proizvodnju, predstavljanje i prodaju duhanskih proizvoda, istodobno ostavljajući državama članicama pod određenim uvjetima mogućnost uvođenja zahtjeva koje one smatraju potrebnima kako bi se osigurala zaštita zdravlja pojedinaca.

               (4)

               U skladu s člankom 95. stavkom 3. Ugovora osiguranje visoke razine zaštite zdravlja, sigurnosti, zaštite okoliša i zaštite potrošača trebalo bi uzeti kao osnovu, s tim da se posebna pozornost posveti novim podacima koji se temelje na znanstvenim činjenicama; s obzirom na posebno štetne učinke duhana, u ovom kontekstu prednost treba dati zaštiti zdravlja.

               (5)

               Direktivom 90/239/EEZ utvrđene su najviše dopuštene granice za količine katrana za cigarete koje se stavljaju na tržište u državama članicama, s učinkom od 31. prosinca 1992. Potrebno je dodatno smanjiti količinu katrana u cigaretama zbog njegove kancerogene prirode.

               (6)

               Direktivom 89/662/EEZ utvrđeno je opće upozorenje koje treba staviti na sva pakiranja duhanskih proizvoda, kao i dodatna upozorenja isključivo za cigarete, a od 1992. prošireni su zahtjevi za dodatna upozorenja za ostale duhanske proizvode.

               (7)

               Nekoliko država članica istaknulo je da će mjere za određivanje maksimalne količine ugljičnog monoksida u cigaretama ne usvoje na razini Zajednice, one takve mjere usvojiti na nacionalnoj razini. Moguće je da razlike u pravilima koja se odnose na ugljični monoksid predstavljaju prepreke u trgovini i sprečavaju nesmetano funkcioniranje međunarodnog tržišta. Štoviše, pokazalo se da su količine ugljičnog monoksida koji cigarete proizvode štetne za zdravlje i da mogu doprinijeti srčanim bolestima i drugim lakšim bolestima.

               (8)

               Revizija regularnog okvira treba ocijeniti zahtjeve za duhanske proizvode temeljene na dokazima, koji su namijenjeni i/ili stavljeni na tržište kao proizvodi koji „umanjuju rizik” ili za koje proizvođači tvrde da smanjuju štetnost.

               (9)

               Zakoni i drugi propisi država članica o ograničenju najveće dopuštene količine nikotina u cigaretama razlikuju se od države do države. Takve razlike mogu predstavljati prepreke u trgovini i spriječiti nesmetano funkcioniranje unutarnjeg tržišta. Države članice i znanstvena tijela ukazali su na posebne probleme javnog zdravlja u području koje je već prije bilo predmet usklađivanja mjera, koje je Komisija preispitala.

               (10)

               U skladu s tim, te bi prepreke trebalo ukloniti i u tu svrhu puštanje cigareta u slobodni promet, stavljanje na tržište i proizvodnju trebalo bi biti podložno općim pravilima ne samo za katran već i za najviše dopuštene razine nikotina i ugljičnog monoksida.

               (11)

               Ova će Direktiva imati posljedice i na duhanske proizvode koji se izvoze iz Europske zajednice. Izvozni režim dio je zajedničke trgovinske politike. Na temelju članka 152. stavka 1. Ugovora i sudske prakse Suda Europskih zajednica, zdravstveni zahtjevi trebaju biti sastavni dio drugih politika Zajednice. Trebalo bi usvojiti pravila koja će osigurati da se odredbe o unutarnjem tržištu ne ugrožavaju.

               (12)

               Odredbe ove Direktive ne dovode u pitanje zakonodavstvo Zajednice koje uređuje uporabu i označivanje genetski modificiranih organizama.

               (13)

               Međunarodno primjenjive norme za duhanske proizvode jedna su od tema pregovora za sastavljanje Okvirne konvencije Svjetske zdravstvene organizacije o kontroli duhana.

               (14)

               Za mjerenje količine katrana, nikotina i ugljičnog monoksida u cigaretama trebalo bi navesti uputu na norme ISO 4387, 10315 i 8454, koje su jedine međunarodno priznate norme, s tim da se podrazumijeva da bi naknadno istraživanje i tehnološki napredak koji treba promicati, omogućilo razvoj i uporabu preciznijih i pouzdanijih metoda mjerenja količina u cigaretama i razvoj metoda mjerenja za ostale duhanske proizvode.

               (15)

               Ne postoje međunarodno dogovoreni standardi ni testovi za kvantificiranje i ocjenjivanje količina komponenata u dimu cigareta osim za katran, nikotin i ugljični monoksid. Stoga je potrebna procedura za razvoj takvih standarda u savjetovanju s Međunarodnom organizacijom za normizaciju.

               (16)

               U Direktivi 90/239/EEZ Grčkoj je, s obzirom na određene društveno-ekonomske probleme, dozvoljeno odstupanje od rokova za provedbu maksimalnih granica količine katrana. To odstupanje bi u navedenom razdoblju trebalo održavati.

               (17)

               Primjena gornjih granica količine katrana, nikotina i ugljičnog monoksida za izvezene cigarete trebala bi podlijegati prijelaznim aranžmanima, kako bi omogućila više vremena za promjenu specifikacija proizvoda i uspostavljanje međunarodno usuglašenih standarda.

               (18)

               Osim toga, trebalo bi predvidjeti i prijelazna razdoblja u vezi s ostalim odredbama ove Direktive, kako bi se dopustilo da se provedu potrebne promjene u proizvodnji, te za odlaganje zaliha, posebno za druge proizvode osim cigareta. Trebalo bi dopustiti korištenje neuklonjivih oznaka kako bi se olakšalo uvođenja zahtjeva za označivanje ove Direktive.

               (19)

               Predstavljanje oznaka upozorenja i količina i dalje je promjenjivo u različitim državama članicama. Zbog toga potrošači u jednoj državi članici mogu biti bolje informirani o rizicima duhanskih proizvoda nego u drugoj. Takve su razlike neprihvatljive i mogu predstavljati prepreku trgovini i spriječiti nesmetano funkcioniranje unutarnjeg tržišta duhanskih proizvoda pa ih treba ukloniti. Zbog toga je potrebno ojačati i pojasniti postojeće zakonodavstvo, istodobno osiguravajući visok stupanj zdravstvene zaštite.

               (20)

               Trebalo bi osigurati označivanje serija duhanskih proizvoda koji se stavljaju na tržište tako da ih je moguće pratiti radi praćenja usklađenosti s ovom Direktivom.

               (21)

               Trebalo bi redovito ocjenjivati izravne i neizravne društveno-ekonomske troškove aktivnog i pasivnog korištenja duhana i dati ih na uvid javnosti u kontekstu odgovarajućih programa Zajednice.

