title: Direktiva Komisije 2002/35/EZ od 25. travnja 2002. o izmjeni Direktive Vijeća 97/70/EZ o uspostavi usklađenog sigurnosnog sustava za ribarske brodove duljine 24 metra i više  Tekst značajan za EGP

text:
               07/Sv. 14

               HR

               Službeni list Europske unije

               8

         32002L0035

               L 112/21

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         DIREKTIVA KOMISIJE 2002/35/EZ
   od 25. travnja 2002.
   o izmjeni Direktive Vijeća 97/70/EZ o uspostavi usklađenog sigurnosnog sustava za ribarske brodove duljine 24 metra i više
   (Tekst značajan za EGP)
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 97/70/EZ od 11. prosinca 1997. o uspostavi usklađenog sigurnosnog sustava za brodove duljine 24 metra i više (1), kako je izmijenjena Direktivom Komisije 1999/19/EZ (2), a posebno njezin članak 8.,
   budući da:

               (1)

               Torremolinos protokol donesen je 2. travnja 1993., a odnosi se na Torremolinos međunarodnu konvenciju o sigurnosti ribarskih brodova iz 1977., dalje u tekstu „Torremolinos protokol”.

               (2)

               Direktivom 97/70/EZ uspostavlja se usklađeni sigurnosni sustav za određene ribarske brodove, primjenjujući na njih Torremolinos protokol.

               (3)

               Kako bi se osigurala dosljednost u primjeni odredaba Priloga Torremolinos protokolu za primjenu članka 3. stavka 1. Direktive 97/70/EZ, čini se potrebnim uskladiti tumačenja nekih od ovih odredaba koja su prepuštena upravama država članica. Ova usklađena tumačenja trebala bi se primjenjivati samo na ribarske brodove izgrađene 1. siječnja 2003. ili nakon tog datuma jer podrazumijevaju važne promjene u izgradnji ribarskih brodova.

               (4)

               Direktivu 97/70/EZ treba stoga na odgovarajući način izmijeniti.

               (5)

               Mjere predviđene ovom Direktivom u skladu su s mišljenjem Odbora osnovanog člankom 12. Direktive Vijeća 93/75/EEZ (3), kako je zadnje izmijenjena Direktivom Komisije 98/74/EZ (4),

         DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Ovime se Prilog I. Direktivi 97/70/EZ zamjenjuje tekstom u Prilogu ovoj Direktivi.
   Članak 2.
   1.   Države članice donose i objavljuju odredbe potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom prije 1. siječnja 2003. One o tome odmah obavješćuju Komisiju. One primjenjuju te odredbe od 1. siječnja 2003.
   Kada države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Države članice određuju načine tog upućivanja.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju odredbe nacionalnog prava, koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 3.
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europskih zajednica.
   Članak 4.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellessu 25. travnja 2002.

            Za Komisiju

         Loyola DE PALACIO

            Potpredsjednica

      (1)  SL L 34, 9.2.1998., str. 1.

      (2)  SL L 83, 27.3.1999., str. 48.

      (3)  SL L 247, 5.10.1993., str. 19.

      (4)  SL L 276, 13.10.1998., str. 7.

      PRILOG

            „PRILOG I.

               Prilagodba odredaba Priloga Torremolinos protokolu za primjenu članka 3. stavka 1. Direktive 97/70/EZ

            Za potrebe ovog Priloga:

                        1.

                        ‚Novi ribarski brod izgrađen 1. siječnja 2003. ili nakon tog datuma’ znači novi ribarski brod za koji:

                                    (a)

                                    je na dan 1. siječnja 2003. ili nakon tog datuma sklopljen ugovor o gradnji ili značajnoj preinaci; ili

                                    (b)

                                    je ugovor o gradnji ili značajnoj preinaci sklopljen prije 1. siječnja 2003. i koji se dostavlja tri godine ili više nakon toga datuma; ili

                                    (c)

                                    u nedostatku ugovora o izgradnji na dan 1. siječnja 2003. ili nakon tog datuma:

                                                —

                                                položena je kobilica, ili

                                                —

                                                započela je gradnja točno određenoj tipa broda, ili

                                                —

                                                započelo je sastavljanje koje obuhvaća najmanje 50 tona ili 1 % predviđene mase ukupnog strukturnog materijala, ovisno o tome što je manje.

                  DIO A

               Prilagodbe primjenjive na sve ribarske brodove na koje se primjenjuje Direktiva, osim na nove ribarske brodove izgrađene na dan 1. siječnja 2003. ili nakon tog datuma

            POGLAVLJE I.:   OPĆE ODREDBE

               Pravilo 2.:   Definicije

            Stavak 1. ‚Novi brod’ mora se zamijeniti definicijom ‚novi ribarski brod’ iz članka 2. ove Direktive.
            POGLAVLJE V.:   ZAŠTITA OD POŽARA, OTKRIVANJE POŽARA, GAŠENJE POŽARA I SUZBIJANJE POŽARA

               Pravilo 2.:   Definicije

            Stavak 2. ‚standardno ispitivanje vatrootpornosti’ mora u pogledu standardne krivulje temperature, sadržavati sljedeće izmjene na kraju:

               ‚… Standardna krivulja vrijeme-temperatura definira se ravnom krivuljom povučenom kroz sljedeće točke temperature u unutrašnjosti peći:

                           — početna temperatura u unutrašnjosti peći:

                           20 °C

                           — nakon prvih pet minuta:

                           576 °C

                           — nakon 10 minuta:

                           679 °C

                           — nakon 15 minuta:

                           738 °C

                           — nakon 30 minuta:

                           841 °C

                           — nakon 60 minuta:

                           945 °C’

            POGLAVLJE VII.:   SREDSTVA I POSTUPCI ZA SPAŠAVANJE

               Pravilo 1.:   Primjena

            Stavak 2. glasi kako slijedi: ‚Pravila 13. i 14. primjenjuju se također na postojeće brodove duljine 45 metara i više pod uvjetom da uprava može odgoditi provedbu zahtjeva ovih pravila do 1. veljače 1999.’

               Pravilo 13.:   Radiouređaji sredstava za spašavanje

            Stavak 2. glasi kako slijedi: ‚Dvosmjerne VHF radiotelefonske aparate koji se nalaze na postojećim brodovima i koji ne udovoljavaju standardima izvedbe donesenima od strane organizacije, uprava može dopustiti do 1. veljače 1999. pod uvjetom da su, prema mišljenju uprave, sukladni odobrenim dvosmjernim VHF radiotelefonskim aparatima.’
            POGLAVLJE IX.:   RADIOKOMUNIKACIJE

               Pravilo 1.:   Primjena

            Stavak 1. druga rečenica glasi kako slijedi:

               ‚Međutim, za postojeće brodove, uprava može odgoditi provedbu zahtjeva do 1. veljače 1999.’

               Pravilo 3.:   Izuzeća

            Stavak 2. točka (c) glasi kako slijedi:

               ‚kada brod bude trajno povučen iz uporabe prije 1. veljače 2001.’

                  DIO B

               Prilagodbe primjenjive na nove ribarske brodove izgrađene na dan ili nakon 1. siječnja 2003.

            Postojeći tekst sljedećih pravila glasi kako slijedi:

                        POGLAVLJE I.:   OPĆE ODREDBE

                           Pravilo 2.:   Definicije

                        Stavak 22. točka (a) podtočka ii.
                        Na brodovima duljine manje od 45 m pregrada mora biti smještena na udaljenosti od pramčane okomice koja nije manja od 0,05 L i nije veća od 0,05 L plus 1,35 m.

                           Pravilo 6.:   Pregledi

                        Stavak 1. točka (c)
                        Osim redovitih pregleda koji se zahtijevaju u točki (b) podtočki i., dodatni pregledi brodske strukture i strojeva u razdobljima od dvije godine plus/minus tri mjeseca za brodove izgrađene od materijala koji nije drvo i u razdobljima koje određuje uprava za brodove izgrađene od drva. Pregledima se također mora utvrditi da nisu provedene izmjene koje bi mogle značajno utjecati na sigurnost broda ili posade.

                        POGLAVLJE II.:   KONSTRUKCIJA, VODONEPROPUSNOST I OPREMA

                           Pravilo 1.:   Konstrukcija

                        Stavak 1.
                        Čvrstoća i konstrukcija trupa, nadgrađa, palubnih kućica, grotala strojarnice, prolaza i bilo kojih drugih dijelova strukture i brodske opreme mora biti dovoljna da izdrži sva predvidljiva stanja planirane upotrebe i mora biti u skladu s pravilima priznate organizacije.

                           Pravilo 2.:   Vodonepropusna vrata

                        Stavak 1.
                        Broj otvora i vodonepropusnih pregrada, kako se zahtijeva pravilom 1. stavkom 3., treba svesti na najmanji mogući u skladu s općim planom i operativnim potrebama broda; otvori se moraju opremiti vodonepropusnim uređajima za zatvaranje u skladu s pravilima priznate organizacije. Vodonepropusna vrata moraju biti jednake čvrstoće kao i susjedna struktura bez otvora.

                           Pravilo 2.:   Vodonepropusna vrata

                        Stavak 3. točka (a)
                        Na brodovima duljine 45 metara i više vodonepropusna vrata moraju biti klizne vrste u:

                                    prostorima u kojima su namijenjena otvaranju tijekom plovidbe na moru ako su smještena tako da su im pražnice ispod najdublje radne vodne linije, osim ako uprava smatra da je nepraktično ili nepotrebno uzeti u obzir vrstu i namjenu broda.

                              Izuzeća od tog pravila, koja dopusti država članica, podliježu postupku iz članka 4. ove Direktive.

