title: Direktiva Komisije 2014/85/EU оd 1. srpnja 2014. o izmjeni Direktive 2006/126/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o vozačkim dozvolama  Tekst značajan za EGP

text:
               2.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 194/10

         DIREKTIVA KOMISIJE 2014/85/EU
   оd 1. srpnja 2014.
   o izmjeni Direktive 2006/126/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o vozačkim dozvolama
   (Tekst značajan za EGP)
   EUROPSKA KOMISIJA,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
   uzimajući u obzir Direktivu 2006/126/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o vozačkim dozvolama (1), a posebno njezin članak 8.,
   budući da:

               (1)

               Uvedena su značajna poboljšanja sigurnosti tunela unutar Unije, između ostalog i Direktivom 2004/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (2). Kako bi osigurali učinkovitost tih poboljšanja važno je da vozači znaju i razumiju načela sigurne vožnje u tunelima te ih mogu primijeniti vlastitom ponašanju u prometu. Teorijski i praktični uvjeti ispita stoga su izmijenjeni Direktivom Vijeća 91/439/EEZ (3) u skladu s Direktivom Komisije 2008/65/EZ (4), a izmijenjeni bi trebali biti i oni u preinačenoj Direktivi 2006/126/EZ.

               (2)

               Od donošenja Direktive 2006/126/EZ znanstvena saznanja o zdravstvenim tegobama koje utječu na sposobnost upravljanja vozilom su napredovala, osobito u pogledu procjene opasnosti za cestovnu sigurnost i učinkovitosti mjera za sprječavanje navedenih opasnosti. Nedavno su postale dostupne brojne studije i istraživanja koji potvrđuju da opstruktivni apnejički sindrom predstavlja jedan od najvećih rizičnih čimbenika u prometnim nezgodama. Taj se uvjet stoga ne smije više zanemarivati u kontekstu zakonodavstva Unije o vozačkim dozvolama.

               (3)

               Direktiva 2006/126/EZ stoga bi trebala biti izmijenjena kako bi Prilog III. bio usklađen sa znanstvenim i tehničkim napretkom.

               (4)

               Uredničke su pogreške primijećene u Prilogu II. Direktivi 2006/126/EZ nakon njegove izmjene Direktivom Komisije 2012/36/EU (5). Te se pogreške trebaju ispraviti.

               (5)

               U skladu sa Zajedničkom političkom izjavom država članica i Komisije o dokumentima s objašnjenjima (6), od 28. rujna 2011. države članice obvezale su se da će, u opravdanim slučajevima, uz obavijest o svojim mjerama za prenošenje zakonodavstva EU-a priložiti dokument ili više dokumenata u kojima će objasniti odnos između elemenata direktive i odgovarajućih dijelova nacionalnih instrumenata za prenošenje zakonodavstva EU-a.

               (6)

               Mjere predviđene ovom Direktivom u skladu su s mišljenjem Odbora za vozačke dozvole,

         DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Prilozi II. i III. Direktivi 2006/126/EZ izmjenjuju se u skladu s Prilogom ovoj Direktivi.
   Članak 2.
   1.   Države članice najkasnije do 31. prosinca 2015. donose i objavljuju zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba.
   One primjenjuju te odredbe od 31. prosinca 2015.
   Kad države članice donose te odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 3.
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 4.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 1. srpnja 2014.

            Za Komisiju

            U ime predsjednika

         Siim KALLAS

            Potpredsjednik

      (1)  SL L 403, 30.12.2006., str. 18.

      (2)  Direktiva 2004/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o minimalnim sigurnosnim uvjetima za tunele u transeuropskoj cestovnoj mreži (SL L 167, 30.4.2004., str. 39.).

      (3)  Direktiva Vijeća 91/439/EEZ od 29. srpnja 1991. o vozačkim dozvolama (SL L 237, 24.8.1991., str. 1.).

      (4)  Direktiva Komisije 2008/65/EZ od 27. lipnja 2008. o izmjeni Direktive 91/439/EEZ o vozačkim dozvolama (SL L 168, 28.6.2008., str. 36.).

      (5)  Direktiva Komisije 2012/36/EU od 19. studenog 2012. koja izmjenjuje Direktivu 2006/126/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o vozačkim dozvolama (SL L 321, 20.11.2012., str. 54.).

      (6)  SL C 369, 17.12.2011., str. 14.

      PRILOG

                  1.

                  Prilog II. Direktivi 2006/126/EZ mijenja se kako slijedi:

                              (a)

                              točka 2.1.3. zamjenjuje se sljedećim:

                                          „2.1.3.

                                          Cesta:

                                                      —

                                                      najvažnija načela u vezi s poštivanjem sigurnosnog razmaka između vozila, zaustavnom udaljenošću i sposobnošću prianjanja vozila uz kolnik u različitim vremenskim uvjetima i uvjetima na cesti,

                                                      —

                                                      čimbenici rizika tijekom vožnje povezani s različitim uvjetima na cesti, posebno s obzirom na promjene vremenskih prilika te dobu dana ili noći,

                                                      —

                                                      značajke različitih vrsta cesta i s tim povezani zakonski propisi,

                                                      —

                                                      sigurna vožnja u cestovnim tunelima;”;

                              (b)

                              točka 5.1.3. zamjenjuje se sljedećim:

                                          „5.1.3.

                                          Posebne odredbe u vezi s vozilima kategorija C, CE, D i DE
                                          Države članice mogu donijeti odluku da se ograničenje na vozila s automatskim mjenjačem ne bilježi na vozačke dozvole za vozila kategorija C, CE, D ili DE iz točke 5.1.2. kada kandidat već ima vozačku dozvolu koja je izdana za vozilo s ručnim prijenosom (mjenjačem) u barem jednoj od sljedećih kategorija: B, BE, C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 ili D1E te je izvršio radnje opisane u točki 8.4. tijekom ispita vještina i ponašanja.”;

                              (c)

                              točka 6.3.8. zamjenjuje se sljedećim:

                                          6.3.8.

                                          „Posebne karakteristike ceste (ako postoje): kružni tokovi; prijelazi preko željezničkih pruga u istoj razini; tramvajske/autobusne postaje; pješački prijelazi; vožnja uzbrdo/nizbrdo po dugačkim padinama; tuneli;”;

                              (d)

                              točka 7.4.8. zamjenjuje se sljedećim:

                                          7.4.8.

                                          „Posebne karakteristike ceste (ako postoje): kružni tokovi; prijelazi preko željezničkih pruga u istoj razini; tramvajske/autobusne postaje; pješački prijelazi; vožnja uzbrdo/nizbrdo po dugačkim padinama; tuneli;”;

                              (e)

                              točka 8.3.8. zamjenjuje se sljedećim:

                                          8.3.8.

                                          „Posebne karakteristike ceste (ako postoje): kružni tokovi; prijelazi preko željezničkih pruga u istoj razini; tramvajske/autobusne postaje; pješački prijelazi; vožnja uzbrdo/nizbrdo po dugačkim padinama; tuneli;”;

                  2.

                  U Prilogu III. Direktivi 2006/126/EZ, odjeljak 11. (NEUROLOŠKE BOLESTI) zamjenjuje se sljedećim:
                  „NEUROLOŠKE BOLESTI I OPSTRUKTIVNI APNEJIČKI SINDROM
                  NEUROLOŠKE BOLESTI

                              11.1.

                              Vozačka dozvola ne smije se izdati ili produljiti kandidatu ili vozaču koji pati od teške neurološke bolesti, osim ako je uz zahtjev priloženo ovlašteno medicinsko mišljenje.
                              Neurološke smetnje povezane s bolestima ili kirurškim zahvatima na središnjem ili perifernom živčanom sustavu koje imaju za posljedicu senzorna ili motorna oštećenja te utječu na ravnotežu i koordinaciju trebaju se na odgovarajući način uzeti u obzir, imajući u vidu njihove funkcionalne učinke i rizik napredovanja. U takvim slučajevima, te ako postoji rizik pogoršanja, vozačka dozvola izdaje se ili produljuje na temelju redovitih pregleda.

                        OPSTRUKTIVNI APNEJIČKI SINDROM

                              11.2.

                              U sljedećim stavcima, umjerenim opstruktivnim apnejičkim sindromom smatra se slučaj u kojemu je broj apneja i hipopneja po satu (indeks apneja-hipopneja) između 15 i 29, dok se ozbiljnim opstruktivnim apnejičkim sindromom smatra slučaj u kojem indeks apneja-hipopneja iznosi 30 ili više. Oba slučaja povezuju se s pretjeranom dnevnom pospanošću.

                              11.3.

                              Kandidati ili vozači za koje se sumnja da pate od umjerenog ili ozbiljnog opstruktivnog apnejičkog sindroma bit će upućeni da traže dodatni ovlašteni medicinski savjet prije nego im se izda ili produlji vozačka dozvola. Može ih se savjetovati da ne upravljaju vozilom do potvrde dijagnoze.

                              11.4.

                              Kandidatima ili vozačima koji imaju umjeren ili ozbiljan opstruktivni apnejički sindrom mogu se izdati vozačke dozvole ako dokažu odgovarajuću kontrolu nad vlastitim stanjem te pridržavanje odgovarajućeg liječenja i poboljšanje stanja, ako ono postoji, koje je potvrđeno ovlaštenim medicinskim mišljenjem.

                              11.5.