               (22)

               Situacija u pojedinim državama članicama mijenja se ovisno o sastojcima i dodacima koji se koriste u proizvodnji duhanskih proizvoda. Veći broj država članica o tim tvarima nema ni zakonodavstvo ni dobrovoljne sporazume. Nekoliko država članica u kojima takvo zakonodavstvo ili dobrovoljni sporazumi postoje, od proizvođača duhana ne dobiva nikakve podatke, po pojedinom zaštitnom znaku proizvoda, o količinama tih sastojaka i dodataka koji su prisutni u duhanskim proizvodima. Trebalo bi provesti usklađivanje mjera koje su primjenjive u ovom području, što treba rezultirati većom transparentnošću.

               (23)

               Nedostatak informacija, kao i nedostatak toksikoloških podataka, sprečava relevantna tijela u državama članicama da na bilo koji smislen način procjenjuju toksičnost duhanskih proizvoda i opasnost koju oni predstavljaju za zdravlje potrošača. To nije u skladu s obvezom koju Zajednica ima za osiguranje visoke razine zaštite ljudskog zdravlja.

               (24)

               Države članice trebale bi moći usvojiti stroža pravila vezana uz duhanske proizvode koja su potrebna za zaštitu zdravlja ljudi, u mjeri u kojoj se pravila u Direktivi ne dovode u pitanje i podložno odredbama Ugovora.

               (25)

               Do uspostave zajedničkog popisa sastojaka iz članka 12. države članice mogu predvidjeti zabranu korištenja sastojaka čiji učinak povećava adiktivna svojstva duhanskih proizvoda, jer uporaba takvih sastojaka može ugroziti granice razina nikotina koje utvrđuje ova Direktiva.

               (26)

               Dokazano je da duhanski proizvodi pri gorenju sadrže i ispuštaju mnoge štetne tvari i poznate kancerogene tvari opasne za zdravlje ljudi. Posljednjih godina također je dokazano da je pasivno pušenje opasno, pogotovo za nerođenu djecu i za bebe, te da može prouzročiti ili otežati dišne probleme kod osoba koje udišu dim. Štoviše, 80 % novih pušača u Zajednici nema navršenih 18 godina. Trebalo bi osigurati najveću moguću transparentnost podataka o proizvodima, osiguravajući istodobno primjereno poštovanje prava komercijalnog i intelektualnog vlasništva proizvođača duhana.

               (27)

               Uporaba određenih natpisa na pakiranjima duhanskih proizvoda, kao što su „s malim količinama katrana”, „light”, „ultra-light”, „mild”, imena, slika i figurativnih ili drugih znakova može kod potrošača stvoriti dojam da se radi o manje štetnim proizvodima i poticati potrošnju duhana. Razinu udahnutih tvari određuje ne samo sadržaj određenih tvari u proizvodu prije njegove konzumacije, već i ponašanje u pušenju i ovisnost. Ta činjenica nije jasno definirana u uporabi tih izraza, pa tako može ugroziti zahtjeve za označivanje određene ovom Direktivom. Trebalo bi predvidjeti zabranu takve uporabe na razini Zajednice radi osiguranja pravilnog funkcioniranja unutarnjeg tržišta i razvoja predloženih međunarodnih pravila, dajući dovoljno vremena za uvođenje tog pravila.

               (28)

               Direktivom 89/622/EEZ zabranjena je prodaja određenih vrsta duhana za oralnu uporabu u državama članicama. Članak 151. Akta o pridruživanju Austrije, Finske i Švedske u ovom smislu dopušta Republici Švedskoj odstupanje od odredaba te Direktive.

               (29)

               Tehnički i znanstveni napredak u području duhanskih proizvoda zahtijeva redovitu ponovnu ocjenu odredaba i primjene ove Direktive u državama članicama. U tu svrhu potreban je postupak prema kojem Komisija sastavlja redovna izvješća potkrijepljena tehničkim i znanstvenim podacima. U tom kontekstu određene podatke treba posebno pozorno preispitati.

               (30)

               U vezi s određivanjem najviših dopuštenih količina treba razmotriti je li, s jedne strane, preporučljivo najviše dopuštene količine smanjiti u kasnijem razdoblju, a posebno treba znati kako su one međusobno povezane, te ako jesu, s druge strane, treba li standarde o tim pitanjima razviti i za druge proizvode osim cigareta, pogotovo za duhan za motanje.

               (31)

               Na razini Zajednice trebalo bi razviti standarde i metodologije mjerenja za duhanske proizvode osim cigareta, radi čega i od Komisije treba zahtijevati da dostavi odgovarajuće prijedloge.

               (32)

               Radi naknadnog usklađivanja trebalo bi razmotriti sastavljanje zajedničkog popisa za ostale sastojke, uključujući aditive.

               (33)

               Veličina unutarnjeg tržišta duhanskih proizvoda i sve veće nastojanje proizvođača duhana da proizvodnju za cijelu Zajednicu koncentriraju u samo malom broju proizvodnih pogona unutar država članica, zahtijeva da se zakonodavno djelovanje kojim bi se osiguralo nesmetano funkcioniranje unutarnjeg tržišta duhanskih proizvoda poduzme na razini Zajednice radije nego na nacionalnoj razini.

               (34)

               Funkcioniranje zajedničke organizacije tržišta sirovog duhana treba biti predmet izvješća Komisije Europskom parlamentu i Vijeću 2002 (8). Komisija je naznačila da će u tom izvješću također preispitati pitanje integracije pitanja o javnom zdravlju, uključujući standarde utvrđene u ovoj Direktivi, u druge politike Zajednice, kako se zahtijeva prema članku 152. Ugovora.

               (35)

               U primjeni ove Direktive trebalo bi predvidjeti utvrđivanje rokova koje s jedne strane omogućuju maksimalno učinkovito dovršenje postupka konverzije započetog Direktivom 90/239/EEZ i, s druge strane, prilagodbu potrošača i proizvođača proizvodima s nižom količinom katrana, nikotina i ugljičnog monoksida.

               (36)

               Mjere potrebne za provedbu ove Direktive trebalo bi usvojiti u skladu s Odlukom Vijeća 1999/468/EZ od 28. lipnja 1999. o utvrđivanju postupaka za izvršavanje provedbenih ovlasti dodijeljenih Komisiji (9).

               (37)

               Ova Direktiva ne bi smjela dovoditi u pitanje rokove u kojima države članice moraju prenijeti i primijeniti direktive utvrđene u Prilogu II.,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Cilj
   Cilj je ove Direktive usklađivanje zakona i drugih propisa država članica o najvišoj dopuštenoj količini katrana, nikotina i ugljičnog monoksida u cigaretama i upozorenja o zdravstvenim i drugim podacima na pakiranjima duhanskih proizvoda, uz određene mjere vezane uz sastojke i opise duhanskih proizvoda, uzimajući kao osnovu visoku razinu zdravstvene zaštite.
   Članak 2.
   Definicije
   Za potrebe ove Direktive:

               1.

               „duhanski proizvodi” znači proizvodi koji služe za pušenje, šmrkanje, sisanje ili žvakanje, ako su barem dijelom proizvedeni od duhana, bilo da je genetski modificiran ili ne;

               2.