                           Pravilo 5.:   Grotla

                        Stavak 3.
                        Načini osiguravanja drvenih poklopaca grotala moraju se predvidjeti u skladu sa standardima danima u pravilima 14. i 15. Priloga I. Međunarodnoj konvenciji o teretnim linijama iz 1966. (1)

                           Pravilo 9.:   Ventilatori

                        Stavak 1.
                        Na brodovima duljine 45 metara i više visina pražnice ventilatora iznad palube, osim pražnica ventilatora prostorije strojeva, mora biti najmanje 900 mm na radnoj palubi i najmanje 760 mm na palubi nadgrađa. Na brodovima duljine manje od 45 m visina tih pražnica mora biti 760 mm odnosno 450 mm. Općenito, visina otvora ventilatora prostorije strojeva iznad palube, potrebnih za neprekidnu opskrbu prostorije strojeva i, na zahtjev, trenutnu opskrbu prostorije generatora, mora biti u skladu s pravilom II/9(3). Međutim, kada radi veličine i uređenja broda to nije izvedivo, mogu se dopustiti manje visine, ali u svakom slučaju ne manje od 900 mm iznad radne palube i palube nadgrađa, pod uvjetom da se osiguraju sredstva zatvaranja otporna na vremenske uvjete u skladu s pravilom II/9(2) u kombinaciji s drugim prikladnim rješenjima kako bi se osigurala neprekinuta, odgovarajuća ventilacija svih prostora.

                           Pravilo 12.:   Okna

                        Stavak 6.
                        Uprava može prihvatiti okna i prozore bez poklopaca na bočnim i stražnjim stijenama palubnih kućica smještenih na ili iznad radne palube ako se uvjeri da se time ne narušava sigurnost broda, uzimajući u obzir pravila priznatih organizacija koja se zasnivaju na odgovarajućim ISO normama.

                           Pravilo 15.:   Oprema za sidrenje

                        Treba osigurati opremu za sidrenje projektiranu za brzo i sigurno djelovanje, koja se sastoji od opreme za sidrenje, sidrenih lanaca ili čelične užadi, graničnika ili sidrenih vitala ili drugih uređaja za bacanje i podizanje sidra i za zadržavanje broda na sidru u svim predvidljivim uvjetima upotrebe. Brodovi također moraju imati odgovarajuću opremu za vez za sigurno privezivanje u svim radnim uvjetima. Oprema za sidrenje i vez mora biti u skladu s pravilima priznate organizacije.

                        POGLAVLJE III.:   STABILITET I PRIPADAJUĆA POMORSTVENOST

                           Pravilo 1.:   Općenito

                        Brodovi se projektiraju i grade tako da su, u radnim uvjetima navedenima u pravilu 7., ispunjeni zahtjevi ovog poglavlja. Proračuni krivulja poluga statičkog stabiliteta izvode se u skladu s Kodeksom IMO-a o stabilitetu u neoštećenom stanju za sve vrste brodova (2).

                           Pravilo 2.:   Kriteriji stabiliteta

                        Stavak 1.
                        Treba ispuniti sljedeće minimalne kriterije stabiliteta, osim ako se uprava uvjeri da radno iskustvo opravdava odstupanje od njih. Svako odstupanje od zahtijevanih minimalnih kriterija stabiliteta, koje dopusti država članica, podliježe postupku iz članka 4. ove Direktive (3).
                        Stavak 1. točka (d)
                        Početna metacentarska visina GM ne smije biti manja od 350 mm za brodove s jednom palubom. Na brodovima s punim nadgrađem metacentarska se visina može smanjiti, uz dopuštenje uprave, ali ni u kojem slučaju ne smije biti manja od 150 mm. Smanjenje zahtijevane metacentarske visine, koje dopušta država članica, podliježe postupku iz članka 4. ove Direktive.
                        Stavak 3.
                        Kada se zbog osiguravanja usklađenosti sa stavkom 1. upotrebljava balast, vrsta balasta i njegov razmještaj moraju biti u skladu sa zahtjevima uprave. Na brodovima duljine manje od 45 m takav balast mora biti trajan. Kada je balast trajan, mora biti čvrst i sigurno pričvršćen za brod. Uprava može prihvatiti tekući balast, pohranjen u potpuno napunjenim tankovima koji nisu povezani ni na jedan pumpni sustav broda. Ako se tekući balast koristi kao trajni balast kako bi se osigurala usklađenost sa stavkom 1., podatke o tome treba uključiti u svjedodžbu o usklađenosti i knjigu stabiliteta.
                        Trajni balast ne smije se ukloniti s broda ili premjestiti bez odobrenja uprave.

                           Pravilo 4.:   Posebne metode ribarenja

                        Brodovi koji se bave posebnim metodama ribarenja pri čemu za vrijeme operacija ribarenja na brod djeluju dodatne vanjske sile, moraju ispunjavati kriterije stabiliteta iz pravila 2. stavka 1. koji se, prema potrebi, pooštravaju ako tako odredi uprava. Brodovi koji se bave koćarenjem moraju ispunjavati sljedeće pooštrene kriterije stabiliteta:

                                    (a)

                                    kriteriji za površinu ispod krivulje statičkog stabiliteta i za poluge stabiliteta, kako su utvrđeni pravilom 2. stavkom 1. točkama (a) i (b), povećavaju se za 20 %;

                                    (b)

                                    metacentarska visina ne smije biti manja od 500 mm;

                                    (c)

                                    kriteriji iz točke (a) primjenjuje se samo na brodove koji imaju ugrađenu pogonsku snagu u kilovatima čija vrijednost prema sljedećim formulama nije veća od:

                                                —

                                                N = 0,6 Ls
                                                   2 za brodove duljine 35 m ili manje, i

                                                —

                                                N = 0,7 Ls
                                                   2 za brodove duljine 37 m i više,

                                                —

                                                pri međuvrijednostima duljine broda koeficijent za Ls dobiva se interpolacijom između 0,6 i 0,7,

                                                —

                                                Ls je duljina preko svega u skladu sa svjedodžbom o baždarenju.

                              Ako ugrađena pogonska snaga prelazi vrijednosti standardne pogonske snage kako je dana u gornjim formulama, kriterije koji se navodi pod (a) treba povećati izravno razmjerno većoj vrijednosti pogonske snage.
                        Uprava se mora uvjeriti da su gornji pooštreni kriteriji stabiliteta za koćare ispunjeni u uvjetima rada navedenim u pravilu 7. stavku 1. ovog poglavlja.
                        Za proračun stabiliteta pretpostavlja se da se grede podižu do kuta od 45 ° u odnosu na horizontalu.

                           Pravilo 5.:   Jak vjetar i ljuljanje

                        Brodovi moraju imati sposobnost da izdrže utjecaj jakog vjetra i ljuljanja pri odgovarajućim uvjetima mora, vodeći računa o vremenskim uvjetima kroz godišnja doba, stanjima mora pri kojima će brod djelovati, vrsti broda i njegovom načinu rada. Odgovarajući proračuni izvode se u skladu s Kodeksom IMO-a o stabilitetu u neoštećenom stanju za sve vrste brodova.

                           Pravilo 8.:   Nakupljanje leda

                        Ovo se pravilo primjenjuje osim u slučaju kada, ovisno o mišljenju uprave prema preporuci 2 (4), izmjena dopuštenog nakupljanja leda nije dopuštena.

                           Pravilo 9.:   Pokus nagiba

                        Stavak 2.
                        Kada su na brodu izvedene izmjene koje utječu na stanje praznog opremljenog broda i položaj težišta, brod se mora, ako to uprava smatra potrebnim, vodeći računa o rezervama stabiliteta broda, ponovno nagnuti i podaci o stabilitetu se moraju revidirati. Međutim, ako je izmjena težine praznog broda veća od 2 % od izvorne težine praznog broda i proračunom se ne može dokazati da brod i dalje zadovoljava kriterije stabiliteta, brod se mora ponovno nagnuti.

                           Pravilo 12.:   Visina pramca

                        Visina pramca mora biti dovoljna za sprečavanje prekomjernog prelijevanja vode.
                        Za brodove koji djeluju u ograničenim područjima najviše 10 milja od obale minimalnu visinu pramca određuje uprava, pri čemu se uzimaju u obzir vremenski uvjeti kroz godišnja doba, stanja mora u kojima će brod djelovati, vrsta broda i njegov način rada.
                        Za brodove koji rade u svim ostalim područjima:

                                    1.

                                    kada za vrijeme operacija ribarenja ulov treba uskladištiti u skladišta za ribu kroz grotla smještena na izloženoj radnoj palubi ispred palubne kućice ili nadgrađa, minimalna visina pramca izračunava se u skladu s metodom proračuna, sadržanom u preporuci 4. dodatka 3. Završnom aktu Konferencije iz Torremolinosa;

                                    2.

                                    kada se ulov mora uskladištiti u skladišta za ribu kroz grotla smještena na izloženoj radnoj palubi, zaštićena palubnom kućicom ili nadgrađem, minimalna visina pramca mora biti u skladu s pravilom 39. Priloga I. Međunarodnoj konvenciji o teretnim linijama 1966., ali ne smije biti manja od 2 000 mm. S tim u vezi, umjesto dodijeljenog ljetnog nadvođa, mora se uzeti maksimalan dopušteni radni gaz.

                           Pravilo 14.:   Pregrađivanje i stabilitet u oštećenom stanju

                        Brodovi duljine 100 m i više, kada je ukupan broj osoba koje se prevoze 100 ili više, moraju imati sposobnost da nakon naplavljivanja bilo kojeg odjeljka za koji se pretpostavlja da je oštećen ostanu plutati s pozitivnim stabilitetom, uzimajući u obzir vrstu broda, namjeravanu upotrebu i područje djelovanja (5). Proračuni se izvode u skladu sa smjernicama kako je navedeno u bilješci.

                        POGLAVLJE IV.:   STROJEVI I ELEKTRIČNE INSTALACIJE I PROSTORIJE STROJEVA KOJE SU POVREMENO BEZ NADZORA

                           Pravilo 3.:   Općenito

                        Stavak 1.
                        Glavni pogonski sustav, sustav nadzora, sustav cjevovoda pare, goriva, komprimiranog zraka, električni i rashladni sustavi; pomoćni strojevi; kotlovi i druge posude pod tlakom; cjevovodi i pumpe; oprema i uređaji za kormilarenje, osovine i spojke za prijenos snage moraju biti projektirani, izrađeni, ispitani i postavljeni te servisirani u skladu s pravilima priznate organizacije. Ti strojevi i oprema, kao i uređaji za podizanje, vitla, oprema za rad s ribom i obradu ribe moraju biti zaštićeni kako bi se svaka opasnost za osobe na brodu smanjila na minimum. Posebnu pozornost treba pridati pokretnim dijelovima, vrućim površinama i drugim opasnostima.
                        Stavak 7.
                        Uprava se mora uvjeriti da se pravila 16. do 18. jednoznačno provode i primjenjuju u skladu s pravilima priznate organizacije (6).
                        Stavak 9.
                        Treba poduzeti mjere, koje odredi uprava, kojima se osigurava da sva oprema radi na pouzdan način u svim radnim uvjetima, uključujući manevriranje, i da se omoguće redoviti pregledi i rutinska ispitivanja u skladu s pravilima priznate organizacije kako bi se osigurao neprekinuti pouzdan rad.
                        Stavak 10.
                        Brodovi moraju imati dokumentaciju kao dokaz, u skladu s pravilima priznate organizacije, o pripravnosti za rad uz prostorije strojeva koje su povremeno bez nadzora posade.

