title: Direktiva Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP

text:
               05/Sv. 004

               HR

               Službeni list Europske unije

               228

         31999L0070

               L 175/43

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               28.06.1999.

      DIREKTIVA VIJEĆA 1999/70/EZ
   od 28. lipnja 1999.
   o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 139. stavak 2.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   budući da:

               (1)

               nakon stupanja na snagu Ugovora iz Amsterdama, u članke od 136. do 139. Ugovora o osnivanju Europske zajednice uključuju se odredbe Sporazuma o socijalnoj politici priloženog Protokolu o socijalnoj politici uz Ugovor o osnivanju Europske zajednice.

               (2)

               Poslodavci i radnici (socijalni partneri), u skladu s člankom 139. stavkom 2. Ugovora mogu zajednički zahtijevati da se sporazumi na razini Zajednice provedu odlukom Vijeća na prijedlog Komisije.

               (3)

               U točki 7. Povelje Zajednice o temeljnim socijalnim pravima radnika navodi se, među ostalim, da „ostvarenje unutarnjeg tržišta mora dovesti do poboljšanja životnih i radnih uvjeta radnika u Europskoj zajednici. Taj proces mora biti posljedica usklađivanja ovih uvjeta, pri čemu se zadržavaju poboljšanja, posebno u pogledu načina zapošljavanja različitih od ugovora o radu na neodređeno vrijeme, kao što su ugovori o radu na određeno vrijeme, rad s nepunim radnim vremenom, privremeni rad i sezonski rad”.

               (4)

               Vijeće nije uspjelo postići dogovor o prijedlogu Direktive o određenim radnim odnosima u pogledu poremećaja tržišnog natjecanja (1) niti o prijedlogu Direktive o određenim radnim odnosima u pogledu uvjeta rada (2).

               (5)

               U zaključcima Europskog vijeća iz Essena naglašena je potreba za poduzimanjem mjera s ciljem „povećanja rasta intenziteta zapošljavanja, posebno putem fleksibilnije organizacije rada, na način koji zadovoljava želje poslodavaca i zahtjeve tržišnog natjecanja”.

               (6)

               Rezolucija Vijeća od 9. veljače 1999. o Smjernicama za zapošljavanje iz 1999. poziva socijalne partnere na svim odgovarajućim razinama da sklope sporazume o modernizaciji organizacije rada, uključujući fleksibilne oblike rada, s ciljem postizanja produktivnosti i konkurentnosti poduzeća te postizanja potrebne ravnoteže između fleksibilnosti i sigurnosti.

               (7)

               Komisija se, u skladu s člankom 3. stavkom 2. Sporazuma o socijalnoj politici, savjetovala s poslodavcima i radnicima o mogućem smjeru djelovanja Zajednice u pogledu fleksibilnog radnog vremena i sigurnosti radnog mjesta.

               (8)

               Komisija je nakon tog razgovora utvrdila da je akcija Zajednice poželjna te se u skladu s člankom 3. stavkom 3. navedenog Sporazuma još jednom savjetovala s poslodavcima i radnicima o sadržaju predviđenog prijedloga.

               (9)

               Opće međusektorske organizacije, i to Unija industrijskih saveza europskih poslodavaca (UNICE), Europski centar poduzeća s javnim sudjelovanjem (CEEP) i Europska konfederacija sindikata (ETUC), obavijestile su Komisiju zajedničkim pismom od 23. ožujka 1998. o svojoj želji da pokrenu postupak predviđen u članku 4. spomenutog Sporazuma; u zajedničkom pismu od Komisije su zatražile produljenje razdoblja u trajanju od tri mjeseca; Komisija je udovoljila ovom zahtjevu i produljila razdoblje pregovaranja do 30. ožujka 1999.

               (10)

               Spomenute organizacije sklopile su 18. ožujka 1999. Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme; uputile su Komisiji svoj zajednički zahtjev da se Okvirni sporazum provede odlukom Vijeća na prijedlog Komisije, u skladu s člankom 4. stavkom 2. Sporazuma o socijalnoj politici.

               (11)

               Vijeće je u svojoj Rezoluciji od 6. prosinca 1994. o „određenim vidovima socijalne politike Europske unije: doprinos gospodarskoj i socijalnoj konvergenciji u Uniji” (3), pozvalo poslodavce i radnike da iskoriste mogućnost za sklapanje sporazuma, budući da su oni u pravilu bliži društvenoj stvarnosti i društvenim problemima.

               (12)

               Stranke potpisnice su u preambuli Okvirnog sporazuma o radu s nepunim radnim vremenom, zaključenog 6. lipnja 1997., najavile svoju namjeru o razmatranju potrebe za sličnim sporazumima u pogledu ostalih oblika fleksibilnog rada.

               (13)

               Poslodavci i radnici željeli su posvetiti posebnu pozornost radu na određeno vrijeme, dok su istodobno izrazili namjeru o razmatranju potrebe za sličnim sporazumom u pogledu privremenog rada putem agencije za zapošljavanje.

               (14)

               Stranke potpisnice željele su zaključiti Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme, utvrđujući opća načela i minimalne zahtjeve za ugovore o radnim odnosima i radu na određeno vrijeme; potpisnice su iskazale želju za poboljšanjem kvalitete rada na određeno vrijeme putem osiguranja primjene načela nediskriminacije te za uspostavljanjem okvira za sprečavanje zlouporaba koje proizlaze iz uzastopne primjene ugovora o radu ili radnih odnosa na određeno vrijeme.

               (15)

               Odgovarajući instrument za primjenu Okvirnog sporazuma je direktiva, u smislu članka 249. Ugovora; direktiva obvezuje države članice u pogledu rezultata koje treba postići, dok im ostavlja izbor oblika i načina.

               (16)

               U skladu s načelima supsidijarnosti i proporcionalnosti, predviđenima u članku 5. Ugovora, ciljeve ove Direktive ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego ih se može na bolji način ostvariti na razini Zajednice; ova Direktiva se ograničava na minimum onog što je potrebno za postizanje tih ciljeva i ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.

               (17)

               U pogledu pojmova koji se koriste u Okvirnom sporazumu, a koji u njemu nisu posebno definirani, ova Direktiva omogućuje državama članicama da te pojmove definiraju u skladu s pravom ili praksom pojedine države, kao što je to slučaj s drugim direktivama o socijalnim pitanjima u kojima se koriste slični pojmovi, pod uvjetom da su te definicije u skladu sa sadržajem Okvirnog sporazuma.

               (18)

               Komisija je izradila prijedlog Direktive u skladu sa svojom Komunikacijom od 14. prosinca 1993. koja se odnosi na primjenu sporazuma o socijalnoj politici i svojom Komunikacijom od 20. svibnja 1998. o prilagodbi i poticanju socijalnog dijaloga na razini Zajednice, uzimajući u obzir zastupljenost ugovornih stranaka, njihov mandat i zakonitost svake od odredaba Okvirnog sporazuma; ugovorne su stranke zajedno dostatno zastupljene.

               (19)

               Komisija je obavijestila Europski parlament i Gospodarski i socijalni odbor dostavljajući im tekst sporazuma, popraćen prijedlogom Direktive te pisanim obrazloženjima, u skladu sa svojom komunikacijom o provedbi Protokola o socijalnoj politici.

               (20)

               Europski parlament je 6. svibnja 1999. usvojio Rezoluciju o Okvirnom sporazumu između socijalnih partnera.

               (21)

               Provedba Okvirnog sporazuma pridonosi postizanju ciljeva iz članka 136. Ugovora,

         DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Svrha je ove Direktive staviti na snagu Okvirni sporazum o ugovorima o radu na određeno vrijeme, zaključen 18. ožujka 1999. između općih međusektorskih organizacija (ETUC, UNICE i CEEP), koji je u Prilogu ovoj Direktivi.
   Članak 2.
   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 10. srpnja 2001. ili osiguravaju da najkasnije do tog datuma poslodavci i radnici sporazumno uvedu potrebne mjere, dok se od država članica zahtijeva da poduzmu sve potrebne mjere, kako bi u svakom trenutku mogle zajamčiti ostvarivanje rezultata predviđenih ovom Direktivom. O tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Ako je potrebno, a nakon savjetovanja s poslodavcima i radnicima, države članice imaju na raspolaganju dodatnih najduže godinu dana, u slučaju postojanja posebnih poteškoća ili provedbe putem kolektivnog ugovora. O ovim okolnostima odmah obavješćuju Komisiju.
   Prilikom usvajanja odredaba iz prvog stavka, te odredbe sadrže uputu na ovu Direktivu ili se prilikom njihove službene objave uz njih navodi takva uputa. Države članice određuje načine tog upućivanja.
   Članak 3.
   Ova Direktiva stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europskih zajednica.
   Članak 4.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Luxembourgu 28. lipnja 1999.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         M. NAUMANN

      (1)  SL C 224, 8.9.1990., str. 6. i SL C 305, 5.12.1990., str. 8.

      (2)  SL C 224, 8.9.1990., str. 4.

      (3)  SL C 368, 23.12.1994., str. 6.
   PRILOG

      ETUC-UNICE-CEEP
      Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme

         Preambula

      Ovaj Okvirni sporazum prikazuje koju ulogu mogu igrati socijalni partneri u Europskoj strategiji zapošljavanja, usvojenoj na izvanrednom sastanku na vrhu 1997. u Luxembourgu te, nakon Okvirnog sporazuma o radu u nepunom radnom vremenu, predstavlja daljnji doprinos u postizanju bolje ravnoteže između „fleksibilnosti radnog vremena i sigurnosti radnika”.
      Stranke ovog Sporazuma priznaju da ugovori o radu na neodređeno vrijeme predstavljaju i da će i nadalje predstavljati osnovni oblik radnog odnosa između poslodavaca i radnika. One također priznaju da ugovori o radu na određeno vrijeme, u određenim okolnostima, odgovaraju potrebama i poslodavaca i radnika.
      U ovom Sporazumu utvrđuju se opća načela i minimalni zahtjevi u vezi s radom na određeno vrijeme, pri čemu se prilikom njihove detaljne primjene mora voditi računa o posebnim nacionalnim, sektorskim i sezonskim uvjetima. Sporazum prikazuje pripremljenost socijalnih partnera da uspostave opći okvir za osiguranje jednakog postupanja s radnicima zaposlenima na određeno vrijeme, kako bi ih se zaštitilo od diskriminacije te za korištenje ugovora o radu na određeno vrijeme u skladu s načelima koja su prihvatljiva za poslodavce i radnike.
      Ovaj Sporazum primjenjuje se na radnike zaposlene na određeno vrijeme, izuzimajući one radnike koje je agencija za privremeno zapošljavanje stavila na raspolaganje korisničkom poduzeću. Namjera je stranaka razmotriti potrebu za sličnim sporazumom u pogledu privremenog zapošljavanja putem agencije.
      Ovaj Sporazum odnosi se na uvjete zapošljavanja radnika zaposlenih na određeno vrijeme, pri čemu se dopušta da o pitanjima koja se odnose na obvezno socijalno osiguranje odlučuju države članice. U tom pogledu socijalni partneri ističu Deklaraciju o zapošljavanju usvojenu na Europskom vijeću u Dublinu 1996., u kojoj je, među ostalim, naglašena potreba razvoja sustava socijalne sigurnosti, koji su više naklonjeni zapošljavanju, putem „razvijanja sustava socijalne sigurnosti koji će se moći prilagoditi novim oblicima rada i koji će osobama koje obavljaju takav rad osigurati odgovarajuću zaštitu.” Stranke ovog Sporazuma ponavljaju gledište izraženo u Sporazumu o radu s nepunim radnim vremenom iz 1997., prema kojem bi države članice trebale provesti ovu Deklaraciju bez odlaganja.
      Osim toga, utvrđeno je da su u profesionalnim sustavima socijalne zaštite potrebne inovacije radi prilagodbe sadašnjim uvjetima, a posebno kako bi se predvidjela prenosivost prava.
      ETUC, UNICE i CEEP zahtijevaju od Komisije da podnese ovaj Okvirni sporazum Vijeću na odlučivanje, kako bi ovi zahtjevi postali obvezujući u državama članicama koje su stranke Sporazuma o socijalnoj politici, koji je priložen Protokolu (br. 14) o socijalnoj politici uz Ugovor o osnivanju Europske zajednice.
      Stranke ovog Sporazuma traže od Komisije da u svom prijedlogu za provedbu ovog Sporazuma od država članica zahtijeva da donesu zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s Odlukom Vijeća, u roku od dvije godine od njezinog donošenja ili da osiguraju (1) da socijalni partneri sporazumno uvedu potrebne mjere do kraja tog razdoblja. Ako je potrebno i nakon savjetovanja sa socijalnim partnerima, te kako bi povele računa o posebnim poteškoćama ili o provedbi putem kolektivnog ugovora, države članice imaju na raspolaganju najduže dodatnih godinu dana radi usklađivanja s ovom odredbom.
      Stranke ovog Sporazuma zahtijevaju da se države članice savjetuju sa socijalnim partnerima prije podnošenja bilo kojeg zakonskog ili drugog prijedloga, radi usklađivanja s ovim Sporazumom.
      Ne dovodeći u pitanje ulogu nacionalnih sudova i Suda, stranke ovog Sporazuma zahtijevaju da im Komisija uputi na mišljenje bilo koje pitanje, koje se odnosi na tumačenje ovog Sporazuma na europskoj razini.