               „katran” znači suh, nerazrijeđen beznikotinski kondenzat dima;

               3.

               „nikotin” znači nikotinski alkaloidi;

               4.

               „duhan za oralnu uporabu” znači svi proizvodi za oralnu uporabu, osim onih namijenjenih za pušenje ili žvakanje, koji su u cjelini ili djelomično proizvedeni od duhana u prahu ili u specifičnom obliku, ili u bilo kojoj kombinaciji tih oblika, osobito onih koji su u pakiranim mjerama ili propusnim pakiranjima ili u obliku koji sliči proizvodu hrane;

               5.

               „sastojak” znači bilo koja tvar ili njezin sastavni dio, osim lista duhana i drugih prirodnih ili neobrađenih dijelova biljke duhana koji se koriste u proizvodnji ili pripremi duhanskog proizvoda i još uvijek su prisutni u završnom proizvodu, čak i u izmijenjenom obliku, uključujući papir, filter, tinte i vezivna sredstva.

         Članak 3.
   Cigarete: najviša dopuštena količina katrana, nikotina i ugljičnog monoksida
   1.   Od 1. siječnja 2004. količina u cigaretama koje su u slobodnom prometu, koje se stavljaju na tržište ili se proizvode u državama članicama ne smije biti veća od:

               —

               10 mg po cigareti za katran,

               —

               1 mg po cigareti za nikotin,

               —

               10 mg po cigareti za ugljični monoksid.

         2.   Odstupajući od datuma iz stavka 1., vezano uz cigarete koje se proizvode u Europskoj zajednici, ali se iz nje izvoze, države članice mogu primijeniti granične količine utvrđene u ovom članku počevši od 1. siječnja 2005., a u svakom slučaju do 1. siječnja 2007.
   3.   Za Grčku je, kao privremeno odstupanje, datum primjene najviše dopuštene količine katrana iz stavka 1. za cigarete koje se proizvode i stavljaju na tržište na njezinom državnom području 1. siječnja 2007.
   Članak 4.
   Metode mjerenja
   1.   Količina katrana, nikotina i ugljičnog monoksida u cigaretama mjeri se na temelju normi ISO 4387 za katran, 10315 za nikotin i 8454 za ugljični dioksid.
   Točnost katranskih i nikotinskih oznaka na pakiranjima provjerava se u skladu s normom ISO 8243.
   2.   Testove iz stavka 1. provode ili potvrđuju laboratoriji koje su odobrila i koje nadziru nadležna tijela država članica.
   Države članice do 30. rujna 2002., i kad god se dogodi promjena, Komisiji šalju popis ovlaštenih laboratorija na kojem će navesti kriterije koji se koriste za odobrenje i metode nadzora koje se primjenjuju.
   3.   Države članice također mogu od proizvođača duhana ili uvoznika zahtijevati da provedu druge testove koje nadležna nacionalna tijela mogu utvrditi za procjenu količine drugih tvari koje proizvode njihovi duhanski proizvodi i to po zaštitnom znaku ili po vrsti proizvoda, i kako bi se procijenili učinci koje te druge tvari imaju na zdravlje, uzimajući u obzir, među ostalim, njihovo stvaranje ovisnosti. Države članice također mogu zahtijevati da se ti testovi provedu ili verificiraju u ovlaštenim ispitnim laboratorijima kako su utvrđeni u stavku 2.
   4.   Rezultati testova koji se provode u skladu sa stavkom 3. jednom godišnje dostavljaju se relevantnim nadležnim tijelima. Države članice mogu propisati rjeđe otkrivanje rezultata testova u slučajevima kada specifikacije proizvoda ne variraju. Države članice se obavješćuju o promjenama u takvim specifikacijama proizvoda.
   Države članice osiguravaju, svim odgovarajućim sredstvima, širenje informacija dostavljenih u skladu s ovim člankom s ciljem informiranja potrošača, i u tome, prema potrebi, uzimaju u obzir svaku informaciju koja predstavlja poslovnu tajnu.
   5.   Sve podatke i informacije koje se dostavljaju prema ovom članku države članice svake godine dostavljaju Komisiji koja ih uzima u obzir pri sastavljanju izvješća iz članka 11.
   Članak 5.
   Označivanje
   1.   Količina katrana, nikotina i ugljičnog monoksida izmjerena u skladu s člankom 4. otiskuje se na jednoj strani pakiranja cigareta na službenom jeziku ili jezicima države članice u kojoj je proizvod stavljen na tržište, tako da se pokrije barem 10 % odgovarajuće površine.
   Taj se postotak podiže na 12 % za države članice s dva službena jezika i na 15 % za države članice s tri službena jezika.
   2.   Svako pojedinačno pakiranje duhanskog proizvoda, osim duhana za oralnu uporabu i ostalih duhanskih proizvoda bez dima, mora imati sljedeća upozorenja:

               (a)

               opća upozorenja:

                           1.

                           „Pušenje ubija/pušenje može ubiti”; ili

                           2.

                           „Pušenje ozbiljno šteti vama i drugima oko vas”.

                     Gore navedena opća upozorenja rotiraju se tako da se osigura da se sva redovito pojavljuju. Upozorenje se tiska na površini pojedinačnog pakiranja koja se najbolje vidi, osim na prozirnim dodatnim ovicima koji se koriste u maloprodaji; i

               (b)

               dodatno upozorenje s popisa navedenog u Prilogu I.
               Gore navedena dodatna upozorenja rotiraju se tako da se osigura da se sva redovito pojavljuju.
               Navedeno upozorenje se tiska na drugu površinu pojedinačnog pakiranja koja se najbolje vidi i na bilo koje vanjsko pakiranje, osim na dodatne prozirne ovitke koji se koriste u maloprodaji.

         Države članice mogu odrediti položaj upozorenja na navedenim površinama radi udovoljavanja jezičnim zahtjevima.
   3.   U skladu s postupkom utvrđenim člankom 10. stavkom 2., čim je moguće, a najkasnije do 31. prosinca 2002. Komisija usvaja pravila za uporabu fotografija u boji ili drugih ilustracija za oslikavanje i objašnjavanje zdravstvenih posljedica pušenja, kako bi se osiguralo da odredbe unutarnjeg tržišta nisu ugrožene.
   Kada države članice zahtijevaju dodatna upozorenja u obliku fotografija u boji ili drugih ilustracija, ona su u skladu s gore navedenim pravilima.
   4.   Duhanski proizvodi za oralnu uporabu, kada je njihovo stavljanje na tržište dopušteno na temelju članka 8., i duhanski proizvodi bez dima nose sljedeće upozorenje:

      „Ovaj duhanski proizvod može štetiti zdravlju i stvara ovisnost”.