                           Pravilo 6.:   Parni kotlovi, sustavi napajanja i cjevovod pare

                        Stavak 1.
                        Svaki parni kotao i svaki neloženi generator pare mora biti opremljen s najmanje dva sigurnosna ventila odgovarajućeg kapaciteta. Međutim, uprava može, uzimajući u obzir izlazni kapacitet ili bilo koje drugo svojstvo bilo kojeg parnog kotla ili neloženog generatora pare, dopustiti samo jedan sigurnosni ventil koji treba postaviti ako je ispunjen uvjet da je time omogućena odgovarajuća prekotlačna zaštita, u skladu s pravilima priznate organizacije.

                           Pravilo 8.:   Upravljanje porivnim strojevima sa zapovjedničkog mosta

                        Stavak 1. točka (b)
                        Kada je iz kormilarnice predviđen sustav daljinskog upravljanja pogonskim strojevima, primjenjuje se sljedeće: daljinsko upravljanje navedeno u točki (a) provodi se pomoću uređaja za upravljanje koji je u skladu s pravilima priznate organizacije sa, prema potrebi, sredstvima za sprečavanje preopterećenja pogonskih strojeva.

                           Pravilo 10.:   Rješenja u vezi s gorivom, uljem za podmazivanje i drugim zapaljivim tekućinama

                        Stavak 4.
                        Cijevi goriva čije bi oštećenje prouzročilo istjecanje ulja iz skladišnog, taložnog ili dnevnog tanka smještenog iznad dvodna, moraju biti opremljene ventilom za dotok na tanku koji se može zatvoriti sa sigurnog mjesta izvan prostora o kome je riječ, u slučaju požara koji nastane u prostoru u kojem su smješteni tankovi. U posebnom slučaju dubokih tankova smještenih u bilo kojem tunelu osovinskog voda ili cijevi ili sličnom prostoru, moraju se postaviti ventili na tanku, ali se upravljanje u slučaju požara može provoditi pomoću dodatnog ventila na cijevi ili cijevima izvan tunela ili sličnog prostora. Ako se takav dodatni ventil postavi u prostoriji strojeva, on mora biti takav da se njime može upravljati izvan tog prostora.
                        Stavak 7. točka (a)
                        Cijevi goriva i njihovi ventili i oprema moraju biti od čelika ili drugog istovrijednog materijala, pod uvjetom da se fleksibilne cijevi upotrebljavaju minimalno. Takve fleksibilne cijevi i njihovi krajnji priključci moraju biti odgovarajuće čvrstoće i moraju biti izrađeni od odobrenog vatrootpornog materijala ili imati vatrootporne premaze u skladu s propisima priznate organizacije. Oprema tih fleksibilnih cijevi mora biti u skladu s okružnicom IMO-a MSC. Circ. 647 ‚Smjernice za smanjivanje propuštanja iz sustava zapaljivih tekućina na najmanju moguću mjeru’.
                        Stavak 10.
                        Rješenja u pogledu skladištenja, raspodjele i upotrebe ulja koje se koristi u sustavima za podmazivanje pod tlakom moraju biti u skladu s pravilima priznate organizacije. Ta rješenja u prostorijama strojeva kategorije A i, kad god je to izvedivo, u drugim prostorijama strojeva moraju ispunjavati najmanje odredbe stavaka 1., 3., 6. i 7. te prema potrebi, u skladu s pravilima priznate organizacije, stavaka 2. i 4. To ne isključuje upotrebu okanaca za nadzor protoka u sustavima podmazivanja, pod uvjetom da je ispitivanjem dokazano da imaju prikladan stupanj vatrootpornosti.
                        Stavak 11.
                        Rješenja u pogledu skladištenja, raspodjele i upotrebe zapaljivih ulja koja su pod tlakom u sustavima za prijenos snage, osim ulja navedenih u stavku 10., u sustavima upravljanja i pokretanja i sustavima grijanja, moraju biti u skladu s pravilima priznate organizacije. Na mjestima gdje su prisutni izvori zapaljenja takva rješenja moraju ispunjavati najmanje odredbe stavaka 2. i 6. te odredbe stavaka 3. i 7. u pogledu čvrstoće i izrade.

                           Pravilo 12.:   Zaštita od buke

                        Poduzimaju se mjere smanjenja učinka buke na osoblje u prostorijama strojeva do razina koje su propisane u Kodeksu IMO-a o razinama buke na brodovima (7).

                           Pravilo 13.:   Kormilarski uređaj

                        Stavak 1.
                        Brodovi moraju imati glavni kormilarski uređaj i pomoćno sredstvo za pokretanje kormila u skladu s pravilima priznate organizacije. Glavni kormilarski uređaj i pomoćna sredstva pokretanja kormila moraju biti riješeni tako da, koliko je to razumno i izvedivo, kvar jednoga od njih ne uzrokuje nemogućnost rada drugoga.

                           Pravilo 16.:   Osnovni izvor električne energije

                        Stavak 1. točka (a)
                        Kada električna energija predstavlja jedini način održavanja pomoćnih funkcija koje su bitne za pogon i sigurnost broda, treba osigurati osnovni izvor električne energije koji mora sadržavati najmanje dva generatora, od kojih jedan može pogoniti glavni stroj. U skladu s pravilima priznate organizacije, mogu se prihvatiti i druga rješenja koja imaju jednaki električni kapacitet.

                        POGLAVLJE V.:   PROTUPOŽARNA ZAŠTITA, DOJAVA I GAŠENJE POŽARA

                           Pravilo 1.:   Općenito

                        Točka (c)
                        Metoda III.F: Postavljanje automatskog sustava požarnog alarma i otkrivanja požara u svim prostorima u kojima bi se moglo očekivati izbijanje požara općenito je bez ograničenja u pogledu vrste unutrašnjih pregradnih stijena, osim što površina bilo koje prostorije nastambi ili prostorija koje su omeđene pregradama klase ‚A’ ili ‚B’ ni u kojem slučaju ne smije biti veća od 50 m2. Međutim, uprava može povećati tu površinu za javne prostore do 75 m2.

                           Pravilo 2.:   Definicije

                        Stavak 1.
                        ‚Negorivi materijal’ znači materijal koji, kada se ugrije do približno 750 °C, niti gori niti širi zapaljive pare u količini dovoljnoj za samozapaljenje, što se utvrđuje u skladu s Kodeksom IMO-a o postupcima požarnog ispitivanja (8). Svaki drugi materijal je gorivi materijal.
                        Stavak 2. ‚standardno ispitivanje vatrootpornosti’ tumači se kako slijedi:

                                    ‚Standardno ispitivanje vatrootpornosti’ je ono pri kojemu se uzorci odgovarajućih pregrada ili paluba izlažu u ispitnoj peći temperaturama koje približno odgovaraju standardnoj temperaturnoj krivulji. Ispitne metode moraju biti u skladu s Kodeksom IMO-a o postupcima požarnog ispitivanja.

                              Stavak 3. (posljednja rečenica)
                        Uprava mora zahtijevati ispitivanje prototipne pregrade ili palube kako bi se osiguralo da ispunjavaju gornje zahtjeve otpornosti i temperaturnog porasta u skladu s Kodeksom IMO-a o postupcima požarnog ispitivanja.
                        Stavak 4. (posljednja rečenica)
                        Uprava mora zahtijevati ispitivanje prototipnog pregratka kako bi se osiguralo da ispunjava gornje zahtjeve otpornosti i temperaturnog porasta u skladu s Kodeksom IMO-a o postupcima požarnog ispitivanja.
                        Stavak 6. (posljednja rečenica)
                        Uprava mora zahtijevati ispitivanje prototipnog pregratka kako bi se osiguralo da ispunjava gornje zahtjeve otpornosti i temperaturnog porasta u skladu s Kodeksom IMO-a o postupcima požarnog ispitivanja.
                        Stavak 9.
                        Sporo širenje plamena znači da će tako opisana površina na odgovarajući način ograničiti širenje plamena, što se utvrđuje u skladu s Kodeksom IMO-a o postupcima požarnog ispitivanja.

                           Pravilo 4.:   Pregrade unutar prostorija nastambi i radnih prostorija

                        Stavak 4.
                        Metoda III.F: Nema ograničenja u izradi pregrada za koje se prema ovom ili drugim pravilima ovog dijela zahtijeva da budu pregrade klase ‚A’ ili ‚B’. Ni u kojem slučaju površina bilo koje prostorije nastambi ili prostorija omeđenih neprekinutim pregradama klase ‚A’ ili ‚B’ ne smije biti veća od 50 m2, osim u pojedinačnim slučajevima kada se zahtijevaju pregrade klase ‚C’ u skladu s tablicom 1. u pravilu 7. Međutim, uprava može povećati ovu površinu za javne prostore na 75 m2.

                           Pravilo 7.:   Protupožarna klasa pregrada i paluba

                        Posljednje napomene uz tablice
                        (*)   Kada se u tablicama pojavljuje zvjezdica, pregrada mora biti od čelika ili istovrijednog materijala, ali se ne zahtijeva da bude klase ‚A’.
                        Kada je paluba probijena radi prolaza električnih kabela, cijevi i ventilacijskih kanala, taj se prodor mora izvesti nepropusno da bi se spriječio prolaz plamena i dima.

