title: Direktiva (EU) 2019/1159 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. lipnja 2019. o izmjeni Direktive 2008/106/EZ o minimalnoj razini osposobljavanja pomoraca i stavljanju izvan snage Direktive 2005/45/EZ o uzajamnom priznavanju svjedodžbi pomoraca koje su izdale države članice (Tekst značajan za EGP.)

text:
                  12.7.2019

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 188/94

         DIREKTIVA (EU) 2019/1159 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
         od 20. lipnja 2019.
         o izmjeni Direktive 2008/106/EZ o minimalnoj razini osposobljavanja pomoraca i stavljanju izvan snage Direktive 2005/45/EZ o uzajamnom priznavanju svjedodžbi pomoraca koje su izdale države članice
         (Tekst značajan za EGP)
         EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
         uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 100. stavak 2.,
         uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
         nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
         uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
         nakon savjetovanja s Odborom regija,
         u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
         budući da:

                     (1)

                     Kako bi se održala i nastojala poboljšati visoka razina sigurnosti u pomorskom prometu i sprečavanja zagađivanja mora, od ključne je važnosti održati i po mogućnosti poboljšati razinu znanja i vještina pomoraca Unije razvojem pomorskog osposobljavanja i davanja svjedodžbi pomorcima u skladu s međunarodnim pravilima i tehnološkim napretkom te poduzeti dodatne mjere za poboljšanje europske baze pomorskih vještina.

                     (2)

                     Osposobljavanje pomoraca i izdavanje svjedodžbi pomorcima na međunarodnoj se razini regulira Međunarodnom konvencijom Međunarodne pomorske organizacije o standardima osposobljavanja, izdavanja svjedodžbi i straži za pomorce iz 1978., kako je izmijenjena („Konvencija STCW”), koja je zadnji put znatno revidirana 2010. Izmjene Konvencije STCW donesene su 2015. i odnose se na zahtjeve u pogledu osposobljavanja i kvalifikacija za pomorce koji služe na brodovima na koje se odnosi Međunarodni kodeks o sigurnosti brodova koji koriste plinove ili goriva s niskom točkom zapaljivosti („Kodeks IGF”). Godine 2016. donesene su izmjene Konvencije STCW u pogledu osposobljavanja i kvalifikacija pomoraca koji služe na putničkim brodovima i brodovima koji plove polarnim vodama.

                     (3)

                     Konvencija STCW uključuje se u pravo Unije Direktivom 2008/106/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (3). Sve države članice potpisnice su Konvencije STCW i stoga se usklađena provedba njihovih međunarodnih obveza treba ostvariti usklađivanjem pravila Unije o osposobljavanju pomoraca i izdavanju svjedodžbi s Konvencijom STCW. Stoga bi trebalo izmijeniti nekoliko odredaba Direktive 2008/106/EZ kako bi odražavale najnovije izmjene Konvencije STCW o osposobljavanju i kvalifikacijama pomoraca koji služe na brodovima koji su obuhvaćeni Kodeksom IGF, na putničkim brodovima i brodovima koji plove polarnim vodama.

                     (4)

                     Kodeks pomoraca o izobrazbi, izdavanju svjedodžbi i držanju straže, usvojen Rezolucijom 2. konferencije stranaka potpisnica Konvencije STCW iz 1995. u svojoj ažuriranoj verziji („Kodeks STCW”) već sadržava smjernice o sprečavanju umora (odjeljak B-VIII/1) i o radnoj sposobnosti (odjeljak A-VIII/1). Radi sigurnosti nužno je da se zahtjevi iz članka 15. Direktive 2008/106/EZ bez iznimke provode i poštuju te da se u obzir uzmu te smjernice.

                     (5)

                     Jedan je od ciljeva zajedničke prometne politike u području pomorskog prometa olakšati kretanje pomoraca unutar Unije. Takvim se kretanjem između ostaloga doprinosi nastojanju da se pomorski promet Unije učini privlačnim budućim generacijama čime se izbjegava situacija da se europski pomorski klaster suoči s nedostatkom stručnog osoblja s pravom kombinacijom vještina i kompetencija. Uzajamno priznavanje svjedodžbi pomoraca koje izdaju države članice ključan je kako bi se olakšalo kretanje pomoraca. S obzirom na pravo na dobru upravu, odluke država članica u pogledu prihvaćanja svjedodžbi o stručnoj osposobljenosti koje druge države članice izdaju pomorcima u svrhe izdavanja nacionalnih svjedodžbi o osposobljenosti trebale bi se temeljiti na razlozima koje dotični pomorac može utvrditi.

                     (6)

                     Direktiva 2008/106/EZ sadržava i centralizirani sustav za priznavanje svjedodžbi pomoraca koje izdaju treće zemlje. Evaluacija u okviru Programa za primjerenost i učinkovitost propisa (REFIT) pokazala je da su države članice ostvarile znatnu uštedu troškova otkada je uveden centralizirani sustav. Međutim, u evaluaciji je, u pogledu nekih priznatih trećih zemalja, otkriveno da su države članice izdale samo vrlo ograničen broj ovjera kojima se potvrđuje priznavanje svjedodžbi u pogledu svjedodžbi o osposobljenosti ili svjedodžbi o stručnoj osposobljenosti koje izdaju te treće zemlje. Stoga bi se radi učinkovitije upotrebe dostupnih ljudskih i financijskih resursa postupak za priznavanje trećih zemalja trebao temeljiti na analizi potrebe za takvim priznavanjem, što uključuje, ali nije ograničeno na, naznaku procijenjenog broja zapovjednika, časnika i radiooperatera koji dolaze iz te zemlje i koji će vjerojatno službu obavljati na plovilima koja plove pod zastavama država članica. Tu bi analizu trebalo podnijeti na ispitivanje Odboru za sigurnost na moru i sprečavanje onečišćenja s brodova (COSS).

                     (7)

                     Uzimajući u obzir iskustvo stečeno u primjeni postupka za priznavanje trećih zemalja, u evaluaciji u okvira programa REFIT otkriveno je da se u trenutačnom vremenskom okviru od 18 mjeseci ne uzima u obzir složenost procesa koji uključuje inspekcijske preglede na terenu koje provodi Europska agencija za pomorsku sigurnost. Za diplomatske aranžmane koji su potrebni za planiranje i provedbu tih inspekcijskih pregleda potrebno je više vremena. Nadalje, vremenski okvir od 18 mjeseci nije dovoljan ako treća zemlja mora provesti korektivne mjere i poduzeti pravne izmjene u svojem sustavu kako bi ispunila zahtjeve Konvencije STCW. Na temelju tih razloga, rok za donošenje odluke Komisije trebalo bi produljiti s 18 mjeseci na 24 mjeseca, a ako treća zemlja mora provesti znatne korektivne mjere, uključujući izmjene pravnih odredaba, rok bi trebalo dodatno produljiti na 36 mjeseci. Osim toga, trebala bi se zadržati mogućnost da država članica koja podnosi zahtjev privremeno prizna sustav treće zemlje za standarde osposobljavanja, izdavanja svjedodžbi i stražu za pomorce kako bi se zadržala fleksibilnost postupka priznavanja.

                     (8)

                     Kako bi se osiguralo pravo svih pomoraca na pristojna radna mjesta i ograničilo narušavanje tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu, pri budućem priznavanju trećih zemalja trebalo bi u obzir uzeti jesu li te treće zemlje ratificirale Konvenciju o radu pomoraca iz 2006.

                     (9)

                     Kako bi se dodatno povećala učinkovitost centraliziranog sustava za priznavanje trećih zemalja, ponovna procjena trećih zemalja iz kojih na brodove koji plove pod zastavama država članica dolazi malen broj pomoraca trebala bi se provoditi u većim razmacima koje bi trebalo produljiti na deset godina. Međutim, to dulje razdoblje ponovne procjene sustava tih trećih zemalja trebalo bi kombinirati s prioritetnim kriterijima kojima se uzimaju u obzir sigurnosni rizici te se održava ravnoteža između potrebe za učinkovitošću i učinkovitog zaštitnog mehanizma u slučaju pogoršanja kvalitete osposobljavanja pomoraca koje se pruža u odgovarajućim trećim zemljama.

                     (10)

                     Informacije o zaposlenim pomorcima iz trećih zemalja postale su dostupne na razini Unije jer države članice priopćuju odgovarajuće informacije o izdanim svjedodžbama i ovjerama iz svojih nacionalnih registara. Te informacije trebale bi se upotrebljavati u statističke svrhe i svrhe oblikovanja politika te osobito u svrhu poboljšanja učinkovitosti centraliziranog sustava za priznavanje trećih zemalja. Na temelju informacija koje priopće države članice, priznavanje trećih zemalja iz kojih na brodove koji plove pod zastavama država članica nije došao nijedan pomorac u razdoblju od najmanje osam godina trebalo bi ponovno ispitati. Postupkom ponovnog ispitivanja trebalo bi biti omogućeno ponovno osposobljavanje ili povlačenje priznavanja odgovarajuće treće zemlje. Osim toga, se informacije koje priopće države članice trebale bi se upotrebljavati i za određivanje prioriteta za ponovnu procjenu priznatih trećih zemalja.

                     (11)

                     Kako bi se uzela u obzir kretanja na međunarodnoj razini i osigurala pravodobna prilagodba pravila Unije tim kretanjima, u skladu s člankom 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, ovlast za donošenje akata trebalo bi delegirati Komisiji radi uključivanja izmjena Konvencije STCW i dijela A Kodeksa STCW ažuriranjem tehničkih zahtjeva u pogledu osposobljavanja pomoraca i izdavanja svjedodžbi pomorcima te usklađivanjem svih relevantnih odredaba Direktive 2008/106/EZ u vezi s digitalnim svjedodžbama koje se izdaju pomorcima. Posebno je važno da Komisija tijekom svojeg pripremnog rada provede odgovarajuća savjetovanja, uključujući ona na razini stručnjaka, te da se ta savjetovanja provedu u skladu s načelima utvrđenima u Međuinstitucijskom sporazumu o boljoj izradi zakonodavstva od 13. travnja 2016 (4). Osobito, s ciljem osiguravanja ravnopravnog sudjelovanja u pripremi delegiranih akata, Europski parlament i Vijeće primaju sve dokumente istodobno kada i stručnjaci iz država članica te njihovi stručnjaci sustavno imaju pristup sastancima stručnih skupina Komisije koji se odnose na pripremu delegiranih akata.

                     (12)

                     Radi osiguranja jedinstvenih uvjeta za provedbu odredbi ove Direktive o priznavanju trećih zemalja, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji. Te bi ovlasti trebalo izvršavati u skladu s Uredbom Uredba (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (5).

                     (13)

                     Odredbe za priznavanje stručnih kvalifikacija iz Direktive 2005/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (6) nisu primjenjive u pogledu priznavanja svjedodžbi pomoraca na temelju Direktive 2008/106/EZ. Direktivom 2005/45/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (7) reguliralo se uzajamno priznavanje svjedodžbi pomoraca koje su izdale države članice. Međutim, definicije svjedodžbi pomoraca iz Direktive 2005/45/EZ zastarjele su nakon izmjena Konvencije STCW 2010. Stoga bi program uzajamnog priznavanja svjedodžbi pomoraca koje izdaju države članice trebalo izmijeniti kako bi se odrazile međunarodne izmjene te bi u Direktivu 2008/106/EZ trebalo uključiti definicije svjedodžbi pomoraca. Osim toga, u program uzajamnog priznavanja trebalo bi uključiti i zdravstvene svjedodžbe pomoraca koje se izdaju u nadležnosti država članica. Kako bi se uklonile nejasnoće i rizik od nedosljednosti između direktiva 2005/45/EZ i 2008/106/EZ, uzajamno priznavanje svjedodžbi pomoraca trebalo bi se regulirati isključivo Direktivom 2008/106/EZ. Nadalje, kako bi se smanjilo administrativno opterećenje država članica, trebao bi se uvesti elektronički sustav za podnošenje kvalifikacija pomoraca kada se donose odgovarajuće izmjene Konvencije STCW.