   Ovo se upozorenje tiska na vidljivom dijelu pojedinačnog pakiranja i na vanjskom pakiranju, osim na prozirnim dodatnim ovicima koji se koriste u maloprodaji.
   Države članice mogu odrediti položaj upozorenja na navedenim površinama radi udovoljavanja jezičnim zahtjevima.
   5.   Opće upozorenje koje se zahtijeva prema stavku 2. točki (a) i upozorenje za duhanske proizvode bez dima i za oralnu uporabu iz stavka 4. pokrivaju najmanje 30 % vanjske površine pojedinačnog pakiranja duhana na kojem su otisnuti. Taj se dio povećava na 32 % za države članice s dva službena jezika i na 35 % za države članice s tri službena jezika. Dodatno upozorenje koje je potrebno prema stavku 2. točki (b) pokriva najmanje 40 % vanjske površine pojedinačnog pakiranja duhana na kojem je otisnuto. Taj se dio povećava na 45 % za države članice s dva službena jezika i na 50 % za države članice s tri službena jezika.
   Međutim, kod pojedinačnih pakiranja namijenjenih drugim proizvodima osim cigareta, čija najvidljivija površina prelazi 75 cm2, upozorenja iz stavka 2. pokrivaju površinu od barem 22,5 cm2 na svakoj strani pakiranja. Ta se površina povećava na 24 cm2 za države članice s dva službena jezika i na 26,25 cm2 za države članice s tri službena jezika.
   6.   Tekst upozorenja i podaci o količini koji su potrebni na temelju ovog članka:

               (a)

               tiskaju se masnim crnim slovima tipa Helvetica na bijeloj podlozi. Radi udovoljenja jezičnim zahtjevima, države članice imaju pravo utvrditi veličinu slova pod uvjetom da je veličina slova određena u njihovom zakonodavstvu takva da zauzima najveći mogući dio površine određene za potreban tekst;

               (b)

               tiskaju se malim tiskanim slovima, osim prvog slova i gdje je to gramatički potrebno;

               (c)

               postavljaju se na sredinu površine na kojoj se tekst tiska, paralelno s gornjim rubom pakiranja;

               (d)

               uokvireni su crnim obrubom najmanje 3 mm i najviše 4 mm u širinu za proizvode koji se ne navode u stavku 4., tako da nikako ne smetaju tekstu upozorenja ni podacima;

               (e)

               tiskaju se na službenom jeziku ili jezicima države članice u kojoj je proizvod stavljen na tržište.

         7.   Zabranjuje se tiskanje tekstova iz ovog članka na poreznim karticama pojedinačnih pakiranja. Tekstovi se tiskaju tako da ih se ne može ukloniti, da su neizbrisivi i nikako ne smiju biti skriveni, nejasni niti prekinuti drugim pisanim ili slikovnim materijalom ili otvorom pakiranja. Kod duhanskih proizvoda koji nisu cigarete tekstovi mogu biti pričvršćeni kao naljepnice, pod uvjetom da se te naljepnice ne mogu ukloniti.
   8.   Države članice mogu odrediti da se uz upozorenja iz stavaka 2. i 4. izvan kutije za upozorenja nalaze upute na tijelo koje je izdalo upozorenje.
   9.   Kako bi se osigurala identifikacija i sljedivost, duhanski proizvod treba na pojedinačnom pakiranju biti označen na odgovarajući način, brojem serije ili ekvivalentno, tako da se može odrediti mjesto i vrijeme proizvodnje.
   Tehničke mjere za primjenu ove odredbe usvajaju se u skladu s postupkom utvrđenim u članku 10. stavku 2.
   Članak 6.
   Dodatni podaci o proizvodu
   1.   Države članice zahtijevaju od proizvođača i uvoznika duhanskih proizvoda da im dostave popis svih sastojaka i njihovih količina po vrsti i tipu, koji se koriste u proizvodnji duhanskih proizvoda.
   Popisu se prilaže i izjava u kojoj se navode razlozi za uvrštavanje spomenutih sastojaka u te duhanske proizvode. Potrebno je navesti funkciju i kategoriju. Popisu se također prilažu toksikološki podaci dostupni proizvođaču ili uvozniku, o sastojcima u izgorenom ili neizgorenom obliku prema potrebi, upućujući posebno na učinke koje imaju na zdravlje, te vodeći računa, između ostalog, o bilo kakvim svojstvima koja stvaraju ovisnost. Popis se uspostavlja prema težini svakog sastojka u proizvodu od najveće mase prema dolje.
   Podaci iz prve točke dostavljaju se jednom godišnje, a prvi put najkasnije do 31. prosinca 2002.
   2.   Države članice osiguravaju, svim odgovarajućim sredstvima, širenje informacija dostavljenih u skladu s ovim člankom s ciljem informiranja potrošača. Pri tome se ipak vodi računa o zaštiti informacija o formulama za određene proizvode, koje predstavljaju poslovnu tajnu.
   3.   Države članice osiguravaju da je, za svaki proizvod popis sastojaka, uključujući količinu katrana, nikotina i ugljičnog monoksida, javan.
   4.   Sve podatke i informacije koje se dostavljaju prema ovom članku države članice svake godine dostavljaju Komisiji koja ih uzima u obzir pri sastavljanju izvješća iz članka 11.
   Članak 7.
   Opisi proizvoda
   S učinkom od 30. rujna 2003. i ne dovodeći u pitanje članak 5. stavak 1., na pakiranjima duhanskih proizvoda ne koriste se tekstovi, imena, robni žigovi i figurativni ili drugi znakovi koji ukazuju na činjenicu da je pojedini duhanski proizvod manje štetan od drugih.
   Članak 8.
   Duhan za oralnu uporabu
   Države članice zabranjuju stavljanje na tržište duhana za oralnu uporabu, ne dovodeći u pitanje članak 151. Akta o pristupanju Austrije, Finske i Švedske.
   Članak 9.
   Prilagodbe
   U skladu s postupkom iz članka 10. stavka 2., Komisija prilagođava znanstvenom i tehničkom napretku:

               (a)

               metode mjerenja iz članka 4. i definicije koje se na njih odnose;

               (b)

               zdravstvena upozorenja koja treba postaviti na pojedinačnim pakiranjima duhanskih proizvoda, kako je utvrđeno u Prilogu I., i učestalosti rotacije zdravstvenih upozorenja;

               (c)

               označivanje duhanskih proizvoda u svrhu identifikacije i sljedivosti.