                           Pravilo 8.:   Detalji konstrukcije

                        Stavak 3. Metode I.F, II.F i III.F

                                    (a)

                                    Osim u teretnim prostorijama ili hlađenim odjeljcima radnih prostorija, izolacijski materijali moraju biti negorivi. Parne pregrade i ljepila koja se koriste skupa s izolacijom, kao i izolacija opreme cijevi za sustave hlađenja ne moraju biti od negorivog materijala, ali se moraju upotrebljavati u što je manjoj mogućoj količini, a njihove izložene površine moraju imati svojstvo sporog širenja plamena, što se utvrđuje u skladu s Kodeksom IMO-a o postupcima požarnog ispitivanja. U prostorijama u kojima je moguće istjecanje uljnih proizvoda, izolacijska površina mora biti nepropusna za ulje ili uljne pare.

                           Pravilo 9.:   Ventilacijski sustavi

                        Stavak 1. točka (a)
                        Ventilacijski kanali moraju biti od negorivog materijala. Međutim, kratki kanali koji općenito nisu dulji od 2 m i čiji poprečni presjek nije veći od 0,02 m2 ne moraju biti negorivi, pod sljedećim uvjetima:

                                    i.

                                    ti kanali moraju biti od materijala koji ima svojstvo sporog širenja plamena, što se utvrđuje u skladu s Kodeksom IMO-a o postupcima požarnog ispitivanja.

                           Pravilo 11.:   Razno

                        Stavak 2.
                        Boje, lakovi i drugi završni slojevi koji se upotrebljavaju na izloženim unutarnjim površinama ne smiju proizvoditi prekomjerne količine dima ili otrovnih plinova ili para, što se utvrđuje u skladu s Kodeksom IMO-a o postupcima požarnog ispitivanja.

                           Pravilo 12.:   Skladištenje boca za plin i opasnih materijala

                        Stavak 4.
                        Osim kada je to potrebno za rad u prostoriji, električne žice i oprema nisu dopušteni unutar odjeljaka koji se upotrebljavaju za skladištenje visokozapaljivih tekućina ili ukapljenih plinova. Kada se ugrađuje takva električna oprema, ona mora biti odobrene vrste i u skladu s odgovarajućim odredbama Publikacije međunarodnih standarda IEC 79 ‚Električni aparati za upotrebu u atmosferi eksplozivnih plinova’. Izvori topline moraju se držati dalje od takvih prostorija i na uočljivome mjestu treba postaviti natpise ‚Zabranjeno pušenje’ i ‚Zabranjena upotreba otvorenog plamena’.

                           Pravilo 13.:   Putovi bježanja

                        Stavak 1.
                        Stubišta i ljestve koji vode do i iz svih prostorija nastambi i prostorija u kojima posada uobičajeno radi, osim prostorija strojeva, moraju biti tako razmješteni da se omogući spremnost putova bježanja do otvorene palube i zatim do plovila za preživljavanje. Posebno, u vezi s tim prostorijama:

                                    (e)

                                    neprekinutost putova bježanja određuje uprava. Stubišta i hodnici koji se upotrebljavaju kao putovi bježanja moraju biti široki najmanje 700 mm i moraju imati rukohvat barem s jedne strane. Vrata za pristup do stubišta moraju biti široka najmanje 700 mm.

                              Stavak 2.
                        Iz svake prostorije strojeva kategorije A treba predvidjeti dva puta bježanja, na jedan od sljedećih načina:

                                    (a)

                                    dvoje čelične ljestve razmaknute što je više moguće, koje vode do slično razmaknutih vrata u gornjem dijelu prostorije i od kojih postoji pristup do otvorene palube. Općenito, jedne od tih ljestvi moraju pružati neprekinuti zaklon od požara od donjeg dijela prostorije do sigurnog mjesta izvan prostorije. Međutim, uprava ne mora zahtijevati takav zaklon ako je, zbog posebnih rješenja ili dimenzija prostorije strojeva, osiguran siguran put bježanja iz donjeg dijela te prostorije. Taj zaklon mora biti od čelika, izoliran u skladu s klasom ‚A-60’ i mora imati čelična samozatvarajuća vrata klase ‚A-60’ na donjem kraju; ili

                           Pravilo 14.:   Automatski sustavi rasprskivanja i požarnog alarma i otkrivanja požara (Metoda II.F)

                        Stavak 11.
                        Za svaku sekciju rasprskača treba predvidjeti rezervne glave rasprskača.
                        Rezervne glave rasprskača moraju uključiti sve vrste i kapacitete ugrađene na brod i moraju se predvidjeti kako slijedi:

                                    —

                                    manje od 100 glava rasprskača: 3 rezervne glave,

                                    —

                                    manje od 300 glava rasprskača: 6 rezervnih glava,

                                    —

                                    300 do 1 000 glava rasprskača: 12 rezervnih glava.

                           Pravilo 15.:   Automatski sustav požarnog alarma i otkrivanja požara (metoda III.F)

                        Stavak 4.
                        Sustav se pokreće zbog neuobičajene temperature zraka, neuobičajene koncentracije dima i drugih čimbenika koji upućuju na nastanak požara u bilo kojem od prostora koji se štiti. Sustavi osjetljivi na temperaturu zraka ne smiju se pokrenuti pri temperaturi nižoj od 54 °C, a moraju se pokrenuti pri temperaturi koja nije viša od 78 °C kada temperaturni porast do te razine nije veći od 1 °C u minuti. Uz dopuštenje uprave, dopuštena temperatura pokretanja može se povećati na 30 °C iznad maksimalne temperature u gornjem dijelu prostorije u sušionama i sličnim mjestima uobičajeno visokih prostornih temperatura. Sustavi osjetljivi na koncentraciju dima pokreću se pri smanjenju jakosti odaslane svjetlosne zrake. Detektori dima odobravaju se tako da se aktiviraju prije no što gustoća dima prijeđe 12,5 % zamračenja po metru, ali ne prije no što gustoća dima prijeđe 2 % zamračenja po metru. Uz dopuštenje uprave mogu se prihvatiti druge jednako učinkovite metode rada. Sustav otkrivanja ne smije se koristiti ni u jednu drugu svrhu osim otkrivanja požara.

                           Pravilo 17.:   Protupožarne pumpe

                        Stavak 2.
                        U slučaju da bi požar u nekom odjelu mogao onesposobiti sve protupožarne pumpe, mora postojati alternativno sredstvo pribavljanja vode za borbu protiv požara. Na brodovima duljine 75 m i više to alternativno sredstvo treba biti ugrađena protupožarna pumpa za nužnost koja ima nezavisni pogon. Ta protupožarna pumpa za nužnost mora biti sposobna za osiguravanje dvaju mlazova vode pri minimalnom tlaku od 0,25 N/mm2.

                           Pravilo 20:   Naprave za gašenje požara

                        Stavak 2.

                                    1.

                                    Za svaku vrstu naprave za gašenje požara koja se prenosi i koja se može ponovno puniti na brodu treba osigurati 100 % rezervnog punjenja za prvih 10 aparata za gašenje te 50 % za preostale naprave za gašenje, ali ne više od 60.

                                    2.

                                    Za naprave za gašenje požara koje se ne mogu ponovno puniti na brodu treba predvidjeti najmanje 50 % dodatnih naprava za gašenje iste vrste i kapaciteta u zamjenu za rezervna punjenja.

                                    3.

                                    Upute za ponovno punjenje moraju biti na brodu. Za ponovno punjenje mogu se upotrebljavati samo odobrena punjenja za dotične naprave za gašenje požara.

                              Stavak 4.
                        Naprave za gašenje požara jedanput godišnje ispituje nadležna osoba koju je ovlastila uprava. Svaka naprava za gašenje požara označuje se oznakom koja pokazuje da je bila ispitana. Spremnici svih naprava za gašenje požara koji su stalno pod tlakom i boce s potisnim plinom naprava za gašenje požara koje nisu pod tlakom moraju se ispitati svakih deset godina hidrauličnim tlakom.

                           Pravilo 21.:   Prenosive naprave za gašenje požara u kontrolnim postajama te u prostorima za boravak i radnim prostorima

                        Stavak 2.

                                    1.

                                    Za naprave za gašenje koje se mogu ponovno puniti na brodu, treba osigurati 100 % rezervnog punjenja za prvih 10 aparata za gašenje te 50 % za preostale naprave za gašenje, ali ne više od 60.

                                    2.

                                    Za naprave za gašenje požara koje se ne mogu ponovno puniti na brodu treba predvidjeti najmanje 50 % dodatnih naprava za gašenje iste vrste i kapaciteta u zamjenu za rezervna punjenja.

                                    3.

                                    Upute za ponovno punjenje moraju biti na brodu. Za ponovno punjenje mogu se upotrebljavati samo odobrena punjenja za dotične naprave za gašenje požara.

                           Pravilo 24.:   Oprema za vatrogasce

                        Stavak 1.
                        Treba predvidjeti najmanje dva kompleta opreme za vatrogasce. Oprema za vatrogasce mora biti u skladu s Kodeksom IMO-a o sustavima sigurnosti od požara, poglavljem III., pravilima 2.1., 2.1.1. i 2.1.2.. Za svaki zahtijevani aparat za disanje treba osigurati dva rezervna punjenja.

                           Pravilo 25.:   Plan protupožarne zaštite

                        Mora postojati trajno izložen plan protupožarne zaštite. Sadržaj takvoga plana mora biti u skladu s Rezolucijom IMO-a A.654(16) ‚Grafički simboli za planove protupožarne zaštite’ i Rezolucijom IMO-a A.756(18) ‚Smjernice o podacima koje moraju pružati planovi protupožarne zaštite’.

                           Pravilo 28.:   Strukturna protupožarna zaštita

                        Stavak 2. točka (a)
                        Na brodovima čiji je trup izgrađen od negorivih materijala palube i pregrade koje dijele prostorije strojeva kategorije A od prostorija nastambi, radnih prostorija ili upravljačkih stanica moraju biti izrađene u skladu s klasom ‚A-60’ kada prostorija strojeva kategorije A nije opremljena ugrađenim sustavom za gašenje požara, te u skladu s klasom ‚A-30’ kada takav sustav postoji. Palube i pregrade koje odvajaju ostale prostorije strojeva od nastambi, radnih prostorija i upravljačkih stanica moraju biti izrađene u skladu s klasom ‚A-0’.
                        Palube i pregrade koje razdvajaju upravljačke stanice od prostorija nastambi i radnih prostorija moraju biti izrađene u skladu s klasom ‚A’ prema tablicama 1. i 2. pravila 7. ovog poglavlja, osim što uprava može dopustiti postavljanje pregrada klase ‚B-15’ za razdvajanje takvih prostorija kao što je kabina zapovjednika od kormilarnice, kada se takvi prostori smatraju dijelom kormilarnice.