                              Povremeni zdravstveni pregledi u vremenskim razmacima od najviše tri godine za vozače koji pripadaju grupi 1 i jedne godine za vozače koji pripadaju grupi 2 obvezni su za kandidate ili vozače koji se liječe od umjerenog ili ozbiljnog opstruktivnog apnejičkog sindroma, u svrhu utvrđivanja razine pridržavanja liječenja, potrebe za nastavkom liječenja i daljnjim pomnim praćenjem.”.


title: Direktiva Vijeća 2011/85/EU od 8. studenoga 2011. o zahtjevima za proračunske okvire država članica

text:
               01/Sv. 9

               HR

               Službeni list Europske unije

               122

         32011L0085

               L 306/41

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         DIREKTIVA VIJEĆA 2011/85/EU
   od 8. studenoga 2011.
   o zahtjevima za proračunske okvire država članica
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 126. stavak 14. treći podstavak,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke (2),
   budući da:

               (1)

               Treba graditi na iskustvu stečenom tijekom prvog desetljeća gospodarske i monetarne unije. Nedavna gospodarska kretanja postavila su nove izazove za vođenje fiskalne politike u cijeloj Uniji, a posebno su naglasila potrebu za jačanjem nacionalnog vlasništva i jedinstvenim zahtjevima u vezi s pravilima i postupcima koji čine proračunske okvire država članica. Ponajprije je potrebno navesti što nacionalna tijela moraju činiti kako bi se uskladila s odredbama Protokola (br. 12) o postupku u slučaju prekomjernog deficita priloženog Ugovoru o Europskoj uniji (UEU) i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije (UFEU), a posebno člankom 3.

               (2)

               Vlade država članica i njihovi podsektori vode javne računovodstvene sustave koji uključuju elemente kao što su knjigovodstvo, interna kontrola, financijsko izvještavanje i reviziju. Te bi sustave trebalo razlikovati od statističkih podataka koji se odnose na rezultate državnih financija temeljene na statističkim metodologijama, kao i od prognoza i proračunskih radnji koja se odnose na buduće državne financije.

               (3)

               Potpune i pouzdane prakse javnog računovodstva za sve podsektore opće države preduvjet su za proizvodnju visoko kvalitetne statistike koja je usporediva između država članica. Unutarnja kontrola bi trebala osigurati provedbu postojećih pravila kroz podsektore opće države. Neovisne revizije koje provode javne institucije kao što su revizorski sudovi ili privatna revizorska tijela bi trebale podupirati najbolje međunarodne prakse.

               (4)

               Raspoloživost fiskalnih podataka ključna je za pravilno funkcioniranje okvira proračunskog nadzora Unije. Redovna raspoloživost pravovremenih i pouzdanih fiskalnih podataka ključ je za pravilan i dobro tempiran nadzor, koji zauzvrat omogućava trenutačno djelovanje u slučaju neočekivanih proračunskih događanja. Ključni element u osiguravanju kvalitete fiskalnih podataka je transparentnost, koja mora uključivati redovnu javnu dostupnost takvih podataka.

               (5)

               Što se tiče statistike, Uredba (EZ) br. 223/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2009. o europskoj statistici (3) utvrdila je zakonodavni okvir za proizvodnju europske statistike s ciljem oblikovanja, primjene, nadzora i ocjene politika Unije. Ta je Uredba također odredila načela po kojima se ravna razvoj, proizvodnja i objavljivanje europske statistike: profesionalna neovisnost, nepristranost, objektivnost, pouzdanost, statistička povjerljivost i ekonomičnost, navodeći precizne definicije svakog od tih načela. Uredba Vijeća (EZ) br. 479/2009 od 25. svibnja 2009. o primjeni Protokola o postupku u slučaju prekomjernog deficita priloženog Ugovoru o osnivanju Europske zajednice (4) ojačala je ovlasti Komisije da potvrdi statističke podatke korištene za postupak u vezi s prekomjernim deficitom.

               (6)

               Definicije „vlada”, „deficit” i „investicije” utvrđene su u Protokolu (br. 12) o postupku u slučaju prekomjernog deficita upućivanjem na Europski sustav integriranih ekonomskih računa (ESA), zamijenjen Europskim sustavom nacionalnih i regionalnih računa u Zajednici, usvojenim Uredbom Vijeća (EZ) br. 2223/96 od 25. lipnja 1996. o Europskom sustavu nacionalnih i regionalnih računa u Zajednici (5) (ESA 95).

               (7)

               Raspoloživost i kvaliteta ESA 95 podataka ključna je za osiguranje pravilnog funkcioniranja okvira proračunskog nadzora Unije. ESA 95 oslanja se na informacije pružene na obračunskoj osnovi. Međutim, ta obračunska fiskalna statistika oslanja se na prethodno sakupljanje podataka o novčanom tijeku, ili jednakovrijednih podataka. Oni mogu igrati važnu ulogu u poboljšanju pravovremenog proračunskog nadzora da bi se izbjeglo kasno otkrivanje značajnih proračunskih grešaka. Raspoloživost vremenskih nizova novčanog tijeka o proračunskim kretanjima može otkriti uzorke koji opravdavaju pobliži nadzor. Fiskalni podaci o novčanom tijeku (ili jednakovrijedne brojke iz javnog računovodstva ako podaci o novčanom tijeku nisu dostupni) koje je potrebno objaviti trebali bi uključivati barem sveukupno stanje, ukupne prihode i ukupne rashode. Gdje je to opravdano, kao na primjer tamo gdje postoji velik broj tijela lokalne uprave, pravovremena objava podataka može se oslanjati na odgovarajuće tehnike procjene temeljene na uzorku tijela, uz naknadnu reviziju uz korištenje potpunih podataka.

               (8)

               Pristrane i nerealne makroekonomske i proračunske prognoze mogu značajno omesti učinkovitost fiskalnog planiranja i posljedično narušiti obvezivanje na proračunsku disciplinu, dok transparentnost i rasprava o metodologijama prognoziranja mogu značajno povećati kvalitetu makroekonomskih i proračunskih prognoza za fiskalno planiranje.

               (9)

               Jedan od ključnih elementa kod osiguravanja uporabe realnih prognoza za provođenje proračunske politike je transparentnost koja bi trebala podrazumijevati javnu raspoloživost ne samo službene makroekonomske i proračunske prognoze pripremljene za fiskalno planiranje, nego također i metodologija, pretpostavki i relevantnih parametara na kojima se prognoze temelje.

               (10)

               Analiza osjetljivosti i odgovarajuće proračunske projekcije koje nadopunjuju najizgledniji makrofiskalni scenarij omogućavaju analizu kako bi se glavne fiskalne varijable razvile uz različite pretpostavke rasta i kamatne stope, te tako uvelike umanjuju rizik da se proračunska disciplina ugrozi greškama u prognozi.

               (11)

               Prognoze Komisije i informacije u vezi s modelima na kojima se temelje mogu državama članicama osigurati korisne pokazatelje za njihov najizgledniji makrofiskalni scenarij, povećavajući valjanost prognoza koje se koriste za proračunsko planiranje. Međutim, do koje se mjere od država članica može očekivati da uspoređuju prognoze korištene za proračunsko planiranje s prognozama Komisije, ovisi o tempiranju pripreme prognoze i usporedivosti metodologija i pretpostavki prognoza. Prognoze ostalih neovisnih tijela također mogu osigurati korisne pokazatelje.

               (12)

               Značajne razlike između odabranog makrofiskalnog scenarija i prognoze Komisije trebale bi biti opisane, te navedeni njihovi razlozi, posebno ako razina rasta varijabli u eksternim pretpostavkama značajno odstupa od vrijednosti sadržanih u prognozama Komisije.

               (13)

               S obzirom na međuovisnost između proračuna država članica i proračuna Unije, radi potpore državama članicama u pripremi njihovih proračunskih prognoza, Komisija bi trebala osigurati prognoze za rashode Unije temeljene na razini rashoda planiranih unutar višegodišnjeg financijskog okvira.

               (14)

               Kako bi olakšala izradu prognoza koje se koriste za proračunsko planiranje i objasnila razlike između prognoza država članica i prognoza Komisije, svaka država članica trebala bi na godišnjoj osnovi imati mogućnost raspraviti s Komisijom pretpostavke koje podupiru pripremu makroekonomskih i proračunskih prognoza.

               (15)

               Kvaliteta službenih makroekonomskih i proračunskih prognoza bitno je poboljšana redovnim, nepristranim i sveobuhvatnim vrednovanjem temeljenim na objektivnim kriterijima. Temeljito vrednovanje uključuje kontrolu gospodarskih pretpostavki, usporedbu s prognozama koje pripremaju druge institucije, i vrednovanje učinka prošle prognoze.

               (16)

               Uzimajući u obzir dokumentiranu učinkovitost proračunskih okvira država članica temeljenih na pravilima kod jačanja nacionalnog vlasništva nad fiskalnim pravilima Unije koja promiču proračunsku disciplinu, jaka numerička fiskalna pravila koja se odnose na pojedine zemlje i usklađena s proračunskim ciljevima na razini Unije trebala bi biti temelj ojačanog okvira proračunskog nadzora Unije. Jaka numerička fiskalna pravila trebala bi uključivati dobro određene definicije cilja zajedno s mehanizmima za učinkovito i pravovremeno praćenje. Ta bi se pravila trebala temeljiti na pouzdanoj i neovisnoj analizi koju obavljaju neovisna tijela ili tijela kojima je dana funkcionalna autonomija u pogledu fiskalnih vlasti država članica. Uz to, iskustvo s politikom je pokazalo da je za učinkovito djelovanje numeričkih fiskalnih pravila potrebno predvidjeti posljedice za njihovo nepoštivanje, gdje bi uključeni troškovi mogli biti tek reputacijski.

               (17)

               Temeljem Protokola (br. 15) o određenim odredbama koje se odnose na Ujedinjenu Kraljevinu Velike Britanije i Sjeverne Irske priložene UEU-u i UFEU-u, referentne vrijednosti spomenute u Protokolu (br. 12) o postupku u slučaju prekomjernog deficita priloženog tim Ugovorima ne obvezuju izravno Ujedinjenu Kraljevinu. Stoga se na Ujedinjenu Kraljevinu ne bi trebala primjenjivati obveza uvođenja numeričkih fiskalnih pravila koja učinkovito promiču usklađenost s posebnim referentnim vrijednostima za prekomjerni deficit i povezana obveza da višegodišnji ciljevi u srednjoročnim proračunskim okvirima budu u skladu s takvim pravilima.