                     (14)

                     Digitalizacija podataka neizostavni je dio tehnološkog napretka u području prikupljanja i priopćavanja podataka kojom se želi pridonijeti smanjenju troškova i učinkovitoj upotrebi ljudskih resursa. Komisija bi trebala razmotriti poduzimanje mjera kako bi se povećala učinkovitost nadzora države luke, uključujući, među ostalim, evaluaciju izvedivosti i dodane vrijednosti uspostave središnje baze podataka svjedodžbi pomoraca te upravljanja tom bazom podataka koja bi bila povezana s bazom podataka inspekcijskih pregleda iz članka 24. Direktive 2009/16/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (8) i s kojom bi sve države članice bile povezane. Ta bi središnja baza podataka trebala sadržavati sve informacije iz Priloga V. Direktivi 2008/106/EZ u vezi sa svjedodžbama o osposobljenosti i ovjerama kojima se potvrđuje priznavanje svjedodžbi o stručnoj osposobljenosti izdanima u skladu s pravilima V/1-1 i V/1-2 Konvencije STCW.

                     (15)

                     Obrazovanje i osposobljavanje europskih pomoraca da postanu zapovjednici i časnici trebalo bi se podupirati razmjenama studenata među ustanovama za pomorsko obrazovanje i osposobljavanje diljem Unije. Za poticanje i razvoj vještina i kvalifikacija pomoraca koji služe pod europskom zastavom potrebna je razmjena dobrih praksi među državama članicama. Za obrazovanje i osposobljavanje pomoraca trebalo bi u potpunosti iskoristiti mogućnosti koje pruža program Erasmus+.

                     (16)

                     Komisija bi trebala uspostaviti dijalog sa socijalnim partnerima i državama članicama kako bi se razvile inicijative za pomorsko osposobljavanje povrh međunarodno dogovorene minimalne razine osposobljavanja pomoraca, koje bi države članice mogle uzajamno priznavati kao europske pomorske diplome o izvrsnosti. Te inicijative trebale bi se temeljiti na preporukama aktualnih pokusnih projekata i strategijama utvrđenima u Planu Komisije za sektorsku suradnju u području vještina te se razvijati u skladu s tim preporukama i strategijama.

                     (17)

                     Kako bi se poboljšale pravna jasnoća i dosljednost, Direktivu 2005/45/EZ trebalo bi staviti izvan snage.

                     (18)

                     Direktivu 2008/106/EZ trebalo bi na odgovarajući način izmijeniti,

               DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:

            Članak 1.
            Izmjene Direktive 2008/106/EZ
            Direktiva 2008/106/EZ mijenja se kako slijedi:

                        1.

                        u članku 1. dodaju se sljedeće točke:

                                    „43.

                                    ‘država članica domaćin’ znači država članica u kojoj pomorci traže prihvaćanje ili priznavanje svojih svjedodžbi o osposobljenosti, svjedodžbi o stručnoj osposobljenosti ili dokumentiranih dokaza;

                                    44.

                                    ‘Kodeks IGF’ znači Međunarodni kodeks o sigurnosti brodova koji koriste plinove ili goriva s niskom točkom zapaljivosti, kako je definirano u pravilu II-1/2.29 konvencije SOLAS 74;

                                    45.

                                    ‘Polarni kodeks’ znači Međunarodni kodeks za brodove koji plove polarnim vodama, kako je definirano u pravilu XIV/1.1 konvencije SOLAS 74;

                                    46.

                                    ‘polarne vode’ znači arktičke vode i/ili antarktičko područje, kako je definirano u pravilima od XIV/1.2 do XIV/1.4 konvencije SOLAS 74.”;

                        2.

                        članak 2. mijenja se kako slijedi:

                                    (a)

                                    u jedinom stavku uvodni dio zamjenjuje se sljedećim:

                                       „1.   Ova se Direktiva primjenjuje na pomorce koji se spominju u ovoj Direktivi i služe na pomorskim brodovima koji plove pod zastavom države članice s izuzetkom:”;

                                    (b)

                                    dodaje se sljedeći stavak:

                                       „2.   Članak 5.b primjenjuje se na pomorce koji posjeduju svjedodžbu koju je izdala država članica, bez obzira na njihovo državljanstvo.”;

                        3.

                        članak 5. mijenja se kako slijedi:

                                    (a)

                                    stavak 10. zamjenjuje se sljedećim:

                                       „10.   Podložno članku 19. stavku 7., izvornik svake svjedodžbe koja se zahtijeva ovom Direktivom, mora biti raspoloživ na brodu na kojem njezin imatelj plovi, u papirnatom ili digitalnom obliku, a njegova vjerodostojnost i valjanost može se provjeriti u skladu s postupkom iz stavka 12. točke (b) ovog članka.”

                                    (b)

                                    stavak 13. zamjenjuje se sljedećim:

                                       „13.   Kada stupe na snagu odgovarajuće izmjene Konvencije STCW i dijela A Kodeksa STCW u vezi s digitalnim svjedodžbama koje se izdaju pomorcima, Komisija je ovlaštena donijeti delegirane akte u skladu s člankom 27.a radi izmjene ove Direktive usklađivanjem svih njezinih odgovarajućih odredaba s tim izmjenama Konvencije STCW i dijela A Kodeksa STCW radi digitalizacije svjedodžbi i ovjera pomoraca.”;

                        4.

                        članak 5.a zamjenjuje se sljedećim:

                           „Članak 5.a
                           Informacije koje se podnose Komisiji
                           Za potrebe članka 20. stavka 8. i članka 21. stavka 2. te isključivo zato da bi ih države članice i Komisija upotrebljavale u oblikovanju politika i u statističke svrhe, države članice svake godine Komisiji podnose informacije navedene u Prilogu V. ovoj Direktivi u vezi sa svjedodžbama o osposobljenosti i ovjerama kojima se potvrđuje priznavanje svjedodžbi o osposobljenosti. Na dobrovoljnoj osnovi mogu dostaviti i informacije o svjedodžbama o stručnoj osposobljenosti izdanima mornarima u skladu s poglavljima II., III. i VII. Priloga Konvenciji STCW, kao što su informacije navedene u Prilogu V. ovoj Direktivi.”;

                        5.

                        umeće se sljedeći članak:

                           „Članak 5.b
                           Uzajamno priznavanje svjedodžbi pomoraca koje izdaju države članice

                              1.   Svaka država članica prihvaća svjedodžbe o stručnoj osposobljenosti i dokumentirane dokaze koje izdaje druga država članica ili koji se izdaju u njezinoj nadležnosti, u papirnatom ili digitalnom obliku, radi dopuštanja pomorcima da služe na brodovima koji plove pod njezinom zastavom.

                              2.   Svaka država članica priznaje svjedodžbe o osposobljenosti ili svjedodžbe o stručnoj osposobljenosti koje druga država članica izdaje zapovjednicima i časnicima u skladu s pravilima V/1-1 i V/1-2 iz Priloga I. ovoj Direktivi, na način da ovjerava te svjedodžbe radi potvrde njihova priznavanja. Ovjera kojom se potvrđuje priznavanje ograničena je na radna mjesta, funkcije i razine osposobljenosti ili stručne osposobljenosti koji su u njoj propisani. Ovjera se izdaje samo ako su ispunjeni svi zahtjevi Konvencije STCW u skladu sa stavkom 7. pravila I/2 Konvencije STCW. Upotrebljava se obrazac za ovjeru koji je utvrđen u stavku 3. odjeljka A-I/2 Kodeksa STCW.

                              3.   Svaka država članica prihvaća zdravstvene svjedodžbe koje se izdaju u nadležnosti druge države članice u skladu s člankom 11. u svrhu dopuštanja pomorcima da služe na brodovima koji plove pod njezinom zastavom.

                              4.   Države članice domaćini osiguravaju da se odluke iz stavaka 1., 2. i 3. izdaju u razumnom roku. Države članice domaćini ujedno jamče pomorcima pravo na žalbu u vezi sa svakim odbijanjem da se ovjeri ili prihvati valjana svjedodžba ili u vezi s odsutnošću odgovora, u skladu s nacionalnim zakonodavstvom i postupcima, te da se pomorcima osigura odgovarajuće savjetovanje i pomoć u pogledu takvih žalbi, u skladu s uspostavljenim nacionalnim zakonodavstvom i postupcima.

                              5.   Ne dovodeći u pitanje stavak 2. ovog članka, nadležna tijela države članice domaćina mogu uvesti dodatna ograničenja u pogledu radnih mjesta, funkcija i razina osposobljenosti ili stručne osposobljenosti koja se odnose na obalnu plovidbu, kako je navedeno u članku 7., ili druge svjedodžbe izdane na temelju pravila VII/1 iz Priloga I.

                              6.   Ne dovodeći u pitanje stavak 2., država članica domaćin može, ako je potrebno, dozvoliti pomorcu da na razdoblje od najviše tri mjeseca služi na brodu koji plovi pod njezinom zastavom, ako posjeduje odgovarajuću i valjanu svjedodžbu koju je izdala i ovjerila druga država članica, ali koju dotična država članica domaćin još nije ovjerila radi priznavanja.
                              Dokumenti kojima se dokazuje da je zahtjev za ovjeru podnesen nadležnim tijelima moraju biti na raspolaganju.

                              7.   Država članica domaćin osigurava da pomorci koji zatraže priznavanje svjedodžbi za funkcije na rukovodećoj razini posjeduju odgovarajuće znanje iz pomorskog zakonodavstva te države članice koje se odnosi na funkcije za koje oni imaju dozvolu obnašanja.”;

                        6.

                        članak 12. mijenja se kako slijedi:

                                    (a)

                                    stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:

                                       „1.   Svaki zapovjednik, časnik i radiooperater koji posjeduje svjedodžbu izdanu ili priznatu na temelju bilo kojeg poglavlja Priloga I., osim pravila V/3 iz poglavlja V. ili poglavlja VI., i koji plovi ili se namjerava vratiti na more nakon određenog razdoblja provedenog na kopnu, a kako bi i dalje bio sposoban za plovidbu, najmanje svakih pet godina mora:

                                                   (a)

                                                   ispuniti standarde zdravstvene spremnosti propisane člankom 11. i

                                                   (b)

                                                   dokazati svoju stalnu stručnu sposobnost u skladu s odjeljkom A-I/11 Kodeksa STCW.”;

                                    (b)

                                    umeće se sljedeći stavak:

                                       „2.b   Svaki zapovjednik ili časnik, radi nastavka pomorske službe na brodovima koji plove polarnim vodama, mora ispuniti zahtjeve iz stavka 1. ovog članka i najmanje svakih pet godina mora dokazati svoju stalnu stručnu sposobnost za rad na brodovima koji plove polarnim vodama u skladu sa stavkom 4. odjeljka A-I/11 Kodeksa STCW.”;

                                    (c)

                                    stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:

                                       „3.   Svaka država članica uspoređuje standarde osposobljenosti koji se zahtijevaju od kandidata za svjedodžbe o osposobljenosti i/ili svjedodžbe o stručnoj osposobljenosti izdane do 1. siječnja 2017. s onima koji se za dobivanje odgovarajuće svjedodžbe o osposobljenosti i/ili stručnoj osposobljenosti navode u dijelu A Kodeksa STCW i utvrđuje treba li od vlasnika takvih svjedodžbi o osposobljenosti i/ili stručnoj osposobljenosti zahtijevati odgovarajuću dopunu ili obnavljanje osposobljavanja ili procijeniti njihovu osposobljenost.”;

                                    (d)

                                    umeće se sljedeći stavak:

                                       „3.a   Svaka država članica uspoređuje standarde osposobljenosti koji se zahtijevaju od osoba koje služe na brodovima na plin koji su se primjenjivali prije 1. siječnja 2017. sa standardima osposobljenosti iz odjeljka A-V/3 Kodeksa STCW i utvrđuje je li potrebno zahtijevati da te osobe obnove svoje kvalifikacije.”;

                        7.

