title: Direktiva Komisije 2009/120/EZ od 14. rujna 2009. o izmjeni Direktive 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu u odnosu na lijekove za naprednu terapiju  Tekst značajan za EGP

text:
               13/Sv. 59

               HR

               Službeni list Europske unije

               106

         32009L0120

               L 242/3

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         DIREKTIVA KOMISIJE 2009/120/EZ
   od 14. rujna 2009.
   o izmjeni Direktive 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu u odnosu na lijekove za naprednu terapiju
   (Tekst značajan za EGP)
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu (1), a posebno njezin članak 120.,
   budući da:

               (1)

               Lijekovi za humanu primjenu mogu se staviti na tržište samo ako nadležno tijelo izda odobrenje za stavljanje u promet na temelju dokumentacije vezane uz zahtjev koja sadrži rezultate ispitivanja i pokusa provedenih na dotičnim proizvodima.

               (2)

               U Prilogu I. Direktivi 2001/83/EZ utvrđuju se detaljni znanstveni i tehnički zahtjevi u vezi s ispitivanjem lijekova za humanu primjenu prema kojima treba ocijeniti kakvoću, sigurnost i djelotvornost lijekova. Ove detaljne znanstvene i tehničke zahtjeve potrebno je redovito prilagođavati kako bi se uzeo obzir znanstveni i tehnički napredak.

               (3)

               Zbog znanstvenog i tehničkog napretka u području naprednih terapija sukladno Uredbi (EZ) br. 1394/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. studenoga 2007. o lijekovima za naprednu terapiju i o izmjeni Direktive 2001/83/EZ i Uredbe (EZ) br. 726/2004  (2) prikladno je prilagoditi Prilog I. Potrebno je ažurirati definicije i detaljne znanstvene i tehničke zahtjeve za lijekove za gensku terapiju i lijekove za terapiju somatskim stanicama. Nadalje, treba utvrditi detaljne znanstvene i tehničke zahtjeve za proizvode tkivnog inženjerstva kao i za lijekove za naprednu terapiju koji sadrže proizvode, i za kombinirane lijekove za naprednu terapiju.

               (4)

               Mjere predviđene ovom Direktivom u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za lijekove za humanu primjenu,

         DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Dio IV. iz Priloga I. Direktivi 2001/83/EZ zamjenjuje se tekstom iz Priloga ovoj Direktivi.
   Članak 2.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 5. travnja 2010. Države članice Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba zajedno s korelacijskom tablicom između tih odredaba i ove Direktive.
   Kad države članice donesu ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Države članice određuju načine tog upućivanja.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava, koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 3.
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 4.
   Ova Direktiva je upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 14. rujna 2009.

            Za Europsku komisiju

         Günter VERHEUGEN

            Potpredsjednik

      (1)  SL L 311, 28.11.2001., str. 67.

      (2)  SL L 324, 10.12.2007., str. 121.
   PRILOG

         „Dio IV.

         LIJKOVI ZA NAPREDNU TERAPIJU

      1.   UVOD

      Zahtjevi za davanje odobrenja za stavljanje u promet lijekova za naprednu terapiju kako je utvrđeno u točki (a) članka 2. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 1394/2007 trebaju slijediti zahtjeve za oblik dokumentacije (moduli 1., 2., 3., 4. i 5.) kako je navedeno u dijelu I. ovog Priloga.
      Primjenjuju se tehnički zahtjevi za module 3., 4. i 5. za biološke lijekove kako je navedeno u dijelu I. ovog Priloga. Posebni zahtjevi za lijekove za naprednu terapiju navedeni u odjeljcima 3., 4. i 5. ovog dijela obrazlažu kako se zahtjevi iz dijela I. primjenjuju na lijekove za naprednu terapiju. Pored toga, prema potrebi, uzimajući u obzir specifičnosti lijekova za naprednu terapiju utvrđeni su dodatni zahtjevi.
      Zbog specifične prirode lijekova za naprednu terapiju može se primijeniti pristup temeljen na riziku kako bi se utvrdio opseg kvalitete nekliničkih ili kliničkih podataka koji se trebaju uvrstiti u zahtjev za dobivanje odobrenja za stavljanje u promet, u skladu sa znanstvenim smjernicama o kakvoći, sigurnosti i djelotvornosti lijekova iz točke 4.„Uvod i opća načela”.
      Analiza rizika može se odnositi na cijeli razvoj. Čimbenici rizika koji se mogu razmatrati uključuju: podrijetlo stanica (autologno, alogeno, ksenogeno), sposobnost proliferacije i/ili diferencijacije te pokretanja imunološke reakcije, razinu manipulacije stanica, kombinaciju stanica s bioaktivnim molekulama ili strukturnim materijalima, prirodu lijekova za gensku terapiju, opseg replikacijske sposobnosti virusa ili mikroorganizama koji se koriste in vivo, razina integracije sljedova nukleinske kiseline ili gena u genomu, dugoročna učinkovitost, rizik stvaranja tumora i način primjene ili korištenja.
      Pri analizi rizika mogu se također uzeti u obzir relevantni raspoloživi neklinički i klinički podaci ili iskustvo s drugim srodnim lijekovima za naprednu terapiju.
      Svako odstupanje od zahtjeva ovog Priloga treba biti znanstveno opravdano u modulu 2. dokumentacije zahtjeva. Gore spomenutu analizu rizika, kada bude primijenjena, treba uključiti i opisati u modulu 2. U tom slučaju treba razmotriti metodologiju koje se treba pridržavati, narav identificiranih rizika teimplikacije koje pristup temeljen na riziku ima na razvoj i program ocjene, te opisati svako odstupanje od zahtjeva ovog Priloga koje proizlazi iz analize rizika.
      2.   DEFINICIJE