         Članak 10.
   Regulatorni postupak
   1.   Komisiji pomaže odbor.
   2.   Prilikom upućivanja na ovaj stavak, primjenjuju se članci 5. i 7. Odluke 1999/468/EZ, uzimajući u obzir odredbe njezinog članka 8.
   Razdoblje iz članka 5. stavka 6. Odluke 1999/468/EZ određuje se na tri mjeseca.
   3.   Odbor donosi svoj poslovnik.
   Članak 11.
   Izvješće
   Najkasnije do 31. prosinca 2004. i svake dvije godine nakon toga Komisija Europskom parlamentu, Vijeću i Gospodarskom i socijalnom odboru podnosi izvješće o primjeni ove Direktive.
   S ciljem sastavljanja izvješća iz prvog stavka Komisiji pomažu znanstveni i tehnički stručnjaci kako bi joj sve potrebne informacije bile na raspolaganju.
   Komisija pri podnošenju prvog izvješća posebno navodi značajke koje treba pregledati ili razviti s obzirom na razvoj znanstvenog i tehničkog znanja, uključujući razvoj međunarodno usuglašenih pravila i standarda za proizvode, a posebnu pozornost obraća na:

               —

               naknadno smanjenje najviših dopuštenih količina utvrđenih člankom 3. stavkom 1.,

               —

               moguće veze između ovih količina,

               —

               poboljšanja u zdravstvenim upozorenjima s obzirom na njihovu veličinu, položaj i tekst,

               —

               nove znanstvene i tehničke informacije vezane uz označivanje i tiskanje fotografija ili drugih ilustracija na pakiranja cigareta, koje opisuju ili objašnjavaju posljedice pušenja na zdravlje,

               —

               metodologije za realističnije ocjenjivanje i reguliranje toksičnih izlaganja i šteta,

               —

               ocjenu učinaka ovisnosti sastojaka koji potiču ovisnost,

               —

               ocjenu duhanskih proizvoda koji mogu smanjiti štetu,

               —

               razvoj standardiziranih metoda testiranja za mjerenje količine drugih sastavnica dima cigareta osim katrana, nikotina ili ugljičnog monoksida,

               —

               toksikološke podatke koji se zahtijevaju od proizvođača o sastojcima i načinu na koji bi se trebali testirati, kako bi se tijelima nadležnim za javno zdravlje omogućilo da procijene njihovu uporabu,

               —

               razvoj standarda koji se odnose na proizvode osim cigareta, posebno na duhan za motanje.

         U izvješću se preispituju i veze između zahtjeva za označivanje iz članka 5. i ponašanja potrošača. Izvješću se prilaže prijedlog za izmjene ove Direktive za koje Komisija smatra da ih treba prilagoditi razvoju u području duhanskih proizvoda, u mjeri u kojoj je to potrebno za uspostavljanje i funkcioniranje unutarnjeg tržišta i kako bi se uzeli u obzir novi rezultati koji se temelje na znanstvenim činjenicama i dostignućima u pogledu međunarodno usuglašenih standarda za proizvode.
   Članak 12.
   Zajednički popis sastojaka
   U okviru prvog izvješća iz članka 11., najkasnije do 31. prosinca 2004., a s ciljem pravilnog funkcioniranja unutarnjeg tržišta, Komisija je pozvana da na temelju podataka iz članka 6. dostavi prijedlog o zajedničkom popisu odobrenih sastojaka za duhanske proizvode, vodeći računa, između ostalog, o njihovim svojstvima koja stvaraju ovisnost.
   Članak 13.
   Uvoz, prodaja i potrošnja duhanskih proizvoda
   1.   Država članica ne može zabraniti ni ograničiti uvoz, prodaju ili potrošnju duhanskih proizvoda koji zadovoljavaju ovu Direktivu zbog razmatranja u vezi s ograničenjem količine katrana, nikotina i ugljičnog monoksida u cigaretama, zdravstvenim upozorenjima i drugim pokazateljima ili drugim uvjetima ove Direktive, izuzev mjera koje se poduzimaju u svrhu verifikacije podataka iz članka 4.
   2.   Ova Direktiva ne utječe na pravo države članice da u skladu s Ugovorom zadrži ili uvede stroža pravila vezana za proizvodnju, uvoz, prodaju i potrošnju duhanskih proizvoda, koja smatra potrebnima za zaštitu javnog zdravlja, u mjeri u kojoj ta pravila ne dovode u pitanje pravila utvrđena ovom Direktivom.
   3.   Posebno do uspostave zajedničkog popisa sastojaka iz članka 12., države članice mogu propisati zabranu korištenja sastojaka koji pojačavaju ovisnost o duhanskim proizvodima.
   Članak 14.
   Provedba
   1.   Ne dovodeći u pitanje članak 15. prvi stavak., države članice najkasnije do 30. rujna 2002. donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine toga upućivanja utvrđuju države članice.
   2.   Proizvodi koji ne zadovoljavaju odredbe ove Direktive mogu se prodavati godinu dana nakon datuma iz stavka 1.
   3.   Odstupajući od stavka 2., proizvodi osim cigareta koji ne zadovoljavaju odredbe ove Direktive mogu se prodavati dvije godine nakon datuma iz stavka 1.
   4.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst odredaba domaćeg prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 15.
   Stavljanje izvan snage
   Direktive 89/622/EEZ i 90/239/EEZ ovime se stavljaju izvan snage, ne dovodeći u pitanje obveze država članica prema rokovima za prenošenje i primjenu direktiva navedenih u Prilogu II.
   Upućivanja na direktive stavljene izvan snage tumače se kao upućivanja na ovu Direktivu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu III.
   Članak 16.
   Stupanje na snagu
   Ova Direktiva stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europskih zajednica.
   Članak 17.
   Adresati
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Luxembourgu 5. lipnja 2001.

            Za Europski parlament

            Predsjednica

         N. FONTAINE

            Za Vijeće

            Predsjednik

         L. ENGQVIST

      (1)  SL C 150 E, 30.5.2000., str. 43. i SL C 337 E, 28.11.2000., str. 177.

      (2)  SL C 140, 18.5.2000., str. 24.

      (3)  SL C 226, 8.8.2000., str. 5.

      (4)  Mišljenje Europskog parlamenta od 14. lipnja 2000. (SL C 67, 1.3.2001., str. 150.), Zajedničko stajalište Vijeća od 31. srpnja 2000. (SL C 300, 20.10.2000., str. 49.) i Odluka Europskog parlamenta od 13. prosinca 2000. (još nije objavljena u Službenom listu). Odluka Europskog parlamenta od 15. svibnja 2001. i Odluka Vijeća od 14. svibnja 2001.

      (5)  SL L 359, 8.12.1989., str. 1.

      (6)  SL L 158, 11.6.1992., str. 30.

      (7)  SL L 137, 30.5.1990., str. 36.

      (8)  Članak 26. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2075/92 od 30. lipnja 1992. o zajedničkoj organizaciji tržišta sirovog duhana (SL L 215, 30.7.1992., str. 70.), kako je izmijenjena Uredbom (EZ) 1636/98 od 20. srpnja 1998. (SL L 210, 28.7.1998., str. 23.).

      (9)  SL L 184, 17.7.1999., str. 23.
   PRILOG I.
   Popis dodatnih zdravstvenih upozorenja
   (iz članka 5. stavka 2. točke (b))

               1.

               Pušači umiru mlađi.

               2.

               Pušenje uzrokuje začepljenje arterija, srčane i moždane udare.

               3.