                        u članku 19. stavci 2. i 3. zamjenjuju se sljedećim:

                           „2.   Država članica koja ovjerom namjerava priznati svjedodžbe o osposobljenosti ili svjedodžbe o stručnoj osposobljenosti iz stavka 1. ovog članka koje je treća zemlja izdala zapovjedniku, časniku ili radiooperateru radi služenja na brodovima koji plove pod njezinom zastavom Komisiji podnosi zahtjev za priznavanje te treće zemlje, koji mora popratiti preliminarnom analizom usklađenosti treće zemlje sa zahtjevima Konvencije STCW tako što će se za tu analizu prikupiti informacije iz Priloga II. ovoj Direktivi. Kako bi potkrijepila svoj zahtjev država članica u toj preliminarnoj analizi pruža dodatne informacije o razlozima za priznavanje treće zemlje.
                           Nakon što država članica podnese takav zahtjev Komisija bez odgode obrađuje taj zahtjev i odlučuje, u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 28. stavka 2. o pokretanju procjene sustava osposobljavanja i izdavanja svjedodžbi u trećoj zemlji u razumnom vremenskom roku uz poštovanje vremenskog ograničenja iz stavka 3. ovog članka.
                           Kada se donese pozitivna odluka o pokretanju procjene, Komisija, uz pomoć Europske agencije za pomorsku sigurnost i uz moguće sudjelovanje države članice koja podnosi zahtjev i bilo koje druge zainteresirane države članice, prikuplja informacije iz Priloga II. ovoj Direktivi te provodi procjenu sustava osposobljavanja i izdavanja svjedodžbi u trećoj zemlji za koju je podnesen zahtjev za priznavanje kako bi provjerila da dotična zemlja ispunjava sve zahtjeve Konvencije STCW i da su poduzete odgovarajuće mjere za sprečavanje izdavanja lažnih svjedodžbi te uzima u obzir je li ratificirala Konvenciju o radu pomoraca iz 2006.

                           3.   Ako, kao rezultat procjene iz stavka 2. ovog članka zaključi da su ispunjeni svi ti zahtjevi, Komisija donosi provedbene akte kojima utvrđuje svoju odluku o priznavanju treće zemlje. Ti se provedbeni akti donose se u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 28. stavka 2. u roku od 24 mjeseca nakon što država članica podnese zahtjev iz stavka 2. ovog članka.
                           Ako treća zemlja, kako bi ispunila zahtjeve iz Konvencije STCW, mora provesti velike korektivne mjere, uključujući izmjene svojeg zakonodavstva te sustava obrazovanja, osposobljavanja i izdavanja svjedodžbi, provedbeni akti iz prvog podstavka ovog stavka donose se u roku od 36 mjeseci nakon što država članica podnese zahtjev iz stavka 2. ovog članka.
                           Država članica koja podnosi taj zahtjev može odlučiti jednostrano priznati treću zemlju dok se ne donese provedbeni akt na temelju ovog stavka. Ako donese tu jednostranu odluku o priznavanju, država članica Komisiji priopćuje broj ovjera kojima se potvrđuje priznavanje svjedodžbi koje je izdala za svjedodžbe o osposobljenosti i svjedodžbe o stručnoj osposobljenosti iz stavka 1. koje je izdala treća zemlja dok se ne donese provedbeni akt u pogledu priznavanja te treće zemlje.”;

                        8.

                        u članku 20. dodaje se sljedeći stavak:

                           „8.   Ako država članica u razdoblju od više od osam godina ne izda ovjere kojima se potvrđuje priznavanje svjedodžbi o osposobljenosti ili svjedodžbi o stručnoj osposobljenosti iz članka 19. stavka 1. koje je izdala treća zemlja, priznavanje svjedodžbi te zemlje mora se ponovno ispitati. Komisija donosi provedbene akte kojima utvrđuje svoju odluku nakon ponovnog ispitivanja. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom ispitivanja iz članka 28. stavka 2., nakon što se najmanje šest mjeseci unaprijed obavijeste države članice i dotična treća zemlja.”;

                        9.

                        u članku 21. stavci 1. i 2. zamjenjuju se sljedećim:

                           „1.   Komisija, uz pomoć Europske agencije za pomorsku sigurnost, ponovno procjenjuje treće zemlje koje su priznate na temelju postupka iz članka 19. stavka 3. prvog podstavka, uključujući one iz članka 19. stavka 6., redovito i najmanje u roku od deset godina od posljednje procjene, kako bi provjerila da ispunjavaju odgovarajuće kriterije utvrđene u Prilogu II. i jesu li poduzete odgovarajuće mjere za sprečavanje izdavanja lažnih svjedodžbi.

                           2.   Komisija, uz pomoć Europske agencije za pomorsku sigurnost, provodi ponovne procjene trećih zemalja na temelju prioritetnih kriterija. Ti prioritetni kriteriji uključuju sljedeće:

                                       (a)

                                       podatke o rezultatima rada koje dostavlja nadzor države luke u skladu s člankom 23.;

                                       (b)

                                       broj ovjera kojima se potvrđuje priznavanje za svjedodžbe o osposobljenosti ili svjedodžbe o stručnoj osposobljenosti izdane u skladu s pravilima V/1-1 i V/1-2 Konvencije STCW, koje je izdala treća zemlja;

                                       (c)

                                       broj institucija za pomorsko obrazovanje i osposobljavanje koje je treća zemlja priznala;

                                       (d)

                                       broj programa za osposobljavanje i profesionalni razvoj pomoraca koje je treća zemlja odobrila;

                                       (e)

                                       datum Komisijine posljednje procjene treće zemlje i broj nedostataka u ključnim postupcima koji su utvrđeni tijekom te procjene;

                                       (f)

                                       sve znatne promjene u sustavu pomorskog osposobljavanja i izdavanja svjedodžbi treće zemlje;

                                       (g)

                                       ukupni broj pomoraca kojima je treća zemlja izdala svjedodžbe koji služe na brodovima koji plove pod zastavama država članica i razinu osposobljavanja i kvalifikacija tih pomoraca;

                                       (h)

                                       informacije koje se odnose na standarde obrazovanja i osposobljavanja u trećoj zemlji koje su dostavila dotična tijela ili drugi dionici, ako postoje.

                                 Ako treća zemlja ne ispunjava zahtjeve iz Konvencije STCW u skladu s člankom 20. ove Direktive, ponovna procjena te treće zemlje ima prioritet u odnosu na druge treće zemlje.”;

                        10.

                        u članku 25.a stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:

                           „1.   Države članice Komisiji priopćuju informacije iz Priloga V. za potrebe članka 20. stavka 8. te članka 21. stavka 2., a kako bi ih države članice i Komisija mogle upotrebljavati u oblikovanju politika.”;

                        11.

                        članak 26. zamjenjuje se sljedećim:

                           „Članak 26.
                           Izvješće o evaluaciji
                           Komisija najkasnije 2. kolovoza 2024,. Europskom parlamentu i Vijeću podnosi izvješće o evaluaciji, uključujući prijedloge za daljnje mjere koje treba poduzeti na temelju te evaluacije. U tom izvješću o evaluaciji Komisija analizira provedbu programa uzajamnog priznavanja svjedodžbi pomoraca koje izdaju država članice i svih događaja u pogledu digitalnih svjedodžbi koje se izdaju pomorcima na međunarodnoj razini. Komisija ujedno provodi evaluaciju svih događaja u pogledu budućeg razmatranja europskih pomorskih diploma o izvrsnosti kako je istaknuto u preporukama socijalnih partnera.”;

                        12.

                        članak 27. zamjenjuje se sljedećim:

                           „Članak 27.
                           Izmjene

                              1.   Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 27.a kojima se mijenjaju Prilog I. ovoj Direktivi i povezane odredbe ove Direktive radi usklađivanja tog priloga i tih odredbi s novim izmjenama Konvencije STCW i dijela A Kodeksa STCW.

                              2.   Komisija je ovlaštena donositi delegirane akte u skladu s člankom 27.a kojima se mijenja Prilog V. ovoj Direktivi u pogledu posebnog i relevantnog sadržaja i detalja informacija o kojima države članice trebaju izvješćivati, pod uvjetom da su ti akti ograničeni na uzimanje u obzir izmjena Konvencije STCW i dijela A Kodeksa STCW te da poštuju mjere za zaštitu podataka. Ti delegirani akti ne mijenjaju odredbe o anonimnom obliku podataka kako utvrđene u članku 25.a stavku 3.”;

                        13.

                        članak 27.a zamjenjuje se sljedećim:

                           „Članak 27.a
                           Izvršavanje delegiranja ovlasti

                              1.   Ovlast za donošenje delegiranih akata dodjeljuje se Komisiji podložno uvjetima utvrđenima u ovom članku.

                              2.   Ovlast za donošenje delegiranih akata iz članka 5. stavka 13. i članka 27. dodjeljuje se Komisiji na razdoblje od pet godina od 1. kolovoza 2019. Komisija izrađuje izvješće o delegiranju ovlasti najkasnije devet mjeseci prije kraja razdoblja od pet godina. Delegiranje ovlasti prešutno se produljuje za razdoblja jednakog trajanja, osim ako se Europski parlament ili Vijeće tom produljenju usprotive najkasnije tri mjeseca prije kraja svakog razdoblja.

                              3.   Europski parlament ili Vijeće u svakom trenutku mogu opozvati delegiranje ovlasti iz članka 5. stavka 13. i članka 27. Odlukom o opozivu prekida se delegiranje ovlasti koje je u njoj navedeno. Opoziv počinje proizvoditi učinke sljedećeg dana od dana objave spomenute odluke u Službenom listu Europske unije ili na kasniji dan naveden u spomenutoj odluci. On ne utječe na valjanost delegiranih akata koji su već na snazi.

                              4.   Prije donošenja delegiranog akta Komisija se savjetuje sa stručnjacima koje je imenovala svaka država članica u skladu s načelima utvrđenima u Međuinstitucijskom sporazumu o boljoj izradi zakonodavstva od 13. travnja 2016.

                              5.   Čim donese delegirani akt, Komisija ga istodobno priopćuje Europskom parlamentu i Vijeću.

                              6.   Delegirani akt donesen na temelju članka 5. stavka 13. i članka 27. stupa na snagu samo ako Europski parlament ili Vijeće u roku od dva mjeseca od priopćenja tog akta Europskom parlamentu i Vijeću na njega ne podnesu nikakav prigovor ili ako su prije isteka tog roka i Europski parlament i Vijeće obavijestili Komisiju da neće podnijeti prigovore. Taj se rok produljuje za dva mjeseca na inicijativu Europskog parlamenta ili Vijeća.”;

                        14.