               (18)

               Države članice trebale bi izbjegavati procikličke fiskalne politike, i napori prema fiskalnoj konsolidaciji bi trebali biti veći u gospodarski boljim vremenima. Dobro određena numerička fiskalna pravila vode do tih ciljeva i trebala bi se odražavati u zakonodavstvu država članica o godišnjem proračunu.

               (19)

               Nacionalno fiskalno planiranje može biti u skladu i s preventivnim i s korektivnim dijelovima Pakta o stabilnosti i rastu (PSR) jedino ako usvoji višegodišnju perspektivu i teži ostvarivanju ponajprije srednjoročnih proračunskih ciljeva. Srednjoročni proračunski okviri nužno pridonose osiguranju da proračunski okviri država članica budu u skladu sa zakonodavstvom Unije. U duhu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1466/97 od 7. srpnja 1997. o jačanju nadzora stanja proračuna i nadzora i koordinacije ekonomskih politika (6) i Uredbe Vijeća (EZ) br. 1467/97 od 7. srpnja 1997. o ubrzanju i pojašnjenju provedbe postupka u slučaju prekomjernog deficita (7), preventivni i korektivni dijelovi PSR-a ne bi se trebali razmatrati zasebno.

               (20)

               Iako je odobrenje godišnjeg proračunskog zakonodavstva ključni korak u procesu donošenja proračuna u kojem države članice donose važne odluke o proračunu, većina fiskalnih mjera ima proračunske implikacije koje nadilaze godišnji proračunski ciklus. Jednogodišnja perspektiva stoga pruža loš temelj za dobre proračunske politike. Kako bi višegodišnju proračunsku perspektivu unijeli u okvir za nadzor proračuna Unije, planiranje godišnjeg proračunskog zakonodavstva trebalo bi se temeljiti na višegodišnjem fiskalnom planiranju koje proizlazi iz srednjoročnog proračunskog okvira.

               (21)

               Srednjoročni proračunski okvir trebao bi sadržavati, inter alia, projekcije svake važnije stavke rashoda i prihoda za proračunsku godinu i dalje, na temelju nepromijenjenih politika. Svaka država članica trebala bi biti sposobna primjereno definirati nepromijenjene politike i te definicije trebale bi biti objavljene zajedno s uključenim pretpostavkama, metodologijama i ostalim relevantnim parametrima.

               (22)

               Ova Direktiva ne bi trebala spriječiti novu vladu neke države članice u ažuriranju svog srednjoročnog proračunskog okvira kako bi odražavao prioritete njezine nove politike. U tom slučaju, nova bi vlada trebala naglasiti razlike u odnosu na prethodni srednjoročni proračunski okvir.

               (23)

               Odredbe okvira za proračunski nadzor uspostavljene UFEU-om i ponajprije PSR-om primjenjuju se na opću državu u cjelini, što sadržava podsektore središnje države, državne uprave, lokalne uprave i fondove socijalne sigurnosti, kako je definirano Uredbom (EZ) br. 2223/96.

               (24)

               Značajan je broj država članica prijenosom proračunskih ovlasti na niže upravne razine iskusio osjetnu fiskalnu decentralizaciju. Stoga je značajno porasla uloga takvih nižih upravnih razina u osiguranju usklađenosti s PSR-om, a posebnu bi pažnju trebalo posvetiti osiguranju da svi podsektori opće države budu valjano pokriveni područjem primjene obveza i procedura utvrđenih domaćim proračunskim okvirima, posebno, ali ne isključivo, u tim državama članicama.

               (25)

               Kako bi bili učinkoviti u promicanju proračunske discipline i održivosti javnih financija, proračunski okviri bi trebali sveobuhvatno pokrivati javne financije. Iz ovog razloga, posebno treba uzeti u obzir rad onih tijela opće države i fondova koji ne čine dio redovnih proračuna na razini podsektora a koja imaju trenutačan ili srednjoročni učinak na stanje proračuna država članica. Njihov kombinirani učinak na bilancu i dug opće države trebalo bi predstaviti u okviru godišnjih proračunskih procesa i srednjoročnih proračunskih planova.

               (26)

               Isto tako, dužnu pažnju bi trebalo posvetiti postojanju potencijalnih obveza. Točnije rečeno, potencijalne obveze obuhvaćaju moguće obveze ovisno o tome da li će doći do nekog neizvjesnog budućeg događaja, ili postojeće obveze čije plaćanje nije vjerojatno ili iznos vjerojatnog plaćanja nije moguće pouzdano izmjeriti. One primjerice sadržavaju relevantne informacije o državnim jamstvima, lošim kreditima i obvezama koje proizlaze iz poslovanja javnih korporacija, uključujući gdje je to prikladno i vjerojatnost i mogući datum dospijeća rashoda za potencijalne obveze. Trebalo bi propisno voditi računa o osjetljivosti tržišta.

               (27)

               Komisija bi trebala redovito pratiti provedbu ove Direktive. Trebalo bi prepoznati i dijeliti najbolje prakse u vezi s odredbama ove Direktive koje uređuju različite vidove nacionalnih proračunskih okvira.

               (28)

               S obzirom da cilj ove Direktive, a to je usklađenost s proračunskom disciplinom kakvu zahtijeva UFEU, ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se može na bolji način ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti određenom u članku 5. UEU-a. U skladu s načelom proporcionalnosti, određenom u tom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.

               (29)

               U skladu s točkom 34. Međuinstitucionalnog sporazuma o boljem zakonodavstvu (8), potiču se države članice da za sebe, a u interesu Unije, sastave vlastite tablice koje odražavaju, koliko je to moguće, korelaciju između ove Direktive i mjera prijenosa, te da ih objave,

         DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   POGLAVLJE I.

      PREDMET I DEFINICIJE

   Članak 1.
   Ova Direktiva utvrđuje detaljna pravila u vezi s obilježjima proračunskih okvira država članica. Ta pravila su potrebna kako bi se osigurala usklađenost država članica s obvezama na temelju UFEU-a u vezi s izbjegavanjem prekomjernih državnih deficita.
   Članak 2.
   U smislu ove Direktive, primjenjuju se definicije „države”, „deficita” i „investicija” navedene u članku 2. Protokola (br. 12) o postupku u slučaju prekomjernog deficita priloženom UEU-u i UFEU-u. Također se primjenjuju definicije podsektora opće države navedene u točki 2.70. Priloga A Uredbi (EZ) br. 2223/96.
   Osim toga, primjenjuju se sljedeće definicije:
   „proračunski okvir” znači skup rješenja, postupaka, pravila i institucija na kojima se temelji vođenje proračunskih politika opće države, a ponajprije:

               (a)

               sustavi proračunskog računovodstva i statističkog izvješćivanja;

               (b)

               pravila i postupci koji uređuju pripremu prognoza za proračunsko planiranje;

               (c)

               numerička fiskalna pravila koja se odnose na pojedinu zemlju koja doprinose da vođenje fiskalne politike država članica bude u skladu sa njihovim obvezama na temelju UFEU-a, izraženo s obzirom na skraćeni pokazatelj provedbe proračuna, kao što je deficit državnog proračuna, zaduživanje, dug, ili njihov glavni dio;

               (d)

               proračunski postupci koji obuhvaćaju pravila postupanja koja podupiru proračunski proces u svim fazama;

               (e)

               srednjoročni proračunski okviri kao poseban skup nacionalnih proračunskih postupaka koji proširuju raspon za oblikovanje fiskalne politike dalje od vidokruga godišnjeg proračunskog kalendara, uključujući i utvrđivanje prioriteta politike i srednjoročne proračunske ciljeve;

               (f)

               rješenja za neovisno praćenje i analizu radi povećanja transparentnosti elemenata proračunskog procesa;

               (g)

               mehanizmi i pravila koja uređuju fiskalne odnose između državnih tijela u podsektorima opće države.

         POGLAVLJE II.

      RAČUNOVODSTVO I STATISTIKA

   Članak 3.
   1.   U pogledu nacionalnih sustava javnog računovodstva, države članice uspostavljaju javne računovodstvene sustave koji sveobuhvatno i dosljedno pokrivaju sve podsektore opće države i sadržavaju informacije potrebne za generiranje obračunskih podataka radi pripreme podataka na temelju standarda ESA 95. Ti sustavi javnog računovodstva podliježu unutarnjoj kontroli i neovisnim revizijama.
   2.   Države članice osiguravaju pravovremeno i redovno javno objavljivanje fiskalnih podataka za sve podsektore opće države kako je definirano Uredbom (EZ) br. 2223/96. Države članice ponajprije objavljuju:

               (a)

               fiskalne podatke o novčanom toku (ili jednakovrijednom iznosu iz javnog računovodstva ako podaci o novčanom toku nisu dostupni) sljedećom dinamikom:

                           —

                           mjesečno za središnju državu, državnu upravu i podsektore socijalne sigurnosti, prije kraja sljedećeg mjeseca, i

                           —

                           tromjesečno za podsektor lokane uprave, prije kraja sljedećeg tromjesečja;

               (b)

               detaljna tablica usklađivanja koja prikazuje metodologiju pretvorbe podataka između podataka o novčanim tokovima (ili jednakovrijednim iznosima iz javnog računovodstva ako podaci o novčanom toku nisu dostupni) i podataka koji se temelje na standardu ESA 95.

         POGLAVLJE III.