               Pušenje uzrokuje smrtonosni rak pluća.

               4.

               Pušenje u trudnoći šteti vašem djetetu.

               5.

               Zaštitite djecu: nemojte da udišu vaš dim.

               6.

               Vaš liječnik ili ljekarnik vam može pomoći da prestanete pušiti.

               7.

               Pušenje stvara izrazitu ovisnost, nemojte ni početi.

               8.

               Prestanak pušenja smanjuje rizik smrtnih srčanih i plućnih bolesti.

               9.

               Pušenje može izazvati polaganu i bolnu smrt.

               10.

               Potražite pomoć kako biste prestali pušiti (telefon/poštanska adresa/internetska adresa/savjetujte se sa svojim liječnikom/ljekarnikom).

               11.

               Pušenje može usporiti krvotok i uzrokovati impotenciju.

               12.

               Pušenje uzrokuje starenje kože.

               13.

               Pušenje može oštetiti spermu i smanjiti plodnost.

               14.

               Dim sadrži benzen, nitrozamine, formaldehid i vodikov cijanid.

         PRILOG II.
   Rokovi za prenošenje i primjenu direktiva stavljenih izvan snage
   (iz članka 15.)

               Direktiva

               Rokovi za prenošenje

               Rokovi za primjenu

               89/622/EEZ (SL L 359, 8.12.1989., str. 1.)

               1. srpnja 1990.

               31. prosinca 1991.

               31. prosinca 1992.

               31. prosinca 1993.

               90/239/EEZ (SL L 137, 30.5.1990., str. 36.)

               18. studenoga 1991.

               31. prosinca 1992. (1)

               31. prosinca 1997. (1)

               31. prosinca 1992. (2)

               31. prosinca 1998. (2)

               31. prosinca 2000. (2)

               31. prosinca 2006. (2)

               92/41/EEZ (SL L 158, 11.6.1992., str. 30.)

               1. srpnja 1992.

               1. srpnja 1992.

               1. siječnja 1994.

               31. prosinca 1994.

      (1)  Za sve države članice osim Grčke.

      (2)  Odstupanje koje se primjenjuje samo na Grčku.
   PRILOG III.

      KORELACIJSKA TABLICA

               Ova Direktiva

               Direktiva 89/622/EEZ kako je izmijenjena Direktivom 92/41/EEZ

               Direktiva 90/239/EEZ

               Članak 1.

               Članak 1.

               Članak 1.

               članak 2. točke 1., 2. i 3.

               članak 2. točke 1., 2. i 3.

               članak 2. točka 1.

               članak 2. točka 4.

               članak 2. točka 4.

               članak 2. točka 5.

               članak 3. stavak 1.

               članak 2. stavak 2.

               članak 3. stavak 3.

               članak 2. stavak 3.

               članak 4. stavak 1. prvi podstavak

               članak 3. stavak 1.

               članci 3. i 4.

               članak 4. stavak 1. drugi podstavak

               članak 3. stavak 2.

               članak 4. stavci od 2. do 5.

               članak 5. stavak 1.

               članak 3. stavak 3.

               članak 5. stavak 2. prvi podstavak

               članak 4. stavak 1.

               članak 5. stavak 2. prvi podstavak, točka (a)

               Prilog I.

               članak 5. stavak 2. prvi podstavak, točka (b)

               članak 4. stavak 2.a točka (a)

               članak 5. stavak 2. drugi podstavak

               članak 5. stavak 4.

               članak 4. stavak 4.

               članak 5. stavak 5. prvi podstavak

               članak 4. stavak 4.

               članak 5. stavak 5. drugi podstavak

               članak 5. stavak 6.

               članak 4. stavak 5.

               članak 5. stavak 7.

               članak 5. stavak 8.

               članak 5. stavak 9.

               Članak 6.

               Članak 7.

               Članak 8.

               Članak 8.a

               Članak 9.

               Članak 10.

               Članak 11.

               Članak 12.

               članak 13. stavak 1.

               članak 8. stavak 1.

               članak 7. stavak 1.

               članak 13. stavak 2.

               članak 8. stavak 2.

               članak 7. stavak 2.

               članak 14. stavak 1.

               članak 9. stavak 1.

               članak 8. stavak 1.

               članak 14. stavak 2.

               članak 9. stavak 2.

               članak 8. stavak 2.

               članak 14. stavak 3.

               članak 9. stavak 1.

               članak 8. stavak 3.

               Članak 15.

               Članak 16.

               Članak 17.

               Članak 10.

               Članak 9.

               Prilog I.

               Prilog I.

               Prilog II.

               Prilog III.


title: Direktiva 2011/51/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2011. o izmjeni Direktive Vijeća 2003/109/EZ za proširenje njezinog područja djelovanja na korisnike međunarodne zaštite  Tekst značajan za EGP

text:
               19/Sv. 13

               HR

               Službeni list Europske unije

               191

         32011L0051

               L 132/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         DIREKTIVA 2011/51/EU EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
   od 11. svibnja 2011.
   o izmjeni Direktive Vijeća 2003/109/EZ za proširenje njezinog područja djelovanja na korisnike međunarodne zaštite
   (Tekst značajan za EGP)
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 79. stavak 2. točke (a) i (b),
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (1),
   budući da:

               (1)

               Direktiva Vijeća 2003/109/EZ od 25. studenoga 2003. o statusu državljana trećih zemalja s dugotrajnim boravištem (2) ne primjenjuje se na korisnike međunarodne zaštite kako je definirana u Direktivi Vijeća 2004/83/EZ od 29. travnja 2004. o minimalnim normama za kvalifikaciju i status državljana treće zemlje ili osoba bez državljanstva kao izbjeglica ili osoba kojima je na drugi način potrebna međunarodna zaštita te o sadržaju odobrene zaštite (3).

               (2)

               Mogućnost dobivanja statusa rezidenta s dugotrajnim boravištem u državi članici nakon određenog vremena, važan je element za punu integraciju korisnika međunarodne zaštite u državi članici boravišta.

               (3)

               Status rezidenta s dugotrajnim boravištem, korisnika međunarodne zaštite, važan je također i za poticanje gospodarske i socijalne kohezije, koja je temeljni cilj Unije kako je navedeno u Ugovoru o funkcioniranju Europske unije.

               (4)

               Korisnicima međunarodne zaštite treba stoga omogućiti da dobiju status rezidenta s dugotrajnim boravištem u državi članici koja im je priznala međunarodnu zaštitu pod jednakim uvjetima kao i drugim državljanima trećih zemalja.

               (5)

               U pogledu prava korisnika međunarodne zaštite da borave u državama članicama, osim države članice koja im je priznala međunarodnu zaštitu, potrebno je osigurati da se te druge države članice obavijeste o razlozima zaštite predmetnih osoba, tako da im se omogući ispunjavanje obveza koje se odnose na načelo nevraćanja.