                        Prilog I. Direktivi 2008/106/EZ mijenja se u skladu s Prilogom ovoj Direktivi.

            Članak 2.
            Stavljanje izvan snage
            Direktiva 2005/45/EZ stavlja se izvan snage.

            Članak 3.
            Prenošenje

               1.   Države članice stavljaju na snagu zakone i druge propise koji su potrebni radi usklađivanja s ovom Direktivom do 2. kolovoza 2021. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
               Kada države članice donose te mjere, one sadržavaju upućivanje na ovu Direktivu ili se na nju upućuje prilikom njihove službene objave. Načine tog upućivanja utvrđuju države članice.

               2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih mjera nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.

            Članak 4.
            Stupanje na snagu
            Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

            Članak 5.
            Adresati
            Ova Direktiva upućena je državama članicama.

            Sastavljeno u Bruxellesu 20. lipnja 2019.

                  Za Europski parlament

                  Predsjednik

               A. TAJANI

                  Za Vijeće

                  Predsjednik

               G. CIAMBA

            (1)  SL C 110, 22.3.2019., str. 125.

            (2)  Stajalište Europskog parlamenta od 4. travnja 2019. (još nije objavljeno u Službenom listu) i odluka Vijeća od 6. lipnja 2019.

            (3)  Direktiva 2008/106/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o minimalnoj razini osposobljavanja pomoraca (SL L 323, 3.12.2008., str. 33.).

            (4)  SL L 123, 12.5.2016., str. 1.

            (5)  Uredba (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (SL L 55, 28.2.2011., str. 13.).

            (6)  Direktiva 2005/36/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o priznavanju stručnih kvalifikacija (SL L 255, 30.9.2005., str. 22.).

            (7)  Direktiva 2005/45/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o uzajamnom priznavanju svjedodžbi pomoraca koje su izdale države članice i o izmjeni Direktive 2001/25/EZ (SL L 255, 30.9.2005., str. 160.).

            (8)  Direktiva 2009/16/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o nadzoru države luke (SL L 131, 28.5.2009., str. 57.).

            PRILOG
            U Prilogu I. Direktivi 2008/106/EZ, poglavlje V. mijenja se kako slijedi:

                        1.

                        pravilo V/2 zamjenjuje se sljedećim:
                        „Pravilo V/2

                           Obvezni minimalni zahtjevi za osposobljavanje i kvalifikacije zapovjednika, časnika, mornara i drugog osoblja na putničkim brodovima

                                    1.

                                    Ovo se pravilo primjenjuje na zapovjednike, časnike, mornare i drugo osoblje koje služi na putničkim brodovima u međunarodnoj plovidbi. Države članice odlučuju o primjenjivosti ovih zahtjeva na osoblje koje služi na putničkim brodovima u domaćoj plovidbi.

                                    2.

                                    Prije nego što im se dodijele brodska zaduženja, sve osobe koje služe na putničkim brodovima moraju ispunjavati zahtjeve iz stavka 1. odjeljka A-VI/1 Kodeksa STCW.

                                    3.

                                    Zapovjednici, časnici, mornari i drugo osoblje koje služi na putničkim brodovima moraju završiti osposobljavanje i upoznavanje koji se zahtijevaju u stavcima od 5. do 9. u nastavku, u skladu s njihovim radnim mjestima, dužnostima i odgovornostima.

                                    4.

                                    Zapovjednici, časnici, mornari i drugo osoblje koji moraju završiti osposobljavanje u skladu sa stavcima od 7. do 9. u nastavku, moraju, u razdobljima od najmanje svakih pet godina, završiti odgovarajuće obnovljeno osposobljavanje ili pružiti dokaz da su ostvarili traženi standard osposobljenosti u proteklih pet godina.

                                    5.

                                    Osoblje koje služi na putničkim brodovima mora završiti upoznavanje sa slučajevima opasnosti na putničkom brodu u skladu s njihovim radnim mjestima, dužnostima i odgovornostima, kako je utvrđeno u stavku 1. odjeljka A-V/2 Kodeksa STCW.

                                    6.

                                    Osoblje koje pruža neposredne usluge putnicima u prostorima za putnike na putničkim brodovima mora završiti osposobljavanje iz područja sigurnosti navedeno u stavku 2. odjeljka A-V/2 Kodeksa STCW.

                                    7.

                                    Zapovjednici, časnici i mornari kvalificirani u skladu s poglavljima II., III. i VII. ovog Priloga te drugo osoblje koje je prema rasporedu za uzbunu određeno za pomoć putnicima u slučaju opasnosti na putničkim brodovima moraju završiti osposobljavanje za nadzor velikog broja ljudi na putničkom brodu, kako je navedeno u stavku 3. odjeljka A-V/2 Kodeksa STCW.

                                    8.

                                    Zapovjednici, upravitelji stroja, prvi brodski časnici, drugi časnici stroja i sve osobe koje su prema rasporedu za uzbunu određene kao odgovorne za sigurnost putnika u slučaju opasnosti na putničkim brodovima moraju imati završeno odobreno osposobljavanje za upravljanje kriznim situacijama i ljudskim ponašanjem, kako je navedeno u stavku 4. odjeljka A-V/2 Kodeksa STCW.

                                    9.

                                    Zapovjednici, upravitelji stroja, prvi brodski časnici, drugi časnici stroja i sve osobe kojima je dodijeljena neposredna odgovornost za ukrcavanje i iskrcavanje putnika, ukrcaj, iskrcaj ili osiguravanje tereta ili zatvaranje otvora na trupu broda na ro-ro putničkim brodovima moraju završiti odobreno osposobljavanje iz područja sigurnosti putnika i tereta, odnosno cjelovitosti brodskog trupa, kako je navedeno u stavku 5. odjeljka A-V/2 Kodeksa STCW.

                                    10.

                                    Države članice osiguravaju da se svakoj osobi koja je kvalificirana u skladu sa stavcima od 6. do 9. ovih pravila izda dokument kao dokaz o završenom osposobljavanju.”;

                        2.

                        dodaju se sljedeća pravila:
                        „Pravilo V/3

                           Obvezni minimalni zahtjevi za osposobljavanje i kvalifikacije zapovjednika, časnika, mornara i drugog osoblja na brodovima koji podliježu Kodeksu IGF

                                    1.

                                    Ovo se pravilo primjenjuje na zapovjednike, časnike, mornare i drugo osoblje koje služi na brodovima koji podliježu Kodeksu IGF.

                                    2.

                                    Prije nego što im se dodijele brodska zaduženja na brodovima koji podliježu Kodeksu IGF, pomorci moraju završiti osposobljavanje koje se zahtijeva u stavcima od 4. do 9. u nastavku u skladu s njihovim radnim mjestima, dužnostima i odgovornostima.

                                    3.

                                    Prije nego što im se dodijele brodska zaduženja, svi pomorci koji služe na brodovima koji podliježu Kodeksu IGF moraju proći primjereno upoznavanje specifično za brod i opremu, kako je utvrđeno u članku 14. stavku 1. točki (d) ove Direktive.

                                    4.

                                    Pomorci odgovorni za utvrđene dužnosti u pogledu sigurnosti koje su povezane s brigom za gorivo, njegovom upotrebom te odgovorima na krizne situacije u vezi s gorivom na brodovima koji podliježu Kodeksu IGF moraju imati svjedodžbu o temeljnom osposobljavanju za rad na brodovima koji podliježu Kodeksu IGF.

                                    5.

                                    Svaki kandidat za izdavanje svjedodžbe o temeljnom osposobljavanju za rad na brodovima koji podliježu Kodeksu IGF mora završiti temeljno osposobljavanje u skladu s odredbama stavka 1. odjeljka A-V/3 Kodeksa STCW.

                                    6.

                                    Za pomorce odgovorne za utvrđene dužnosti u pogledu sigurnosti koje su povezane s brigom za gorivo, njegovom upotrebom te odgovorima na krizne situacije u vezi s gorivom na brodovima koji podliježu Kodeksu IGF koji su kvalificirani i imaju svjedodžbu u skladu sa stavcima 2. i 5. pravila V/1-2 ili stavcima 4. i 5. pravila V/1-2 na tankerima za ukapljeni plin smatra se da ispunjavaju zahtjeve utvrđene u stavku 1. odjeljka A-V/3 Kodeksa STCW za temeljno osposobljavanje za rad na brodovima koji podliježu Kodeksu IGF.

                                    7.

                                    Zapovjednici, časnici stroja i svi drugi članovi osoblja s neposrednom odgovornošću za brigu o gorivu i sustavima goriva te za njihovu upotrebu na brodovima koji podliježu Kodeksu IGF moraju imati svjedodžbu o naprednoj osposobljenosti za rad na brodovima koji podliježu Kodeksu IGF.

                                    8.

                                    Svaki kandidat za izdavanje svjedodžbe o naprednoj osposobljenosti za rad na brodovima koji podliježu Kodeksu IGF mora, dok ima svjedodžbu o stručnoj osposobljenosti opisanu u stavku 4.:

                                                8.1.

                                                završiti odobreno napredno osposobljavanje za rad na brodovima koji podliježu Kodeksu IGF i ispunjavati standard osposobljenosti kako je utvrđen u stavku 2. odjeljka A-V/3 Kodeksa STCW; i

                                                8.2.

                                                dovršiti najmanje jedan mjesec odobrene pomorske službe koja uključuje najmanje tri radnje opskrbe gorivom na brodovima koji podliježu Kodeksu IGF. Dvije od tri radnje opskrbe gorivom mogu se zamijeniti odobrenim osposobljavanjem na simulatoru radnji opskrbe gorivom kao dio osposobljavanja iz prethodnog stavka 8.1.

                                    9.

                                    Za zapovjednike, časnike stroja i sve osobe s neposrednom odgovornošću za brigu o gorivu te za njegovu upotrebu na brodovima koji podliježu Kodeksu IGF, koji su kvalificirani i kojima je izdana svjedodžba u skladu sa standardom osposobljenosti utvrđenim u stavku 2. odjeljka A–V/1-2 Kodeksa STCW za rad na tankerima za ukapljeni plin smatra se da ispunjavaju zahtjeve utvrđene u stavku 2. odjeljka A-V/3 Kodeksa STCW za napredno osposobljavanje za brodove koji podliježu Kodeksu IGF uz uvjet da su ujedno:

                                                9.1.

                                                ispunili zahtjeve iz stavka 6.;

                                                9.2.

                                                ispunili zahtjeve u pogledu opskrbe gorivom iz stavka 8.2. ili su sudjelovali u provođenju triju operacija prijevoza tereta na tankeru za ukapljeni plin; i

                                                9.3.

                                                u prethodnih pet godina dovršili pomorsku službu u trajanju od tri mjeseca na:

                                                            9.3.1.

                                                            brodovima koji podliježu Kodeksu IGF;

                                                            9.3.2.

                                                            tankerima koji kao teret prevoze goriva obuhvaćena Kodeksom IGF; ili

                                                            9.3.3.

                                                            brodovima koji kao gorivo upotrebljavaju plinove ili goriva s niskom točkom zapaljivosti.

                                    10.

                                    Države članice osiguravaju da se pomorcima koji su kvalificirani u skladu sa stavkom 4. ili 7., prema potrebi, izda svjedodžba o stručnoj osposobljenosti.