      PROGNOZE

   Članak 4.
   1.   Države članice osiguravaju da se fiskalno planiranje zasniva na realnim makroekonomskim i proračunskim prognozama koristeći najnovije informacije. Proračunsko se planiranje temelji na najizglednijem makrofiskalnom scenariju ili na primjerenijem scenariju. Makroekonomske i proračunske prognoze uspoređuju se s najnovijim prognozama Komisije i, prema potrebi, onima drugih neovisnih tijela. Značajne razlike između odabranog makrofiskalnog scenarija i prognoze Komisije opisuju se uz obrazloženje, posebno ako razina ili rast varijabli u vanjskim pretpostavkama značajno odstupa od vrijednosti sadržanih u prognozama Komisije.
   2.   Komisija objavljuje metodologije, pretpostavke i relevantne parametre koji podupiru makroekonomske i proračunske prognoze.
   3.   U svrhu pružanja potpore državama članicama u pripremanju njihovih proračunskih prognoza, Komisija osigurava prognoze za rashode Unije na temelju razine rashoda planiranih višegodišnjim financijskim okvirom.
   4.   Unutar okvira analize osjetljivosti, makroekonomske i proračunske prognoze razmatraju smjerove glavnih fiskalnih varijabli na temelju različitih pretpostavki što se tiče rasta i kamatnih stopa. Raspon alternativnih pretpostavki korištenih u makroekonomskim i proračunskim prognozama rukovodi se uspješnošću prošlih prognoza i nastoji uzeti u obzir relevantne scenarije rizika.
   5.   Države članice određuju instituciju odgovornu za davanje makroekonomskih i proračunskih prognoza i objavljuju službene makroekonomske i proračunske prognoze pripremljene za fiskalno planiranje, uključujući metodologije, pretpostavke i relevantne parametre koji podupiru prognoze. Najmanje jednom godišnje države članice i Komisija sudjeluju u tehničkom dijalogu u vezi s pretpostavkama koje podupiru pripremu makroekonomskih i proračunskih prognoza.
   6.   Makroekonomske i proračunske prognoze za fiskalno planiranje podliježu redovnoj, nepristranoj i sveobuhvatnoj procjeni na temelju objektivnih kriterija, uključujući ex post procjenu. Rezultat te procjene objavljuje se i primjereno uzima u obzir kod budućih makroekonomskih i proračunskih prognoza. Ako procjena otkrije značajnu pristranost koja utječe na makroekonomske prognoze tijekom razdoblja od najmanje 4 uzastopne godine, predmetne države članice poduzimaju potrebne radnje i to objavljuju.
   7.   Komisija (Eurostat) objavljuje kvartalni dug i razine deficita država članica svaka 3 mjeseca.
   POGLAVLJE IV.

      NUMERIČKA FISKALNA PRAVILA

   Članak 5.
   Svaka država članica ima uspostavljena specifična numerička fiskalna pravila koja učinkovito promiču usklađenost s njezinim obvezama koje proizlaze iz UFEU-a u području proračunske politike tijekom višegodišnjeg razdoblja za opću državu u cjelini. Takva pravila posebno promiču:

               (a)

               usklađenost s referentnim vrijednostima za deficit i dug navedenim u skladu s UFEU-om;

               (b)

               usvajanje višegodišnjeg razdoblja fiskalnog planiranja, uključujući pridržavanje srednjoročnog proračunskog cilja države članice.

         Članak 6.
   1.   Ne dovodeći u pitanje odredbe UFEU-a u vezi s okvirom za proračunski nadzor Unije, numerička fiskalna pravila koja se odnose na pojedinu zemlju sadržavaju specifikacije u pogledu sljedećih elemenata:

               (a)

               definicije cilja i područja primjene pravila;

               (b)

               učinkovitog i pravovremenog nadzora usklađenosti s pravilima, na temelju pouzdane i neovisne analize provedene od strane neovisnih tijela ili tijela funkcionalno neovisnih o fiskalnim vlastima države članice;

               (c)

               posljedica u slučaju neusklađenosti.

         2.   Ako numerička fiskalna pravila sadržavaju zaštitne klauzule, takve klauzule navode ograničen broj posebnih okolnosti u skladu s obvezama država članica koje proistječu iz UFEU-a u području proračunske politike i stroge postupke u kojima se dopušta privremena neusklađenost s pravilom.
   Članak 7.
   Zakonodavstvo o godišnjem proračunu država članica odražava važeća numerička fiskalna pravila koja se odnose na pojedinu zemlju.
   Članak 8.
   Članci od 5. do 7. ne primjenjuju se na Ujedinjenu Kraljevinu.
   POGLAVLJE V.

      SREDNJOROČNI PRORAČUNSKI OKVIRI

   Članak 9.
   1.   Države članice uspostavljaju vjerodostojan, učinkovit srednjoročni proračunski okvir koji omogućava usvajanje razdoblja za fiskalno planiranje od najmanje 3 godine kako bi osigurali da nacionalno fiskalno planiranje slijedi višegodišnju perspektivu fiskalnog planiranja.
   2.   Srednjoročni proračunski okvir uključuje postupke za uspostavljanje sljedećih točaka:

               (a)

               sveobuhvatni i transparentni višegodišnji proračunski ciljevi u smislu deficita opće države, duga i bilo kojeg drugog zbirnog fiskalnog indikatora kao što je rashod, osiguravajući njihovu usklađenosti sa svim fiskalnim pravilima kako su predviđena važećim poglavljem IV.;

               (b)

               projekcije svake važnije stavke rashoda i prihoda opće države s više specifikacija za razine središnje države i socijalne sigurnosti, za proračunsku godinu i dalje, na osnovu nepromijenjenih politika;

               (c)

               opis predviđenih srednjoročnih politika s učinkom na financije opće države, raščlanjene po glavnim stavkama prihoda i rashoda, pokazujući kako se postiže prilagodba srednjoročnim proračunskim ciljevima u usporedbi s projekcijama na temelju nepromijenjenih politika;

               (d)

               procjena najvjerojatnijeg utjecaja predviđenih politika, u svjetlu njihova izravnog dugoročnog učinka na financije opće države, na dugoročnu održivost javnih financija.

         3.   Projekcije usvojene unutar srednjoročnih proračunskih okvira temelje se na realnim makroekonomskim i proračunskim prognozama u skladu s poglavljem III.
   Članak 10.
   Zakonodavstvo o godišnjem proračunu usklađeno je s odredbama srednjoročnog proračunskog okvira. Konkretno, projekcije prihoda i rashoda i prioriteti koji proizlaze ih srednjoročnog proračunskog okvira kako su navedeni u članku 9. stavku 2. čine osnovu za pripremu godišnjeg proračuna. Svako odstupanje od tih odredbi propisno se objašnjava.
   Članak 11.
   Nijedna odredba ove Direktive ne priječi novu vladu neke države članice u ažuriranju svog srednjoročnog proračunskog okvira kako bi odražavao prioritete njezine nove politike. U tom slučaju, nova vlada treba naglasiti razlike u odnosu na prethodni srednjoročni proračunski okvir.
   POGLAVLJE VI.

      TRANSPARENTNOST FINANCIJA OPĆE DRŽAVE I SVEOBUHVATNO PODRUČJE PRIMJENE PRORAČUNSKIH OKVIRA

   Članak 12.
   Države članice osiguravaju da sve mjere poduzete radi usklađenja s poglavljima II., III. i IV. budu dosljedno provedene i sveobuhvatno pokrivaju sve podsektore opće države. To ponajprije zahtijeva dosljednost računovodstvenih pravila i postupaka, i integritet osnovnih sustava za prikupljanje i obradu podataka.
   Članak 13.
   1.   Države članice uspostavljaju primjerene mehanizme koordinacije u podsektorima opće države kako bi osigurale sveobuhvatnu i dosljednu pokrivenost svih podsektora opće države u fiskalnom planiranju, numeričkim fiskalnim pravilima koja se odnose na tu zemlju, kao i u pripremi proračunskih prognoza i uspostavljanju višegodišnjeg planiranja kako je posebno utvrđeno u višegodišnjem proračunskom okviru.
   2.   Radi promicanja fiskalne odgovornosti, jasno se utvrđuje proračunska odgovornost državnih tijela u raznim podsektorima opće države.
   Članak 14.
   1.   Unutar okvira godišnjih proračunskih procesa, države članice identificiraju i predstavljaju sva tijela opće države i fondove koji ne čine dio redovnih proračuna na razini podsektora, zajedno s ostalim relevantnim informacijama. Kombinirani učinak na bilancu i dug tih tijela opće države i fondova prezentira se u okviru godišnjih proračunskih procesa i srednjoročnih proračunskih planova.
   2.   Države članice objavljuju detaljne informacije o učinku poreznih rashoda na prihode.
   3.   Za sve podsektore opće države, države članice objavljuju relevantne informacije o potencijalnim obvezama s potencijalno velikim učinkom na javne proračune, uključujući državna jamstva, loše kredite i obveze koje proizlaze iz poslovanja javnih poduzeća, uključujući i njihov opseg. Države članice također objavljuju informacije o sudjelovanju opće države u kapitalu privatnih i javnih poduzeća u vezi s ekonomski značajnim iznosima.
   POGLAVLJE VII.

      ZAVRŠNE ODREDBE

   Članak 15.
   1.   Države članice donose odredbe potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 31. prosinca 2013. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba. Vijeće potiče države članice da za sebe i u interesu Unije, sastave vlastite korelacijske tablice koje će, u što je većoj mogućoj mjeri, prikazati korelaciju između ove Direktive i mjera prenošenja, te da ih objave.
   2.   Kada države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   3.   Komisija priprema privremeno izvješće o napretku u provedbi glavnih odredbi ove Direktive na temelju relevantnih informacija država članica koje se dostavljaju Europskom parlamentu i Vijeću do 14. prosinca 2012.
   4.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 16.
   1.   Komisija objavljuje pregled prikladnosti ove Direktive do 14. prosinca 2018.
   2.   Pregled, inter alia, ocjenjuje prikladnost:

               (a)

               statističkih zahtjeva za sve državne podsektore;

               (b)

               oblika i učinkovitosti numeričkih fiskalnih pravila u državama članicama;

               (c)

               opće razine transparentnosti javnih financija u državama članicama.

         3.   Komisija ocjenjuje prikladnost Međunarodnih računovodstvenih standarda za javni sektor za države članice do 31. prosinca 2012.
   Članak 17.
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 18.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 8. studenoga 2011.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  Mišljenje Europskog parlamenta od 28. rujna 2011. (još nije objavljeno u Službenom listu).

      (2)  SL C 150, 20.5.2011., str. 1.

      (3)  SL L 87, 31.3.2009., str. 164.

      (4)  SL L 145, 10.6.2009., str. 1.

      (5)  SL L 310, 30.11.1996., str. 1.

      (6)  SL L 209, 2.8.1997., str. 1.