         Opća razmatranja

                  1.

                  Uzimajući u obzir Sporazum o socijalnoj politici, priložen Protokolu (br. 14) o socijalnoj politici uz Ugovor o osnivanju Europske zajednice te posebno članke 3., 4. i 4.2. tog Sporazuma.

                  2.

                  Budući da članak 4.2. Sporazuma o socijalnoj politici predviđa da se sporazumi zaključeni na razini Zajednice mogu primijeniti na zajednički zahtjev stranaka potpisnica odlukom Vijeća na prijedlog Komisije.

                  3.

                  Budući da je u svom drugom dokumentu o savjetovanju o fleksibilnosti radnog vremena i sigurnosti radnika Komisija najavila predlaganje pravno obvezujućih mjera Zajednice.

                  4.

                  Budući da je u svom mišljenju o prijedlogu Direktive o radu s nepunim radnim vremenom Europski parlament pozvao Komisiju da bez odgode podnese prijedloge direktiva o drugim oblicima fleksibilnog rada, kao što je rad na određeno vrijeme i privremeni rad putem agencije za zapošljavanje.

                  5.

                  Budući da je u svojim zaključcima s izvanrednog sastanka na vrhu o zapošljavanju, usvojenim u Luxembourgu, Europsko vijeće pozvalo socijalne partnere da sklope sporazume o „modernizaciji organizacije rada, uključujući fleksibilne oblike rada, s ciljem povećanja produktivnosti i konkurentnosti poduzeća te radi postizanja potrebne ravnoteže između fleksibilnosti i sigurnosti”.

                  6.

                  Budući da su ugovori o radu na neodređeno vrijeme opći oblik radnog odnosa te da doprinose kakvoći života radnika te poboljšavaju učinak.

                  7.

                  Budući da je korištenje ugovora o radu na određeno vrijeme, utemeljeno na objektivnim razlozima, način sprečavanja zlouporaba.

                  8.

                  Budući da su ugovori o radu na određeno vrijeme svojstveni za zapošljavanje u pojedinim sektorima, zanimanjima i djelatnostima koji mogu odgovarati i poslodavcima i radnicima.

                  9.

                  Budući da više od polovice radnika koji rade na određeno vrijeme u Europskoj uniji čine žene te stoga ovaj Sporazum može doprinijeti poboljšanju jednakih mogućnosti žena i muškaraca.

                  10.

                  Budući da se ovim Sporazumom od država članica i socijalnih partnera zahtijeva da sami urede primjenu njegovih općih načela, minimalnih zahtjeva i odredaba, kako bi se u obzir uzela situacija u svakoj pojedinoj državi članici i prilike u pojedinim sektorima i zanimanjima, uključujući djelatnosti sezonske naravi.

                  11.

                  Budući da se ovim Sporazumom uzima u obzir potreba za poboljšanjem uvjeta socijalne politike, kako bi se povećala konkurentnost gospodarstva Zajednice te kako bi se izbjeglo nametanje administrativnih, financijskih i pravnih ograničenja na način koji bi priječio stvaranje i razvoj malih i srednjih poduzeća.

                  12.

                  Budući da su socijalni partneri u najboljem položaju da pronađu rješenja koja odgovaraju potrebama poslodavaca i radnika te im se stoga mora dodijeliti posebna uloga u provedbi i primjeni ovog Sporazuma,

            STRANKE POTPISNICE SPORAZUMJELE SU SE:

         Svrha (članak 1.)

      Svrha ovog Okvirnog sporazuma jest:

                  (a)

                  poboljšati kvalitetu rada na određeno vrijeme osiguranjem primjene načela nediskriminacije;

                  (b)

                  ustanoviti okvir za sprečavanje zlouporaba, koje proizlaze iz primjene uzastopnih ugovora o radu ili radnih odnosa na određeno vrijeme.

         Područje primjene (članak 2.)

                  1.

                  Ovaj Sporazum se primjenjuje na radnike koji rade na određeno vrijeme, koji su sklopili ugovor o radu ili se nalaze u radnom odnosu na način utvrđen zakonom, kolektivnim ugovorima ili praksom u svakoj pojedinoj državi članici.

                  2.

                  Države članice, nakon savjetovanja sa socijalnim partnerima, i/ili socijalni partneri, mogu odlučiti da se ovaj Sporazum ne primjenjuje na:

                              (a)

                              početno strukovno osposobljavanje i programe naukovanja;

                              (b)

                              ugovore o radu i radne odnose, koji su zaključeni u okviru posebnog obrazovanja na teret države ili obrazovanja koje subvencionira država, programa integracije i programa stručne prekvalifikacije.

         Definicije (članak 3.)

                  1.

                  U smislu ovog Sporazuma pojam „radnik zaposlen na određeno vrijeme” znači osoba koja je zaključila ugovor o radu ili se nalazi u radnom odnosu, koji je sklopljen neposredno između poslodavca i radnika, a u kojem je prestanak ugovora o radu ili radnog odnosa utvrđen objektivnim okolnostima, kao što je određeni datum, dovršenje određenog posla ili nastupanje određenog događaja.

                  2.

                  U smislu ovog Sporazuma pojam „usporedivi radnik, zaposlen na neodređeno vrijeme” znači radnik koji je zaključio ugovor o radu ili se nalazi u radnom odnosu na neodređeno vrijeme, u istom poduzeću, koji obavlja isti ili slični posao/zanimanje, pri čemu se u obzir uzima stručna osposobljenost/vještine.
                  U poduzeću u kojem nema usporedivog radnika zaposlenog na neodređeno vrijeme, za usporedbu se koristi važeći kolektivni ugovor ili, ako nema primjenjivog kolektivnog ugovora, nacionalno pravo, kolektivni ugovori ili praksa.

         Načelo nediskriminacije (članak 4.)

                  1.

                  U pogledu uvjeta zapošljavanja, prema radnicima zaposlenim na određeno vrijeme ne smije se postupati na nepovoljniji način nego prema usporedivim radnicima zaposlenim na neodređeno vrijeme, jedino zato što prvi imaju ugovor ili se nalaze u radnom odnosu na određeno vrijeme, osim ako drukčije postupanje nije opravdano iz objektivnih razloga.

                  2.

                  U slučajevima kada je to prikladno, primjenjuje se načelo pro rata temporis.

                  3.

                  Način primjene ovog člana utvrđuju države članice nakon savjetovanja sa socijalnim partnerima i/ili socijalni partneri, uzimajući u obzir pravo Zajednice, nacionalno pravo, kolektivne ugovore i praksu.

                  4.

                  Vrijeme potrebno za stjecanje kvalifikacija, u vezi s posebnim uvjetima zapošljavanja, jednako je za radnike zaposlene na određeno vrijeme kao za radnike zaposlene na neodređeno vrijeme, osim u slučaju kada su različite kvalifikacije, stečene za obavljanje rada u određenom vremenu, opravdane iz objektivnih razloga.

         Mjere za sprečavanje zlouporaba (članak 5.)

                  1.

                  Kako bi spriječile zlouporabe, koje proizlaze iz uzastopnih ugovora o radu ili radnih odnosa na određeno vrijeme, države članice uvode, nakon savjetovanja sa socijalnim partnerima, u skladu s nacionalnim pravom, kolektivnim ugovorima ili praksom, i/ili socijalni partneri, kada ne postoje odgovarajuće pravne mjere za sprečavanje zlouporaba, tako da uzimaju u obzir potrebe pojedinačnih sektora i/ili kategorija radnika, jednu ili više sljedećih mjera:

                              (a)

                              objektivni razlozi kojima se opravdava obnavljanje tih ugovora ili odnosa;

                              (b)

                              najdulje ukupno trajanje uzastopnih ugovora o radu ili radnih odnosa na određeno vrijeme;

                              (c)

                              broj obnavljanja tih ugovora ili odnosa.

                  2.

                  Države članice, nakon savjetovanja sa socijalnim partnerima, i/ili socijalni partneri prema potrebi utvrđuju pod kojim uvjetima će se ugovori o radu ili radni odnosi na određeno vrijeme

                              (a)

                              smatrati „uzastopnim”;

                              (b)

                              smatrati ugovorima ili odnosima na neodređeno vrijeme.

         Obavješćivanje i mogućnosti za zapošljavanje (članak 6.)

                  1.

                  Poslodavci obavješćuju radnike zaposlene na određeno vrijeme o slobodnim radnim mjestima koja se otvaraju u poduzeću ili pogonu, kako bi im osigurali jednaku mogućnost da se pobrinu za dobivanje stalnog radnog mjesta kao i ostalim radnicima. Takve informacije daju se putem općeg priopćenja na pogodnome mjestu u poduzeću ili pogonu.

                  2.

                  Poslodavci omogućuju radnicima zaposlenima na određeno vrijeme u najvećoj mogućoj mjeri pristup odgovarajućim mogućnostima za osposobljavanje, kojima poboljšavaju svoju stručnost, razvijaju karijeru i profesionalnu mobilnost.

         Obavješćivanje i savjetovanje (članak 7.)

                  1.

                  Radnici zaposleni na određeno vrijeme uzimaju se u obzir pri izračunavanju praga iznad kojeg se predstavnička tijela radnika, predviđena nacionalnim pravom te pravom Zajednice, osnivaju u poduzeću na način na koji to zahtijevaju nacionalni propisi.