                                    11.

                                    Pomorci koji imaju svjedodžbe o stručnoj osposobljenosti u skladu s prethodnim stavkom 4. ili 7. moraju, u razdobljima od najmanje svakih pet godina, završiti odgovarajuće obnovljeno osposobljavanje ili pružiti dokaz da su ostvarili zahtijevani standard osposobljenosti u proteklih pet godina.

                           Pravilo V/4

                           Obvezni minimalni zahtjevi za osposobljavanje i kvalifikacije zapovjednika i časnika palube na brodovima koji plove polarnim vodama

                                    1.

                                    Zapovjednici, prvi brodski časnici i časnici zaduženi za plovidbenu stražu na brodovima koji plove polarnim vodama moraju imati svjedodžbu o temeljnom osposobljavanju za brodove koji plove polarnim vodama, kako se zahtijeva Polarnim kodeksom.

                                    2.

                                    Svaki kandidat za izdavanje svjedodžbe o temeljnom osposobljavanju za brodove koji plove polarnim vodama mora završiti odobreno temeljno osposobljavanje za brodove koji plove polarnim vodama i ispunjavati standard osposobljenosti utvrđen u stavku 1. odjeljka A-V/4 Kodeksa STCW.

                                    3.

                                    Zapovjednici i prvi brodski časnici na brodovima koji plove polarnim vodama moraju imati svjedodžbu o naprednoj osposobljenosti za brodove koji plove polarnim vodama, kako se zahtijeva Polarnim kodeksom.

                                    4.

                                    Svaki kandidat za izdavanje svjedodžbe o naprednoj osposobljenosti za brodove koji plove polarnim vodama mora:

                                                4.1.

                                                ispunjavati zahtjeve za izdavanje svjedodžbe o temeljnom osposobljavanju za brodove koji plove polarnim vodama;

                                                4.2.

                                                imati najmanje dva mjeseca odobrene pomorske službe u odjelu palube, na rukovodećoj razini ili na operativnoj razini tijekom izvršavanja dužnosti straže u polarnim vodama ili drugoj jednakovrijednoj odobrenoj pomorskoj službi; i

                                                4.3.

                                                završiti odobreno napredno osposobljavanje za brodove koji plove polarnim vodama i ispunjavati standard osposobljenosti utvrđen u stavku 2. odjeljka A-V/4 Kodeksa STCW.

                                    5.

                                    Države članice osiguravaju da se pomorcima koji su kvalificirani u skladu sa stavkom 2. ili 4., prema potrebi, izda svjedodžba o stručnoj osposobljenosti.

                                    6.

                                    Do 1. srpnja 2020. pomorci koji su započeli odobrenu pomorsku službu u polarnim vodama prije 1. srpnja 2018. moraju imati mogućnost da dokažu da ispunjavaju zahtjeve iz stavka 2.:

                                                6.1.

                                                završavanjem odobrene pomorske službe na brodu koji plovi polarnim vodama ili jednakovrijedne odobrene pomorske službe, obavljanjem dužnosti u odjelu palube na operativnoj ili rukovodećoj razini u trajanju od ukupno najmanje tri mjeseca u prethodnih pet godina; ili

                                                6.2.

                                                uspješnim završavanjem tečaja osposobljavanja organiziranog u skladu sa smjernicama za osposobljavanje koje je utvrdila Organizacija za brodove koji plove polarnim vodama.

                                    7.

                                    Do 1. srpnja 2020. pomorci koji su započeli odobrenu pomorsku službu u polarnim vodama prije 1. srpnja 2018. moraju imati mogućnost da dokažu da ispunjavaju zahtjeve iz stavka 4.:

                                                7.1.

                                                završavanjem odobrene pomorske službe na brodu koji plovi polarnim vodama ili jednakovrijedne odobrene pomorske službe, obavljanjem dužnosti u odjelu palube na rukovodećoj razini u trajanju od ukupno najmanje tri mjeseca u prethodnih pet godina; ili

                                                7.2.

                                                uspješnim završavanjem tečaja osposobljavanja koji ispunjava smjernice za osposobljavanje koje je utvrdila Organizacija za brodove koji plove polarnim vodama i završavanjem odobrene pomorske službe na brodu koji plovi polarnim vodama ili jednakovrijedne odobrene pomorske službe, obavljanjem dužnosti u odjelu palube na rukovodećoj razini u trajanju od ukupno najmanje dva mjeseca u prethodnih pet godina.”.


title: Direktiva (EU) 2019/1160 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. lipnja 2019. o izmjeni direktiva 2009/65/EZ i 2011/61/EU u pogledu prekogranične distribucije subjekata za zajednička ulaganja (Tekst značajan za EGP.)

text:
                  12.7.2019

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 188/106

         DIREKTIVA (EU) 2019/1160 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
         od 20. lipnja 2019.
         o izmjeni direktiva 2009/65/EZ i 2011/61/EU u pogledu prekogranične distribucije subjekata za zajednička ulaganja
         (Tekst značajan za EGP)
         EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
         uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 53. stavak 1.,
         uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
         nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
         uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
         u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
         budući da:

                     (1)

                     Zajednički ciljevi Direktive 2009/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (3) i Direktive 2011/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća (4) uključuju osiguravanje ravnopravnih uvjeta za subjekte za zajednička ulaganja i uklanjanje ograničenja slobodnom kretanju udjela i dionica subjekata za zajednička ulaganja u Uniji uz istodobno osiguravanje ujednačenije zaštite ulagatelja. Iako su ti ciljevi u velikoj mjeri ostvareni, određene prepreke i dalje ograničavaju mogućnosti upravitelja fondova da u potpunosti iskoriste prednosti unutarnjeg tržišta.

                     (2)

                     Ova Direktiva nadopunjuje se Uredbom (EU) 2019/1156 Europskog parlamenta i Vijeća (5). Tom se uredbom utvrđuju dodatna pravila i postupci koji se odnose na subjekte za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (UCITS-i) i upravitelje alternativnih investicijskih fondova (UAIF-i). Tom bi se uredbom i ovom Direktivom zajedno trebali dodatno uskladiti uvjeti za upravitelje fondova koji djeluju na unutarnjem tržištu i olakšati prekogranična distribucija fondova kojima upravljaju.

                     (3)

                     Potrebno je popuniti regulatornu prazninu i uskladiti postupak za obavješćivanje nadležnih tijela o promjenama u pogledu UCITS-a s postupkom obavješćivanja utvrđenim u Direktivi 2011/61/EU.

                     (4)

                     Uredbom (EU) 2019/1156 dodatno se jačaju načela primjenjiva na promidžbene sadržaje koji se uređuju Direktivom 2009/65/EZ te se primjena tih načela proširuje na UAIF-ove, što dovodi do veće razine zaštite ulagatelja, neovisno o vrsti ulagatelja. Odgovarajuće odredbe Direktive 2009/65/EZ koje se odnose na promidžbene sadržaje i dostupnost nacionalnih zakona i propisa relevantnih za postupke marketinga udjela UCITS-a stoga više nisu potrebne te bi ih trebalo izbrisati.

                     (5)

                     Pokazalo se da odredbe Direktive 2009/65/EZ kojima se propisuje da UCITS-i ulagateljima moraju pružiti određene sustave, onako kako su te odredbe provedene u pojedinim nacionalnim pravnim sustavima, predstavljaju opterećenje. Osim toga, ulagatelji se rijetko koriste lokalnim sustavima na način predviđen tom direktivom. Omiljeni način komunikacije postala je izravna interakcija između ulagatelja i upravitelja fondova, elektroničkim putem ili telefonom, dok se plaćanja i isplate provode drugim kanalima. Iako se ti lokalni sustavi trenutačno upotrebljavaju u administrativne svrhe, primjerice za prekograničnu naplatu regulatornih pristojbi, ta bi se pitanja trebala rješavati na druge načine, među ostalim suradnjom nadležnih tijela. Stoga bi trebalo utvrditi pravila kojima se moderniziraju i preciziraju zahtjevi za stavljanje na raspolaganje sustava malim ulagateljima, a države članice ne bi trebale zahtijevati lokalnu fizičku prisutnost za stavljanje na raspolaganje takvih sustava. U svakom slučaju tim bi pravilima trebalo osigurati da ulagatelji imaju pristup informacijama na koje imaju pravo.

                     (6)

                     Kako bi se osiguralo dosljedno postupanje prema malim ulagateljima, potrebno je da se zahtjevi koji se odnose na sustave primjenjuju i na UAIF-ove kada im države članice dopuštaju da na njihovim državnim područjima trguju udjelima ili dionicama alternativnih investicijskih fondova (AIF-ova) s malim ulagateljima.

                     (7)

                     Nedostatak jasnih i ujednačenih uvjeta za prestanak marketinga udjela ili dionica pojedinog UCITS-a ili AIF-a u EU-u u državi članici domaćinu stvara ekonomsku i pravnu nesigurnost za upravitelje fondova. Stoga bi direktivama 2009/65/EZ i 2011/61/EU trebalo utvrditi jasne uvjete u skladu s kojima se bi se moglo provesti povlačenje obavijesti o dogovorenim uvjetima marketinga u pogledu pojedinih ili svih udjela ili dionica. Tim jasnim uvjetima trebala bi se uspostaviti ravnoteža između sposobnosti subjekata za zajednička ulaganja ili njihovih upravitelja da ukinu svoje dogovorene uvjete marketinga svojih udjela ili dionica kada se ispune utvrđeni uvjeti, s jedne strane, i interesa ulagatelja u tim subjektima, s druge strane.

                     (8)

                     Mogućnost prestanka marketinga UCITS-a ili AIF-ova u određenoj državi članici ne bi trebala biti na trošak ulagatelja niti bi se njome smjele oslabiti zaštitne mjere kojima se ulagatelji štite u skladu s Direktivom 2009/65/EZ ili Direktivom 2011/61/EU, osobito u pogledu njihova prava na dobivanje točnih informacija o kontinuiranim aktivnostima tih fondova.

                     (9)

                     Postoje slučajevi kada se UAIF koji želi ispitati zanimanje ulagatelja za određenu investicijsku ideju ili investicijsku strategiju suočava s različitim postupanjem u odnosu na predmarketinške aktivnosti u različitim nacionalnim pravnim sustavima. Definicija predmarketinških aktivnosti i uvjeti pod kojima su one dopuštene mogu se znatno razlikovati u onim državama članicama u kojima su one dopuštene, dok u nekim drugim državama članicama koncept predmarketinških aktivnosti uopće ne postoji. Kako bi se odgovorilo na te razlike, trebalo bi predvidjeti usklađenu definiciju predmarketinških aktivnosti i utvrditi uvjete pod kojima pojedini UAIF u EU-u može provoditi predmarketinške aktivnosti.