      (7)  SL L 209, 2.8.1997., str. 6.

      (8)  SL C 321, 31.12.2003., str. 1.


title: Direktiva 2002/47/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. lipnja 2002. o financijskom kolateralu

text:
               10/Sv. 003

               HR

               Službeni list Europske unije

               60

         32002L0047

               L 168/43

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               06.06.2002.

      DIREKTIVA 2002/47/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

   od 6. lipnja 2002.
   o financijskom kolateralu
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 95.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke (2),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (3),
   u skladu s postupkom predviđenim u članku 251. Ugovora (4),
   budući da:

               (1)

               Direktiva 98/26/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. svibnja 1998. o konačnosti namire u platnim sustavima i sustavima za namiru vrijednosnih papira (5) predstavlja prekretnicu u uspostavljanju čvrstog pravnog okvira za platne sustave i sustave za namiru vrijednosnih papira. Provedba te Direktive pokazala je važnost ograničavanja sistemskog rizika svojstvenog takvim sustavima, koji proizlazi iz različitih utjecaja više pravosudnih sustava, te prednosti zajedničkih pravila koja se odnose na kolaterale ustanovljene u tim sustavima.

               (2)

               U Komunikaciji od 11. svibnja 1999. Europskom parlamentu i Vijeću o financijskim uslugama: provođenje okvira za financijska tržišta: plan djelovanja, Komisija je započela, nakon savjetovanja sa stručnjacima za tržište i nacionalnim tijelima, rad na daljnjim prijedlozima za zakonodavno djelovanje vezano uz kolateral, pozivajući na daljnji napredak u području kolaterala, koji bi nadilazio okvire Direktive 98/26/EZ.

               (3)

               Trebalo bi uspostaviti režim na razini Zajednice koji bi omogućio davanje kolaterala u vrijednosnim papirima i gotovini u okviru struktura kamata na vrijednosne papire i prijenosa prava vlasništva uključujući i ugovore o povratnoj kupnji (repo ugovori). To će doprinijeti integriranju i ekonomičnosti financijskog tržišta kao i stabilnosti financijskog sustava Zajednice te na taj način stvoriti uvjete za slobodu pružanja usluga i slobodno kretanje kapitala na jedinstvenom tržištu financijskih usluga. Ova Direktiva se odnosi na bilateralne ugovore o financijskom kolateralu.

               (4)

               Ova Direktiva donosi se u europskom pravnom kontekstu koji se posebno sastoji od spomenute Direktive 98/26/EZ kao i Direktive 2001/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. travnja 2001. o reorganizaciji i likvidaciji kreditnih institucija (6), Direktive 2001/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. ožujka 2001. o reorganizaciji i likvidaciji osiguravajućih poduzeća (7) i Uredbe Vijeća (EZ) br. 1346/2000 od 29. svibnja 2000. o stečajnim postupcima (8). Ova Direktiva je u skladu s općim obrascem ovih prethodnih pravnih akata i nije mu u suprotnosti. Naprotiv, ova Direktiva nadopunjuje postojeće pravne akte baveći se daljnjim pitanjima i prelazeći okvire istih akata vezano uz određene probleme kojima se bave ti pravni akti.

               (5)

               Kako bi se poboljšala pravna sigurnost ugovora o financijskom kolateralu, države bi članice trebale osigurati da se određene odredbe stečajnog prava ne primjenjuju na takve ugovore, a posebno one koje bi mogle onemogućiti uspješno unovčenje financijskih kolaterala ili izazvati sumnju u valjanost postojećih metoda kao što su bilateralno konačno netiranje, davanje dodatnog kolaterala u obliku top-up kolaterala i supstituiranje kolaterala.

               (6)

               Ova Direktiva se ne bavi pravima osoba u odnosu na imovinu koja se daje kao financijski kolateral, a koja ne proizlaze iz odredbi ugovora o financijskom kolateralu ili se ne temelje na zakonskoj odredbi ili pravilu vezanom uz početak ili nastavak likvidacije ili mjera reorganizacije, kao što su naknada štete nastale zbog pogreške, krivog shvaćanja ili nesposobnosti.

               (7)

               Načelo u Direktivi 98/26/EZ, prema kojem se na elektroničke vrijednosne papire koji se daju kao kolateral primjenjuje pravo onog područja sudske nadležnosti u kojem se nalazi relevantni registar, račun ili centralizirani depozitni sustav, trebalo bi proširiti kako bi se stvorila pravna sigurnost za korištenje takvih vrijednosnih papira koji se drže u prekograničnom kontekstu i koriste kao financijski kolateral u okviru ove Direktive.

               (8)

               Sve države članice trenutačno priznaju pravilo prava mjesta gdje stvar leži, prema kojemu je primjenjiv zakon prema kojem se utvrđuje je li ugovor o financijskom kolateralu ispravno usavršen i stoga dobar u odnosu na treće stranke, zakon one zemlje u kojoj se nalazi taj financijski kolateral. Ne utječući na primjenu ove Direktive na izravno držane vrijednosne papire, ako su elektronički vrijednosni papiri dani kao financijski kolateral te ako se posjeduju preko jednog ili više posrednika, potrebno je utvrditi lokaciju njihovog knjiženja. Ako primatelj kolaterala ima sklopljen valjan ugovor koji je na snazi i sastavljen u skladu s pravom zemlje u kojoj se dotični račun vodi, tada valjanost tog ugovora u odnosu na bilo koje sporno pravo ili vlasništvo te na utuživost tog kolaterala podliježe isključivo pravu te zemlje, čime se izbjegava pravna nesigurnost zbog djelovanja nekog nepredviđenog zakonodavstva.

               (9)

               Kako bi se smanjio administrativni teret za stranke koje koriste financijski kolateral u opsegu ove Direktive, jedini uvjet za perfekciju koji nacionalno pravo može zahtijevati u odnosu na financijski kolateral trebao bi biti da je financijski kolateral dan, prenesen, držan, upisan ili na neki drugi način označen da je u posjedu ili pod kontrolom primatelja kolaterala ili osobe koja djeluje u njegovo ime, pri čemu se ne isključuju postupci prema kojima je dopuštena davatelju kolaterala zamjena ili podizanje viška kolaterala.

               (10)

               Iz istih razloga, stvaranje, valjanost, perfekcija, izvršivost ugovora o financijskom kolateralu ili prihvatljivost istoga kao dokaz, ili davanje financijskog kolaterala u okviru ugovora o financijskom kolateralu, ne trebaju ovisiti o izvršenju formalnog akta kao što je izvršenje dokumenta u specifičnom obliku ili na neki određen način, podnošenje zahtjeva ili žalbe bilo kakvom službenom ili javnom tijelu ili upisivanje u javni registar, oglašavanje u novinama ili časopisima, službenom registru ili publikaciji ili u nekoj drugoj građi, obavješćivanje državnog službenika ili podnošenja dokaza u određenom obliku vezanog uz datum izvršenja dokumenta ili instrumenta, iznos dotične financijske obveze ili bilo kojeg drugog predmeta. Međutim, ova Direktiva mora stvoriti ravnotežu između tržišne učinkovitosti i sigurnosti za ugovorne stranke kao i za treće stranke, te na taj način, između ostalog, izbjeći rizik od prijevare. Ova bi se ravnoteža trebala postići primjenom ove Direktive samo na one ugovore o financijskom kolateralu koji uključuju neki oblik izvlaštenja, tj. davanje financijskog kolaterala te gdje se davanje tog kolaterala može dokazati u pisanom obliku ili nekim drugim trajnim medijem, što osigurava sljedivost tog kolaterala. U smislu ove Direktive, akti zahtijevani na temelju prava države članice za prijenos ili stvaranje kamate na vrijednosne papire na financijske instrumente, izuzev elektroničkih vrijednosnih papira, kao što je indosman u slučaju instrumenata po narudžbi, ili upis u registar izdavatelja u slučaju upisanih instrumenata, ne bi se trebali smatrati formalnim aktima.

               (11)

               Osim toga, ova bi Direktiva trebala zaštititi samo one ugovore o financijskom kolateralu koje je moguće dokazati. Takav dokaz se može dati u pisanom ili u bilo kojem drugom pravno izvršivom obliku u okviru prava koje se primjenjuje na taj ugovor o financijskom kolateralu.

               (12)

               Pojednostavljivanje upotrebe financijskog kolaterala smanjenjem administrativnog tereta povećava učinkovitost prekograničnog djelovanja Europske središnje banke i nacionalnih središnjih banaka država članica koje su dio ekonomske i monetarne unije, koji su nužni za provođenje zajedničke monetarne politike. Nadalje, osiguravanje djelomične zaštite ugovora o financijskom kolateralu od nekih odredbi stečajnog prava dodatno podržava širi vid zajedničke monetarne politike, u kojoj sudionici na tržištu novca poravnavaju ukupnu količinu likvidnosti na tržištu između sebe putem prekograničnih transakcija poduprtih kolateralom.

               (13)

               Cilj ove Direktive je zaštita valjanosti ugovora o financijskom kolateralu koji se temelje na prijenosu punog vlasništva nad kolateralom tako da, između ostalog, uklone takozvanu prekvalifikaciju takvih ugovora o financijskom kolateralu (uključujući i ugovore o povratnoj kupnji) u kamate na vrijednosne papire.

               (14)

               Izvršivost bilateralnog konačnog netiranja trebala bi biti zaštićena, ne samo kao provedbeni mehanizam za ugovore o financijskom kolateralu s prijenosom vlasništva, uključujući i ugovore o povratnoj kupnji, već i šire, u slučajevima gdje ugovor o financijskom kolateralu uključuje i konačno netiranje. Ispravne prakse upravljanja rizicima uobičajene na financijskom tržištu trebale bi biti zaštićene kako bi omogućile sudionicima da smanje svoju kreditnu izloženost koja proizlazi iz raznih neto financijskih transakcija, u kojima se kreditna izloženost izračunava kombinirajući procijenjene trenutne izloženosti po svim neizvršenim transakcijama s drugom strankom, usklađujući recipročne stavke kako bi se dobio ukupan iznos koji se zatim uspoređuje s trenutačnom vrijednošću kolaterala.