      Za potrebe ovog Priloga, pored definicija utvrđenih Uredbom (EZ) br. 1394/2007, primjenjuju se definicije iz odjeljaka 2.1. i 2.2.
      2.1.   Lijek za gensku terapiju
      Lijek za gensku terapiju znači biološki lijek koji ima sljedeća svojstva:

                  (a)

                  sadrži djelatnu tvar koja sadrži ili se sastoji od rekombinantne nukleinske kiseline koja se koristi ili se daje ljudima radi reguliranja, popravljanja, zamjene, dodavanja ili uklanjanje genske slijeda;

                  (b)

                  njegov se terapijski, preventivan ili dijagnostički učinak izravno odnosi na slijed rekombinantne nukleinske kiseline koju sadrži ili na proizvod genske ekspresije tog slijeda.

            Lijekovi za gensku terapiju ne uključuju cjepiva protiv zaraznih bolesti.
      2.2.   Lijek za terapiju somatskim stanicama
      Lijek za terapiju somatskim stanicama znači biološki lijek koji ima sljedeća svojstva:

                  (a)

                  sadrži ili se sastoji od stanica ili tkiva koja su podvrgnuta znatnoj manipulaciji tako da su izmijenjene biološke karakteristike, fiziološke funkcije ili strukturna svojstva važna za namijenjenu kliničku uporabu, ili stanica ili tkiva koja nisu namijenjena za istu osnovnu funkciju/funkcije primatelja i davatelja;

                  (b)

                  na njemu je naznačeno da sadrži svojstva za, ili se koristi za, ili se daje ljudima za liječenje, prevenciju ili dijagnosticiranje bolesti pomoću farmakološkog, imunološkog ili metaboličkog djelovanja njegovih stanica ili tkiva.

            Za potrebe točke (a), manipulacije navedene u Prilogu I. Uredbi (EZ) br. 1394/2007 ne smatraju se značajnim manipulacijama.
      3.   POSEBNI ZAHTJEVI KOJI SE ODNOSE NA MODUL 3.

      3.1.   Posebni zahtjevi za sve lijekove za naprednu terapiju
      Potrebno je opisati sustav sljedivosti koji nositelj odobrenja za stavljanje u promet namjerava uspostaviti i održavati kako bi se pojedini lijek, njegovi polazni materijali i sirovine, uključujući sve tvari koje dolaze u dodir sa stanicama ili tkivom koje može sadržavati, mogao pratiti kroz podrijetlo, proizvodnju, pakiranje, skladištenje, prijevoz te isporuku bolnici, instituciji ili privatnoj praksi u kojoj se lijek koristi.
      Sustav sljedivosti treba biti komplementaran s Direktivom 2004/23/EZ Europskog parlamenta i Vijeća  (1) u pogledu ljudskih stanica i tkiva koje nisu krvne stanice i u skladu sa zahtjevima utvrđenima u njoj i s Direktivom 2002/98/EZ u pogledu ljudskih krvnih stanica.
      3.2.   Posebni zahtjevi za lijekove za gensku terapiju
      3.2.1.   Uvod: gotov proizvod, djelatna tvar i polazni materijali
      3.2.1.1.   Lijek za gensku terapiju koji sadrži slijed (sljedove) rekombinantne nukleinske kiseline ili genetski modificirani mikroorganizam (mikroorganizme) ili virus(viruse)
      Gotov lijek treba sadržavati slijed(sljedove) nukleinske kiseline ili genetski modificirani mikroorganizam(-me), ili virus(e) formulirane u njegov primarni spremnik za predviđenu medicinsku uporabu. Gotov lijek se može kombinirati s medicinskim proizvodom ili s aktivnim medicinskim proizvodom za ugradnju.
      Djelatna tvar treba sadržavati slijed(sljedove) nukleinske kiseline ili genetski modificirani mikroorganizam(-me) ili virus(e).
      3.2.1.2.   Lijek za gensku terapiju koji sadrži genetski modificirane stanice
      Gotov lijek treba sadržavati genetski modificirane stanice formulirane u konačni primarni spremnik za predviđenu medicinsku uporabu. Gotov lijek se može kombinirati s medicinskim proizvodom ili s aktivnim medicinskim proizvodom za ugradnju.
      Djelatna tvar treba sadržavati stanice genetski modificirane jednim od proizvoda koji je opisan u gore navedenom odjeljku 3.2.1.1.
      3.2.1.3.   U slučaju lijeka koji se sastoje od virusa ili virusnih vektora, polazni materijali trebaju biti komponente iz kojih se dobiva virusni vektor tj. matični sjemenski virusni vektor ili plazmidi koji se koriste za transfekciju pakirnih stanica, i matična banka stanica stanične linije za pakiranje.
      3.2.1.4.   U slučaju proizvoda koji se sastoje od plazmida, nevirusnih vektora i genetski modificiranog mikroorganizma(-ama) koji nisu virusi ili virusni vektori, polazni materijali trebaju biti komponente koje se koriste za dobivanje proizvodne stanice, tj. plazmida, bakterije domaćina i matične banke stanica rekombinantnih mikrobnih stanica.
      3.2.1.5.   U slučaju genetski modificiranih stanica, polazni materijali trebaju biti komponente koje se koriste za dobivanje genetski modificiranih stanica, tj. polazni materijali za proizvodnju vektora, vektor i ljudske ili životinjske stanice. Načela dobre proizvođačke prakse trebaju se primjenjivati počevši od sustava banke koji se koristi za proizvodnju vektora pa nadalje.
      3.2.2.   Posebni zahtjevi
      Uz zahtjeve navedene u odjeljcima 3.2.1. i 3.2.2., u dijelu I. ovog Priloga primjenjuju se sljedeći zahtjevi:

                  (a)

                  potrebno je osigurati informacije o svim polaznim materijalima koji se koriste za proizvodnju djelatne tvari, uključujući proizvode potrebne za genetsku modifikaciju ljudskih ili životinjskih stanica i ako je potrebno, naknadnu kulturu stanica i čuvanje genetski modificiranih stanica, uzimajući u obzir moguć izostanak koraka za pročišćavanje;

                  (b)

                  za proizvode koji sadrže mikroorganizam ili virus, potrebno je osigurati podatke o genetskoj modifikaciji, analizi slijeda, atenuaciji virulencije, tropizmu za posebne tipove tkiva i stanica, ovisnosti staničnog ciklusa o mikroorganizmu ili virusu, patogenosti i značajkama roditeljskog soja;

                  (c)

                  onečišćenja vezana uz postupak i onečišćenja vezana uz proizvod treba opisati u odgovarajućim odjeljcima dokumentacije, a posebno onečišćenje koje uzrokuje replicirajući virus ako je vektor oblikovan tako da se ne može replicirati;

                  (d)

                  za plazmide se kvantifikacija različitih plazmidnih oblika treba provoditi tijekom cjelokupnog roka valjanosti lijeka;

                  (e)

                  za genetski modificirane stanice treba ispitati značajke stanica prije i nakon genetske modifikacije, kao i prije i nakon nekog naknadnog postupka smrzavanja/skladištenja.

            Za genetski modificirane stanice, dodatno posebnim zahtjevima za lijekove za gensku terapiju, primjenjuju se uvjeti kakvoće za lijekove za terapiju somatskim stanicama i lijekove tkivnog inženjerstva (vidjeti odjeljak 3.3.).
      3.3.   Posebni zahtjevi za lijekove za terapiju somatskim stanicama i lijekove tkivnog inžerenjstva
      3.3.1.   Uvod: gotov proizvod, djelatna tvar i polazni materijali
      Gotov lijek treba sadržavati djelatnu tvar formuliranu u konačni primarni spremnik za predviđenu medicinsku uporabu i u svoju konačnu kombinaciju za kombinirane lijekove za naprednu terapiju.
      Djelatna tvar se sastoji od uzgojenih stanica i/ili tkiva.
      Dodatne tvari (npr. potporne strukture, mediji, naprave, biomaterijali, biomolekule i/ili druge komponente) kombinirane s manipuliranim stanicama čiji su sastavni dio, smatraju se polaznim materijalima, čak i ako nisu biološkog podrijetla.
      Materijali korišteni tijekom proizvodnje djelatne tvari (npr. podloge, čimbenici rasta) koji ne čine dio djelatne tvari smatraju se sirovinama.
      3.2.2.   Posebni zahtjevi
      Uz zahtjeve navedene u odjeljcima 3.2.1. i 3.2.2., u dijelu I. ovog Priloga primjenjuju se sljedeći zahtjevi:
      3.3.2.1.   Polazni materijali

                  (a)

                  Potrebno je dostaviti sažetak informacija o doniranju, prikupljanju i ispitivanju ljudskog tkiva i stanica koje se koriste kao polazni materijali i sastaviti u skladu s Direktivom 2004/23/EZ. Korištenje nezdravih stanica ili tkiva (npr. kancerogenog tkiva) kao polaznog materijala treba opravdati.

                  (b)

                  Ako se objedinjuje alogena populacija stanica, potrebno je opisati strategije objedinjavanja i mjere kako bi se osigurala sljedivost.