               (6)

               S korisnicima međunarodne zaštite koji su rezidenti s dugotrajnim boravištem mora se, pod određenim uvjetima, postupati jednako kao i s državljanima države članice boravišta u brojnim gospodarskim i socijalnim pitanjima, tako da status dugotrajnog boravišta predstavlja istinski instrument integracije rezidenata s dugotrajnim boravištem u društvo u kojem žive.

               (7)

               Načelo jednakog postupanja s korisnicima međunarodne zaštite u državi članici koja im je priznala međunarodnu zaštitu, ne smije dovoditi u pitanje prava i povlastice osigurane u skladu s Direktivom 2004/83/EZ i Konvencijom o statusu izbjeglica od 28. srpnja 1951. kako je izmijenjena Protokolom koji je potpisan u New Yorku 31. siječnja 1967. (dalje u tekstu: Ženevska konvencija).

               (8)

               Uvjeti iz Direktive 2003/109/EZ o pravu rezidenata s dugotrajnim boravištem u drugoj državi članici i stjecanju statusa rezidenta s dugotrajnim boravištem u toj državi članici, trebaju se primjenjivati na isti način na državljane trećih zemalja koji su stekli status rezidenata s dugotrajnim boravištem.

               (9)

               Prijenos odgovornosti za zaštitu korisnika međunarodne zaštite je izvan područja primjene ove Direktive.

               (10)

               Kad država članica na temelju razloga iz Direktive 2003/109/EZ namjerava prognati korisnika međunarodne zaštite koji je stekao status rezidenta s dugotrajnim boravištem u toj državi članici, ta osoba mora uživati zaštitu protiv vraćanja zajamčenu u skladu s Direktivom 2004/83/EZ i člankom 33. Ženevske konvencije. U tu je svrhu, za osobu koja uživa međunarodnu zaštitu u državi članici koja nije država članica u kojoj ta osoba trenutačno boravi kao rezident s dugotrajnim boravištem, potrebno odrediti, da se ta osoba može prognati samo u državu članicu koja je priznala međunarodnu zaštitu i da je ta država članica obavezna tu osobu ponovno prihvatiti, osim ako je vraćanje dopušteno na temelju Direktive 2004/83/EZ. Iste zaštitne mjere moraju se primjenjivati na korisnika međunarodne zaštite koji još nije stekao status rezidenta s dugotrajnim boravištem u drugoj državi članici, ali koji tamo već boravi.

               (11)

               Ako je izgon korisnika međunarodne zaštite izvan državnog područja Unije dopušten na temelju Direktive 2004/83/EZ, države članice obavezne su osigurati da se pribave sve informacije iz odgovarajućih izvora, uključujući prema potrebi i od države članice koja je priznala međunarodnu zaštitu, i te informacije temeljito procijeniti tako da odluka o izgonu tog korisnika bude u skladu s člankom 4. i člankom 19. stavkom 2. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

               (12)

               Ova Direktiva poštuje temeljna prava i sukladna je načelima priznatim u članku 6. Ugovora o Europskoj uniji i u Povelji o temeljnim pravima Europske unije, a posebno u njezinu članku 7.

               (13)

               U skladu s točkom 34. Međuinstitucionalnog sporazuma o boljoj izradi zakonodavstva (4), poziva se države članice da, za vlastite potrebe i u interesu Unije, izrade tablice koje prikazuju, koliko je to moguće, korelaciju između ove Direktive i mjera za prijenos, te da te tablice objave.

               (14)

               U skladu s člancima 1. i 2. Protokola (br. 21) o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske u vezi s područjem slobode, sigurnosti i pravde, koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, te ne dovodeći u pitanje članak 4. tog Protokola, te države članice ne sudjeluju u donošenju ove Direktive, ona za njih nije obvezujuća i u odnosu na njih se ne primjenjuje.

               (15)

               U skladu s člancima 1. i 2. Protokola (br. 22) o stajalištu Danske, koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Direktive, ona za nju nije obvezujuća i u odnosu na nju se ne primjenjuje,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Direktiva 2003/109/EZ mijenja se kako slijedi:

               (1)

               u članku 2. točka (f) zamjenjuje se sljedećim:

                           „(f)

                           ‚međunarodna zaštita’ znači međunarodna zaštita kako je definirana u članku 2. točki (a) Direktive Vijeća od 29. travnja 2004. o minimalnim standardima u vezi s uvjetima koje moraju ispunjavati državljani trećih zemalja, ili osobe bez državljanstva, da im se prizna status izbjeglice ili osobe koja iz drugih razloga treba međunarodnu zaštitu te o sadržaju te zaštite (5);

                  (5)  SL L 304, 30.9.2004., str. 12.”;"

               (2)

               Članak 3. mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           u stavku 2. točke (c) i (d) zamjenjuju se sljedećim:

                                       „(c)

                                       imaju pravo boraviti u državi članici na temelju oblika zaštite koji nije međunarodna zaštita ili koji su zatražili dozvolu za boravak na toj osnovi i čekaju odluku o svom statusu;”;

                                       „(d)

                                       zatražili međunarodnu zaštitu i o čijem zahtjevu još nije donesena pravomoćna odluka;”;

                           (b)

                           u stavku 3. točka (c) zamjenjuje se sljedećim:

                                       „(c)

                                       Europska konvencija o uspostavi od 13. prosinca 1955. Europske socijalne povelje od 18. listopada 1961., izmijenjene Europske socijalne povelje od 3. svibnja 1987., Europske konvencije o pravnom statusu radnika migranata od 24. studenoga 1977., stavka 11. Priloga Konvenciji o statusu izbjeglica od 28. srpnja 1951., kako je izmijenjena Protokolom potpisanim u New Yorku 31. siječnja 1967. i Europskog sporazuma o prijenosu odgovornosti za izbjeglice od 16. listopada 1980.”;

               (3)

               članak 4. mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           umeće se sljedeći stavak:
                           „1.a   Države članice ne dodjeljuju status rezidenta s dugotrajnim boravištem na temelju međunarodne zaštite, ako je međunarodna zaštita opozvana, ukinuta ili je njezino produljenje odbijeno kako je određeno u članku 14. stavku 3. i članku 19. stavku 3. Direktive 2004/83/EZ.”;

                           (b)

                           u stavku 2. dodaje se sljedeća točka:
                           „Za osobe, kojima je priznata međunarodna zaštita, pri izračunavanju razdoblja iz stavka 1. uzima se u obzir barem polovica razdoblja između datuma podnošenja zahtjeva za međunarodnu zaštitu, na temelju kojeg je ta međunarodna zaštita priznata, i datuma kad je boravišna dozvola iz članka 24. Direktive 2004/83/EZ izdana, ili čitavo to razdoblje, ako prelazi 18 mjeseci.”;