               (15)

               Ova Direktiva ne bi trebala dovoditi u pitanje ograničenja ili uvjete iz državnog prava vezane uz podnošenje zahtjeva, obveze usklađivanja ili netiranje, kao na primjer vezano uz njihov reciprocitet ili činjenicu da su zaključeni prije nego što je primatelj kolaterala znao ili trebao znati za početak (ili za bilo koji obvezujući pravni akt koji prethodi početku) likvidacije ili mjera reorganizacije koje se provode nad davateljem kolaterala.

               (16)

               Ispravna tržišna praksa koju podržavaju regulatori, prema kojoj sudionici u financijskom tržištu koriste ugovore o top-up financijskom kolateralu kako bi upravljali kreditnim međusobnim rizikom i smanjili ga računajući trenutnu vrijednost kreditne izloženosti i financijskog kolaterala metodom „mark-to-market”, te shodno tome traže top-up financijski kolateral ili vraćaju višak financijskog kolaterala, trebala bi biti zaštićena od određenih pravila o automatskom izbjegavanju. Isto se primjenjuje na mogućnost zamjene imovine koja je dana kao financijski kolateral drugom imovinom iste vrijednosti. Namjera je uklanjanje mogućnosti sumnje u slučajevima u kojima se daje top-up ili rezervni financijski kolateral samo na temelju činjenice da su postojale relevantne financijske obveze prije davanja financijskog kolaterala, ili ako je financijski kolateral dan tijekom propisanog roka. Međutim, ovo ne dovodi u pitanje mogućnost sumnje u ugovor o financijskom kolateralu na temelju nacionalnog prava, kao i sumnje u davanje financijskog kolaterala kao dijela početne obveze, top-up ili rezervnog financijskog kolaterala, na primjer u slučajevima kada je to namjerno učinjeno na štetu drugih vjerovnika (ovo, između ostalog, uključuje radnje temeljene na prijevari ili sličnim pravilima za izbjegavanje koja se mogu primjenjivati u propisanom roku).

               (17)

               Ova Direktiva omogućuje brze i neformalističke provedbene postupke za zaštitu financijske stabilnosti i suzbijanje učinka zaraze u slučaju da jedna stranka prekrši ugovor o financijskom kolateralu. Međutim, ova Direktiva pomiruje ove potonje ciljeve sa zaštitom davatelja kolaterala i trećih stranaka tako da izričito potvrđuje mogućnost država članica da zadrže ili uvedu u svoje nacionalno zakonodavstvo postupak naknadne kontrole kojim sudovi mogu provjeriti unovčenje ili određivanje vrijednosti financijskog kolaterala te izračun relevantnih financijskih obveza. Takva bi kontrola trebala dopustiti pravosudnim tijelima provjeru jesu li unovčenje ili određivanje vrijednosti obavljeni na poslovno razuman način.

               (18)

               Trebala bi postojati mogućnost davanja gotovine kao kolaterala unutar struktura prijenosa prava vlasništva i osiguranih struktura, koja bi bila zaštićena priznavanjem netiranja, odnosno, davanja gotovinskog kolaterala. Gotovinom se smatra jedino uplata na račun, ili slični nalozi za isplatu novca (kao što su depoziti na tržištu novca), što izričito isključuje novčanice.

               (19)

               Ova Direktiva omogućava pravo uporabe u slučaju ugovora o financijskom kolateralu u vrijednosnim papirima, što povećava likvidnost na financijskom tržištu koja proizlazi iz ponovne uporabe „založenih” vrijednosnih papira. Međutim, ta ponovna uporaba ne bi trebala dovoditi u pitanje nacionalno zakonodavstvo vezano uz odvajanje imovine i nepravedno postupanje s vjerovnicima.

               (20)

               Ova Direktiva ne dovodi u pitanje djelovanje i učinak ugovornih odredbi financijskih instrumenata koji se daju kao financijski kolateral, kao što su prava i obveze i ostali uvjeti sadržani u uvjetima izdavanja, kao i bilo koja druga prava i obveze i ostali uvjeti koja se primjenjuju između izdavatelja i držatelja takvih instrumenata.

               (21)

               Ovaj akt je u skladu s temeljnim pravima i slijedi načela utvrđena posebno u Povelji o temeljnim pravima Europske unije.

               (22)

               Budući da cilj predloženog djelovanja, to jest stvaranje minimalnog režima vezanog uz uporabu financijskog kolaterala, ne mogu dostatno ostvariti države članice nego ga se stoga, zbog opsega i učinka djelovanja, može na bolji način ostvariti i na razini Zajednice, Zajednica može usvojiti mjere, u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim člankom 5. Ugovora. Sukladno načelu proporcionalnosti, kako je utvrđeno tim člankom, ova Direktiva ne prelazi okvire potrebne za postizanje tog cilja.

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Predmet i područje primjene
   1.   Ovom Direktivom se utvrđuje režim na razini Zajednice primjenjiv na ugovore o financijskom kolateralu koji udovoljavaju zahtjevima određenim stavcima 2. i 5. i financijskom kolateralu u skladu s uvjetima određenim stavcima 4. i 5.
   2.   Primatelj i davatelj kolaterala moraju pripadati jednoj od sljedećih kategorija:

               (a)

               javno tijelo (izuzev poduzeća s državnim jamstvom, osim ako ulaze u točke (b) do (e)), uključujući:

                           i.

                           tijela javnog sektora država članica zadužena za javni dug ili koja interveniraju u upravljanju javnim dugom; i

                           ii.

                           tijela javnog sektora država članica ovlaštena za vođenje računa za korisnike;

               (b)

               središnja banka, Europska središnja banka, Banka za međunarodne namire, multilateralna razvojna banka, kako je određena člankom 1. stavkom 19. Direktive 2000/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. ožujka 2000. o osnivanju i obavljanju aktivnosti kreditnih institucija (9), Međunarodni monetarni fond i Europska investicijska banka;

               (c)

               financijska institucija koja podliježe bonitetnom nadzoru, uključujući:

                           i.

                           kreditnu instituciju kako je određeno člankom 1. stavkom 1. Direktive 2000/12/EZ, uključujući institucije navedene u članku 2. stavku 3. te Direktive;

                           ii.

                           investicijsko društvo kako je određeno člankom 1. stavkom 2. Direktive Vijeća 93/22/EEZ od 10. svibnja 1993. o investicijskim uslugama u području vrijednosnih papira (10);

                           iii.

                           financijska institucija kako je određeno člankom 1. stavkom 5. Direktive 2000/12/EZ;

                           iv.

                           osiguravajuće poduzeće kako je određeno u članku 1. točki (a) Direktive Vijeća 92/49/EEZ od 18. lipnja 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa o direktnom osiguranju osim životnog osiguranja (11) te poduzeće za životno osiguranje kako je definirano člankom 1. točkom (a) Direktive Vijeća 92/96/EEZ od 10. studenoga 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa o direktnom životnom osiguranju (12);

                           v.

                           poduzeće za zajedničko ulaganje u prenosive vrijednosne papire kako je određeno člankom 1. stavkom 2. Direktive Vijeća 85/611/EEZ od 20. prosinca 1985. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na subjekte za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (13);

                           vi.

                           društvo za upravljanje kako je određeno člankom 1.a točkom (2) Direktive 85/611/EEZ;

               (d)

               Glavna stranka, posrednik za namire ili klirinška kuća, kako su određeni u članku 2. točkama (c), (d), odnosno (e) Direktive 98/26/EZ, uključujući i slične institucije regulirane nacionalnim pravom koje djeluju na tržištima budućnosnica, opcija i derivata u onoj mjeri koja nije obuhvaćena tom Direktivom, te osoba, osim fizičke osobe, koja djeluje kao povjerenik ili opunomoćenik u ime jedne ili više osoba, uključujući držatelja obveznica ili drugih oblika sekuritiziranog duga ili bilo koja druga institucija definirana u točkama (a) do (d);

               (e)

               osoba, osim fizičke osobe, uključujući i poduzeća i partnerstva bez pravne osobnosti, pod uvjetom da je druga stranka jedna od institucija definirana u točkama (a) do (d).

         3.   Države članice mogu iz područja primjene ove Direktive isključiti ugovore o financijskom kolateralu u kojima je jedna od ugovornih stranaka osoba navedena u stavku 2. točki (e).
   Ako države članice upotrijebe ovu mogućnost, o tome obavješćuju Komisiju koja o tome obavješćuje ostale države članice.

               4.

                           (a)

                           Financijski kolateral mora se sastojati od gotovine ili financijskih instrumenata.

                           (b)

                           Države članice mogu iz područja primjene ove Direktive isključiti financijski kolateral koji se sastoji od dionica davatelja kolaterala, dionica u povezanim poduzećima u smislu sedme Direktive Vijeća 83/349/EEZ od 13. lipnja 1983. o konsolidiranim financijskim izvještajima (14) i dionicama u poduzećima čija je isključiva svrha posjedovanje proizvodnih sredstava neophodnih za poslovanje davatelja kolaterala ili posjedovanje nekretnina.