                  2.

                  Način primjene članka 7.1. definiraju države članice nakon savjetovanja sa socijalnim partnerima i/ili socijalni partneri u skladu s nacionalnim pravom, kolektivnim ugovorima ili praksom te uzimajući u obzir članak 4.1.

                  3.

                  Poslodavci moraju u najvećoj mogućoj mjeri pružiti odgovarajuće informacije o radu na određeno vrijeme u poduzeću predstavničkim tijelima radnika.

         Odredbe o provedbi (članak 8.)

                  1.

                  Države članice i/ili socijalni partneri mogu održati ili donijeti povoljnije odredbe za radnike od odredaba sadržanih u ovom Sporazumu.

                  2.

                  Ovaj Sporazum ne utječe na posebne odredbe Zajednice, a posebno odredbe Zajednice koje se odnose na jednako postupanje ili jednake mogućnosti za muškarce i žene.

                  3.

                  Provedba ovog Sporazuma nije valjana osnova za smanjivanje opće razine zaštite koja se pruža radnicima u području u kojemu se Sporazum primjenjuje.

                  4.

                  Ovaj Sporazum ne utječe na pravo socijalnih partnera da na odgovarajućoj razini, uključujući europsku, zaključuju sporazume kojima se prilagođavaju i/ili nadopunjuju odredbe ovog Sporazuma, tako da se uzimaju u obzir posebne potrebe uključenih socijalnih partnera.

                  5.

                  Sprečavanje i rješavanje sporova i radnih sporova koji proizlaze iz primjene ovog Sporazuma provodi se u skladu s nacionalnim pravom, kolektivnim ugovorima i praksom.

                  6.

                  Stranke potpisnice provest će reviziju primjene ovog Sporazuma pet godina od datuma donošenja odluke Vijeća, ako to zatraži jedna od stranaka ovog Sporazuma.

                  Fritz VERZETNITSCH

                     Predsjednik ETUC-a

                  Emilio GABAGLIO

                     Glavni tajnik ETUC-a

                  Georges JACOBS

                     Predsjednik UNICE-a

                  Dirk F. HUDIG

                     Glavni tajnik UNICE-a

                  Antonio CASTELLANO AUYANET

                     Predsjednik CEEP-a

                  Jytte FREDENSBORG

                     Glavni tajnik CEEP-a

            18. ožujka 1999.

      (1)  U smislu značenja članka 2.4. Sporazuma o socijalnoj politici, priloženog Protokolu (br. 14) o socijalnoj politici uz Ugovor o osnivanju Europske zajednice.


title: Direktiva Komisije 93/86/EEZ od 4. listopada 1993. o prilagodbi tehničkom napretku Direktive Vijeća 91/157/EEZ o baterijama i akumulatorima koji sadrže određene opasne tvari

text:
               13/Sv. 017

               HR

               Službeni list Europske unije

               5

         31993L0086

               L 264/51

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               04.10.1993.

      DIREKTIVA KOMISIJE 93/86/EEZ
   od 4. listopada 1993.
   o prilagodbi tehničkom napretku Direktive Vijeća 91/157/EEZ o baterijama i akumulatorima koji sadrže određene opasne tvari
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 75/442/EEZ od 15. srpnja 1975. o otpadu (1), kako je zadnje izmijenjena Direktivom 91/692/EEZ (2), a posebno njezin članak 18.,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 91/157/EEZ od 18. ožujka 1991. o baterijama i akumulatorima koji sadrže određene opasne tvari (3), a posebno njezin članak 10.,
   budući da treba utvrditi detaljan sustav obilježavanja predviđen člankom 4. Direktive 91/157/EEZ;
   budući da obilježavanje električnih aparata nije potrebno, jer Prilog II. Direktivi 91/157/EEZ predviđa poseban informacijski sustav za električne aparate kod kojih potrošač ne može lako odstraniti baterije ili akumulator;
   budući da je potrebno uvesti simbol iz kojeg se jasno vidi da baterije i akumulatore prema Direktivi 91/157/EEZ treba skupljati zasebno od ostaloga kućanskog otpada;
   budući da uporaba tog simbola za baterije i akumulatore prema Direktivi 91/157/EEZ mora biti zaštićena;
   budući da su mjere predviđene ovom Direktivom u skladu s mišljenjem Odbora za prilagodbu znanstvenom i tehničkom napretku zakonodavstva Zajednice o otpadu,
   DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   1.   Ova Direktiva utvrđuje detaljne odredbe o sustavu obilježavanja predviđenom člankom 4. Direktive 91/157/EEZ o baterijama i akumulatorima obuhvaćenih ovom Direktivom i proizvedenim za prodaju u Zajednici ili uvezenim u Zajednicu 1. siječnja 1994. ili nakon toga datuma.
   2.   Baterije i akumulatori iz stavka 1. koji su proizvedeni ili uvezeni u Zajednicu prije 1. siječnja 1994. mogu se do 31. prosinca 1995. staviti na tržište bez simbola predviđenih člancima 2. i 3.
   Članak 2.
   Simbol za zasebno prikupljanje sastoji se od precrtanog kontejnera za otpatke na kotačima, kako je dolje prikazan:

   Odluku o izboru simbola za baterije i akumulatore obuhvaćene Direktivom 91/157/EEZ donosi osoba odgovorna za obilježavanje kako je određeno u članku 5. ove Direktive. Obje oznake imaju istovjetno značenje u cijeloj Zajednici. Države članice izvješćuju javnost o značenju obje oznake i dodjeljuju im jednak status u nacionalnim odredbama koje se odnose na baterije i akumulatore obuhvaćene Direktivom 91/157/EEZ. Uporaba jedne ili druge oznake ne smije predstavljati sredstvo za proizvoljnu diskriminaciju ili prikriveno ograničavanje trgovine među državama članicama.
   Članak 3.
   Simbol koji prikazuje sadržaj teških metala sastoji se od kemijskih oznaka za metal o kojem je riječ, odnosno Hg, Cd ili Pb, ovisno o vrsti predmetne baterije ili akumulatora kako je opisano u Prilogu I. Direktivi 91/157/EEZ.
   Članak 4.
   1.   Simbol određen člankom 2. pokriva 3 % najveće bočne površine baterije ili akumulatora, a njezina veličina je najviše 5 × 5 cm. Kod valjkastih baterija simbol pokriva 3 % polovice površine baterije ili akumulatora, a veličina je najviše 5 × 5 cm.
   Kad je veličina baterije ili akumulatora manja od 0,5 × 0,5 cm, bateriju ili akumulator nije potrebno obilježiti, već se simbol veličine 1 × 1 cm tiska na pakiranju.
   2.   Simbol iz članka 3. tiska se ispod simbola iz članka 2. On prekriva površinu od najmanje četvrtine veličine simbola iz stavka 1. ovoga članka.
   3.   Simbol se tiska na vidljivom mjestu, te na način da je čitljiv i neizbrisiv.
   Članak 5.
   Države članice poduzimaju potrebne korake kako bi osigurale da obilježavanje bude u skladu s odredbama Direktive i da ga vrši proizvođač ili njegov ovlašteni predstavnik s poslovnim nastanom u državi članici o kojoj je riječ, ili neka druga osoba odgovorna za stavljanje u promet baterija ili akumulatora na nacionalno tržište.
   Članak 6.
   Države članice donose odgovarajuće mjere kako bi osigurale potpunu provedbu svih odredbi ove Direktive, posebno glede pridržavanja simbola iz članaka 2. i 3. Države članice utvrđuju sankcije koje se primjenjuju u slučaju kršenja mjera donesenih radi usklađivanja s ovom Direktivom; te sankcije moraju biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.
   Članak 7.
   Države članice donose potrebne mjere radi usklađivanja s ovom Direktivom najkasnije do 31. prosinca 1993. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kada države članice donesu ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   Članak 8.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 4. listopada 1993.

            Za Komisiju

         Yannis PALEOKRASSAS

            Član Komisije

      (1)  SL L 194, 25.7.1975., str. 39.

      (2)  SL L 377, 31.12.1991., str. 48.

      (3)  SL L 78, 26.3.1991., str. 38.


title: Direktiva 2004/25/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o ponudama za preuzimanje  Tekst značajan za EGP

text:
               17/Sv. 001

               HR

               Službeni list Europske unije

               141

         32004L0025

               L 142/12

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               21.04.2004.

      DIREKTIVA 2004/25/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

   od 21. travnja 2004.
   o ponudama za preuzimanje
   (Tekst značajan za EGP)
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 44. stavak 1.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   u skladu s postupkom predviđenim u članku 251. Ugovora (3),
   budući da:

               (1)

               U skladu s člankom 44. stavkom 2. točkom (g) Ugovora potrebno je uskladiti određene zaštitne mjere koje, radi zaštite interesa članica i drugih, države članice zahtijevaju od trgovačkih društava za koje je mjerodavno pravo države članice i čije su vrijednosnice uvrštene radi trgovanja na uređenom tržištu države članice, kako bi se te zaštitne mjere ujednačile u čitavoj Zajednici.

               (2)

               Potrebno je zaštititi interese držatelja vrijednosnica društava za koje je mjerodavno pravo države članice kada ta društva podliježu ponudama za preuzimanje ili promjenama kontrole i kada su barem neke od njihovih vrijednosnica uvrštene radi trgovanja na uređenom tržištu države članice.

               (3)

               Potrebno je na razini Zajednice osigurati jasnoću i transparentnost u pogledu pravnih pitanja koja treba riješiti u slučaju ponuda za preuzimanje, te spriječiti da planovi restrukturiranja društava u Zajednici budu iskrivljeni zbog arbitrarnih razlika u kulturama vođenja i upravljanja.

               (4)

               Doima se nezamislivim da bi središnje banke država članica, s obzirom na svrhe od javnog interesa kojima služe, trebale biti predmetom ponuda za preuzimanje. Budući da su, zbog povijesnih razloga, vrijednosnice nekih središnjih banaka uvrštene na uređena tržišta država članica, potrebno ih je izričito isključiti iz područja primjene ove Direktive.

               (5)

               Svaka bi država članica trebala odrediti nadležno tijelo ili tijela za nadzor tih aspekata ponuda na koje se odnosi ova Direktiva i osigurati da stranke ponude za preuzimanje postupaju u skladu s pravilima donesenim na temelju ove Direktive. Sva bi ta nadležna tijela trebala međusobno surađivati.

               (6)

               Kako bi bili učinkoviti, propisi o preuzimanjima trebali bi biti fleksibilni i omogućivati postupanje s novim okolnostima kako se one pojave, te bi u skladu s tim trebali predviđati mogućnosti iznimaka i odstupanja. Međutim, nadzorna tijela bi u primjeni svih pravila ili iznimaka ili u odobravanju svih odstupanja trebala poštovati određena opća načela.

               (7)

               Samoregulatorna tijela trebala bi imati mogućnost nadzora.

               (8)

               U skladu s općim načelima prava Zajednice, a posebno u skladu s pravom na pravično suđenje, odluke bi nadzornog tijela, u odgovarajućim okolnostima, trebale biti podložne provjeri neovisne sudske vlasti. Međutim, državama bi članicama trebalo prepustiti da odrede hoće li predvidjeti prava koja se mogu utvrditi u upravnom ili sudskom postupku, bilo u postupku protiv nadzornog tijela, bilo u postupku između stranaka ponude.