                     (10)

                     Da bi se predmarketinške aktivnosti priznale kao takve u skladu s Direktivom 2011/61/EU, trebale bi biti namijenjene potencijalnim profesionalnim ulagateljima i odnositi se na investicijsku ideju ili investicijsku strategiju kako bi se ispitalo njihovo zanimanje za AIF ili pojedini njegov dio, koji još nije osnovan ili je osnovan, ali za koji još nije poslana obavijest o namjeri obavljanja marketinga u skladu s tom direktivom. U skladu s time, tijekom provedbe predmarketinških aktivnosti ulagatelji ne bi smjeli moći upisati udjele ili dionice pojedinog AIF-a niti bi smjela biti dopuštena raspodjela obrazaca za upis ili sličnih dokumenata potencijalnim profesionalnim ulagateljima, bilo da je riječ o nacrtu ili konačnom obliku. UAIF-i u EU-u trebali bi osigurati da ulagatelji ne stječu udjele ili dionice AIF-a putem predmarketinških aktivnosti i da ulagatelji s kojima se komuniciralo u okviru predmarketinških aktivnosti mogu steći udjele ili dionice tog AIF-a samo putem predmarketinških aktivnosti dopuštenih u skladu s Direktivom 2011/61/EU.
                     Svi upisi koje vrše profesionalni ulagatelji u roku od 18 mjeseci nakon što je UAIF u EU-u započeo s predmarketinškim aktivnostima i koji se odnose na udjele ili dionice AIF-a navedenog u informacijama pruženima u kontekstu predmarketinških aktivnosti ili AIF-a osnovanog kao rezultat predmarketinških aktivnosti trebali bi se smatrati rezultatom marketinga i podlijegati primjenjivim postupcima obavješćivanja iz Direktive 2011/61/EU. Kako bi se osiguralo da nacionalna nadležna tijela mogu izvršavati kontrolu nad predmarketinškim aktivnostima u svojoj državi članici, pojedini UAIF u EU-u trebao bi nadležnim tijelima svoje matične države članice u roku od dva tjedna od početka predmarketinških aktivnosti poslati neslužbenu obavijest, u papirnatom obliku ili elektroničkom sredstvima, u kojoj se, među ostalim, navode države članice u kojima on provodi ili je provodio predmarketinške aktivnosti, razdoblja tijekom kojih se provode ili su se provodile predmarketinške aktivnosti uključujući, ako je to relevantno, popis njegovih AIF-ova i dijelova AIF-ova koji jesu ili su bili predmetom predmarketinških aktivnosti. Nadležna tijela matične države članice UAIF-a u EU-u o tome bi trebala odmah obavijestiti nadležna tijela država članica u kojima UAIF u EU-u provodi ili je provodio predmarketinške aktivnosti.

                     (11)

                     UAIF-ovi u EU trebali bi osigurati odgovarajuće dokumentiranje svojih predmarketinških aktivnosti.

                     (12)

                     Nacionalnim zakonima i drugim propisima potrebnima radi usklađivanja s Direktivom 2011/61/EU, a posebno s usklađenim pravilima o predmarketinškim aktivnostima ni na koji se način UAIF-ove u EU ne bi smjelo dovesti u nepovoljan položaj u odnosu na UAIF-ove izvan EU-a. To se odnosi i na trenutačnu situaciju u kojoj UAIF-ovi izvan EU-a nemaju prava iz sustava putovnice i na situaciju u kojoj odredbe o tom sustavu putovnice iz Direktive 2011/61/EU postanu primjenjive.

                     (13)

                     Kako bi se osigurala pravna sigurnost, potrebno je uskladiti datume početka primjene nacionalnih zakona i drugih propisa kojima se provode ova Direktiva i Uredba (EU) 2019/1156 u pogledu relevantnih odredbi o promidžbenim sadržajima i predmarketinškim aktivnostima.

                     (14)

                     U skladu sa Zajedničkom političkom izjavom država članica i Komisije od 28. rujna 2011. o dokumentima s objašnjenjima (6), države članice obvezale su se da će u opravdanim slučajevima uz obavijest o svojim mjerama za prenošenje priložiti jedan ili više dokumenata u kojima se objašnjava veza između sastavnih dijelova direktive i odgovarajućih dijelova nacionalnih instrumenata za prenošenje. U pogledu ove Direktive zakonodavac smatra opravdanim dostavljanje takvih dokumenata,

               DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:

            Članak 1.
            Izmjene Direktive 2009/65/EZ
            Direktiva 2009/65/EZ mijenja se kako slijedi:

                        1.

                        u članku 17. stavku 8. dodaju se sljedeći podstavci:
                        „Ako na temelju promjene, kako je navedena u prvom podstavku, društvo za upravljanje više ne bi bilo u skladu s ovom Direktivom, nadležna tijela matične države članice društva za upravljanje u roku od 15 radnih dana od primitka svih informacija iz prvog podstavka obavješćuju društvo za upravljanje da ne smije provesti tu promjenu. U tom slučaju nadležna tijela matične države članice društva za upravljanje o tome obavješćuju nadležna tijela države članice domaćina društva za upravljanje.
                        Ako je promjena iz prvog podstavka provedena nakon što je dostavljena obavijest u skladu s drugim podstavkom i na temelju te promjene društvo za upravljanje više nije u skladu s ovom Direktivom, nadležna tijela matične države članice društva za upravljanje poduzimaju sve primjerene mjere u skladu s člankom 98. te o poduzetim mjerama bez nepotrebne odgode obavješćuju nadležna tijela države članice domaćina društva za upravljanje.”;

                        2.

                        članak 77. briše se;

                        3.

                        u članku 91. stavak 3. briše se;

                        4.

                        članak 92. zamjenjuje se sljedećim:

                           „Članak 92.

                              1.   Države članice osiguravaju da UCITS u svakoj državi članici u kojoj namjerava trgovati svojim udjelima stavi na raspolaganje sustave za obavljanje sljedećih zadaća:

                                          (a)

                                          obrađivanje nalogâ za upis, otkup i isplatu udjela UCITS-a te izvršavanje drugih plaćanja imateljima udjela koja se odnose na udjele UCITS-a, u skladu s uvjetima utvrđenima u dokumentima koji se zahtijevaju u skladu s poglavljem IX.;

                                          (b)

                                          pružanje informacija ulagateljima o načinu podnošenja nalogâ iz točke (a) i načinu isplate prihoda od otkupa i isplata;

                                          (c)

                                          olakšavanje obrade informacija i pristupa postupcima i mjerama iz članka 15. koji se odnose na ostvarivanje prava ulagatelja koja proizlaze iz njihova ulaganja u UCITS u državi članici u kojoj se trguje UCITS-om;

                                          (d)

                                          stavljanje informacija i dokumenata koji se zahtijevaju u skladu s poglavljem IX. na raspolaganje ulagateljima u svrhu njihova pregleda i izrade preslika, pod uvjetima utvrđenima u članku 94.;

                                          (e)

                                          pružanje, na trajnom mediju, informacija ulagateljima u vezi sa zadaćama koje sustavi obavljaju; i

                                          (f)

                                          djelovanje u ulozi kontaktne točke za komunikaciju s nadležnim tijelima.

                              2.   Države članice od UCITS-a ne smiju zahtijevati fizičku prisutnost u državi članici domaćinu ili imenovanje treće osobe za potrebe stavka 1.

                              3.   UCITS osigurava da se sustavi za obavljanje zadaća iz stavka 1., među ostalim elektroničkim putem, pružaju:

                                          (a)

                                          na službenom jeziku ili jednom od službenih jezika države članice u kojoj se trguje UCITS-om ili na jeziku koji su odobrila nadležna tijela te države članice;

                                          (b)

                                          od strane samog UCITS-a, treće osobe koja podliježe propisima i nadzoru kojima se uređuju zadaće koje treba obavljati, ili od strane oboje.

                                    Za potrebe točke (b), kada zadaće treba obavljati treća osoba, imenovanje te treće osobe uređuje se pisanim ugovorom u kojem se preciziraju zadaće iz stavka 1. koje ne treba obavljati UCITS te činjenica da će treća osoba od UCITS-a dobiti sve relevantne informacije i dokumente.”;

                        5.

                        članak 93. mijenja se kako slijedi:

                                    (a)

                                    u stavku 1. dodaje se sljedeći podstavak:
                                    „Obavijest također uključuje podatke, uključujući adresu, koji su potrebni za izdavanje računa ili za priopćivanje o eventualnim primjenjivim regulatornim naknadama ili pristojbama nadležnih tijela države članice domaćina te informacije o sustavima za obavljanje zadaća iz članka 92. stavka 1.”;

                                    (b)

                                    stavak 8. zamjenjuje se sljedećim:

                                       „8.   U slučaju promjene informacija iz obavijesti dostavljene u skladu sa stavkom 1. ili promjene u vezi s klasama dionica kojima će se trgovati, UCITS o tome pisanim putem obavješćuje i nadležna tijela matične države članice UCITS-a i nadležna tijela države članice domaćina UCITS-a barem mjesec dana prije provedbe te promjene.
                                       Ako na temelju promjene, kako je navedena u prvom podstavku, UCITS više ne bi bio u skladu s ovom Direktivom, nadležna tijela matične države članice UCITS-a u roku od 15 radnih dana od primitka svih informacija iz prvoga podstavka obavješćuju UCITS da on ne smije provesti tu promjenu. U tom slučaju nadležna tijela matične države članice UCITS-a o tome obavješćuju nadležna tijela države članice domaćina UCITS-a.
                                       Ako je promjena iz prvog podstavka provedena nakon što je dostavljena obavijest u skladu s drugim podstavkom i na temelju te promjene UCITS više nije u skladu s ovom Direktivom, nadležna tijela matične države članice UCITS-a poduzimaju sve primjerene mjere u skladu s člankom 98., uključujući, prema potrebi, izričitu zabranu marketinga UCITS-a te o poduzetim mjerama bez nepotrebne odgode obavješćuju nadležna tijela države članice domaćina UCITS-a.”;

                        6.

                        umeće se sljedeći članak:

                           „Članak 93.a

                              1.   Države članice osiguravaju da UCITS može povući obavijest o dogovorenim uvjetima marketinga u pogledu udjela, uključujući, ako je to relevantno, u pogledu klasa dionica, u državi članici u odnosu na koju je dostavio obavijest u skladu s člankom 93., ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:

                                          (a)

                                          dana je opća ponuda za otkup ili isplatu, bez bilo kakvih pristojbi ili odbitaka, svih takvih udjela koje drže ulagatelji u toj državi članici, javno je dostupna barem 30 radnih dana te je, izravno ili preko financijskih posrednika pojedinačno, upućena svim ulagateljima u toj državi članici čiji je identitet poznat;

                                          (b)

                                          namjera da se ukinu dogovoreni uvjeti marketinga takvih udjela u toj državi članici objavljena je na javno dostupnom mediju, koji je uobičajen za marketing UCITS-a i prikladan za tipičnog ulagatelja u UCITS, među ostalim i elektroničkim sredstvima;

                                          (c)

                                          svi ugovorni aranžmani s financijskim posrednicima ili delegatima mijenjaju se ili ukidaju s učinkom od datuma povlačenja obavijesti kako bi se spriječila nova ili daljnja, bilo izravna bilo neizravna, ponuda ili plasiranje udjela utvrđenih u obavijesti iz stavka 2.

                                    U informacijama iz prvog podstavka točaka (a) i (b) moraju se jasno opisati posljedice za ulagatelje ako ne prihvate ponudu za isplatu ili otkup svojih udjela.
                              Informacije iz prvog podstavka točaka (a) i (b) pružaju se na službenom jeziku ili jednom od službenih jezika države članice u odnosu na koju je UCITS dostavio obavijest u skladu s člankom 93. ili na jeziku koji su odobrila nadležna tijela te države članice. UCITS od datuma iz prvog podstavka točke (c) prekida bilo kakvu novu ili daljnju, izravnu ili neizravnu, ponudu ili plasiranje svojih udjela koji su bili predmetom povlačenja obavijesti u toj državi članici.

                              2.   UCITS nadležnim tijelima svoje matične države članice podnosi obavijest koja sadržava informacije iz stavka 1. prvog podstavka točaka (a), (b) i (c).