                           Pravilo 31.:   Razno

                        Stavak 1.
                        Izložene površine unutar prostorija nastambi, radnih prostorija, upravljačkih stanica, hodnika i trankova stubišta te zaklonjene površine iza pregrada, stropova i obloga u prostorijama strojeva, radnim prostorijama i upravljačkim stanicama moraju imati svojstvo sporog širenja plamena, kako je utvrđeno u skladu s Kodeksom IMO-a o postupcima požarnog ispitivanja.
                        Stavak 3.
                        Boje, lakovi i drugi završni slojevi koji se upotrebljavaju na izloženim unutrašnjim površinama ne smiju proizvoditi prekomjerne količine dima ili otrovnih plinova ili para, što se utvrđuje u skladu s Kodeksom IMO-a o postupcima požarnog ispitivanja.

                           Pravilo 32.:   Skladištenje boca za plin i opasnih materijala

                        Stavak 4.
                        Osim kada je to potrebno za upotrebu unutar prostorije, električne žice i oprema nisu dopušteni unutar odjeljaka koji se upotrebljavaju za skladištenje visokozapaljivih tekućina ili ukapljenih plinova. Kada je takva električna oprema postavljena, ona mora biti odobrene sigurnosne vrste, usklađena s odgovarajućim odredbama Publikacije Međunarodnih standarda IEC 79 ‚Električni aparati za upotrebu u atmosferi eksplozivnih plinova’. Izvori topline moraju se držati dalje od takvih prostorija i na uočljivom mjestu treba izložiti natpise ‚Zabranjeno pušenje’ i ‚Zabranjena upotreba otvorenog plamena’.

                           Pravilo 38.:   Naprave za gašenje požara

                        Stavak 2.

                                    1.

                                    Osim u slučajevima spomenutima u stavku 2. (niže) za svaku vrstu naprave za gašenje na brodu koja se može ponovno puniti, treba predvidjeti 100 % rezervnih punjenja za prvih 10 naprava za gašenje požara i 50 % za preostale naprave za gašenje požara, ali ne više od 60.

                                    2.

                                    Za brodove duljine manje od 45 m i za naprave za gašenje požara koji se ne mogu ponovno puniti na brodu treba predvidjeti najmanje 50 % dodatnih naprava za gašenje požara iste vrste i kapaciteta umjesto rezervnih punjenja.

                                    3.

                                    Upute za ponovno punjenje moraju biti na brodu. Za ponovno punjenje mogu se upotrebljavati samo punjenja odobrena za dotične naprave za gašenje požara.

                              Stavak 4.
                        Naprave za gašenje požara godišnje ispituje nadležna osoba koja ima ovlaštenje uprave. Svaka naprava za gašenje požara mora imati oznaku o ispitivanju. Svi spremnici naprava za gašenje požara koji su stalno pod tlakom i boce s medijem naprava za gašenje koje nisu pod tlakom ispituju se hidrauličkim tlakom svakih 10 godina.

                           Pravilo 39.:   Prenosive naprave za gašenje požara u upravljačkim stanicama, prostorijama nastambi i radnim prostorijama

                        Stavak 2.

                                    1.

                                    Osim u slučajevima navedenima u stavku 2. (niže) za svaku vrstu naprave za gašenje na brodu koja se može ponovno puniti, treba predvidjeti najmanje 100 % rezervnih punjenja za prvih 10 naprava za gašenje požara i 50 % za preostale naprave za gašenje požara, ali ne više od 60.

                                    2.

                                    Za brodove duljine manje od 45 m i za naprave za gašenje požara koji se ne mogu ponovno puniti na brodu treba predvidjeti najmanje 50 % dodatnih naprava za gašenje požara iste vrste i kapaciteta umjesto rezervnih punjenja.

                                    3.

                                    Upute za ponovno punjenje moraju biti na brodu. Za ponovno punjenje smiju se upotrebljavati samo punjenja odobrena za dotične naprave za gašenje požara.

                           Pravilo 41.:   Oprema za vatrogasce

                        Za brodove duljine 45 m i više treba imati najmanje dva kompleta opreme za vatrogasce, pohranjena na lako dostupnim i široko razmaknutim mjestima koja u slučaju požara ne mogu biti lako odsječena. Kompleti opreme za vatrogasce moraju biti u skladu s kodeksom IMO-a o sustavima sigurnosti od požara, poglavljem III., pravilima 2.1., 2.1.1. i 2.1.2.
                        Za svaku zahtijevanu napravu za gašenje požara treba predvidjeti najmanje dva rezervna punjenja.

                           Pravilo 42.:   Plan protupožarne zaštite

                        Mora postojati trajno izložen plan protupožarne zaštite.
                        Sadržaj takvoga plana mora biti u skladu s Rezolucijom IMO-a A.654(16) ‚Grafički simboli za planove protupožarne zaštite’ i Rezolucijom IMO-a A.756(18) ‚Smjernice o podacima koje moraju pružati planovi protupožarne zaštite’.
                        Na brodovima duljine manje od 45 m uprava može odustati od tog zahtjeva.

                        POGLAVLJE VI.:   ZAŠTITA POSADE

                           Pravilo 3.:   Linice i ograde

                        Stavak 2.
                        Minimalna vertikalna udaljenost od najdublje radne vodne linije do najniže točke vrha linice, ili do vrha radne palube ako je postavljena ograda, mora osigurati odgovarajuću zaštitu posade od vode koja se prelijeva na palubu, uzimajući u obzir stanja mora i vremenske uvjete u kojima brod može djelovati, područja rada, vrstu broda i njegov način ribolova. Nadvođe mjereno na sredini broda od vrha radne palube s koje se obavlja ribolov ne smije biti manje od nadvođa koje odgovara maksimalno dopuštenom gazu, ovisno o tome što je veće. Za brodove sa zaklonjenim radnim palubama, koji su tako uređeni da voda ne ulazi u zaklonjene radne prostorije, ne zahtijeva se drukčije minimalno nadvođe od onoga koje odgovara maksimalnom dopuštenom gazu.

                           Pravilo 4.:   Stubišta i ljestve

                        Zbog sigurnosti posade, moraju se, u skladu s odgovarajućim ISO normama, predvidjeti i izraditi stubišta i ljestve odgovarajuće veličine i čvrstoće s rukohvatima i protukliznim šipkama.

                        POGLAVLJE VII.:   SREDSTVA I RJEŠENJA ZA SPAŠAVANJE

                           Pravilo 3.:   Procjena, ispitivanje i odobravanje sredstava i rješenja za spašavanje

                        Stavak 2.
                        Prije odobravanja sredstava i rješenja za spašavanje uprava mora osigurati da su takva sredstva i rješenja za spašavanje ispitani, kako bi se potvrdilo da ispunjavaju zahtjeve ovog poglavlja, u skladu sa zahtjevima Direktive Vijeća 96/98/EZ (9) o brodskoj opremi koja uključuje Preporuke IMO-a o ispitivanju sredstava za spašavanje.
                        Stavak 6.
                        Sredstva za spašavanje koja se zahtijevaju ovim poglavljem, za koja podrobni opisi nisu uključeni u dio C, moraju biti u skladu sa zahtjevima uprave, uzimajući u obzir podrobne opise kako su za ta sredstva dani u poglavlju III. Solasa 1974., s izmjenama i u Međunarodnom kodeksu IMO-a o sredstvima za spašavanje.

                           Pravilo 6.:   Raspoloživost i smještaj plovila za preživljavanje i brodica za prikupljanje

                        Stavak 4. točka (a)
                        Svako plovilo za preživljavanje mora biti smješteno:

                                    —

                                    tako da nii plovilo za preživljavanje ni uređaji za njegov smještaj ne ometaju rad bilo kojeg drugog plovila za preživljavanje ili brodice za prikupljanje na bilo kojem drugom mjestu spuštanja,

                                    —

                                    što je bliže moguće površini vode, koliko je to sigurno i izvedivo, i u slučaju plovila za preživljavanje, osim splavi za spašavanje namijenjenih za spuštanje bacanjem, na takvom mjestu da plovilo za preživljavanje u položaju za ukrcaj nije manje od 2 m iznad vodne linije pri potpuno nakrcanom stanju broda, pri nepovoljnim uvjetima trima do 10 ° i nagiba do 20 ° na bilo koju stranu, ili do kuta pri kojemu rub vremenske palube broda postaje uronjen, ovisno o tome što je manje,

                                    —

                                    u stanju stalne pripravnosti tako da članovi posade mogu izvesti pripreme za ukrcaj i spuštanje u manje od 5 minuta,

                                    —

                                    potpuno opremljeno kako se to zahtijeva ovim poglavljem.

                           Pravilo 23.:   Brodice za prikupljanje

                        Stavak 1. točka (b)
                        Brodice za prikupljanje mogu biti čvrste ili napuhne konstrukcije ili kombinacija jednog i drugog i moraju:

                                    i.

                                    biti duljine najmanje 3,8 m i ne više od 8,5 m, osim za brodove duljine manje od 45 m, gdje, zbog veličine broda, ili zbog drugih razloga kada se prijevoz takvih brodica smatra nerazumnim ili nepraktičnim, uprava može prihvatiti brodice za prikupljanje manje duljine, ali ne manje od 3,3 m;

                                    ii.

                                    imati mogućnost nošenja najmanje pet osoba u sjedećem položaju i jedne osobe u ležećem položaju, ili za brodove duljine manje od 45 m, u slučaju brodice za prikupljanje manje od 3,8 m, imati mogućnost nošenja najmanje četiriju osoba u sjedećem i jedne u ležećem položaju.

                              Stavak 1. točka (c)
                        Broj osoba koje se smiju smjestiti na brodu određuje uprava ispitivanjem sjedenja. Minimalni kapacitet prenošenja mora biti kako je dano u pravilu 23. stavku 1. točki (b) podtočki ii. Sjedišta, osim za kormilara, mogu biti predviđena na podu. Ni jedan dio položaja za sjedenje ne smije biti na razmi, krmenom zrcalu ili na napuhanom uzgonskom dijelu na bokovima brodice.”