         5.   Ova se Direktiva primjenjuje na financijski kolateral nakon njegova davanja i ako se to davanje može dokazati u pisanom obliku.
   Kao dokaz davanja financijskog kolaterala, mora se omogućiti identifikacija tog financijskog kolaterala. U tom smislu, dovoljno je dokazati da je kolateral u elektroničkim vrijednosnim papirima uplaćen na relevantni račun ili da je položen na taj račun te da je gotovinski kolateral uplaćen ili da je položen na za to određeni račun.
   Ova Direktiva se primjenjuje na ugovore o financijskom kolateralu ako taj ugovor postoji u pisanom obliku ili u nekom drugom pravno ekvivalentnom obliku.
   Članak 2.
   Definicije
   1.   Za potrebe ove Direktive:

               (a)

               „ugovor o financijskom kolateralu” znači ugovor o financijskom kolateralu s prijenosom prava vlasništva ili ugovor o financijskom kolateralu u vrijednosnim papirima bilo da su obuhvaćeni glavnim ugovorom ili općim uvjetima;

               (b)

               „ugovor o financijskom kolateralu s prijenosom prava vlasništva” znači ugovor, uključujući i ugovore o povratnoj kupnji, sukladno kojem davatelj kolaterala prenosi puno pravo vlasništva nad financijskim kolateralom primatelju kolaterala u svrhu osiguranja ili nekog drugog načina namirivanja relevantnih financijskih obveza;

               (c)

               „ugovor o financijskom kolateralu u vrijednosnim papirima” znači ugovor u skladu s kojim davatelj kolaterala osigurava kolateral u obliku vrijednosnih papira u korist primatelja kolaterala ili neposredno primatelju kolaterala, a gdje puno vlasništvo nad financijskim kolaterala zadržava davatelj kolaterala kad se stekne založno pravo;

               (d)

               „gotovina” znači novac uplaćen na račun u bilo kojoj valuti ili slični zahtjevi za isplatu novca, kao što su depoziti na tržištu novca;

               (e)

               „financijski instrumenti” znači dionice u društvima i ostali vrijednosni papiri jednaki dionicama u društvima i obveznice te drugi oblici dužničkih instrumenata, ako se istima može trgovati na tržištu kapitala, te bilo koji drugi vrijednosni papiri kojima se inače trguje te koji donose pravo stjecanja takvih dionica, obveznica ili drugih vrijednosnih papira upisom, kupnjom ili razmjenom, ili koji dovode do gotovinske namire (isključujući instrumente plaćanja), uključujući udjele u subjektima za zajednička ulaganja, instrumentima tržišta novca i potraživanja vezana uz sve gore navedeno, prava nad gore navedenim ili s obzirom na gore navedeno;

               (f)

               „relevantne financijske obveze” znači obveze osigurane ugovorom o financijskom kolateralu koje daju pravo na gotovinsku namiru i/ili prijenos financijskih instrumenata.
               Relevantne financijske obveze mogu se sastojati od ili mogu uključivati sljedeće:

                           i.

                           sadašnje ili buduće, stvarne, potencijalne ili očekivane obveze (uključujući i obveze proizašle na temelju glavnog ili sličnog ugovora);

                           ii.

                           obveze prema primatelju kolaterala od strane bilo koje osobe osim davatelja kolaterala; ili

                           iii.

                           obveze određenog razreda ili vrste koje se povremeno pojavljuju;

               (g)

               „kolateral u elektroničkim vrijednosnim papirima” znači financijski kolateral dan u okviru ugovora o financijskom kolateralu koji se sastoji od financijskih instrumenata, nad kojima je pravo vlasništva iskazano uknjižbama u registar ili računom kojeg održava posrednik ili netko u njegovo ime;

               (h)

               „relevantni račun” znači, kad je riječ o kolateralu u elektroničkim vrijednosnim papirima koji podliježe ugovoru o financijskom kolateralu, registar ili račun, koji može voditi primatelj kolaterala, u kojeg se vrše uknjižbe te putem kojeg je kolateral u elektroničkim vrijednosnim papirima dan primatelju kolaterala;

               (i)

               „ekvivalentni kolateral” znači:

                           i.

                           kad je riječ o gotovini, sredstvo plaćanja istog iznosa i u istoj valuti;

                           ii.

                           kad je riječ o financijskim instrumentima, financijski instrumenti od istog izdavatelja ili dužnika, koji su dio iste emisije ili razreda te iste nominalne vrijednosti, valute i opisa, ili druga sredstva, ako ugovor o financijskom kolateralu omogućuje prijenos tih sredstava u slučaju događaja vezanog uz bilo koje financijske instrumente koji čine financijski kolateral ili događaja koji na njih utječe;

               (j)

               „postupak likvidacije” znači skupni postupak koji uključuje unovčenje sredstava i podjelu prihoda vjerovnicima, dioničarima ili članovima, kako je primjereno, koji uključuje intervenciju upravnih ili pravosudnih vlasti, uključujući i slučajeve u kojima se taj postupak prekida nagodbom ili drugom sličnom mjerom, bilo da je postupak likvidacije temeljen na nesolventnosti te bio on dobrovoljan ili prisilan;

               (k)

               „mjere reorganizacije” znači mjere koje uključuju intervenciju upravnih ili pravosudnih tijela čiji je cilj sačuvati ili obnoviti financijsku situaciju i koje utječu na ranije postojeća prava trećih stranaka, uključujući, no ne ograničavajući se na, mjere koje uključuju suspenzije plaćanja, suspenzije provedbenih mjera ili smanjenje potraživanja;

               (l)

               „događaj izvršenja” je slučaj neispunjavanja obveza ili bilo koji sličan događaj sukladno dogovoru između ugovornih stranaka, u slučaju kojeg, sukladno odredbama ugovora o financijskom kolaterala ili primjenom prava, primatelj kolaterala ima pravo unovčiti ili zaplijeniti financijski kolateral ili stupa na snagu odredba o konačnom netiranju;

               (m)

               „pravo uporabe” je pravo primatelja kolaterala na uporabu i raspolaganje financijskim kolateralom u skladu s ugovorom o financijskom kolateralu kao njegov vlasnik u skladu s odredbama ugovora o financijskom kolateralu u vrijednosnim papirima;

               (n)

               „odredba o konačnom netiranju” je odredba ugovora o financijskom kolateralu, ili ugovora koji uključuje financijski kolateral, ili, u nedostatku takve odredbe, svaka zakonska odredba kojom se, u slučaju nekog događaja izvršenja, izazvanog operacijom netiranja, usklađivanja ili na neki drugi način:

                           i.

                           obveze stranaka ubrzavaju kako bi odmah dospjele i kako bi se izrazile kao obveza plaćanja iznosa koji predstavlja njihovu procijenjenu trenutnu vrijednost, ili se ukidaju i zamjenjuju obvezom plaćanja tog iznosa; i/ili

                           ii.

                           obavlja obračun dospjelih iznosa jedne stranke prema drugoj u smislu ovih obveza te je stranka koja drugoj stranci duguje veći iznos dužna platiti neto iznos koji odgovara saldu tog računa.

         2.   Upućivanja u ovoj Direktivi na „davanje” financijskog kolaterala odnose se na davanje, prenošenje, držanje, upisivanje ili drugo označivanje kolaterala da je u posjedu ili pod kontrolom primatelja kolaterala ili osobe koja djeluje u ime primatelja kolaterala. Pravo zamjene ili podizanja viška financijskog kolaterala u korist davatelja kolaterala ne dovodi u pitanje davanje financijskog kolaterala primatelju kako je navedeno u ovoj Direktivi.
   3.   Upućivanja u ovoj Direktivi na „pisanje” uključuju bilježenje elektroničkim putem i na bilo koji drugi trajni medij.
   Članak 3.
   Formalni zahtjevi
   1.   Države članice ne zahtijevaju da stvaranje, valjanost, perfekcija, izvršivost ili prihvatljivost kao dokaz ugovora o financijskom kolateralu ili davanje financijskog kolaterala u okviru ugovora o financijskom kolateralu ovisi o izvršenju nekog formalnog akta.
   2.   Stavak 1. ne dovodi u pitanje primjenu ove Direktive na financijski kolateral tek kada je on dan i ako se to davanje može dokazati u pisanom obliku i ako se ugovor o financijskom zalogu može dokazati u pisanom obliku ili na pravno ekvivalentan način.
   Članak 4.
   Izvršenje ugovora o financijskom kolateralu
   1.   Države članice se brinu da u slučaju događaja izvršenja, primatelj kolaterala bude u mogućnosti unovčiti na sljedeće načine financijski kolateral dan u okviru i podložan odredbama utvrđenim ugovorom o financijskom kolateralu u vrijednosnim papirima:

               (a)

               financijski instrumenti, prodajom ili zapljenom i prebijanjem njihove vrijednosti s relevantnom financijskom obvezom ili primjenom njihove vrijednosti u podmirivanju tih financijskih obveza;

               (b)

               gotovina, prebijanjem iznosa s relevantnom financijskom obvezom ili primjenom njihove vrijednosti u podmirivanju tih financijskih obveza.

         2.   Zapljena je moguća isključivo:

               (a)

               ako je tako dogovoreno između obiju stranaka potpisnica ugovora o financijskom kolateralu u vrijednosnim papirima; i

               (b)

               ako su se stranke u ugovoru o financijskom kolateralu u vrijednosnim papirima složile oko određivanja vrijednosti financijskih instrumenata.

         3.   Države članice koje ne dopuštaju zapljenu na dan 27. lipnja 2002. nisu je obvezne priznati.
   Ako koriste ovu opciju, države članice o tome obavješćuju Komisiju koja o tome obavješćuje ostale države članice.
   4.   Načini unovčavanja financijskog kolaterala navedeni u stavku 1., podložni odredbama ugovora o financijskom kolateralu u vrijednosnim papirima, ne podliježu sljedećim zahtjevima:

               (a)

               da obavijest o namjeri unovčavanja mora biti prethodno dana;

               (b)

               da uvjete unovčavanja mora odobriti bilo koji sud, javni službenik ili neka druga osoba;

               (c)

               da se unovčenje provodi putem javne dražbe ili na bilo koji drugi propisani način; ili

               (d)

               da mora proći dodatno razdoblje.