                              3.   Nadležna tijela matične države članice UCITS-a provjeravaju je li obavijest koju je UCITS podnio u skladu sa stavkom 2. potpuna. Najkasnije 15 radnih dana od primitka potpune obavijesti nadležna tijela matične države članice UCITS-a prosljeđuju tu obavijest nadležnim tijelima države članice utvrđene u obavijesti iz stavka 2. i ESMA-i.
                              Nakon prosljeđivanja obavijesti u skladu s prvim podstavkom nadležna tijela matične države članice UCITS-a odmah obavješćuju UCITS o tom prosljeđivanju.

                              4.   UCITS ulagateljima koji nastave držati ulaganja u UCITS-u kao i nadležnim tijelima matične države članice UCITS-a dostavlja informacije koje se zahtijevaju u skladu s člancima od 68. do 82. i člankom 94.

                              5.   Nadležna tijela matične države članice UCITS-a nadležnim tijelima države članice utvrđene u obavijesti iz stavka 2. ovog članka prosljeđuju informacije o svakoj promjeni koja se odnosi na dokumente iz članka 93. stavka 2.

                              6.   Nadležna tijela države članice utvrđene u obavijesti iz stavka 2. ovog članka imaju ista prava i obveze kao nadležna tijela države članice domaćina UCITS-a, kako je utvrđeno u članku 21. stavku 2., članku 97. stavku 3. i članku 108. Ne dovodeći u pitanje druge aktivnosti praćenja i nadzorne ovlasti iz članka 21. stavka 2. i članka 97., od datuma prosljeđivanja iz stavka 5. ovog članka nadležna tijela države članice utvrđene u obavijesti iz stavka 2. ovog članka od dotičnog UCITS-a ne zahtijevaju da dokaže usklađenost s nacionalnim zakonima i drugim propisima kojima se uređuju zahtjevi u pogledu marketinga iz članka 5. Uredbe (EU) 2019/1156 Europskog parlamenta i Vijeća (*1).

                              7.   Države članice dopuštaju upotrebu svih elektroničkih ili drugih sredstava komunikacije na daljinu za potrebe stavka 4. pod uvjetom da su informacije i komunikacijska sredstva ulagateljima dostupni na službenom jeziku ili jednom od službenih jezika države članice u kojoj se ulagatelj nalazi ili na jeziku koji su odobrila nadležna tijela te države članice.

                           (*1)  Uredba (EU) 2019/1156 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. lipnja 2019. o olakšavanju prekogranične distribucije subjekata za zajednička ulaganja i izmjeni uredaba (EU) br. 345/2013, (EU) br. 346/2013 i (EU) br. 1286/2014 (SL L 188, 12.7.2019., str. 55.).”;"

                        7.

                        u članku 95. stavku 1. točka (a) briše se.

            Članak 2.
            Izmjene Direktive 2011/61/EU
            Direktiva 2011/61/EU mijenja se kako slijedi:

                        1.

                        u članku 4. stavku 1. umeće se sljedeća točka:

                                    „(aea)

                                    ‚predmarketinške aktivnosti’ znači izravno ili neizravno pružanje informacija ili obavijesti o investicijskim strategijama ili investicijskim idejama od strane UAIF-a u EU-u, ili u njegovo ime, potencijalnim profesionalnim ulagateljima koji u Uniji imaju boravište ili registrirano sjedištem kako bi se ispitalo njihovo zanimanje za AIF ili pojedini njegov dio, koji još nije osnovan ili koji je osnovan, ali za koji još nije poslana obavijest o namjeri obavljanja marketinga u skladu s člancima 31. ili 32., u onoj državi članici u kojoj potencijalni ulagatelji imaju boravište ili registrirano sjedište, a koje ni u jednom od ta dva slučaja nema značajke ponude ili plasiranja potencijalnom ulagatelju kako bi uložio u udjele ili dionice tog AIF-a ili njegova dijela;”;

                        2.

                        na početku poglavlja VI. umeće se sljedeći članak:

                           „Članak 30.a
                           Uvjeti za predmarketinške aktivnosti koje u Uniji obavlja UAIF u EU-u

                              1.   Države članice osiguravaju da UAIF u EU-u koji ima odobrenje za rad može provoditi predmarketinške aktivnosti u Uniji, osim kada su informacije koje se iznose potencijalnim profesionalnim ulagateljima:

                                          (a)

                                          dovoljne da bi se ulagatelji mogli obvezati na stjecanje udjela ili dionica određenog AIF-a;

                                          (b)

                                          imaju značajke obrazaca za upis ili sličnih dokumenata, bilo da je riječ o nacrtu ili konačnom obliku; ili

                                          (c)

                                          imaju značajke osnivačkih akata, prospekta ili dokumenata ponude AIF-a koji još nije osnovan u konačnom obliku.

                                    Ako se stavljaju na raspolaganje nacrt prospekta ili dokumenti ponude, oni ne smiju sadržavati informacije koje su dovoljne da bi ulagatelji mogli donijeti odluku o ulaganju te se u njima mora jasno navesti da:

                                          (a)

                                          oni nisu ni ponuda ni poziv na upis udjela ili dionica AIF-a; i

                                          (b)

                                          informacije sadržane u njima ne bi trebalo smatrati pouzdanima jer nisu potpune i podložne su promjenama.

                                    Države članice osiguravaju da UAIF u EU, prije nego što započne provoditi predmarketinške aktivnosti, nije dužan obavijestiti nadležna tijela o sadržaju tih aktivnosti ili adresatima tih aktivnosti niti ispuniti bilo kakve druge uvjete ili zahtjeve osim onih utvrđenih u ovom članku.

                              2.   UAIF-ovi u EU-u osiguravaju da ulagatelji ne stječu udjele ili dionice AIF-a putem predmarketinških aktivnosti te da ulagatelji s kojima se komuniciralo u okviru predmarketinških aktivnosti mogu steći udjele ili dionice tog AIF-a samo putem marketinga dopuštenog na temelju članka 31. ili članka 32.
                              Svi upisi koje vrše profesionalni ulagatelji u roku od 18 mjeseci nakon što je UAIF u EU-u započeo s predmarketinškim aktivnostima, i koji se odnose na udjele ili dionice AIF-a navedenog u informacijama pruženima u kontekstu predmarketinških aktivnosti ili AIF-a osnovanoga kao rezultat predmarketinških aktivnosti, smatraju se rezultatom marketinga i podliježu primjenjivim postupcima obavješćivanja iz članaka 31. i 32.
                              Države članice osiguravaju da UAIF u EU-u, u roku od dva tjedna nakon što je započeo s predmarketinškim aktivnostima, nadležnim tijelima svoje matične države članice pošalje neformalno pismo u papirnatom obliku ili elektroničkim sredstvima. U tom se pismu navode države članice u kojima se provode ili su se provodile predmarketinške aktivnosti i razdoblja tijekom kojih se te aktivnosti provode ili su se provodile, kratak opis predmarketinških aktivnosti, uključujući informacije o predstavljenim investicijskim strategijama i, ako je to relevantno, popis AIF-ova i dijelova AIF-ova koji jesu ili su bili predmetom predmarketinških aktivnosti. Nadležna tijela matične države članice UAIF-a u EU-u odmah obavješćuju nadležna tijela država članica u kojima UAIF u EU-u provodi ili je provodio predmarketinške aktivnosti. Nadležna tijela države članice u kojoj se provode ili su se provodile predmarketinške aktivnosti mogu od nadležnih tijela matične države članice UAIF-a u EU-u zatražiti da pruže dodatne informacije o predmarketinškim aktivnostima koje se provode ili su se provodile na državnom području te države članice.

                              3.   Treća osoba smije provoditi predmarketinške aktivnosti u ime ovlaštenog UAIF-a u EU jedino ako ona sama ima odobrenje kao investicijsko društvo u skladu s Direktivom 2014/65/EU Europskog parlamenta i Vijeća (*2), kao kreditna institucija u skladu s Direktivom 2013/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća (*3), kao društvo za upravljanje UCITS-ima u skladu s Direktivom 2009/65/EZ, kao UAIF u skladu s ovom Direktivom ili ako djeluje kao vezani zastupnik u skladu s Direktivom 2014/65/EU. Takva treća osoba podliježe uvjetima utvrđenima u ovom članku.

                              4.   UAIF u EU-u dužan je osigurati odgovarajuće dokumentiranje predmarketinških aktivnosti.

                           (*2)  Direktiva 2014/65/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o tržištu financijskih instrumenata i izmjeni Direktive 2002/92/EZ i Direktive 2011/61/EU (SL L 173, 12.6.2014., str. 349.)."

                           (*3)  Direktiva 2013/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o pristupanju djelatnosti kreditnih institucija i bonitetnom nadzoru nad kreditnim institucijama i investicijskim društvima, izmjeni Direktive 2002/87/EZ te stavljanju izvan snage direktiva 2006/48/EZ i 2006/49/EZ (SL L 176, 27.6.2013., str. 338.).”;"

                        3.

                        u članku 32. stavku 7. drugi, treći i četvrti podstavak zamjenjuju se sljedećim:
                        „Ako na temelju planirane promjene upravljanje AIF-om od strane UAIF-a više ne bi bilo u skladu s ovom Direktivom ili ako UAIF općenito više ne bi bio u skladu s ovom Direktivom, relevantna nadležna tijela matične države članice UAIF-a u roku od 15 radnih dana od primitka svih informacija iz prvog podstavka obavješćuju UAIF da ne smije provesti tu promjenu. U tom slučaju nadležna tijela matične države članice UAIF-a o tome obavješćuju nadležna tijela države članice domaćina UAIF-a.
                        Ako je planirana promjena provedena neovisno o prvom i drugom podstavku ili ako se dogodila neplanirana promjena zbog koje upravljanje AIF-om od strane UAIF-a više nije u skladu s ovom Direktivom ili ako UAIF općenito više nije u skladu s ovom Direktivom, nadležna tijela matične države članice UAIF-a poduzimaju sve odgovarajuće mjere u skladu s člankom 46., uključujući, prema potrebi, izričitu zabranu marketinga AIF-a, te o tome bez nepotrebne odgode obavješćuju nadležna tijela države članice domaćina UAIF-a.
                        Ako promjene ne utječu na usklađenost upravljanja AIF-om od strane UAIF-a s ovom Direktivom ili općenitu usklađenost UAIF-a s ovom Direktivom, nadležna tijela matične države članice UAIF-a u roku od mjesec dana obavješćuju nadležna tijela države članice domaćina UAIF-a o tim promjenama.”;

                        4.

                        umeće se sljedeći članak:

                           „Članak 32.a
                           Povlačenje obavijesti o dogovorenim uvjetima marketinga udjela ili dionica pojedinih ili svih AIF-ova u EU-u u državama članicama koje nisu matična država članica UAIF-a

                              1.   Države članice osiguravaju da UAIF u EU-u može povući obavijest o dogovorenim uvjetima marketinga udjela ili dionica pojedinih ili svih svojih AIF-ova u državi članici u odnosu na koju je dostavio obavijest u skladu s člankom 32., ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:

                                          (a)

                                          osim u slučaju zatvorenih AIF-ova i fondova uređenih Uredbom (EU) 2015/760 Europskog parlamenta i Vijeća (*4), dana je opća ponuda za otkup ili isplatu, bez pristojbi ili odbitaka, svih takvih udjela ili dionica AIF-a koje drže ulagatelji u toj državi članici, javno je dostupna barem 30 radnih dana te je izravno ili preko financijskih posrednika pojedinačno upućena svim ulagateljima u toj državi članici čiji je identitet poznat;

                                          (b)

                                          namjera da se ukinu dogovoreni uvjeti marketinga udjela ili dionica pojedinih ili svih njegovih AIF-ova u toj državi članici objavljena je na javno dostupnom mediju, koji je uobičajen za marketing AIF-a i prikladan za tipičnog ulagatelja u AIF-ove, među ostalim i elektroničkim sredstvima;

                                          (c)

                                          svi ugovorni aranžmani s financijskim posrednicima ili delegatima mijenjaju se ili ukidaju s učinkom od datuma povlačenja obavijesti kako bi se spriječila nova ili daljnja, bilo izravna bilo neizravna, ponuda ili plasiranje udjela ili dionica utvrđenih u obavijesti iz stavka 2.