         (1)  Međunarodna konvencija o teretnim linijama iz 1966., kako je utvrđena na Međunarodnoj konferenciji o teretnim linijama 5. travnja 1966., koju je 25. listopada 1967. donijela Međunarodna pomorska organizacija svojom Rezolucijom A.133(V).

         (2)  Kodeks o stabilitetu u neoštećenom stanju za sve vrste brodova obuhvaćen instrumentima IMO-a, koji je 4. studenoga 1993. donijela Međunarodna pomorska organizacija Rezolucijom A.749(18), kako je izmijenjena Rezolucijom MSC.75(69).

         (3)  Kriteriji stabiliteta za brodove za opskrbu na moru iz stavaka 4.5.6.2.1. do 4.5.6.2.4. u Kodeksu IMO-a o stabilitetu u neoštećenom stanju za sve vrste brodova mogu se smatrati istovrijednima kriterijima stabiliteta iz Pravila 2. stavka 1. točaka (a) do (c). To se izjednačavanje, uz dopuštenje uprave, može primijeniti samo za ribarske brodove s formom trupa koja je slična onoj brodova za opskrbu na moru.

         (4)  Za područja mora na kojima može doći do nakupljanja leda preporučuju se izmjene dopuštenog nakupljanja leda, vidjeti Smjernice koje se odnose na nakupljanje leda sadržane u preporuci 2. dodatka 3. završnom aktu Konferencije iz Torremolinosa.

         (5)  Vidjeti smjernice o pregrađivanju i proračunima stabiliteta u oštećenom stanju, sadržane u preporuci 5. dodatka 3. završnom aktu Konferencije iz Torremolinosa.

         (6)  Vidjeti također i preporuku, koju je objavilo Međunarodno elektrotehničko povjerenstvo i, posebno, Publikaciju 92, ‚Električne instalacije na brodovima’.

         (7)  Kodeks o razinama buke na brodovima koji je donijela Međunarodna pomorska organizacija Rezolucijom A.468(XII), 19. studenoga 1981.

         (8)  Međunarodni Kodeks za primjenu postupaka požarnog ispitivanja (FTP kodeks), koji je donio Odbor za sigurnost na moru Međunarodne pomorske organizacije, Rezolucijom MSC.61(67).

         (9)  SL L 46, 17.2.1997., str. 25.


title: 89/100/EEZ: Direktiva Komisije od 20. siječnja 1989. o izmjeni Priloga II. Direktivi Vijeća 66/401/EEZ o stavljanju na tržište sjemena krmnog bilja

text:
               03/Sv. 56

               HR

               Službeni list Europske unije

               98

         31989L0100

               L 038/36

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         DIREKTIVA KOMISIJE
   od 20. siječnja 1989.
   o izmjeni Priloga II. Direktivi Vijeća 66/401/EEZ o stavljanju na tržište sjemena krmnog bilja
   (89/100/EEZ)
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 66/401/EEZ od 14. lipnja 1966. o stavljanju na tržište sjemena krmnog bilja (1), kako je zadnje izmijenjena Direktivom 88/380/EEZ (2), a posebno njezin članak 21.a,
   budući da, zbog uvjeta njegovog uzgoja i njegovih morfoloških obilježja, sjeme lisičjeg repka (Alopecurus pratensis) sadrži relativno visok udio sjemena vrste Poa;
   budući da je za sjeme lisičjeg repka u skladu s navedenim teško dobiti, u odnosu na sjeme vrsta Poa, najveći maseni udio od 1 % sjemena ili pojedinih drugih biljnih vrsta utvrđen u Prilogu II. Direktivi 66/401/EEZ;
   budući da se za sjeme francuskog ljulja (Arrhenatherum elatius) i zlatožute zobike (Trisetum flavescens) koji pokazuju slična morfološka obilježja spomenuti najveći udio od 1 % ne primjenjuje na sjeme vrste Poa;
   budući da je stoga, s obzirom na razvoj tehničkih saznanja, primjereno izmijeniti Prilog II. Direktivi 66/401/EEZ kako bi se donijela ista odredba za sjeme lisičjeg repka;
   budući da su mjere predviđene ovom Direktivom u skladu s mišljenjem Stalnog odbora za sjeme i reprodukcijski materijal u poljoprivredi, hortikulturi i šumarstvu,
   DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   U Prilogu II. Direktivi 66/401/EEZ, dijelu I. odjeljku 2. točki (A) („Tablica”), stupcu 6. („Analitička čistoća – Najveći udio sjemena drugih vrsta bilja (% po masi) – A pojedinačne vrste”), nakon „1,0” određenog za Alopecurus pratensis dodaje se „(f)”.
   Članak 2.
   Države članice poduzimaju mjere potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 1. siječnja 1990. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Članak 3.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 20. siječnja 1989.

            Za Komisiju

         Ray MAC SHARRY

            Član Komisije

      (1)  SL 125, 11.7.1966., str. 2298/66.

      (2)  SL L 187, 16.7.1988., str. 31.


title: Direktiva 98/71/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. listopada 1998. o pravnoj zaštiti dizajna

text:
               13/Sv. 044

               HR

               Službeni list Europske unije

               49

         31998L0071

               L 289/28

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               13.10.1998.

      DIREKTIVA 98/71/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

   od 13. listopada 1998.
   o pravnoj zaštiti dizajna
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 100.a,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   u skladu s postupkom utvrđenim u članku 189.b Ugovora (3), s obzirom na zajednički tekst koji je odobrio Odbor za mirenje 29. srpnja 1998.,

               (1)

               budući da ciljevi Zajednice, kako su utvrđeni u Ugovoru, uključuju postavljanje temelja sve bliskije unije među ljudima Europe, potičući bliskije odnose između država članica Zajednice i osiguravajući gospodarski i socijalni napredak zemalja Zajednice zajedničkim djelovanjem kako bi se uklonile prepreke koje dijele Europu; budući da s tim ciljem Ugovor omogućuje uspostavljanje unutarnjeg tržišta značajnog po ukidanju prepreka slobodnom kretanju robe i također uspostavljanje sustava koji jamči nenarušavanje tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu; budući da usklađivanje zakonodavstava država članica o pravnoj zaštiti dizajna promiče te ciljeve;

               (2)

               budući da razlike u pravnoj zaštiti dizajna koje pružaju zakonodavstava država članica izravno utječu na uspostavljanje i rad unutarnjeg tržišta vezano uz robu koja utjelovljuje dizajn; budući da takve razlike mogu narušiti tržišno natjecanje na unutarnjem tržištu;

               (3)

               budući da je stoga nužno za nesmetan rad unutarnjeg tržišta uskladiti zakonodavstava država članica o dizajnu Zajednice;

               (4)

               budući da je, postupajući tako, važno uzeti u obzir rješenja i prednosti koje sustav dizajna Zajednice pruža poduzećima koja žele steći pravo na dizajn;

               (5)

               budući da nije nužno poduzeti potpuno usklađenje propisa država članica o dizajnu i bit će dovoljno ako se usklađenje ograniči na nacionalne zakonske odredbe koje najizravnije utječu na rad unutarnjeg tržišta; budući da odredbe o sankcijama, pravnim lijekovima i provedbi treba prepustiti nacionalnom zakonodavstvu; budući da ciljeve ovog ograničenog usklađivanja ne mogu postići države članice djelujući samostalno;

               (6)

               budući da države članice trebaju u skladu s tim ostati slobodne utvrditi postupovne odredbe vezane uz registraciju, obnavljanje i poništenje prava na dizajn i odredbe vezane uz učinke takvog poništenja;

               (7)

               budući da ova Direktiva ne isključuje primjenu na dizajne nacionalnog ili zakonodavstva Zajednice koji osiguravaju zaštitu drugačiju od one dane registracijom ili objavom kao dizajna, kao što je zakonodavstvo koje se odnosi na neregistrirana prava na dizajn, žigove, patente i uporabne modele, nepošteno tržišno natjecanje ili građansku odgovornost;

               (8)

               budući da je u nedostatku usklađenosti zakona o autorskom pravu važno utvrditi načelo kumulativne zaštite po specifičnom zakonu o zaštiti registriranih dizajna i zakonu o autorskom pravu, istodobno ostavljajući državama članicama slobodu određivanja razmjera zaštite autorskog prava i uvjeta pod kojima se pruža takva zaštita;

               (9)

               budući da za postizanje ciljeva unutarnjeg tržišta uvjeti za dobivanje prava na registrirani dizajn moraju biti potpuno jednaki u svim državama članicama; budući da je s tim ciljem nužno dati jednaku definiciju pojma dizajna i zahtjeva vezanih uz novitet i individualni karakter koje moraju zadovoljavati prava na registrirani dizajn;

               (10)

               budući da je bitno, za olakšavanje slobodnog kretanja robe, načelno omogućiti da pravo na registrirani dizajn pruža nositelju prava jednaku zaštitu u svim državama članicama;

               (11)

               budući da se zaštita dodjeljuje registracijom nositelja prava za ona obilježja dizajna proizvoda, u cjelosti ili djelomično, koja su vidljivo prikazana u primjeni i stavljena na raspolaganje javnosti, objavljivanjem ili konzultiranjem bitne dokumentacije;

               (12)

               budući da se zaštita ne treba proširiti na one sastavne dijelove koji nisu vidljivi tijekom uobičajene uporabe proizvoda ili na obilježja dijelova koji nisu vidljivi kad se dio sastavi ili koji sami po sebi ne zadovoljavaju zahtjeve vezane uz novitet i individualni karakter; budući da obilježja dizajna koja su isključena iz zaštite iz navedenih razloga ne treba uzeti u razmatranje u svrhu procjene ispunjavaju li druga obilježja dizajna zahtjeve za zaštitu;

               (13)

               budući da se procjena o tome ima li dizajn individualan karakter treba temeljiti na tome razlikuje li se jasno opći dojam kojega on ostavlja na obaviještenog korisnika koji promatra dizajn od onoga koji na njega ostavlja postojeći korpus dizajna, uzimajući u obzir prirodu proizvoda na kojeg je dizajn primijenjen ili u kojem je utjelovljen, a posebno industrijski sektor kojemu pripada i stupanj slobode dizajnera u stvaranju dizajna;