                  (c)

                  Moguća varijabilnost uvedena putem ljudskih ili životinjskih tkiva i stanica obuhvaća se u okviru validacije proizvodnog procesa, karakterizacije djelatne tvari i gotovog proizvoda, razvoja ispitivanja, određivanja zahtjeva kakvoće i stabilnosti.

                  (d)

                  Za ksenogene proizvode koji se temelje na stanicama potrebno je osigurati informacije o podrijetlu životinja (kao npr. zemljopisnom podrijetlu, brizi o životinjama, dobi), posebne kriterije odobravanja, mjere za sprečavanje i praćenje infekcija kod izvornih životinja/životinja davatelja, ispitivanje životinja na zarazneagense, uključujući vertikalno prenosive mikroorganizme i viruse i dokaz o prikladnosti prostora i opreme za životinje.

                  (e)

                  Za proizvode koji se temelje na stanicama dobivenim od genetski modificiranih životinja treba opisati posebne značajke stanica povezane s genetskom modifikacijom. Potrebno je osigurati detaljan opis metode stvaranja i značajki transgeničkih životinja.

                  (f)

                  Za genetsku modifikaciju stanica primjenjuju se tehnički zahtjevi navedeni u odjeljku 3.2.

                  (g)

                  Potrebno je opisati i opravdati režim ispitivanja nekih dodatnih tvari (potpornih struktura, medija, naprava, biomaterijala, biomolekula ili drugih komponenata) koje se kombiniraju s uzgojenim stanicama čiji su sastavni dio.

                  (h)

                  Za potporne strukture, medije i naprave koje odgovaraju definiciji medicinskog proizvoda ili aktivnog medicinskog proizvoda za ugradnju potrebno je osigurati informacije propisane u odjeljku 3.4. o ocjeni kombiniranog lijeka za naprednu terapiju.

            3.3.2.2.   Proizvodni proces

                  (a)

                  Potrebno je validirati proizvodni proces kako bi se osigurala dosljednost serija i procesa, funkcionalna cjelovitost stanica tijekom proizvodnje i prijevoza, sve do trenutka primjene i korištenja, te ispravno stanje diferencijacije.

                  (b)

                  Ako se stanice uzgajaju izravno u ili na mediju, potpornoj strukturi ili napravi potrebno je osigurati informacije o validaciji procesa stanične kulture u vezi s rastom stanica, funkcijom i cjelovitošću kombinacije.

            3.3.2.3.   Karakterizacija i strategija za kontrolu

                  (a)

                  Potrebno je osigurati relevantne informacije o karakterizaciji stanične populacije ili stanične mješavine obzirom na identitet, čistoću (slučajni mikrobni agensi i stanične kontaminante), vijabilnost, potentnost, kariologiju, tumorogenost i prikladnost za namjeravanu medicinsku uporabu. Genetska stabilnost stanice treba biti dokazana.

                  (b)

                  Potrebno je osigurati kvalitativne i, ako je moguće, kvantitativne informacije o onečišćenjima koja su povezana s proizvodom ili postupkom, kao i informacije o svim materijalima koji mogu unijeti razgradne produkte tijekom proizvodnje. Treba opravdati opseg određivanja onečišćenja.

                  (c)

                  Ako se određena ispitivanja ne mogu provesti na djelatnoj tvari ili gotovom proizvodu pri puštanju, nego samo na ključnim međuproizvodima i/ili kao ispitivanje tijekom procesa, to je potrebno opravdati.

                  (d)

                  Kada su biološki aktivne molekule (kao npr. čimbenici rasta, citokini) prisutne kao komponente proizvoda koji se temelji na stanicama, potrebno je odrediti njihov učinak i međudjelovanje s drugim komponentama djelatne tvari.

                  (e)

                  Kada je trodimenzionalna struktura dio predviđene funkcije, stanje diferencijacije, strukturna i funkcionalna organizacija stanica i, prema potrebi, generirani izvanstanični matriks, trebaju biti uključeni u karakterizaciju tih proizvoda koji se temelje na stanicama. Prema potrebi, fizikalno-kemijsku karakterizaciju treba nadopuniti nekliničkim istraživanjima.