               (9)

               Države članice bi trebale poduzeti potrebne korake radi zaštite držatelja vrijednosnica, posebno onih s manjinskim udjelima, u slučaju stjecanja kontrole nad njihovim trgovačkim društvima. Države članice bi trebale osigurati takvu zaštitu obvezujući osobu koja je stekla kontrolu nad trgovačkim društvom da dâ ponudu svim držateljima vrijednosnica tog društva za sve njihove udjele po pravičnoj cijeni i prema zajedničkoj definiciji. Države članice trebale bi moći utvrditi daljnja sredstva za zaštitu interesa držatelja vrijednosnica, kao što je obveza davanja djelomične ponude u slučaju kada ponuditelj ne stječe kontrolu nad trgovačkim društvom ili obveza objave ponude istodobno sa stjecanjem kontrole nad trgovačkim društvom.

               (10)

               Obveza objave ponude svim držateljima vrijednosnica ne bi se trebala odnositi na one kontrolne udjele koji već postoje na datum stupanja na snagu nacionalnog zakonodavstva donesenog na temelju ove Direktive.

               (11)

               Obveza davanja ponude za preuzimanje ne bi se trebala primjenjivati u slučaju stjecanja vrijednosnica bez prava glasa na redovnoj glavnoj skupštini. Države članice bi, međutim, trebale moći predvidjeti da se obveza davanja ponude svim držateljima vrijednosnica ne odnosi samo na vrijednosnice s pravom glasa, nego i na vrijednosnice koji daju pravo glasa samo u određenim okolnostima ili koji ne daju pravo glasa.

               (12)

               Radi smanjenja opsega zloporabe povlaštenih informacija, ponuditelj bi trebao biti obvezan objaviti njegovu odluku o davanju ponude u najkraćem mogućem roku i nadzorno tijelo izvijestiti o ponudi.

               (13)

               Držatelji vrijednosnica trebali bi biti uredno obaviješteni o uvjetima ponude putem isprave o ponudi. Predstavnici zaposlenika trgovačkog društva, ili ako ih nema, izravno zaposlenici, također trebaju primiti odgovarajuće podatke.

               (14)

               Trebalo bi regulirati rok za prihvat ponude.

               (15)

               Nadzorna bi tijela, radi zadovoljavajućeg obavljanja svojih funkcija, trebala moći u svakom trenutku zahtijevati od stranaka ponude da dostave podatke koji se na njih odnose, te da surađuju i da bez odgode, na učinkovit i djelotvoran način, dostave podatke drugim nadležnim tijelima koja nadziru tržišta kapitala.

               (16)

               Radi sprečavanja radnji koje bi mogle onemogućiti ponudu, ovlasti uprave ciljnog trgovačkog društva da obavlja poslove iznimne prirode trebale bi biti ograničene, bez neopravdanog sprečavanja ciljnog trgovačkog društva da obavlja svoje redovne poslovne aktivnosti.

               (17)

               Uprava ciljnog trgovačkog društva trebala bi biti obvezna objaviti ispravu u kojoj izražava svoje mišljenje o ponudi i razloge na kojima se to mišljenje temelji, uključujući razmišljanja o učincima provedbe ponude za sveukupne interese trgovačkog društva, a posebno za zapošljavanje.

               (18)

               Radi poboljšanja učinkovitosti postojećih odredaba o slobodi trgovanja vrijednosnicama društava obuhvaćenih ovom Direktivom i o slobodi izvršavanja prava glasa, neophodno je da obrambene strukture i mehanizmi koje predviđaju takva društva budu transparentni i da se redovito prezentiraju u izvješćima za glavnu skupštinu dioničara.

               (19)

               Države članice trebale bi poduzeti potrebne mjere kako bi bilo kojem ponuditelju omogućile da stekne većinski udio u drugim trgovačkim društvima i da u potpunosti izvršava kontrolu nad njima. U tom smislu, ograničenja prijenosa vrijednosnica, ograničenja prava glasa, posebna prava imenovanja i višestruka prava glasa trebalo bi ukloniti ili suspendirati za vrijeme roka za prihvat ponude i kada glavna skupština dioničara odlučuje o obrambenim mjerama, o izmjeni statuta ili o opozivu ili imenovanju članova uprave na prvoj sjednici redovne glavne skupštine dioničara nakon zatvaranja ponude. Trebalo bi predvidjeti pravičnu naknadu, u skladu s tehničkim rješenjima koja su predvidjele države članice, za slučaj da držatelji vrijednosnica pretrpe gubitak zbog ukidanja prava.

               (20)

               Sva posebna prava koja države članice imaju u trgovačkim društvima trebalo bi promatrati u okviru slobodnog kretanja kapitala i relevantnih odredaba Ugovora. Posebna prava koja države članice imaju u trgovačkim društvima, i koja su predviđena u privatnom ili javnom nacionalnom pravu, trebalo bi izuzeti od pravila proboja ako su u skladu s Ugovorom.

               (21)

               S obzirom na postojeće razlike u mehanizmima i strukturama prava trgovačkih društava država članica, državama članicama bi se trebalo dopustiti da od društava osnovanih na njihovu državnom području ne zahtijevaju primjenu odredbe ove Direktive o ograničavanju ovlasti uprave ciljnog trgovačkog društva za vrijeme roka za prihvat ponude, kao i onih odredbi statuta ili posebnih ugovora koji postavljaju neučinkovita ograničenja. U tom slučaju države članice bi barem trebale dopustiti trgovačkim društvima osnovanima na njihovu državnu području da izaberu primijeniti te odredbe, s time da takav izbor mora biti opoziv. Ne dovodeći u pitanje međunarodne ugovore kojima je Europska zajednica stranka, državama članicama trebalo bi dopustiti da ne zahtijevaju od trgovačkih društava koja primjenjuju te odredbe, u skladu s neobvezujućim ugovorima, da ih primjenjuju kad postanu predmetom ponuda trgovačkih društava koja ne primjenjuju iste odredbe, kao posljedica korištenja tih neobvezujućih ugovora.

               (22)

               Države članice bi trebale utvrditi pravila kojima bi obuhvatile mogućnost neuspjeha ponude, pravo ponuditelja da promijeni ponudu, mogućnost konkurentskih ponuda za vrijednosnice društva, otkrivanje rezultata ponude, neopozivost ponude i dozvoljene uvjete.

               (23)

               Na otkrivanje podataka predstavnicima zaposlenika ponuditelja i ciljnog trgovačkog društva, i na konzultacije s predstavnicima zaposlenika ponuditelja i ciljnog trgovačkog društva, trebale bi se primjenjivati relevantne nacionalne odredbe, posebno one donesene u skladu s Direktivom Vijeća 94/45/EZ od 22. rujna 1994. o osnivanju Europskog radničkog vijeća uvođenju postupka koji obuhvaća poduzeća i skupine poduzeća na razini Zajednice u svrhu informiranja i savjetovanja zaposlenika (4), Direktivom Vijeća 98/59/EZ od 20. srpnja 1998. o usklađivanju zakonodavstava država članica o kolektivnim otkazima višku zaposlenika (5), Direktivom Vijeća 2001/86/EZ od 8. listopada 2001. o dopuni Statuta europskog trgovačkoga društva u pogledu uključenosti radnika (6) i Direktivom 2002/14/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2002. o uspostavljanju općeg okvira za informiranje i savjetovanje zaposlenika u Europskoj zajednici – Zajedničkom izjavom Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o zastupanju radnika (7). Zaposlenici trgovačkih društava na koje se to odnosi ili njihovi predstavnici bi ipak trebali imati mogućnost izraziti svoja razmišljanja o predvidivim učincima ponude na zapošljavanje. Ne dovodeći u pitanje pravila Direktive 2003/6/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o trgovanju na temelju povlaštenih informacija i manipuliranja tržištem (zloporabi tržišta) (8), države članice uvijek mogu primijeniti ili uvesti nacionalne odredbe o otkrivanju podataka predstavnicima radnika ponuditelja i konzultiranju predstavnika zaposlenika ponuditelja prije davanja ponude.

               (24)

               Države članice trebale bi poduzeti potrebne mjere kako bi ponuditelju koji je nakon ponude za preuzimanje stekao određeni postotak udjela u temeljnom kapitalu trgovačkog društva s pravom glasa omogućile da od držatelja preostalih vrijednosnica zatraži da mu prodaju svoje vrijednosnice. Jednako tako, kada ponuditelj nakon ponude za preuzimanje stekne određeni postotak udjela u temeljnom kapitalu trgovačkog društva s pravom glasa, držatelji preostalih vrijednosnica trebali bi moći od njega zatražiti da otkupi njihove vrijednosnice. Ti postupci prijenosa i prodaje preostalih vrijednosnica trebali bi se primjenjivati samo uz određene uvjete povezane s ponudama za preuzimanje. Države članice mogu nastaviti primjenjivati nacionalna pravila na postupke prijenosa i prodaje preostalih vrijednosnica pod drugim okolnostima.

               (25)

               Države članice ne mogu u dovoljnoj mjeri postići ciljeve predviđenih radnji, odnosno utvrđivanje minimalnih smjernica za provođenje ponuda za preuzimanje i osiguranje odgovarajuće razine zaštite držatelja vrijednosnica diljem Zajednice, zbog potrebe transparentnosti i pravne sigurnosti u slučajevima prekograničnih ponuda za preuzimanje i stjecanja kontrole, te budući da se stoga ti ciljevi mogu bolje postići na razini Zajednice, zbog opsega i učinaka radnji, Zajednica može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti, kako je ono određeno u članku 5. Ugovora. U skladu s načelom proporcionalnosti, kako je određeno u tom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za postizanje tih ciljeva.

               (26)

               Donošenje Direktive je odgovarajući postupak za utvrđivanje okvira koji se sastoji od određenih zajedničkih načela i ograničenog broja općih zahtjeva koje će države članice provesti putem detaljnijih pravila, u skladu s njihovim nacionalnim sustavima i njihovim kulturnim okruženjima.

               (27)

               Međutim, države članice bi trebale predvidjeti sankcije za sve slučajeve povreda nacionalnih mjera donesenih na temelju ove Direktive.

               (28)

               Tehničke smjernice i provedbene mjere za pravila utvrđena u ovoj Direktivi mogu, s vremena na vrijeme, biti potrebne radi uzimanja u obzir novih događaja na financijskim tržištima. Komisija bi za određene odredbe trebala biti odgovarajuće ovlaštena da donese provedbene mjere, uz uvjet da te mjere ne mijenjaju osnovne elemente ove Direktive i da Komisija postupa u skladu s načelima određenim u ovoj Direktivi, nakon savjetovanja s Europskim odborom za vrijednosnice osnovanim Odlukom Komisije 2001/528/EZ (9). Mjere potrebne za provedbu ove Direktive treba donijeti u skladu s Odlukom Vijeća 1999/468/EZ od 28. lipnja 1999. o utvrđivanju postupaka za izvršavanje provedbenih ovlasti dodijeljenih Komisiji (10) i uzimajući u obzir izjavu Komisije u Europskom parlamentu od 5. veljače 2002. o provedbi zakonodavstva o financijskim uslugama. Za ostale je odredbe važno odboru za kontakte povjeriti zadatak pomaganja državama članicama i nadzornim tijelima u provedbi ove Direktive, i zadatak savjetovanja Komisije, ako je to potrebno, o dopunama ili izmjenama ove Direktive. Djelujući na taj način, odbor za kontakte može iskoristiti podatke koje države članice trebaju dati, na temelju ove Direktive, o ponudama za preuzimanje danim na njihovim uređenim tržištima.