         5.   Države članice osiguravaju da ugovor o financijskom kolateralu može stupiti na snagu u skladu sa svojim odredbama bez obzira na početak ili nastavak postupka likvidacije ili mjera reorganizacije koje se odnose na davatelja ili primatelja kolaterala.
   6.   Ovaj članak te članci 5., 6. i 7. ne dovode u pitanje uvjete nacionalnog prava u smislu da unovčenje ili određivanje vrijednosti financijskog kolaterala i izračunavanje relevantnih financijskih obveza bude obavljeno na poslovno razuman način.
   Članak 5.
   Pravo uporabe financijskog kolaterala u okviru ugovora o financijskom kolateralu u vrijednosnim papirima
   1.   Ako odredbe ugovora o financijskom kolateralu u vrijednosnim papirima dopuštaju, države članice osiguravaju primatelju kolaterala pravo uporabe financijskog kolaterala danog u okviru ugovora o financijskom kolateralu.
   2.   Ako primatelj kolaterala iskoristi pravo uporabe, on time stvara obvezu prijenosa odgovarajućeg kolaterala kako bi zamijenio izvorni financijski kolateral najkasnije do roka za izvršenje relevantnih financijskih obveza obuhvaćenim ugovorom o financijskom kolateralu u vrijednosnim papirima.
   Isto tako, primatelj kolaterala na dan izvršenja relevantnih financijskih obveza ili prenosi odgovarajući kolateral ili, ako odredbe ugovora o financijskom kolateralu u vrijednosnim papirima to dopuštaju, prebija vrijednost odgovarajućeg kolaterala ili primjenjuje tu vrijednost u podmirivanju relevantnih financijskih obveza.
   3.   Ekvivalentni kolateral prenesen pri podmirivanju obveze kao što je navedeno u stavku 2., prvom podstavku, podliježe istom ugovoru o financijskom kolateralu u vrijednosnim papirima koji je regulirao izvorni financijski kolateral te se njime postupa isto kao da je dan u okviru ugovora o financijskom kolateralu u vrijednosnim papirima u isto vrijeme kad je dan i prvobitni financijski kolateral.
   4.   Države članice osiguravaju da u slučaju da primatelj kolaterala upotrijebi financijski kolateral u skladu s ovim člankom prava primatelja kolaterala u okviru ugovora o financijskom kolateralu u vrijednosnim papirima ne postanu nevažeća ili neizvršiva u odnosu na financijski kolateral koji primatelj kolaterala prenosi pri podmirivanju obveze kako je navedeno u stavku 2. prvom podstavku.
   5.   U slučaju da dođe do događaja izvršenja dok je obveza navedena u stavku 2. prvom podstavku još nepodmirena, ta obveza može podleći odredbi o konačnom netiranju.
   Članak 6.
   Priznavanje ugovora o financijskom kolateralu s prijenosom prava vlasništva
   1.   Države članice osiguravaju da ugovor o financijskom kolateralu s prijenosom prava vlasništva može stupiti na snagu u skladu sa svojim odredbama.
   2.   U slučaju da dođe do događaja izvršenja dok je obveza primatelja kolaterala da prenese odgovarajući kolateral u okviru ugovora o financijskom kolateralu s prijenosom prava vlasništva još nepodmirena, ta obveza može postati predmetom odredbe o konačnom netiranju.
   Članak 7.
   Priznavanje odredbi o konačnom netiranju
   1.   Države članice osiguravaju da odredba o konačnom netiranju može stupiti na snagu u skladu sa svojim odredbama:

               (a)

               neovisno o početku ili nastavku postupka likvidacije ili mjera reorganizacije nad davateljem i/ili primateljem kolaterala; i/ili

               (b)

               neovisno o bilo kojoj navodnoj zadaći, sudsku ili drugu obvezu ili drugo raspolaganje tim pravima ili vezano uz ta prava.

         2.   Države članice osiguravaju da izvršenje odredbe o konačnom netiranju ne podliježe uvjetima navedenima u članku 4. stavku 4., osim ako se ugovorne stranke dogovore drukčije.
   Članak 8.
   Neprimjena nekih odredbi o nesolventnosti
   1.   Države članice osiguravaju da se ugovor o financijskom kolateralu, kao i davanje financijskog kolaterala u okviru takvog ugovora, ne može proglasiti nevaljanim ili ništavim ili se poništiti samo na temelju činjenice da je ugovor o financijskom kolateralu sklopljen ili da je financijski kolateral dan:

               (a)

               na dan početka postupka likvidacije ili mjera reorganizacije, ali prije naloga ili dekreta kojim ti postupci ili mjere započinju; ili

               (b)

               u propisanom razdoblju prije početka, i određenom u odnosu na početak takvog postupka ili mjera, ili u odnosu na izdavanje svakog naloga ili dekreta, ili poduzimanje drugog djelovanja ili u slučaju nekog drugog događaja za vrijeme takvih postupaka ili mjera.

         2.   Države članice osiguravaju, ako je sastavljen ugovor o financijskom kolateralu ili postoje relevantne financijske obveze, ili je financijski kolateral dan istog dana, ali nakon početka postupka likvidacije ili mjera reorganizacije, da on bude pravno izvršiv i obvezujući za treće stranke ako primatelj kolaterala može dokazati da nije bio svjestan, niti je trebao biti svjestan, početka takvih postupaka ili mjera.
   3.   Ako ugovor o financijskom kolateralu uključuje:

               (a)

               obvezu davanja financijskog kolaterala ili dodatnog financijskog kolaterala kako bi se uzele u obzir promjene vrijednosti financijskog kolaterala ili iznosa relevantnih financijskih obveza; ili

               (b)

               pravo na povlačenje financijskog kolaterala po davanju financijskog kolaterala gotovo iste vrijednosti zamjenom ili razmjenom;

         države članice osiguravaju da se davanje financijskog kolaterala, dodatnog financijskog kolaterala ili zamjenskog ili rezervnog financijskog kolaterala u okviru takve obveze ili prava ne smatra nevaljanim ili poništenim ili ništavim samo na temelju sljedećeg:

               i.

               ako je kolateral dan na dan početka postupka likvidacije ili mjera reorganizacije, ali prije izdavanja naloga ili dekreta kojim započinju takvi postupci ili mjere, ili u propisanom razdoblju prije početka, i definiran u odnosu na početak postupka likvidacije ili mjera reorganizacije, ili u odnosu na izdavanje naloga ili dekreta ili poduzimanja drugog djelovanja ili u slučaju nekog drugog događaja za vrijeme tih postupaka ili mjera; i/ili

               ii.

               ako su relevantne financijske obveze stvorene prije dana davanja financijskog kolaterala, dodatnog financijskog kolaterala ili zamjenskog ili rezervnog financijskog kolaterala.

         4.   Ne dovodeći u pitanje stavke 1., 2. i 3., ova Direktiva ne utječe na opće odredbe nacionalnog prava o nesolventnosti u odnosu na poništenje transakcija započetih u propisanom roku navedenog u stavku 1. točki (b) i u stavku 3. alineji (i).
   Članak 9.
   Sukob zakona
   1.   Sva pitanja vezana uz probleme obuhvaćene stavkom 2. koja se odnose na kolateral u elektroničkim vrijednosnim papirima podliježu pravu zemlje u kojoj se vodi dotični račun. Uputa na pravo neke zemlje je uputa na njezino domaće pravo, zanemarujući svaku odredbu prema kojoj je, pri odlučivanju o dotičnom pitanju, potrebno upućivati na pravo neke druge zemlje.
   2.   Pitanja obuhvaćena stavkom 1. su:

               (a)

               pravna priroda i učinci vlasništva kolaterala u elektroničkim vrijednosnim papirima;

               (b)

               uvjeti perfekcije ugovora o financijskom kolateralu koji se odnosi na kolateral u elektroničkim vrijednosnim papirima i davanje kolaterala u elektroničkim vrijednosnim papirima u okviru takvog ugovora, i općenitije, dovršavanje potrebnih koraka kako bi takav ugovor i davanje kolateral imali učinak u odnosu na treće stranke;

               (c)

               ako je vlasništvo ili interes neke osobe nad kolateralom u elektroničkim vrijednosnim papirima dovedeno u pitanje nekim spornim vlasništvom ili interesom ili je njemu podređen, ili je došlo do stjecanja u dobroj vjeri;

               (d)

               koraci potrebni za unovčenje kolaterala u elektroničkim vrijednosnim papirima nakon događaja izvršenja.

         Članak 10.
   Izvješće Komisije
   Najkasnije do 27. prosinca 2006. Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću o primjeni ove Direktive, posebno o primjeni članka 1. stavka 3., članka 4. stavka 3. i članka 5., uz prijedloge izmjena prema potrebi.
   Članak 11.
   Provedba
   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 27. prosinca 2003. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kada države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Države članice određuju načine tog upućivanja.
   Članak 12.
   Stupanje na snagu
   Ova Direktiva stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europskih zajednica.
   Članak 13.
   Adresati
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 6. lipnja 2002.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         P. COX

            Za Vijeće

            Predsjednik

         A. M. BIRULÉS Y BERTRÁN

      (1)  SL C 180 E, 26.6.2001., str. 312.

      (2)  SL C 196, 12.7.2001., str. 10.

      (3)  SL C 48, 21.2.2002., str. 1.

      (4)  Mišljenje Europskog parlamenta od 13. prosinca 2001. (još nije objavljeno u Službenom listu), Zajedničko stajalište Vijeća od 5. ožujka 2002. (još nije objavljeno u Službenom listu) i Odluka Europskog parlamenta od 15. svibnja 2002.

      (5)  SL L 166, 11.6.1998., str. 45.

      (6)  SL L 125, 5.5.2001., str. 15.

      (7)  SL L 110, 20.4.2001., str. 28.

      (8)  SL L 160, 30.6.2000., str. 1.

      (9)  SL L 126, 26.5.2000., str. 1. Direktiva kako je izmijenjena Direktivom 2000/28/EZ (SL L 275, 27.10.2000., str. 37.).

      (10)  SL L 141, 11.6.1993., str. 27. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 2000/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 290, 17.11.2000., str. 27.).

      (11)  SL L 228, 11.8.1992., str. 1. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 2000/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća.

      (12)  SL L 360, 9.12.1992., str. 1. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 2000/64/EZ Europskog parlamenta i Vijeća.

      (13)  SL L 375, 31.12.1985., str. 3. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 2001/108/EZ Europskog parlamenta i Vijeća. (SL L 41, 13.2.2002., str. 35.).

      (14)  SL L 193, 18.7.1983., str. 1. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 2001/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 283, 27.10.2001., str. 28.).