            3.3.2.4.   Pomoćne tvari
      Za pomoćne tvari korištene u lijekovima koji se temelje na stanicama ili tkivu (npr. komponente transportnog medija), primjenjuju se zahtjevi vezani uz nove pomoćne tvari, kako je predviđeno u dijelu I. ovog Priloga, osim ako ne postoje podaci o interakciji između stanica ili tkiva i pomoćnih tvari.
      3.3.2.5.   Razvojna istraživanja
      Opis razvojnog programa treba obuhvatiti izbor materijala i procese. Posebno treba razmotriti cjelovitost stanične populacije kakva je u konačnoj formulaciji.
      3.3.2.6.   Referentni materijali
      Treba dokumentirati i odrediti značajke referentnog standarda koje su relevantne i specifične za djelatnu tvar i/ili gotov proizvod.
      3.4.   Posebni zahtjevi za lijekove za naprednu terapiju koji sadrže medicinske proizvode
      3.4.1.   Lijekovi za naprednu terapiju koji sadrže medicinske proizvode kako je predviđeno u članku 7. Uredbe (EZ) br. 1394/2007
      Potrebno je opisati fizičke značajke i učinkovitost proizvoda te metode oblikovanja proizvoda.
      Potrebno je opisati međudjelovanje i usklađenost gena, stanica i/ili tkiva te strukturne komponente.
      3.4.2.   Kombinirani lijekovi za naprednu terapiju kako je utvrđeno u članku 2. stavku 1. točki (d) Uredbe (EZ) br. 1394/2007
      Za stanični ili tkivni dio kombiniranog lijeka za naprednu terapiju primjenjuju se posebni zahtjevi za lijekove za terapiju somatskim stanicama i proizvode tkivnog inženjerstva utvrđeni u odjeljku 3.3., a u slučaju genetski modificiranih stanica primjenjuju se posebni zahtjevi za lijekove za gensku terapiju utvrđeni u odjeljku 3.2.
      Medicinski proizvod ili aktivni medicinski proizvod za ugradnju može biti sastavni dio djelatne tvari. Kada se medicinski proizvod ili aktivni medicinski proizvod za ugradnju kombinira sa stanicama u trenutku proizvodnje ili primjene gotovog proizvoda, oni se smatraju sastavnim dijelom gotovog proizvoda.
      Potrebno je osigurati informacije vezane uz medicinski proizvod ili aktivni medicinski proizvod za ugradnju (koji je sastavni dio djelatne tvari ili gotovog proizvoda) koje su bitne za ocjenu kombiniranog lijeka za naprednu terapiju. Te informacije uključuju:

                  (a)

                  informacije o izboru i predviđenoj funkciji medicinskog proizvoda ili medicinskog proizvoda za ugradnju i dokaz o njihovoj usklađenosti s drugim komponentama proizvoda;

                  (b)

                  dokaz o sukladnosti dijela medicinskog proizvoda s nužnim zahtjevima navedenim u Prilogu I. Direktivi Vijeća 93/42/EEZ  (2), ili o sukladnosti dijela aktivnog medicinskog proizvoda za ugradnju s nužnim zahtjevima navedenim u Prilogu I. Direktivi Vijeća 90/385/EEZ  (3);

                  (c)

                  prema potrebi, dokaz o usklađenosti medicinskog proizvoda ili medicinskog proizvoda za ugradnju sa zahtjevima u vezi s BSE/TSE navedenim u Direktivi komisije 2003/32/EZC  (4);

                  (d)

                  ako postoje, rezultate svake ocjene dijela medicinskog proizvoda ili dijela medicinskog proizvoda za ugradnju koju je izvršilo prijavljeno tijelo, u skladu s Direktivom 93/42/EEZ ili Direktivom 90/385/EEZ.

            Na zahtjev nadležnog tijela koje ocjenjuje zahtjev prijavljeno tijelo koje je izvršilo ocjenu iz točke (d) ovog odjeljka treba staviti na raspolaganje sve informacije vezane uz rezultate ocjene u skladu s Direktivom 93/42/EEZ ili Direktivom 90/385/EEZ. To može uključivati informacije i dokumente koji su sadržani u predmetnom zahtjevu za ocjenu sukladnosti kada je to potrebno za ocjenu kombiniranog lijeka za naprednu terapiju u cjelini.
      4.   POSEBNI ZAHTJEVI KOJI SE ODNOSE NA MODUL 4.

      4.1.   Posebni zahtjevi za sve lijekove za naprednu terapiju.

      Zahtjevi iz dijela I. modula 4 ovog Priloga o farmakološkim i toksikološkim ispitivanjima lijekova ne moraju uvijek biti prikladna zbog jedinstvenih i različitih strukturnih i bioloških svojstava lijekova za naprednu terapiju. Tehnički zahtjevi iz niže navedenih odjeljaka 4.1., 4.2. i 4.3. obrazlažu kako se zahtjevi iz dijela I. ovog Priloga primjenjuju na lijekove za naprednu terapiju. Prema potrebi, uzimajući u obzir specifičnosti lijekova za naprednu terapiju utvrđuju se dodatni zahtjevi.
      U nekliničkom izvješću trebaju se razmotriti i obrazložiti razlozi za neklinički razvoj i kriteriji za odabir relevantnih vrsta i modela (in vitro i in vivo). Odabrani životinjski model/modeli mogu uključivati imuno-kompromitirane, knockout životinje, životinje s ljudskim obilježjima ili transgenične životinje. Potrebno je razmotriti korištenje homolognih modela (npr. mišjih stanica koje se analiziraju na miševima) ili modela koji oponašaju bolest, posebno za studije imunogenosti i imunotoksičnosti.
      Dodatno zahtjevima iz dijela I., potrebno je osigurati sigurnost, prikladnost i biološku kompatibilnost svih strukturnih komponenti (kao što su mediji, potporne strukture i naprave) i sve dodatne tvari (kao što su stanični proizvodi, biomolekule, biomaterijali i kemijske tvari), koje su prisutne u gotovom proizvodu. Uzimaju se u obzir njihova fizička, mehanička, kemijska i biološka svojstva.
      4.2   Posebni zahtjevi za lijekove za gensku terapiju
      Kako bi se odredio opseg i tip nekliničkih ispitivanja nužnih za određivanje prikladne razine sigurnosnih podataka potrebno je uzeti u obzir dizajn i tip lijeka za gensku terapiju.
      4.2.1.   Farmakologija