               (29)

               Komisija bi trebala olakšati kretanje prema poštenom i uravnoteženom usklađivanju pravila o ponudama za preuzimanje u Europskoj uniji. U tom bi smislu Komisija trebala moći davati prijedloge za pravovremenu izmjenu ove Direktive,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Područje primjene
   1.   Ova Direktiva određuje mjere kojima se usklađuju zakoni i drugi propisi, kodeksi postupanja i druga pravila država članica, uključujući pravila koja su odredile organizacije službeno ovlaštene uređivati tržišta (dalje u tekstu „pravila”), a koja se odnose na ponude za preuzimanje vrijednosnica trgovačkih društava na koja se primjenjuju prava država članica i kada su svi ili neki od tih vrijednosnica uvršteni radi trgovanja na uređenom tržištu u smislu Direktive 93/22/EEZ (11) u jednoj ili više država članica (dalje u tekstu „uređeno tržište”).
   2.   Ova se Direktiva ne primjenjuje na ponude za preuzimanje vrijednosnica koje su izdala trgovačka društva predmet kojih je kolektivno ulaganje kapitala javnosti, koje funkcionira na načelu podjele rizika i čije se vrijednosnice na zahtjev imatelja otkupljuju ili iskupljuju, izravno ili neizravno, iz imovine tih trgovačkih društava. Radnja koju poduzima takvo trgovačko društvo radi osiguranja da vrijednost njegova udjela na burzi ne odstupa značajno od njegove neto knjigovodstvene vrijednosti smatra se ekvivalentnom takvom otkupu ili iskupu.
   3.   Ova se Direktiva ne primjenjuje na ponude za preuzimanje vrijednosnica koje su izdale središnje banke država članica.
   Članak 2.
   Definicije
   1.   Za potrebe ove Direktive:

               (a)

               „ponuda za preuzimanje” ili „ponuda” znači javna ponuda (osim ponude ciljnog društva) dana držateljima vrijednosnica trgovačkog društva za stjecanje svih ili nekih od tih vrijednosnica, obvezna ili dobrovoljna, koja za cilj ima stjecanje kontrole nad ciljnim trgovačkim društvom u skladu s nacionalnim pravom ili slijedi nakon nje;

               (b)

               „ciljno trgovačko društvo” znači trgovačko društvo čije su vrijednosnice predmet ponude;

               (c)

               „ponuditelj” znači bilo koja fizička ili pravna osoba javnog ili privatnog prava koja daje ponudu;

               (d)

               „osobe koje djeluju zajednički” znači fizičke ili pravne osobe koje surađuju s ponuditeljem ili ciljnim trgovačkim društvom na temelju izričitog ili prešutnog sporazuma s ciljem stjecanja kontrole nad ciljnim trgovačkim društvom ili sprečavanja uspješnog ishoda ponude;

               (e)

               „vrijednosnice” znači prenosive vrijednosnice s pravom glasa u trgovačkom društvu;

               (f)

               „stranke ponude” znači ponuditelj, članovi uprave ponuditelja, ako je ponuditelj društvo, ciljno trgovačko društvo, držatelji vrijednosnica ciljnog trgovačkog društva i članovi uprave ciljnog trgovačkog društva, te osobe koje djeluju zajednički s takvim strankama;

               (g)

               „vrijednosnice s višestrukim pravom glasa” znači vrijednosnice uključene u različit i zaseban rod, od kojih svaka daje više od jednoga glasa.

         2.   Za potrebe stavka 1. točke (d), osobe koje kontrolira druga osoba u smislu članka 87. Direktive 2001/34/EZ (12) su osobe koje djeluju zajednički s tom drugom osobom i međusobno.
   Članak 3.
   Opća načela
   1.   Radi provedbe ove Direktive, države članice osiguravaju poštovanje sljedećih načela:

               (a)

               prema svim držateljima vrijednosnica papira ciljnog trgovačkog društva istog roda mora se postupati jednako; štoviše, ako osoba stekne kontrolu nad društvom, ostali držatelji vrijednosnica moraju biti zaštićeni;

               (b)

               držatelji vrijednosnica ciljnog trgovačkog društva moraju imati dovoljno vremena i podataka kako bi mogli donijeti valjanu i upućenu odluku o ponudi; kada savjetuje držatelje vrijednosnica, uprava ciljnog trgovačkog društva mora podijeliti svoja gledišta o učincima provedbe ponude za zapošljavanje, uvjetima radnog odnosa i mjestima poslovanja trgovačkog društva;

               (c)

               uprava ciljnog trgovačkog društva mora postupati u interesu trgovačkog društva kao cjeline i ne smije uskratiti mogućnost držateljima vrijednosnica da odluče o uvjetima ponude;

               (d)

               ne smije se stvarati lažno tržište vrijednosnica ciljnog trgovačkog društva, trgovačkog društva ponuditelja ili bilo kojeg drugog trgovačkog društva na koje se odnosi ponuda tako da porast ili pad cijene vrijednosnica postanu umjetni i da se naruši normalno funkcioniranje tržišta;

               (e)

               ponuditelj mora objaviti ponudu tek nakon što osigura da u potpunosti može podmiriti bilo koju novčanu naknadu ako je ponuđena, i nakon što poduzme sve razumne mjere kako bi osigurao bilo koju drugu vrstu naknade;

               (f)

               ciljno društvo ne smije zbog ponude za njegove vrijednosnice biti spriječeno u vođenju svojih poslova dulje nego što je to opravdano.

         2.   Kako bi se osiguralo pridržavanje načela navedenih u stavku 1., države članice:

               (a)

               osiguravaju poštovanje minimalnih zahtjeva navedenih u ovoj Direktivi;

               (b)

               mogu odrediti dodatne uvjete i odredbe, strože od onih u ovoj Direktivi, za reguliranje ponuda.

         Članak 4.
   Nadzorno tijelo i mjerodavno pravo
   1.   Države članice određuju tijelo ili tijela nadležna za nadzor ponuda na koje se odnose pravila koja one donesu ili uvedu na temelju ove Direktive. Tako određena tijela su ili javna tijela, udruge ili privatna tijela priznata od strane nacionalnog prava ili od strane javnih tijela koja su za to izričito ovlaštena nacionalnim pravom. Države članice izvješćuju Komisiju o tim određenjima navodeći svaku eventualnu podjelu funkcija. One osiguravaju da ta tijela obavljaju svoje funkcije nepristrano i neovisno od svih stranaka ponude.

               2.

                           (a)

                           Tijelo nadležno za nadzor ponude je tijelo države članice u kojoj ciljno trgovačko društvo ima sjedište ako su vrijednosnice tog trgovačkog društva uvrštene radi trgovanja na uređenom tržištu u toj državi članici.

                           (b)

                           Ako vrijednosnice ciljnog trgovačkog društva nisu uvrštene radi trgovanja na uređenom tržištu u državi članici u kojoj trgovačko društvo ima sjedište, tijelo nadležno za nadzor ponude jest tijelo države članice na čijem su uređenom tržištu vrijednosnice društva uvrštene radi trgovanja.
                           Ako su vrijednosnice ciljnog trgovačkog društva uvrštene radi trgovanja na uređenim tržištima u više država članica, tijelo nadležno za nadzor ponude je tijelo države članice na čijem su uređenom tržištu vrijednosnice trgovačkog društva prvo uvrštene radi trgovanja.

                           (c)

                           Ako su vrijednosnice ciljnog trgovačkog društva prvo uvrštene radi trgovanja na uređenim tržištima u više država članica istodobno, ciljno trgovačko društvo određuje koje je nadzorno tijelo tih država članica nadležno za nadzor ponude putem obavješćivanja tih uređenih tržišta i njihovih nadzornih tijela prvi dan trgovanja.
                           Ako su vrijednosnice ciljnog trgovačkog društva već uvršteni radi trgovanja na uređenim tržištima u više država članica na datum naveden u članku 21. stavku 1. i ako su uvršteni istodobno, nadzorna tijela tih država članica usuglašuju se o tome koje je od njih tijelo nadležno za nadzor ponude u roku od četiri tjedna od datuma navedenog u članku 21. stavku 1. U protivnom ciljno trgovačko društvo odrediti koje je od tih tijela nadležno na prvi dan trgovanja koji slijedi nakon razdoblja od četiri tjedna.

                           (d)

                           Države članice osiguravaju objavljivanje odluka iz točke (c).

                           (e)

                           U slučajevima navedenima pod (b) i (c), pitanja koja se odnose na naknadu ponuđenu u slučaju ponude, posebno cijenu, i pitanja koja se odnose na postupak ponude, posebno podatke o odluci ponuditelja da dâ ponudu, sadržaj isprave o ponudi i otkrivanju ponude, rješavaju se u skladu s pravilima države članice nadležnog tijela. Na pitanja koja se odnose na podatke koji se dostavljaju zaposlenicima ciljnog trgovačkog društva i na pitanja koja se odnose na pravo trgovačkih društava, posebno na postotak glasačkih prava koji daje kontrolu i bilo koja odstupanja od obveze davanja ponude, kao i na uvjete pod kojima uprava ciljnog trgovačkog društva može poduzeti neku radnju koja može imati za posljedicu onemogućivanje ponude, primjenjuju se pravila države članice u kojoj ciljno trgovačko društvo ima sjedište, a nadležno tijelo je nadležno tijelo te države.

         3.   Države članice osiguravaju da svi zaposlenici ili bivši zaposlenici njihovih nadzornih tijela budu vezani profesionalnom tajnom. Podaci obuhvaćeni profesionalnom tajnom ne mogu biti razotkriveni bilo kojoj osobi ili tijelu, osim na temelju odredaba određenih zakonom.
   4.   Nadzorna tijela država članica za potrebe ove Direktive i druga tijela koja nadziru tržišta kapitala, posebno u skladu s Direktivom 93/22/EEZ, Direktivom 2001/34/EZ, Direktivom 2003/6/EZ i Direktivom 2003/71/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o prospektu koji je potrebno objaviti prilikom javne ponude vrijednosnica ili prilikom uvrštavanja u trgovanje, surađuju i dostavljaju jedni drugima podatke kad god je to potrebno radi primjene pravila donesenih u skladu s ovom Direktivom, a posebno u slučajevima obuhvaćenima stavkom 2. točkama (b), (c) i (e). Tako izmijenjeni podaci obuhvaćeni su profesionalnom tajnom kojoj podliježu zaposlenici ili bivši zaposlenici nadzornih tijela koja primaju podatke. Suradnja uključuje mogućnost dostave pravne dokumentacije potrebne za izvršenje mjera koje su nadležna tijela poduzela u vezi s ponudama, kao i bilo koju drugu pomoć koju relevantna nadzorna tijela mogu zatražiti za potrebe istraživanja bilo kojih stvarnih ili navodnih povreda pravila donesenih ili uvedenih na temelju ove Direktive.
   5.   Nadzornim se tijelima dodjeljuju sva ovlaštenja potrebna za izvršenje njihovih obveza, uključujući ovlaštenje osiguranja da stranke ponude postupaju u skladu s pravilima donesenim ili uvedenim na temelju ove Direktive.
   Uz uvjet da se opća načela navedena u članku 3. stavku 1. poštuju, države članice mogu u pravilima koja donesu ili uvedu na temelju ove Direktive predvidjeti odstupanja od tih pravila:

               i.

               uključivanjem tih odstupanja u njihova nacionalna pravila radi uzimanja u obzir okolnosti određenih na nacionalnoj razini;
               i/ili

               ii.

               dodjelom njihovim nadzornim tijelima, kad su ona nadležna, ovlaštenja da se odreknu tih nacionalnih pravila radi uzimanja u obzir okolnosti navedenih pod i. ili u drugim posebnim okolnostima, s tim da je u posljednjem slučaju potrebna obrazložena odluka.