               (4)

               u članku 8. dodaju se sljedeći stavci:
               „4.   Kad država članica izdaje dozvolu EU za dugotrajan boravak rezidenta državljaninu treće zemlje koja mu je priznala međunarodnu zaštitu, u toj dozvoli EU za dugotrajan boravak rezidenta u rubriku ‚Napomene’ unosi se: ‚Međunarodna zaštita priznata u [ime države članice] dana [datum]’.
               5.   Kad dozvolu EU za dugotrajan boravak rezidenta izdaje druga država članica državljaninu treće zemlje koji već ima dozvolu EU za dugotrajan boravak rezidenta koju je izdala druga država članica, koja sadrži napomenu iz stavka 4., druga država članica unosi istu napomenu u dozvolu EU za dugotrajan boravak rezidenta.
               Prije nego što druga država članica unese napomenu iz stavka 4. od države članice, navedene u toj napomeni, zahtijeva se da proslijedi informacije o tom ima li rezident s dugotrajnim boravištem još uvijek međunarodnu zaštitu. Država članica navedena u napomeni mora odgovoriti najkasnije 1 mjesec od zaprimanja zahtjeva za davanje informacija. Ako je međunarodna zaštita ukinuta pravomoćnom odlukom, druga država članica ne unosi navedenu napomenu.
               6.   Kad je u skladu s odgovarajućim međunarodnim aktima, ili međunarodnim pravom, odgovornost za međunarodnu zaštitu rezidenta s dugotrajnim boravištem, nakon izdavanja dozvole EU za dugotrajan boravak rezidenta iz stavka 5., prenesena na drugu državu članicu, druga država članica u roku tri mjeseca od prijenosa u skladu s tim na odgovarajući način mijenja stavak 4.”;

               (5)

               u članku 9. umeće se sljedeći stavak:
               „3.a   Države članice mogu status rezidenta s dugotrajnim boravištem opozvati, ako je međunarodna zaštita opozvana, ukinuta ili je njezino produljenje odbijeno, kako je određeno u članku 14. stavku 3. i članku 19. stavku 3. Direktive 2004/83/EZ, ako je status rezidenta s dugotrajnim boravištem dobiven na temelju međunarodne zaštite.”;

               (6)

               u članku 11. umeće se sljedeći stavak:
               „4.a   Kad je riječ o državi članici koja je priznala međunarodnu zaštitu, stavci 3. i 4. ne dovode u pitanje Direktivu 2004/83/EZ.”;

               (7)

               Članak 12. mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           umeću se sljedeći stavci:
                           „3.a   Kad država članica odluči prognati rezidenta s dugotrajnim boravištem, čija dozvola EU za dugotrajan boravak sadrži napomenu iz članka 8. stavka 4., od države članice navedene u toj napomeni zahtijeva se da potvrdi je li predmetna osoba još uvijek korisnica međunarodne zaštite u toj državi članici. Država članica navedena u napomeni mora odgovoriti najkasnije 1 mjesec od zaprimanja zahtjeva za davanje informacija.
                           3.b   Ako je rezident s dugotrajnim boravištem još uvijek korisnik međunarodne zaštite u državi članici navedenoj u napomeni, ta će osoba biti protjerana u tu državu članicu koja, ne dovodeći u pitanje važeće pravo Unije ili međunarodno pravo i načelo spajanja obitelji, odmah ponovno bez ikakvih formalnosti mora prihvatiti tog korisnika i članove njegove obitelji.
                           3.c   Odstupajući od stavka 3.b država članica koja je donijela odluku o izgonu rezidenta s dugotrajnim boravištem, u skladu sa svojim međunarodnim obvezama pridržava pravo da rezidenta s dugotrajnim boravištem premjesti u zemlju koja nije država članica koja je priznala međunarodnu zaštitu, kad ta osoba ispunjava uvjete iz članka 21. stavka 2. Direktive 2004/83/EZ.”;

                           (b)

                           dodaje se sljedeći stavak:
                           „6.   Ovaj članak ne dovodi u pitanje članak 21. stavak 1. Direktive 2004/83/EZ.”;

               (8)

               umeće se sljedeći članak:
               „Članak 19.a
               Izmjene boravišne dozvole EU za dugotrajan boravak rezidenta
               1.   Kad boravišna dozvola EU za dugotrajan boravak rezidenta sadrži napomenu iz članka 8. stavka 4. i kad se u skladu s odgovarajućim međunarodnim instrumentima, ili međunarodnim pravom, odgovornost za međunarodnu zaštitu rezidenta s dugotrajnim boravištem prenese na drugu državu članicu prije nego što ta država članica izda dozvolu EU za dugotrajan boravak rezidenta iz članka 8. stavka 5., druga država članica traži od države članice koja je izdala boravišnu dozvolu EU za dugotrajan boravak rezidenta, da u skladu s tim na odgovarajući način izmijeni tu napomenu.
               2.   Kad je rezidentu s dugotrajnim boravištem priznata međunarodna zaštita u drugoj državi članici prije nego što je ta država članica izdala boravišnu dozvolu EU za dugotrajan boravak rezidenta iz članka 8. stavka 5., ta država članica traži od države članice, koja je izdala boravišnu dozvolu EU za dugotrajan boravak rezidenta, da je izmijeni tako da se unese napomena iz članka 8. stavka 4.
               3.   Nakon zahtjeva iz stavka 1. i stavka 2. država članica koja je izdala boravišnu dozvolu EU za dugotrajan boravak rezidenta izdaje izmijenjenu boravišnu dozvolu EU za dugotrajan boravak rezidenta najkasnije tri mjeseca od zaprimanja zahtjeva druge države članice.”;

               (9)

               u članku 22. umeće se sljedeći stavak:
               „3.a   Osim ako je u međuvremenu međunarodna zaštita ukinuta ili je osoba uvrštena u jednu od kategorija navedenih u članku 21. stavku 2. Direktive 2004/83/EZ, stavak 3. ovog članka ne primjenjuje se na državljane trećih zemalja čija boravišna dozvola EU za dugotrajan boravak rezidenta koju je izdala prva država članica sadrži napomenu iz članka 8. stavka 4. ove Direktive.
               Ovaj stavak ne dovodi u pitanje članak 21. stavak 1. Direktive 2004/83/EZ.”;

               (10)

               u članku 25. prvi stavak zamjenjuje se sljedećim:
               „Države članice određuju kontaktne točke odgovorne za primanje i prijenos informacija i dokumentacije iz članaka 8., 12., 19., 19.a, 22. i 23.”

         Članak 2.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 20. svibnja 2013. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donose u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 3.
   Ova Direktiva stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 4.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama u skladu s Ugovorima.

      Sastavljeno u Strasbourgu 11. svibnja 2011.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         J. BUZEK

            Za Vijeće

            Predsjednik

         GYÖRY E.

      (1)  Stajalište Europskog parlamenta od 14. prosinca 2010. (još nije objavljeno u Službenom listu) i odluka Vijeća od 11. travnja 2011.

      (2)  SL L 16, 23.1.2004., str. 44.

      (3)  SL L 304, 30.9.2004., str. 12.

      (4)  SL C 321, 31.12.2003., str. 1.