               (14)

               budući da ne treba sprečavati tehnološke inovacije dodjeljujući zaštitu dizajna obilježjima određenima isključivo tehničkom funkcijom; budući da se podrazumijeva da to ne uključuje da dizajn mora imati estetsku kvalitetu; budući da, isto tako, međudjelovanje proizvoda različitih marki ne treba sprečavati proširujući zaštitu na dizajn mehaničkog pribora; budući da obilježja dizajna koja su isključena iz zaštite zbog tih razloga ne bi trebalo uzeti u obzir u svrhu procjene ispunjavaju li druga obilježja dizajna zahtjeve za zaštitu;

               (15)

               budući da mehanički pribor modularnih proizvoda može ipak sačinjavati važan element inovativnih karakteristika modularnih proizvoda i predstavljati glavnu promidžbenu vrijednost pa bi stoga trebao biti prihvatljiv za zaštitu;

               (16)

               budući da pravo na dizajn ne postoji za dizajn koji je suprotan javnoj politici ili prihvaćenim moralnim načelima; budući da ova Direktiva ne usklađuje nacionalne koncepcije javne politike ili prihvaćenih moralnih načela;

               (17)

               budući da je za nesmetan rad unutarnjeg tržišta od velike važnosti ujediniti razdoblje zaštite koje pružaju prava na registrirani dizajn;

               (18)

               budući da odredbe ove Direktive ne dovode u pitanje primjenu pravila tržišnog natjecanja iz članaka 85. i 86. Ugovora;

               (19)

               budući da je hitno donošenje ove Direktive postalo vrlo potrebno za neke industrijske sektore; budući da potpuno usklađivanje zakonodavstava država članica o korištenju zaštićenih dizajna u svrhu dozvole popravka složenog proizvoda kako bi povratio njegov izvoran izgled, pri čemu proizvod koji utjelovljuje dizajn ili na koji je primijenjen dizajn sačinjava sastavni dio složenog proizvoda o čijem je izgledu ovisan zaštićeni dizajn, ne može se uvesti u sadašnjoj fazi; budući da nedostatak potpune usklađenosti zakonodavstava država članica o upotrebi zaštićenih dizajna za takav popravak složenog proizvoda ne treba predstavljati prepreku usklađivanju drugih nacionalnih odredbi prava o dizajnu koje najizravnije utječu na rad unutarnjeg tržišta; budući da iz tog razloga države članice trebaju u međuvremenu zadržati na snazi sve odredbe u sukladnosti s Ugovorom koje se odnose na upotrebu dizajna sastavnog dijela upotrijebljenog u svrhu popravka složenog proizvoda kako bi se povratio njegov izvoran izgled, ili ako se uvedu neke nove odredbe vezane uz takvu upotrebu, svrha tih odredbi treba biti jedino liberalizacija tržišta takvih dijelova; budući da države članice koje na dan stupanja na snagu ove Direktive, ne osiguraju zaštitu dizajna sastavnih dijelova, ne moraju registrirati dizajne tih dijelova; budući da tri godine nakon dana provedbe Komisija treba podnijeti analizu posljedica odredbi ove Direktive na industriju Zajednice, na potrošače, na tržišno natjecanje i na rad unutarnjeg tržišta; budući da s obzirom na sastavne dijelove složenih proizvoda analize trebaju posebno uzeti u obzir usklađivanje na temelju mogućih opcija uključujući sustav naknade i ograničeno razdoblje isključivosti prava; budući da najkasnije godinu dana nakon podnošenja analize Komisija treba, nakon savjetovanja s najviše pogođenim stranama, predložiti Europskom parlamentu i Vijeću sve promjene ove Direktive potrebne za upotpunjavanje unutarnjeg tržišta s obzirom na sastavne dijelove složenih proizvoda i sve druge promjene koje smatra nužnima;

               (20)

               budući da prijelazna odredba iz članka 14. vezana uz dizajn sastavnog dijela upotrijebljenog s ciljem popravka složenog proizvoda kako bi se povratio njegov izvoran izgled ne smije predstavljati prepreku slobodnom kretanju proizvoda kojeg sačinjava takav sastavni dio;

               (21)

               budući da se stvarni razlozi za odbijanje registracije u onim državama članicama koje predviđaju stvarnu provjeru primjene prije registracije te stvarni razlozi za poništenje prava na registrirani dizajn u svim državama članicama moraju detaljno navesti,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Definicije
   Za potrebe ove Direktive:

               (a)

               „dizajn” znači izgled cijelog ili dijela proizvoda koji proizlazi iz njegovih obilježja, posebno linija, obrisa, boja, oblika, teksture i/ili materijala samog proizvoda i/ili ukrasa;

               (b)

               „proizvod” znači svaki industrijski ili ručno izrađen predmet, uključujući, između ostalog, dijelove za sastavljanje složenog proizvoda, ambalaže, opreme, grafičkih simbola i tipografskih znakova, osim računalnih programa;

               (c)

               „složeni proizvod” znači proizvod koji je sastavljen od više dijelova koji se mogu zamijeniti dozvoljavajući rastavljanje i ponovno sastavljanje proizvoda.

         Članak 2.
   Područje primjene
   1.   Ova se Direktiva primjenjuje na:

               (a)

               prava na dizajn registrirana od strane središnjih ureda za industrijsko vlasništvo država članica;

               (b)

               prava na dizajn registrirana u Uredu za dizajn Beneluksa;

               (c)

               prava na dizajn registrirana međunarodnim ugovorima koji su na snazi u državi članici;

               (d)

               prijave za pravo na dizajn koje se navode pod točkama (a), (b) i (c).

         2.   U svrhu ove Direktive registracija dizajna također obuhvaća objavu koja slijedi nakon evidentiranja dizajna u uredu za industrijsko vlasništvo države članice u kojoj objava ima učinak ostvarivanja prava na dizajn.
   Članak 3.
   Uvjeti za zaštitu
   1.   Države članice štite dizajne registracijom i dodjeljuju isključiva prava njihovim nositeljima u skladu s odredbama ove Direktive.
   2.   Dizajn se štiti pravom na dizajn ako je nov i ima individualan karakter.
   3.   Dizajn primijenjen na ili utjelovljen u proizvod koji čini sastavni dio složenog proizvoda smatra se novim te se smatra da ima individualan karakter:

               (a)

               ako sastavni dio, jednom kad je utjelovljen u složeni proizvod, ostaje vidljiv tijekom uobičajene uporabe proizvoda; i

               (b)

               u onoj mjeri u kojoj ta vidljiva obilježja sastavnog dijela sama po sebi ispunjavaju zahtjeve noviteta i individualnog karaktera.

         4.   „Uobičajena uporaba” u okviru značenja stavka 3. točke (a) je uporaba krajnjeg korisnika, bez održavanja, servisiranja ili popravka.
   Članak 4.
   Novost dizajna
   Dizajn se smatra novim ako takav isti dizajn nije stavljen na raspolaganje javnosti prije datuma evidentiranja prijave za registraciju ili ako je zatraženo pravo prvenstva, prije datuma priznatog prvenstva. Dizajni se smatraju istima ako se njihova obilježja razlikuju samo u nebitnim pojedinostima.
   Članak 5.
   Individualan karakter
   1.   Za dizajn se smatra da ima individualan karakter ako se sveukupni dojam koji ostavlja na obaviještenog korisnika razlikuje od sveukupnog dojma koji na takvog korisnika ostavlja bilo koji dizajn koji je stavljen na raspolaganje javnosti prije datuma evidentiranja prijave za registraciju ili ako je zatraženo pravo prvenstva, prije datuma priznatog prvenstva.
   2.   U ocjeni individualnog karaktera u obzir se uzima stupanj slobode dizajnera u razvoju dizajna.
   Članak 6.
   Iznošenje na vidjelo
   1.   Za potrebe primjene članaka 4. i 5., dizajn se smatra stavljen javnosti na raspolaganje ako je bio objavljen nakon registracije ili drukčije, ili izložen, upotrijebljen u trgovini ili drukčije iznesen na vidjelo, osim ako ti događaji ne mogu razumno postati znani specijaliziranim krugovima za predmetni sektor koji radi unutar Zajednice, u uobičajenom tijeku posla, prije datuma evidentiranja prijave za registraciju ili ako je zatraženo pravo prvenstva, prije datuma priznatog prvenstva. Dizajn se ne smatra stavljen na raspolaganje javnosti iz samog razloga što je bio razotkriven trećoj osobi pod eksplicitnim ili implicitnim uvjetima povjerljivosti.
   2.   Razotkrivanje se ne uzima u obzir u svrhu primjene članaka 4. i 5. ako je dizajn za koji se zahtjeva zaštita prema pravu o registriranom dizajnu države članice stavljen na raspolaganje javnosti:

               (a)

               od strane dizajnera, njegovog sljednika ili treće osobe kao rezultat informacije osigurane ili akcije poduzete od strane dizajnera ili njegovog sljednika;

               (b)

               tijekom 12-mjesečnog razdoblja prije datuma evidentiranja prijave za registraciju ili ako je zatraženo pravo prvenstva, prije datuma priznatog prvenstva.