                  (a)

                  Potrebno je osigurati in vitro i in vivo ispitivanja o aktivnostima koje se odnose na predloženu terapijsku uporabu (tj. farmakodinamička ispitivanja ‚o dokazu koncepta’) koristeći modele i relevantne životinjske vrste koje su dizajnirane tako da prikazuju da li slijed nukleinske kiseline doseže svoj predviđeni cilj (ciljni organizam ili stanice) i da li ispunjava svoju predviđenu funkciju (razinu ekspresije i funkcionalnu aktivnost). Potrebno je odrediti trajanje funkcije slijeda nukleinske kiseline i predloženi režim doziranja u kliničkim ispitivanjima.

                  (b)

                  Selektivnost cilja: kada je namjena lijeka za gensku terapiju selektivna funkcionalnost ili funkcionalnost ograničena ciljem, potrebno je osigurati ispitivanja kojima se potvrđuje specifičnost i trajanje funkcionalnosti i aktivnosti u ciljnim stanicama i tkivima.

            4.2.2.   Farmakokinetika

                  (a)

                  Ispitivanja biološke raspodjele trebaju uključivati istraživanje postojanosti, klirensa i mobilizacije. Studije o biološkoj raspodjeli dodatno trebaju obrazložiti rizik transmisije linije zametnih stanica.

                  (b)

                  U okviru procjene rizika za okoliš potrebno je predvidjeti ispitivanja vezana uz rasipanje i rizik prijenosa na treće strane, osim ako nije drukčije opravdano u zahtjevu na osnovu tipa predmetnog proizvoda.

            4.2.3.   Toksikologija

                  (a)

                  Potrebno je ocijeniti toksičnost gotovog lijeka za gensku terapiju. Dodatno, ovisno o tipu proizvoda, uzima se u obzir individualno testiranje djelatne tvari i pomoćnih tvari, te se ocjenjuje in vivo učinak proizvoda povezanih s izraženim slijedom nukleinske kiseline koji nisu namijenjeni za fizioološku funkciju.

                  (b)

                  Ispitivanja toksičnosti jednokratne doze mogu se kombinirati sa farmakološkim i farmakokinetičkim ispitivanjima, kako bi se npr. istražila postojanost.

                  (c)

                  Potrebno je predvidjeti ispitivanja toksičnosti kod ponavljane doze kada se planira višekratna primjena kod ljudi. Način i sustav primjene treba pažljivo odražavati planirano kliničko doziranje. U slučajevima u kojima jednokratno doziranje može dovesti do produljenja funkcionalnosti slijeda nukleinske kiseline kod ljudi, potrebno je razmotriti ponavljanje toksikoloških ispitivanja. Ovisno o postojanosti lijeka za gensku terapiju i očekivane potencijalne rizike, ova ispitivanja mogu trajati duže nego standardna toksikološka ispitivanja. Potrebno je obrazložiti trajanje.

                  (d)

                  Potrebno je proučavati geotoksičnost. Ipak, standardna ispitivanja geotoksičnosti treba provesti samo onda kada su ona nužna za ispitivanje specifičnog onečišćenja ili komponente sustava isporuke.

                  (e)

                  Potrebno je proučavati karcinogenost. Nisu potrebne standardne kancerogene studije životnog vijeka glodavaca Ipak, ovisno o tipu proizvoda, potrebno je procijeniti mogućost stvaranje tumora kod relevantnih in vivo/in vitro modela.

                  (f)

                  Reproduktivna i razvojna toksičnost: Potrebno je provesti ispitivanja o učincima na plodnost i opću reproduktivnu funkciju. Potrebno je provesti ispitivanja toksičnosti u embrio-fetalnoj i perinatalnoj fazi kao i ispitivanja transmisije linije zametnih stanica, ako nije drukčije valjano opravdano u zahtjevu na osnovu tipa predmetnog proizvoda.

                  (g)

                  Dodatna ispitivanja toksičnosti

                              —

                              Ispitivanja o integraciji: potrebno je provesti ispitivanja o integraciji za svaki lijek za gensku terapiju, osim ako neprovođenje takvih ispitivanja nije znanstveno opravdano, npr. zato što sljedovi nukleinske kiseline ne ulaze u jezgru stanice. Za lijekove za gensku terapiju za koje se ne očekuje da imaju sposobnost integracije treba provesti ispitivanja o integraciji ako podaci o biološkoj raspodjeli upućuju na rizik transmisije linije zametnih stanica.