         6.   Ova Direktiva ne utječe na pravo država članica da odrede sudska ili druga tijela nadležna za rješavanje sporova i za odlučivanje o nepravilnostima počinjenim u postupku ponuda ni na pravo država članica da reguliraju jesu li i pod kojim okolnostima stranke ponude ovlaštene pokrenuti upravni ili sudski postupak. Ova Direktiva posebno ne utječe na ovlasti koje sudovi mogu imati u državama članicama da odbiju suditi u postupku i da odluče utječe li takav postupak ili ne na rezultat ponude. Ova Direktiva ne utječe na pravo država članica da odrede pravna pravila o odgovornosti nadzornih tijela ili o sporovima između stranaka ponude.
   Članak 5.
   Zaštita manjinskih dioničara, obvezna ponuda i pravična cijena
   1.   Kad fizička ili pravna osoba drži, kao rezultat vlastitog stjecanja ili stjecanja od strane osoba koje s njom djeluju zajednički, vrijednosnice trgovačkog društva navedenog u članku 1. stavku 1., koji joj, osim bilo kojih postojećih vrijednosnica koje ona drži ili osim vrijednosnica koje drže osobe koje s njom djeluju zajednički, izravno ili neizravno, daju određeni postotak glasačkih prava u glavnoj skupštini tog trgovačkog društva dajući joj kontrolu nad tim trgovačkim društvom, države članice osiguravaju da takva osoba bude obvezna objaviti ponudu radi zaštite manjinskih dioničara tog trgovačkog društva. Takva će ponuda biti čim prije upućena svim držateljima tih vrijednosnica za sve njihove udjele, po pravičnoj cijeni kako je definirana u stavku 4.
   2.   Kad je kontrola stečena nakon dobrovoljne ponude svim držateljima vrijednosnica za sve njihove udjele u skladu s ovom Direktivom, obveza davanja ponude navedena u stavku 1. više se ne primjenjuje.
   3.   Postotak glasačkih prava koji daje kontrolu u smislu stavka 1. i način izračuna tog postotka određuju se pravilima države članice u kojoj trgovačko društvo ima sjedište.
   4.   Najviša cijena koju su za iste vrijednosnice platili ponuditelji ili osobe koje s njim djeluju zajednički tijekom razdoblja koje utvrđuju države članice, a ni manje od šest ni više od dvanaest mjeseci prije ponude navedene u stavku 1., smatra se pravičnom cijenom. Ako ponuditelj ili bilo koja osoba koja s njim djeluje zajednički, nakon objavljivanja ponude a prije zatvaranja ponude za prihvat kupi vrijednosnice po cijeni višoj od ponuđene cijene, ponuditelj povećava svoju ponudu tako da ona ne bude manja od najviše cijene plaćene za tako stečene vrijednosnice.
   Uz uvjet da se opća načela navedena u članku 3. stavku 1. poštuju, države članice mogu svoja nadzorna tijela ovlastiti da usklade cijenu navedenu u prvom podstavku, pod okolnostima i u skladu s jasno određenim kriterijima. U tom smislu ona mogu sastaviti popis okolnosti u kojima najviša cijena može biti usklađena naviše ili naniže, na primjer kad je najviša cijena određena u sporazumu između kupca i prodavatelja, kad se tržišnim cijenama predmetnih vrijednosnica manipuliralo, kad su na tržišne cijene općenito ili na određene tržišne cijene posebno utjecali izuzetni događaji, ili radi omogućivanja spašavanja trgovačkog društva u poteškoćama. Ona također mogu odrediti kriterije koji se primjenjuju u takvim slučajevima, na primjer prosječnu tržišnu vrijednost u određenom razdoblju, preostalu vrijednost trgovačkog društva ili druge objektivne kriterije procjene koji se općenito koriste u financijskoj analizi.
   Bilo koja odluka nadzornog tijela o usklađivanju pravične cijene se obrazlaže i objavljuje.
   5.   Kao naknadu, ponuditelj može ponuditi vrijednosnice, novac ili kombinaciju toga.
   Međutim, kad se naknada ponuđena od strane ponuditelja ne sastoji od vrijednosnica koji se mogu unovčiti i koji su uvršteni radi trgovanja na uređenom tržištu, ta će naknada uključivati alternativu u novcu.
   U svakom slučaju, ponuditelj nudi novčanu naknadu barem kao alternativu kad je on, ili osobe koje s njim djeluju zajednički, tijekom razdoblja koje počinje u isto vrijeme kao i razdoblje određeno od strane države članice u skladu sa stavkom 4. i koje završava kada ponuditelj zatvori ponudu za prihvat, uz novčanu naknadu kupio vrijednosnice koji daju 5 % ili više glasačkih prava u glavnoj skupštini ciljnog trgovačkog društva.
   Države članice mogu odrediti da se novčana naknada mora ponuditi u svim slučajevima, barem kao alternativa.
   6.   Osim zaštite navedene u stavku 1., države članice mogu odrediti daljnja sredstva namijenjena zaštiti interesa držatelja vrijednosnica u mjeri u kojoj ta sredstva ne ometaju normalan tijek ponude.
   Članak 6.
   Podaci o ponudama
   1.   Države članice osiguravaju da se odluka o davanju ponude objavi bez odlaganja i da nadzorno tijelo bude obaviješteno o ponudi. One mogu zahtijevati da se nadzorno tijelo obavijesti prije objave takve odluke. Čim se ponuda objavi, uprava ciljnog trgovačkog društva i trgovačkog društva ponuditelja obavješćuje predstavnike njihovih zaposlenika ili, u slučaju da nema takvih predstavnika, same zaposlenike.
   2.   Države članice osiguravaju da ponuditelj bude obvezan pravovremeno sastaviti i objaviti ispravu o ponudi koja sadržava sve podatke potrebne držateljima vrijednosnica ciljnog trgovačkog društva da donesu valjanu upućenu odluku o ponudi. Prije objave isprave o ponudi, ponuditelj tu ispravu dostavlja nadzornom tijelu. Kad bude objavljena, uprave ciljnog društva i društva ponuditelja tu ispravu dostavljaju predstavnicima njihovih zaposlenika ili, u slučaju da nema takvih predstavnika, samim zaposlenicima.
   Kad isprava o ponudi navedena u prvom podstavku podliježe prethodnom odobrenju nadzornog tijela i kad se odobri, ona se priznaje, podložno potrebnom prijevodu, u bilo kojoj drugoj državi članici na tržištu na kojem su vrijednosnice ciljnog trgovačkog društva uvršteni radi trgovanja, bez potrebe da se pribavi odobrenje nadzornog tijela te države članice. Ta tijela mogu zahtijevati uključivanje dodatnih podataka u ispravu o ponudi samo ako su ti podaci specifični za tržište države članice ili država članica na kojem su vrijednosnice ciljnog društva uvrštene radi trgovanja i ako se odnose na formalnosti koje treba poštovati zbog prihvata ponude i primanja naknade prilikom zatvaranja ponude, kao i zbog poreznih propisa kojima podliježe naknada ponuđena držateljima vrijednosnica.
   3.   Isprava o ponudi iz stavka 2. sadržava barem:

               (a)

               uvjete ponude;

               (b)

               podatke o ponuditelju i, ako je ponuditelj trgovačko društvo, vrstu, tvrtku i sjedište tog trgovačkog društva;

               (c)

               naznaku vrijednosnica ili, gdje je to primjenljivo, roda ili rodova vrijednosnica za koje se daje ponuda;

               (d)

               naknadu ponuđenu za svaku vrijednosnicu ili rod vrijednosnica i, u slučaju obvezne ponude, metodu korištenu za određivanje te naknade, s pojedinostima o načinu isplate te naknade;

               (e)

               naknadu ponuđenu za prava koja mogu biti ukinuta kao posljedica pravila proboja iz članka 11. stavka 4., s pojedinostima o načinu isplate i metodi korištenoj za utvrđivanje te naknade;

               (f)

               najviši i najniži postotak ili količinu vrijednosnica koje se ponuditelj obvezuje steći;

               (g)

               detalje o svim postojećim udjelima ponuditelja i osoba koje s njim djeluju zajednički, u ciljnom trgovačkom društvu;

               (h)

               sve uvjete kojima podliježe ponuda;

               (i)

               namjere ponuditelja u pogledu budućeg poslovanja ciljnog trgovačkog društva i, u mjeri u kojoj na to utječe ponuda, u pogledu budućeg poslovanja trgovačkog društva ponuditelja te u pogledu očuvanja radnih mjesta njihovih zaposlenika i rukovoditelja, uključujući bilo koju bitnu promjenu u uvjetima zapošljavanja, a posebno strateške planove ponuditelja za dva trgovačka društva i vjerojatne reperkusije na zapošljavanje i mjesta poslovanja trgovačkih društava;

               (j)

               rok za prihvat ponude;

               (k)

               kada naknada ponuđena od strane ponuditelja uključuje vrijednosnice bilo koje vrste, podatke o tim vrijednosnicama;

               (l)

               podatke o financiranju ponude;

               (m)

               podatke o osobama koje djeluju zajednički s ponuditeljem ili s ciljnim trgovačkim društvom, a ako se radi o trgovačkim društvima, njihove pravne oblike, tvrtke, sjedišta i odnose s ponuditeljem i, kada je to moguće, s ciljnim trgovačkim društvom;

               (n)

               nacionalno pravo koje je mjerodavno za ugovore sklopljene između ponuditelja i držatelja vrijednosnica ciljnog trgovačkog društva kao rezultat ponude, i nadležne sudove.