                                    Od datuma iz prvog podstavka točke (c) UAIF prekida bilo kakvu novu ili daljnju, bilo izravnu bilo neizravnu, ponudu ili plasiranje udjela ili dionica AIF-a kojim upravlja u državi članici u odnosu na koju je dostavio obavijest u skladu sa stavkom 2.

                              2.   UAIF nadležnim tijelima svoje matične države članice dostavlja obavijest koja sadržava informacije iz stavka 1. prvog podstavka točaka (a), (b) i (c).

                              3.   Nadležna tijela matične države članice UAIF-a provjeravaju je li obavijest koju je UAIF podnio u skladu sa stavkom 2. potpuna. Najkasnije 15 radnih dana od primitka potpune obavijesti nadležna tijela matične države članice UAIF-a prosljeđuju tu obavijest nadležnim tijelima države članice utvrđene u obavijesti iz stavka 2. i ESMA-i.
                              Nakon prosljeđivanja obavijesti u skladu s prvim podstavkom nadležna tijela matične države članice UAIF-a odmah obavješćuju UAIF o tom prosljeđivanju.
                              Tijekom razdoblja od 36 mjeseci od datuma iz stavka 1. prvog podstavka točke (c) UAIF se ne smije baviti predmarketinškim aktivnostima u pogledu udjela ili dionica AIF-ova u EU-u navedenih u obavijesti ili u pogledu sličnih investicijskih strategija ili investicijskih ideja u državi članici utvrđenoj u obavijesti iz stavka 2.

                              4.   UAIF ulagateljima koji nastave držati ulaganja u AIF u EU kao i nadležnim tijelima matične države članice UAIF-a dostavlja informacije koje se zahtijevaju u skladu s člancima 22. i 23.

                              5.   Nadležna tijela matične države članice UAIF-a nadležnim tijelima države članice utvrđene u obavijesti iz stavka 2. prosljeđuju informacije o svakoj promjeni koja se odnosi na dokumente i informacije iz točaka od (b) do (f) Priloga IV.

                              6.   Nadležna tijela države članice utvrđene u obavijesti iz stavka 2. ovog članka imaju ista prava i obveze kao nadležna tijela države članice domaćina UAIF-a, kako je utvrđeno u članku 45.

                              7.   Ne dovodeći u pitanje druge nadzorne ovlasti iz članka 45. stavka 3., od datuma prosljeđivanja iz stavka 5. ovog članka, nadležna tijela države članice utvrđene u obavijesti iz stavka 2. od dotičnog UAIF-a ne smiju zahtijevati da dokaže usklađenost s nacionalnim zakonima i drugim propisima kojima se uređuju zahtjevi u pogledu marketinga kako je navedeno u članku 5. Uredbe (EU) 2019/1156 Europskog parlamenta i Vijeća (*5).

                              8.   Države članice dopuštaju upotrebu svih elektroničkih ili drugih sredstava komunikacije na daljinu za potrebe stavka 4.

                           (*4)  Uredba (EU) 2015/760 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2015. o europskim fondovima za dugoročna ulaganja (SL L 123, 19.5.2015., str. 98.)."

                           (*5)  Uredba (EU) 2019/1156 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. lipnja 2019. o olakšavanju prekogranične distribucije subjekata za zajednička ulaganja i izmjeni uredaba (EU) br. 345/2013, (EU) br. 346/2013 i (EU) br. 1286/2014 (SL L 188, 12.7.2019., str. 55.).”;"

                        5.

                        u članku 33. stavku 6. drugi i treći podstavak zamjenjuju se sljedećim:
                        „Ako na temelju planirane promjene upravljanje AIF-om od strane UAIF-a više ne bi bilo u skladu s ovom Direktivom ili ako UAIF općenito više ne bi bio u skladu s ovom Direktivom, relevantna nadležna tijela matične države članice UAIF-a u roku od 15 radnih dana od primitka svih informacija iz prvog podstavka obavješćuju UAIF da ne smije provesti tu promjenu.
                        Ako je planirana promjena provedena neovisno o prvom i drugom podstavku ili ako se dogodila neplanirana promjena zbog koje upravljanje AIF-om od strane UAIF-a više nije u skladu s ovom Direktivom ili ako UAIF općenito više nije u skladu s ovom Direktivom, nadležna tijela matične države članice UAIF-a poduzimaju sve odgovarajuće mjere u skladu s člankom 46. te o tome bez nepotrebne odgode obavješćuju nadležna tijela države članice domaćina UAIF-a.”;

                        6.

                        umeće se sljedeći članak:

                           „Članak 43.a
                           Sustavi dostupni malim ulagateljima

                              1.   Ne dovodeći u pitanje članak 26. Uredbe (EU) 2015/760, države članice osiguravaju da UAIF u svakoj državi članici u kojoj namjerava trgovati udjelima ili dionicama AIF-a s malim ulagateljima stavi na raspolaganje sustave za obavljanje sljedećih zadaća:

                                          (a)

                                          obrađivanje nalogâ ulagatelja za upis, plaćanje, otkup i isplatu udjela ili dionica AIF-a, u skladu s uvjetima utvrđenima u dokumentima AIF-a;

                                          (b)

                                          pružanje informacija ulagateljima o načinu podnošenja nalogâ iz točke (a) i isplati prihodâ od otkupa i isplata;

                                          (c)

                                          olakšavanje obrade informacija o ostvarivanju prava ulagatelja koja proizlaze iz njihova ulaganja u AIF u državi članici u kojoj se trguje AIF-om;

                                          (d)

                                          stavljanje informacija i dokumenata koji se zahtijevaju u skladu s člancima 22. i 23. na raspolaganje ulagateljima u svrhu njihova pregleda i izrade preslika;

                                          (e)

                                          pružanje informacija ulagateljima u vezi sa zadaćama koje sustavi obavljaju na trajnom mediju kako je definiran u članku 2. stavku 1. točki (m) Direktive 2009/65/EZ; i

                                          (f)

                                          djelovanje u ulozi kontaktne točke za komunikaciju s nadležnim tijelima.

                              2.   Države članice od UAIF-a ne smiju zahtijevati fizičku prisutnost u državi članici domaćinu ili imenovanje treće osobe za potrebe stavka 1.

                              3.   UAIF osigurava da se sustavi za obavljanje zadaća iz stavka 1., među ostalim elektroničkim putem, pružaju:

                                          (a)

                                          na službenom jeziku ili jednom od službenih jezika države članice u kojoj se trguje AIF-om ili na jeziku koji su odobrila nadležna tijela te države članice;

                                          (b)

                                          od strane samog UAIF-a ili treće osobe koja podliježe propisima i nadzoru kojima se uređuju zadaće koje treba obavljati, ili od strane oboje;

                                    Za potrebe točke (b), kada zadaće treba obavljati treća osoba, imenovanje te treće osobe uređuje se pisanim ugovorom u kojem se navode zadaće iz stavka 1. koje ne obavlja UAIF te činjenica da će treća osoba od UAIF-a dobiti sve relevantne informacije i dokumente.”;

                        7.

                        umeće se sljedeći članak:

                           „Članak 69.a
                           Ocjenjivanje sustava putovnice
                           Prije stupanja na snagu delegiranih akata iz članka 67. stavka 6., na temelju kojih se počinju primjenjivati pravila utvrđena u članku 35. i člancima od 37. do 41., Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću, uzimajući u obzir rezultat procjene sustava putovnice predviđene u ovoj Direktivi, uključujući proširenje tog sustava na UAIF-ove izvan EU-a. Tom se izvješću, prema potrebi, prilaže zakonodavni prijedlog.”;

                        8.

                        u Prilogu IV. dodaju se sljedeće točke:

                                    „(i)

                                    podaci, uključujući adresu, koji su potrebni za izdavanje računa ili priopćavanje o eventualnim primjenjivim regulatornim naknadama ili pristojbama nadležnih tijela države članice domaćina;

                                    (j)

                                    informacije o sustavima za obavljanje zadaća iz članka 43.a.”;

            Članak 3.
            Prenošenje

               1.   Države članice do 2. kolovoza 2021. donose i objavljuju nacionalne zakone i druge propise koji su potrebni radi usklađivanja s ovom Direktivom. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
               One primjenjuju te odredbe od 2. kolovoza 2021.
               Kada države članice donose te odredbe, one sadržavaju upućivanje na ovu Direktivu ili se na nju upućuje prilikom njihove službene objave. Načine tog upućivanja određuju države članice.

               2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.

            Članak 4.
            Evaluacija
            Do 2. kolovoza 2024. Komisija provodi, na temelju javnog savjetovanja i s obzirom na rasprave s ESMA-om i nadležnim tijelima, evaluaciju primjene ove Direktive. Do 2. kolovoza 2025. Komisija predstavlja izvješće o primjeni ove Direktive.

            Članak 5.
            Preispitivanje
            Do 2. kolovoza 2023. Komisija predstavlja izvješće u kojem se među ostalim ocjenjuju rezultati usklađivanja odredaba koje se primjenjuju na ispitivanje interesa ulagatelja za određenu investicijsku ideju ili investicijsku strategiju koje provode društva za upravljanje UCITS-ima te se ocjenjuje jesu li u tu svrhu potrebne izmjene Direktive 2009/65/EZ.

            Članak 6.
            Stupanje na snagu
            Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

            Članak 7.
            Ova je Direktiva upućena državama članicama.

            Sastavljeno u Bruxellesu 20. lipnja 2019.

                  Za Europski parlament

                  Predsjednik

               A. TAJANI

                  Za Vijeće

                  Predsjednik

               G. CIAMBA

            (1)  SL C 367, 10.10.2018., str. 50.

            (2)  Stajalište Europskog parlamenta od 16. travnja 2019. (još nije objavljeno u Službenom listu) i odluka Vijeća od 14. lipnja 2019.

            (3)  Direktiva 2009/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na subjekte za zajednička ulaganja u prenosive vrijednosne papire (UCITS) (SL L 302, 17.11.2009., str. 32.).

            (4)  Direktiva 2011/61/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2011. o upraviteljima alternativnih investicijskih fondova i o izmjeni direktiva 2003/41/EZ i 2009/65/EZ te uredbi (EZ) br. 1060/2009 i (EU) br. 1095/2010 (SL L 174, 1.7.2011., str. 1.).

            (5)  Uredba (EU) 2019/1156 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. lipnja 2019. o olakšavanju prekogranične distribucije subjekata za zajednička ulaganja i izmjeni uredaba (EU) br. 345/2013, (EU) br. 346/2013 i (EU) br. 1286/2014 (Vidjeti stranicu 55 ovoga Službenog lista).

            (6)  SL C 369, 17.12.2011., str. 14.