                              —

                              Imunogenost i imunotoksičnost: potrebno je proučavati moguće imunogene i imunotoksične učinke.

            4.3.   Posebni zahtjevi za lijekove za terapiju somatskim stanicama i proizvode tkivnog inženjerstva
      4.3.1.   Farmakologija

                  (a)

                  Primarna farmakološka ispitivanja trebaju biti primjerena za pružanje dokaza koncepta. Potrebno je proučavati interakciju proizvoda koji se temelje na stanicama s tkivom koje ih okružuje.

                  (b)

                  Potrebno je odrediti količinu proizvoda za postizanje željenog učinka/učinkovite doze, i ovisno o tipu proizvoda, učestalost doziranja.

                  (c)

                  Treba uzeti u obzir sekundarna farmakološka ispitivanja kao bi se ocijenio potencijal fizioloških učinaka koji nisu povezani sa željenim terapijskim učinkom lijekova za terapiju somatskim stanicama, proizvodima tkivnog inženjerstva ili dodatnih tvari, budući da uz izlučivanje relevantnih protein(a) može doći do izlučivanja biološki aktivnih molekula ili relevantni proteini mogu biti usmjereni u neželjena ciljna područja.

            4.3.2.   Farmakokinetika

                  (a)

                  Nisu potrebna konvencionalna farmakokinetička ispitivanja za istraživanje apsorpcije, raspodjele, metabolizma i izlučivanja. Ipak, potrebno je istražiti parametre poput održivosti, dugovječnosti, raspodjele, rasta, diferencijacije i migracije, osim ako nije drukčije valjano opravdano u zahtjevu na osnovu tipa predmetnog proizvoda.

                  (b)

                  Za lijekove za terapiju somatskim stanicama i proizvode tkivnog inženjerstva koji proizvode sistemski aktivne biomolekule potrebno je istražiti raspodjelu, trajanje i količinu ekspresije tih molekula.

            4.3.3.   Toksikologija

                  (a)

                  Potrebno je ocijeniti toksičnost gotovog lijeka. Uzima se u obzir individualno ispitivanje djelatnih tvari, pomoćnih tvari, dodatnih tvari i svih onečišćenja povezanih s procesom.

                  (b)

                  Promatranje može trajati duže nego u standardnim toksikološkim ispitivanjima i treba uzeti u obzir očekivani životni vijek lijeka, kao i njegov farmakodinamički i farmakokinetički profil. Potrebno je obrazložiti trajanje.

                  (c)

                  Konvencionalna ispitivanja karcinogenosti i genotoksičnosti nisu potrebna, osim vezano uz potencijal proizvoda za stvaranje tumora.

                  (d)

                  Potrebno je proučavati moguće imunogene i imunotoksične učinke.

                  (e)

                  U slučaju proizvoda koji se temelje na stanicama a sadrže životinjske stanice potrebno je obuhvatiti povezane specifične sigurnosne interese kao što je prenošenje ksenogenih patogena ljudima.

            5.   POSEBNI ZAHTJEVI KOJI SE ODNOSE NA MODUL 5.

      5.1   Posebni zahtjevi za sve lijekove za naprednu terapiju.

      5.1.1.   Posebni zahtjevi u ovom odjeljku dijela IV. su dodatni zahtjevi onima utvrđenima u modulu 5 u dijelu I. ovog Priloga.
      5.1.2.   Kada klinička primjena lijekova za naprednu terapiju zahtjeva posebnu primjenu druge terapije i uključuje kirurške postupke potrebno je u cjelini istražiti i opisati terapijski postupak. Treba osigurati informacije o standardizaciji i optimizaciji tih postupaka tijekom kliničkog razvoja.
      Potrebno je osigurati informacije o medicinskim proizvodima koji se koriste tijekom kirurških postupaka za primjenu, ugradnju ili davanje lijeka za naprednu terapiju i koji mogu utjecati na učinak ili sigurnost lijeka za naprednu terapiju.
      Potrebno je definirati posebna stručna znanja potrebna za primjenu, ugradnju, davanje ili popratne aktivnosti. Prema potrebi, za zdravstvene radnike treba osigurati plan izobrazbe o postupcima primjene, ugradnje ili davanja ovih proizvoda.
      5.1.3.   S obzirom da zbog prirode lijekova za naprednu terapiju njihov proizvodni proces može biti izmijenjen tijekom kliničkog razvoja, moguća su dodatna istpitivanja kako bi se dokazala usporedivost.
      5.1.4.   Tijekom kliničkog razvoja potrebno je uzeti u obzir rizike koji nastaju zbog mogućih infektivnih uzročnika ili korištenja materijala dobivenim od životinjskih izvora te poduzete mjere za smanjivanje takvih rizika.
      5.1.5.   Odabir doza i plan uporabe treba definirati u ispitivanjimaza utvrđivanje doza.
      5.1.6.   Učinkovitost predloženih indikacija je potrebno potkrijepiti relevantnim rezultatima iz kliničkih ispitivanja koristeći prikladne kliničke parametre za planiranu uporabu. U određenim kliničkim uvjetima može biti potreban dokaz o dugoročnoj učinkovitost. Treba osigurati strategiju za ocjenjivanje dugoročne učinkovitosti.
      5.1.7.   Strategija za dugoročno praćenje sigurnosti i djelotvornosti uključuje se u plan upravljanja rizikom.
      5.1.8.   Za kombinirane lijekove za naprednu terapiju ispitivanja sigurnosti i djelotvornosti treba napraviti za i provesti na kombiniranim proizvodima u cjelini.
      5.2.   Posebni zahtjevi za lijekove za gensku terapiju