         3.   Stavak 2. također se primjenjuje ako je dizajn bio stavljen na raspolaganje javnosti kao posljedica zlouporabe u odnosu na dizajnera ili njegovog sljednika.
   Članak 7.
   Dizajni određeni svojom tehničkom funkcijom i dizajni međupovezivanja
   1.   Pravo na dizajn ne postoji za obilježja proizvoda koja su isključivo određena njegovom tehničkom funkcijom.
   2.   Pravo na dizajn ne postoji za obilježja proizvoda koja nužno moraju biti reproducirana u svojem istom obliku i dimenzijama kako bi se dozvolilo da se proizvod u kojem je dizajn utjelovljen ili na koji je primijenjen mehanički poveže s ili stavi u, oko ili nasuprot drugog proizvoda kako bi svaki proizvod mogao obavljati svoju funkciju.
   3.   Bez obzira na stavak 2., pravo na dizajn, pod uvjetima određenim u člancima 4. i 5. postoji za dizajn koji služi svrsi višestrukog sakupljanja ili spajanja međusobno zamjenljivih proizvoda unutar modularnog sustava.
   Članak 8.
   Dizajni u suprotnosti s javnom politikom i moralom
   1. Pravo na dizajn ne postoji za dizajn koji je u suprotnosti s javnom politikom ili prihvaćenim moralnim načelima.
   Članak 9.
   Područje primjene zaštite
   1.   Područje primjene zaštite osigurano pravom na dizajn uključuje svaki dizajn koji na obaviještenog korisnika ne ostavlja različit sveukupni dojam.
   2.   U ocjeni područja primjene zaštite u obzir se uzima stupanj slobode dizajnera u razvoju dizajna.
   Članak 10.
   Uvjet zaštite
   Nakon registracije, dizajn koji zadovoljava zahtjeve članka 3. stavka 2. zaštićen je pravom na dizajn za jedno ili više razdoblja od 5 godina od dana evidentiranja prijave. Nositelju prava se razdoblje zaštite može obnoviti za jedno ili više razdoblja, svako od pet godina, do ukupnog razdoblja od 25 godina od dana evidentiranja.
   Članak 11.
   Nevaljanost ili odbijanje registracije
   1.   Registracija dizajna odbija se ili, ako je dizajn registriran, pravo na dizajn proglašava se nevaljanim:

               (a)

               ako dizajn nije dizajn za potrebe članka 1. točke (a); ili

               (b)

               ako ne ispunjava zahtjeve članaka od 3. do 8.; ili

               (c)

               ako osoba koja prijavljuje pravo ili nositelj prava na dizajn nisu na to ovlašteni prema zakonodavstvu odnosne države članice; ili

               (d)

               ako je dizajn u sukobu s prijašnjim dizajnom koji je bio stavljen na raspolaganje javnosti nakon dana evidentiranja prijave ili ako je zatraženo pravo prvenstva, prije datuma priznatog prvenstva i koji je zaštićen od dana prije rečenog dana registriranim dizajnom Zajednice ili prijavom za registrirani dizajn Zajednice ili pravom na dizajn odnosne države članice ili prijavom za takvo pravo.

         2.   Svaka država članica može odbiti registraciju dizajna ili, ako je dizajn bio registriran, proglasiti pravo na dizajn nevaljanim:

               (a)

               ako je razlikovni znak upotrijebljen u narednom dizajnu i zakonodavstvo Zajednice ili zakonodavstvo odnosne države članice koje uređuje taj znak daje pravo nositelju znaka da zabrani takvu uporabu; ili

               (b)

               ako dizajn predstavlja neovlaštenu uporabu djela zaštićenog zakonom o autorskom pravu odnosne države članice; ili

               (c)

               ako dizajn predstavlja neodgovarajuću uporabu bilo kojeg predmeta navedenog u članku 6. točki (b) Pariške konvencije za zaštitu industrijskog vlasništva, ili znački, emblema i grbova na štitu, drugih od onih obuhvaćenih člankom 6. točkom (b) spomenute Konvencije koji su od posebnog javnog interesa u odnosnoj državi članici.

         3.   Na razlog predviđen u stavku 1. točki (c) može se pozvati samo osoba koja je ovlaštena na pravo na dizajn prema zakonodavstvu odnosne države članice.
   4.   Na razloge predviđene stavkom 1. točkom (d) i stavkom 2. točkama (a) i (b) može se pozvati samo osoba koja podnese prijavu ili koja je nositelj proturječnog prava.
   5.   Na razlog predviđen stavkom 2. točkom (c) može se pozvati samo osoba ili subjekt na koje se uporaba odnosi.
   6.   Stavci 4. i 5. ne dovode u pitanje slobodu država članica da predvide da se na razloge utvrđene u stavku 1. točki (d) i stavku 2. točki (c) može pozvati odgovarajuće ovlašteno tijelo odnosne države članice na vlastitu inicijativu.
   7.   Kad se odbije registracija za dizajn ili se pravo na dizajn proglasi nevaljanim prema stavku 1. točki (b) ili stavku 2., dizajn se može registrirati ili pravo na dizajn zadržati u izmijenjenom obliku, ako u tom obliku zadovoljava zahtjeve zaštite i ako se zadrži identitet dizajna. Registracija ili zadržavanje u izmijenjenom obliku može uključivati registraciju kojoj je priloženo djelomično poricanje od stane nositelja prava na dizajn ili unos u registar dizajna odlukom suda kojom se utvrđuje djelomična nevaljanost prava na dizajn.
   8.   Svaka država članica može osigurati da se, iznimno od odredaba stavaka od 1. do 7., razlozi odbijanja registracije ili poništenja prava koja su na snazi u toj državi prije datuma stupanja na snagu odredaba potrebnih za zadovoljavanje ove Direktive, primjenjuju na prijave za dizajn koje su sastavljene prije tog datuma i na registracije nastale kao rezultat navedenog.
   9.   Pravo na dizajn može se proglasiti nevaljanim čak i nakon zastare ili odricanja prava.
   Članak 12.
   Prava koja proizlaze iz prava na dizajn
   1.   Registracija dizajna svom nositelju osigurava isključivo pravo na uporabu i pravo da spriječi svaku treću stranu koja nema suglasnost za njegovo korištenje da ga koristi. Spomenuta će uporaba obuhvatiti, posebno stvaranje, nuđenje, stavljanje na tržište, uvoz, izvoz ili uporabu proizvoda u kojem je dizajn utjelovljen ili na koji je primijenjen ili skladištenje takovog proizvoda u te svrhe.
   2.   Ako se, prema zakonodavstvu države članice, postupci iz stavka 1. ne mogu spriječiti prije datuma kada su odredbe nužne za zadovoljavanje odredbi ove Direktive stupile na snagu, ne može se pozivati na prava koja proizlaze iz prava na dizajn kako bi se spriječilo da bilo koja osoba koja je započela te postupke prije tog datuma te postupke i nastavi.
   Članak 13.
   Ograničenje prava koja proizlaze iz prava na dizajn
   1.   Prava koja proizlaze iz prava na dizajn po registraciji ne provode se s obzirom na:

               (a)

               postupke napravljene privatno u nekomercijalne svrhe;

               (b)

               postupke napravljene u eksperimentalne svrhe;

               (c)

               postupke reprodukcije u svrhe citiranja ili podučavanja, uz uvjet da su takvi postupci u skladu s praksom poštene trgovine i ne utječu na nepropisan način na uobičajeno iskorištavanje dizajna te da se navede izvor.

         2.   Dodatno, prava koja proizlaze iz prava na dizajn nakon registracije ne provode se s obzirom na:

               (a)

               opremu na brodovima i zrakoplovima registriranima u drugoj zemlji kada isti privremeno uđu na državno područje odnosne države članice;

               (b)

               uvoz rezervnih dijelova i pribora u odnosnu državu članicu; u svrhu popravka takvih brodova i zrakoplova;

               (c)

               izvedbu popravaka takvih brodova i zrakoplova.

         Članak 14.
   Prijelazna odredba
   Dok se ne usvoje izmjene ove Direktive na prijedlog Komisije u skladu s odredbama članka 18., države članice zadržavaju na snazi svoje postojeće pravne propise koji se odnose na uporabu dizajna sastavnog dijela upotrijebljenog u svrhu popravka složenog proizvoda kako bi se obnovio njegov izvorni izgled i uvode promjene tih odredbi samo ako je njihova svrha liberalizacija tržišta takvim dijelovima.
   Članak 15.
   Iscrpljenje prava
   Prava koja proizlaze iz prava na dizajn nakon registracije ne proširuju se na postupke vezane uz proizvod u koji je utjelovljen ili na koji se primjenjuje dizajn uključen u okviru zaštite prava na dizajn kada je proizvod stavljen na tržište u Zajednici od strane nositelja prava na dizajn ili uz njegovu suglasnost.
   Članak 16.
   Odnos prema drugim oblicima zaštite
   Odredbe ove Direktive ne dovode u pitanje bilo koje odredbe zakonodavstva Zajednice ni zakonodavstva odnosne države članice koje se odnose na neregistrirana prava na dizajn, žigove ili druge razlikovne znakove, patente i uporabne modele, tipografske znakove, građansku odgovornost ili nepošteno tržišno natjecanje.
   Članak 17.
   Odnos prema autorskom pravu
   Dizajn zaštićen pravom na dizajn registriran u, ili s obzirom na državu članicu, u skladu s ovom Direktivom, također je pogodan za zaštitu zakonom o autorskom pravu te države od datuma stvaranja dizajna ili utvrđivanja u bilo kojem obliku. Mjeru u kojoj i uvjete pod kojima se dodjeljuje takva zaštita, uključujući razinu zahtijevane izvornosti, određuje svaka država članica.
   Članak 18.
   Revizija
   Tri godine nakon dana provedbe određenog u članku 19., Komisija podnosi analizu posljedica odredbi ove Direktive za industriju Zajednice, posebno industrijske sektore koji su najviše pogođeni, naročito proizvođače složenih proizvoda i sastavnih dijelova, za potrošače, za tržišno natjecanje i za rad unutarnjeg tržišta. Najkasnije godinu dana kasnije, Komisija predlaže Europskom parlamentu i Vijeću sve promjene ove Direktive potrebne za završavanje unutarnjeg tržišta s obzirom na sastavne dijelove složenih proizvoda i bilo koje druge promjene koje smatra potrebnima s obzirom na savjetovanja sa stranama koje su najviše pogođene.
   Članak 19.
   Provedba
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom prije 28. listopada 2001.
   Kada države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju odredbe nacionalnog prava koje donose u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 20.
   Stupanje na snagu
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europskih zajednica.
   Članak 21.
   Adresati
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Luxembourgu 13. listopada 1998.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         J. M. GIL-ROBLES

            Za Vijeće

            Predsjednik

         C. EINEM

      (1)  SL C 345,. 23.12.1993., str. 14. i SL C 142, 14.5.1996., str. 7.

      (2)  SL C 388, 31.12.1994., str. 9. i SL C 110, 2.5.1995., str. 12.

      (3)  Mišljenje Europskog parlamenta od 12. listopada 1995. (SL C 287, 30.10.1995., str. 157.), Zajedničko stajalište Vijeća od 17. lipnja 1997. (SL C 237, 4.8.1997., str. 1.), Odluka Europskog parlamenta od 22. listopada 1997. (SL C 339, 10.11.1997., str. 52.). Odluka Europskog parlamenta od 15. rujna 1998. Odluka Vijeća od 24. rujna 1998.