         4.   Komisija donosi pravila za primjenu stavka 3. u skladu s postupkom navedenim u članku 18. stavku 2.
   5.   Države članice osiguravaju da stranke ponude budu obvezne nadzornim tijelima njihove države članice na zahtjev u bilo koje vrijeme dostaviti sve podatke koje posjeduju o ponudi, a koji su nadzornom tijelu potrebni za obavljanje njegovih funkcija.
   Članak 7.
   Rok za prihvat
   1.   Države članice određuju da rok za prihvat ponude ne može biti kraći od dva tjedna ni duži od deset tjedana od dana objave isprave o ponudi. Uz uvjet da se poštuje opće načelo navedeno u članku 3. stavku 1. točki (f), države članice mogu odrediti da se razdoblje od deset tjedana može produžiti, uz uvjet da ponuditelj o namjeri zatvaranja ponude obavijesti najmanje dva tjedna unaprijed.
   2.   Države članice mogu odrediti pravila kojima u posebnim slučajevima mijenjaju razdoblje navedeno u stavku 1. Država članica može ovlastiti nadzorno tijelo da odobri odstupanje od razdoblja navedenog u stavku 1. kako bi se ciljnom trgovačkom društvu omogućilo da sazove glavnu skupštinu radi razmatranja ponude.
   Članak 8.
   Objava ponude
   1.   Države članice osiguravaju objavljivanje ponude tako da se osigura transparentnost i integritet tržišta za vrijednosnice ciljnog trgovačkog društva, ponuditelja ili bilo kojeg drugog trgovačkog društva na koje se ponuda odnosi, a posebno radi sprečavanja objave ili priopćivanja netočnih ili zavaravajućih informacija.
   2.   Države članice određuju objavu svih podataka i isprava potrebnih prema članku 6. tako da se osigura da su podaci i isprave spremne i odmah dostupne držateljima vrijednosnica barem u onim državama članicama na čija su uređena tržišta vrijednosnice ciljnog trgovačkog društva uvrštene radi trgovanja, te predstavnicima zaposlenika ciljnog trgovačkog društva i ponuditelja ili, gdje nema takvih predstavnika, samim zaposlenicima.
   Članak 9.
   Obveze uprave ciljnog trgovačkog društva
   1.   Države članice osiguravaju poštovanje pravila navedenih u stavcima od 2. do 5.
   2.   Tijekom razdoblja navedenog u drugom podstavku, uprava ciljnog trgovačkog društva pribavljaju prethodno odobrenje glavne skupštine izdano za tu svrhu prije poduzimanja bilo koje radnje, osim traženja alternativnih ponuda, koja može imati za posljedicu onemogućavanje ponude, a posebno prije izdavanja bilo kojih vrijednosnica koje za posljedicu može imati dugotrajnu prepreku stjecanju kontrole ponuditelja nad ciljnim trgovačkim društvom.
   Takvo je odobrenje obvezujuće barem od vremena kada uprava ciljnog trgovačkog društva primi podatke navedene u prvoj rečenici članka 6. stavka 1. o ponudi i dok se objave rezultati ponude ili dok ponuda istekne. Države članice mogu zahtijevati da se takvo odobrenje pribavi ranije, na primjer čim uprava ciljnog trgovačkog društva sazna da je ponuda neizbježna.
   3.   U pogledu odluka donesenih prije početka razdoblja navedenog u drugom podstavku stavka 2. koje još nisu djelomično ili u potpunosti provedene, glavna skupština odobrava ili potvrđuje svaku odluku koja ne predstavlja dio redovnog poslovanja trgovačkog društva i čija provedba može imati za posljedicu neuspjeh ponude.
   4.   Za potrebe pribavljanja prethodnog ovlaštenja, odobrenja ili potvrde držatelja vrijednosnica navedenih u stavcima 2. i 3., države članice mogu donijeti pravila kojima omogućuju da glavna skupština dioničara bude sazvana u kratkom roku, uz uvjet da se ona ne održi unutar dva tjedna od poziva.
   5.   Uprava ciljnog trgovačkog društva sastavlja i objavljuje ispravu u kojoj navodi svoje mišljenje o ponudi i razloge na kojima se to mišljenje temelji, uključujući razmišljanja o učincima provedbe ponude na sve interese trgovačkog društva, a posebno na zapošljavanje i o strateškim planovima ponuditelja za ciljno trgovačko društvo te njihovim vjerojatnim reperkusijama na zapošljavanje i mjesta poslovanja trgovačkog društva, kako je to navedeno u ispravi o ponudi u skladu s člankom 6. stavkom 3. točkom i. Uprava ciljnog trgovačkog društva istodobno priopćuje to mišljenje predstavnicima zaposlenika ili, u slučaju kada nema tih predstavnika, samim zaposlenicima. Kada uprava ciljnog trgovačkog društva pravovremeno primi zasebno mišljenje predstavnika zaposlenika o učincima ponude na zapošljavanje, to se mišljenje prilaže ispravi.
   6.   Za potrebe stavka 2., kad društvo ima tijela u dvije razine, „uprava” je i uprava i nadzorni odbor.
   Članak 10.
   Podaci o trgovačkim društvima iz članka 1. stavka 1.
   1.   Države članice osiguravaju da trgovačka društva navedena u članku 1. stavku 1. objave detaljne podatke o sljedećem:

               (a)

               strukturi njihova kapitala, uključujući vrijednosnice koje nisu uvršteni radi trgovanja na uređenom tržištu u državi članici, a gdje je to primjenljivo, s naznakom različitih rodova vrijednosnica i, za svaki rod vrijednosnica, prava i obveze koji iz njih proizlaze i postotak koji predstavljaju u ukupnom temeljnom kapitalu;

               (b)

               svim ograničenjima prijenosa vrijednosnica, kao što su ograničenja u držanju vrijednosnica ili potreba pribavljanja odobrenja trgovačkog društva ili drugih držatelja vrijednosnica, ne dovodeći u pitanje članak 46. Direktive 2001/34/EZ;

               (c)

               bitnom izravnom ili neizravnom sudjelovanju u temeljnom kapitalu (uključujući neizravno sudjelovanje u temeljnom kapitalu putem piramidalnih struktura i uzajamnih udjela) u smislu članka 85. Direktive 2001/34/EZ;

               (d)

               držateljima bilo kojih vrijednosnica s posebnim kontrolnim pravima s opisom tih prava;

               (e)

               sustavu kontrole bilo kojeg plana dioničarstva zaposlenika u slučajevima kada zaposlenici izravno ne izvršavaju kontrolna prava;

               (f)

               svim ograničenjima glasačkih prava, kao što su ograničenja glasačkih prava imatelja određenog postotka ili broja glasova, rokovi za izvršenje glasačkih prava ili sustavi kojima su, uz suradnju trgovačkog društva, financijska prava koja proizlaze iz vrijednosnica odvojena od držanja vrijednosnica;

               (g)

               svim ugovorima između dioničara koji su poznati trgovačkom društvu i koji za posljedicu mogu imati ograničenja prijenosa vrijednosnica i/ili glasačkih prava u smislu Direktive 2001/34/EZ;

               (h)

               pravilima koja su mjerodavna za imenovanje i opoziv članova uprave trgovačkog društva i izmjenu statuta;

               (i)

               ovlastima članova uprave trgovačkog društva, a posebno ovlastima izdavanja ili otkupa vrijednosnica;

               (j)

               bilo kojim bitnim ugovorima u kojima je trgovačko društvo stranka i koji stupaju na snagu, mijenjaju se ili raskidaju nakon promjene kontrole trgovačkog društva nakon ponude za preuzimanje, kao i o učincima tih ugovora, osim kad je priroda tih ugovora takva da bi njihovo otkrivanje ozbiljno štetilo trgovačkom društvu; ova se iznimka ne primjenjuje kad je trgovačko društvo posebno obvezno otkriti takve podatke na temelju drugih pravnih propisa;

               (k)

               bilo kojim ugovorima između trgovačkog društva i članova njegovih tijela ili zaposlenika koji predviđaju naknadu u slučaju njihova opoziva ili otkaza bez valjana razloga ili u slučaju kada njihov radni odnos prestane zbog ponude za preuzimanje.

         2.   Podaci navedeni u stavku 1. objavljuju se u godišnjem izvješću društva kako je to predviđeno u članku 46. Direktive 78/660/EEZ (13) i članku 36. Direktive 83/349/EEZ (14).
   3.   Države članice, u slučaju trgovačkih društava čije su vrijednosnice uvrštene radi trgovanja na uređenom tržištu države članice, osiguravaju da uprava trgovačkog društva podnese izvješće s obrazloženjem redovnoj glavnoj skupštini o pitanjima navedenim u stavku 1.
   Članak 11.
   Pravilo proboja
   1.   Ne dovodeći u pitanje druga prava i obveze određene u pravu Zajednice za trgovačka društva navedene u članku 1. stavku 1., države članice osiguravaju da se odredbe navedene u stavcima od 2. do 7. primjenjuju kad se objavi ponuda.
   2.   Nijedno ograničenje prijenosa vrijednosnica predviđeno u statutu ciljnog trgovačkog društva ne primjenjuje se na ponuditelja za vrijeme roka za prihvat ponude navedenog u članku 7. stavku 1.
   Bilo koja ograničenja prijenosa vrijednosnica određena u ugovornim odnosima između ciljnog trgovačkog društva i držatelja njegovih vrijednosnica ili u ugovornim odnosima između držatelja vrijednosnica ciljnog trgovačkog društva sklopljenim nakon donošenja ove Direktive, ne primjenjuje se na ponuditelja za vrijeme roka za prihvat ponude navedenog u članku 7. stavku 1.
   3.   Ograničenja glasačkih prava određena u statutu ciljnog trgovačkog društva nema učinka na glavnoj skupštini koja odlučuje o svim obrambenim mjerama u skladu s člankom 9.
   Ograničenja glasačkih prava određena u ugovornim odnosima između ciljnog trgovačkog društva i držatelja njegovih vrijednosnica ili u ugovornim odnosima između držatelja vrijednosnica ciljnog trgovačkog društva sklopljenim nakon donošenja ove Direktive, nema učinka na glavnoj skupštini koja odlučuje o svim obrambenim mjerama u skladu s člankom 9.
   Vrijednosnice s višestrukim glasačkim pravima daju pravo na samo jedan glas na glavnoj skupštini koja odlučuje o svim obrambenim mjerama u skladu s člankom 9.
   4.   Kada ponuditelj nakon ponude drži 75 % ili više udjela u temeljnom kapitalu s pravom glasa, ne primjenjuje se ograničenja prijenosa vrijednosnica ili glasačkih prava navedena u stavcima 2. i 3. ni ikoja izvanredna prava dioničara na imenovanje ili opoziv članova uprave određena u statutu ciljnog trgovačkog društva; vrijednosnice s višestrukim pravom glasa daju pravo na samo jedan glas na prvoj sjednici glavne skupštine koja slijedi nakon zatvaranja ponude koju je sazvao ponuditelj radi izmjene statuta ili opoziva ili imenovanja članova uprave trgovačkog društva.
   U tom smislu, ponuditelj ima pravo u kratkom roku sazvati glavnu skupštinu, uz uvjet da se ta skupština ne održi u roku od dva tjedna od poziva.
   5.   Kad se ukinu prava na temelju stavaka 2., 3. ili 4. i/ili članka 12., osigurava se pravična naknada za svaki gubitak koji pretrpe imatelji tih prava. Države članice određuju uvjete za utvrđivanje takve naknade i načine njezina plaćanja.
   6.   Stavak 3. i 4. ne primjenjuju se na vrijednosnice kod kojih se ograničenja glasačkih prava nadoknađuju posebnim novčanim koristima.
   7.   Ovaj se članak ne primjenjuje na slučaj kada države članice drže vrijednosnice ciljnog trgovačkog društva koji daju posebna prava državama članicama koja su u skladu s Ugovorom, na posebna prava predviđena nacionalnim pravom koja su u skladu s Ugovorom, ni na zadruge.
   Članak 12.
   Neobvezujuća rješenja
   1.   Države članice mogu pridržati pravo ne zahtijevati od trgovačkih društava navedenih u članku 1. stavku 1. koja imaju sjedište na njihovu državnu području da primjenjuju članak 9. stavke 2. i 3. i/ili članak 11.
   2.   Kad države članice iskoriste pravo navedeno u stavku 1. one, usprkos tome, trgovačkim društvima koja imaju sjedište na njihovu državnu području omogućuju korištenje opozive mogućnosti da primijene članak 9. stavci 2. i 3. i/ili članak 11., ne dovodeći u pitanje članak 11. stavak 7.
   Odluku trgovačkog društva donosi glavna skupština u skladu s pravom države članice u kojoj trgovačko društvo ima sjedište, prema pravilima koja se primjenjuju za izmjenu statuta. Odluka se priopćuje nadzornom tijelu države članice u kojoj trgovačko društvo ima sjedište i svim nadzornim tijelima država članica u kojima su vrijednosnice društva uvrštene radi trgovanja na uređenim tržištima ili u kojima je takvo uvrštenje zatraženo.
   3.   Države članice, uz uvjete određene nacionalnim pravom, mogu izuzeti trgovačka društva koja primjenjuju članak 9. stavke 2. i 3. i/ili članak 11. od primjene članka 9. stavaka 2. i 3. i/ili članka 11. ako ta trgovačka društva budu podvrgnuta ponudi društva koje ne primjenjuje iste članke, ili trgovačkog društva koje, izravno ili neizravno, kontrolira posljednje navedeno trgovačko društvo, na temelju članka 1. Direktive 83/349/EEZ.
   4.   Države članice osiguravaju da se odredbe koje se primjenjuju na odnosna trgovačka društva objave bez odgode.
   5.   Bilo koja mjera primijenjena u skladu sa stavkom 3. bit će podložna odobrenju glavne skupštine ciljnog trgovačkog društva koje mora biti izdano najranije 18 mjeseci prije objave ponude u skladu s člankom 6. stavkom 1.
   Članak 13.
   Druga pravila mjerodavna za postupak ponuda
   Države članice također donose pravila koja su mjerodavna za postupak ponuda, barem u pogledu sljedećeg:

               (a)

               isteka ponuda;

               (b)

               revizije ponuda;

               (c)

               konkurentskih ponuda;

               (d)

               objave rezultata ponuda;

               (e)

               neopozivosti ponuda i dozvoljenih uvjeta.

         Članak 14.
   Obavješćivanje i konzultiranje predstavnika zaposlenika
   Ova Direktiva ne dovodi u pitanje pravila koja se odnose na obavješćivanje i konzultiranje predstavnika zaposlenika ponuditelja i ciljnog trgovačkog društva i, ako to države članice odrede, na suodlučivanje s zaposlenicima ponuditelja i ciljnim trgovačkim društvom određenim relevantnim nacionalnim odredbama, a posebno odredbama donesenim na temelju direktiva 94/45/EZ, 98/59/EZ, 2001/86/EZ i 2002/14/EZ.
   Članak 15.
   Pravo prijenosa vrijednosnica manjinskih dioničara
   1.   Države članice osiguravaju da se, nakon davanja ponude svim držateljima vrijednosnica ciljnog trgovačkog društva za sve njihove vrijednosnice, primjenjuju stavci od 2. do 5.
   2.   Države članice osiguravaju da ponuditelj bude u mogućnosti zatražiti od svih držatelja preostalih vrijednosnica da mu prodaju te vrijednosnice po pravičnoj cijeni. Države članice uvode to pravo u jednoj od sljedećih situacija:

               (a)

               kada ponuditelj drži vrijednosnice koje predstavljaju najmanje 90 % temeljnog kapitala trgovačkog društva s pravom glasa i 90 % glasačkih prava u glavnoj skupštini ciljnog trgovačkog društva;
               ili

               (b)

               kad je nakon prihvata ponude ponuditelj stekao ili je sklopio čvrste ugovore za stjecanje vrijednosnica koji predstavljaju najmanje 90 % temeljnog kapitala s pravom glasa i 90 % glasačkih prava, koji su predmet ponude.

         U slučaju navedenom pod (a), države članice mogu odrediti viši prag koji, međutim, ne može biti viši od 95 % temeljnog kapitala s pravom glasa i 95 % glasačkih prava.
   3.   Države članice osiguravaju da na snazi budu pravila koja omogućuju da se izračuna kad je prag dosegnut.
   Kad je ciljno trgovačko društvo izdalo više rodova vrijednosnica, države članice mogu predvidjeti da se pravo prijenosa vrijednosnica manjinskih dioničara može izvršavati samo u odnosu na rod u kojem je prag određen u stavku 2. dosegnut.
   4.   Ako ponuditelj želi iskoristiti pravo prijenosa vrijednosnica manjinskih dioničara, on to može učiniti unutar tri mjeseca od završetka roka za prihvat ponude navedenog u članku 7.
   5.   Države članice osiguravaju da se jamči pravična cijena. Ta cijena ili ima isti oblik kao naknada ponuđena u ponudi, ili je u novcu. Države članice mogu predvidjeti da novac bude ponuđen barem kao alternativa.
   Nakon dobrovoljne ponude, u oba slučaja navedena u stavku 2. točkama (a) i (b), smatrat se da je naknada ponuđena u ponudi pravična kada ponuditelj putem prihvata ponude stekne vrijednosnice koji predstavljaju najmanje 90 % temeljnog kapitala s pravom glasa koji su predmet ponude.
   Nakon obvezne ponude, smatrat će se da je naknada ponuđena u ponudi pravična.
   Članak 16.
   Pravo prodaje vrijednosnica manjinskih dioničara
   1.   Države članice osiguravaju da se, nakon objave ponude svim držateljima vrijednosnica ciljnog trgovačkog društva za sve njihove vrijednosnice, primjenjuju stavci 2. i 3.
   2.   Države članice osiguravaju da držatelji preostalih vrijednosnica budu u mogućnosti zatražiti od ponuditelja da otkupi njihove vrijednosnice po pravičnoj cijeni, uz iste uvjete navedene u članku 15. stavku 2.
   3.   Članak 15. stavci od 3. do 5. primjenjuju se mutatis mutandis.
   Članak 17.
   Sankcije
   Države članice određuju sankcije koje će biti nametnute za povrede nacionalnih mjera donesenih na temelju ove Direktive i poduzimaju potrebne korake kako bi osigurale provedbu tih sankcija. Tako određene sankcije moraju biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće. Države članice obavješćuju Komisiju o tim mjerama najkasnije na datum određen u članku 21. stavku 1., a o bilo kojim daljnjim izmjenama tih mjera čim prije.
   Članak 18.
   Odborski postupak
   1.   Komisiji pomaže Europski odbor za vrijednosnice osnovan Odlukom 2001/528/EZ (dalje u tekstu „Odbor”).
   2.   U slučaju upućivanja na ovaj stavak, primjenjuju se članci 5. i 7. Odluke 1999/468/EZ, uzimajući u obzir članak 8. te Direktive, uz uvjet da provedbene mjere donesene u skladu s ovim postupkom ne mijenjaju osnovne odredbe ove Direktive.
   Razdoblje navedeno u članku 5. stavku 6. Odluke 1999/468/EZ je tri mjeseca.
   3.   Ne dovodeći u pitanje provedbu već donesenih mjera, primjena mjera čije odredbe zahtijevaju donošenje tehničkih pravila i odluka u skladu sa stavkom 2. odgađa se za četiri godine od stupanja na snagu ove Direktive. Na prijedlog Komisije, Europski parlament i Vijeće mogu obnoviti navedene odredbe u skladu s postupkom određenim u članku 251. Ugovora i u tom će ih smislu pregledati prije završetka navedenog razdoblja.
   Članak 19.
   Odbor za kontakt
   1.   Osnovat će se odbor za kontakt sa sljedećim funkcijama:

               (a)

               olakšati, ne dovodeći u pitanje članke 226. i 227. Ugovora, usklađenu primjenu ove Direktive putem redovnih sastanaka radi rješavanja praktičnih problema koji proizlaze u vezi s njezinom primjenom;

               (b)

               savjetovati Komisiju, ako je to potrebno, o dopunama ili izmjenama ove Direktive.

         2.   Funkcija odbora za kontakt nije ocjenjivanje razloga odluka koje su u pojedinačnim slučajevima donijela nadzorna tijela.
   Članak 20.
   Revizija
   Pet godina nakon datuma određenog u članku 21. stavku 1., Komisija preispituje ovu Direktivu u svjetlu iskustva stečenog u njezinoj primjeni i, ako je to potrebno, predlaže njezinu reviziju. To preispitivanje uključuje pregled kontrolnih struktura i ograničenja ponuda za preuzimanje koje nisu obuhvaćene ovom Direktivom.
   U tom smislu, države članice svake godine dostavljaju Komisiji podatke o ponudama za preuzimanje koje su objavljene za trgovačka društva čije su vrijednosnice uvrštene radi trgovanja na njihovim uređenim tržištima. Ti podaci uključuju državnu pripadnost uključenih trgovačkih društava, rezultate ponuda i bilo koje druge podatke koji su bitni za shvaćanje funkcioniranja ponuda za preuzimanje u praksi.
   Članak 21.
   Prenošenje u nacionalno zakonodavstvo
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 20. svibnja 2006. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kad države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 22.
   Stupanje na snagu
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 23.
   Adresati
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Strasbourgu 21. travnja 2004.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         P. COX

            Za Vijeće

            Predsjednik

         D. ROCHE

      (1)  SL C 45 E, 25.2.2003., str. 1.

      (2)  SL C 208, 3.9.2003., str. 55.

      (3)  Mišljenje Europskog parlamenta od 16. prosinca 2003. (još nije objavljeno u Službenom listu) i Odluka Vijeća od 30. ožujka 2004.

      (4)  SL L 254, 30.9.1994., str. 64. Direktiva kako je izmijenjena Direktivom 97/74/EZ (SL L 10, 16.1.1998., str. 22.).

      (5)  SL L 225, 12.8.1998., str. 16.

      (6)  SL L 294, 10.11.2001., str. 22.

      (7)  SL L 80, 23.3.2002., str. 29.

      (8)  SL L 96, 12.4.2003., str. 16.

      (9)  SL L 191, 13.7.2001., str. 45. Odluka kako je izmijenjena Odlukom 2004/8/EZ (SL L 3, 7.1.2004., str. 33.).

      (10)  SL L 184, 17.7.1999., str. 23.

      (11)  Direktiva Vijeća 93/22/EZ od 10. svibnja 1993. o investicijskim uslugama na području vrijednosnih papira (SL L 141, 11.6.1993., str. 27.). Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 2002/87/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 35, 11.2.2003., str. 1.).

      (12)  Direktiva 2001/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 28. svibnja 2001. o uvrštenju vrijednosnica u službenu kotaciju burze te o informacijama koje treba objaviti o tim vrijednosnicama (SL L 184, 6.7.2001., str. 1.). Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 2003/71/EZ (SL L 345, 31.12.2003., str. 64.).

      (13)  Četvrta Direktiva Vijeća 78/660/EEZ od 25. srpnja 1978. o godišnjim financijskim izvještajima za određene vrste trgovačkih društava (SL L 222, 14.8.1978., str. 11.). Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 2003/51/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 178, 17.7.2003., str. 16.).

      (14)  Sedma Direktiva Vijeća 83/349/EEZ od 13. lipnja 1983. o konsolidiranim financijskim izvještajima (SL L 193, 18.7.1983., str. 1.). Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 2003/51/EZ.