      5.2.1.   Farmakokinetička ispitivanja na ljudima
      Farmakokinetička ispitivanja na ljudima uključuju sljedeće značajke:

                  (a)

                  studije rasipanja koje obuhvaćaju izlučivanje lijekova za gensku terapiju;

                  (b)

                  studije o biološkoj raspodjeli;

                  (c)

                  farmakokinetička ispitivanja lijekova i udjela ekspresije gena (npr. izraženi proteini ili genomski potpisi).

            5.2.2.   Farmakodinamička ispitivanja na ljudima
      Farmakodinamička ispitivanja na ljudima obuhvaćaju ekspresiju i funkciju slijeda nukleinske kiseline nakon primjene lijeka za gensku terapiju.
      5.2.3.   Studije o sigurnosti
      Studije o sigurnosti se bave sljedećim značajkama:

                  (a)

                  pojavljivanje replicirajućeg vektora;

                  (b)

                  pojavljivanje novih sojeva;

                  (c)

                  preraspodjela postojećih genomskih sljedova;

                  (d)

                  neoplastična proliferacija zbog insercijske mutagenosti.

            5.3.   Posebni zahtjevi za lijekove za terapiju somatskim stanicama
      5.3.1.   Lijekovi za terapiju somatskim stanicama u kojima je način djelovanja temeljen na proizvodnji definirane aktivne biomolekule/biomolekula
      Za lijekove za terapiju somatskim stanicama u kojima se način djelovanja temelji na proizvodnji definirane aktivne(-ih) biomolekule(-a), potrebno je, ako je moguće, uzeti u obzir farmakokinetički profil (posebno raspodjelu, trajanje i količinu ekspresije) tih molekula.
      5.3.2.   Biološka raspodjela, postojanost i dugoročno usađivanje komponenti lijeka za terapiju somatskim stanicama
      Biološka raspodjela, postojanost i dugoročno usađivanje komponenti lijeka za terapiju somatskim stanicama uzima se u obzir tijekom kliničkog razvoja.
      5.3.3.   Studije o sigurnosti
      Studije o sigurnosti se bave sljedećim značajkama:

                  (a)

                  distribucija i usađivanje nakon davanja lijeka;

                  (b)

                  ektopično usađivanje;

                  (c)

                  onkogeno preoblikovanje i vjernost staničnog/tkivnog slijeda.

            5.4.   Posebni zahtjevi za proizvode tkivnog inženjerstva
      5.4.1.   Farmakokinetička ispitivanja
      Kada konvencionalna farmakokinetička ispitivanja nisu relevantna za proizvode tkivnog inženjerstva, biološka raspodjela, postojanost i razgradnja proizvoda tkivnog inženjerstva uzima se u obzir tijekom kliničkog razvoja.
      5.4.2.   Farmakodinamička ispitivanja
      Farmakodinamička ispitivanja treba izraditi i prilagoditi specifičnostima proizvoda tkivnog inženjerstva. Treba pružiti ‚dokaz koncepta’ i kinetiku proizvoda da bi se postigla predviđena regeneracija, popravljanje ili zamjena. Uzimaju se u obzir prikladni farmakodinamički markeri povezani s predviđenom funkcijom/funkcijama i strukturom.
      5.4.3.   Studije o sigurnosti
      Primjenjuje se odjeljak 5.3.3.

      (1)  SL L 102, 7.4.2004., str. 48.

      (2)  SL L 169, 12.7.1993., str. 1.

      (3)  SL L 189, 20.7.1990., str. 17.

      (4)  SL L 105, 26.4.2003., str. 18.”


title: Direktiva Komisije 2009/90/EZ od 31. srpnja 2009. o utvrđivanju tehničkih specifikacija za kemijsku analizu i praćenje stanja voda u skladu s Direktivom 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća  Tekst značajan za EGP

text:
                  15/Sv. 28

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  64

            32009L0090

                  L 201/36

                  SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         DIREKTIVA KOMISIJE 2009/90/EZ
         od 31. srpnja 2009.
         o utvrđivanju tehničkih specifikacija za kemijsku analizu i praćenje stanja voda u skladu s Direktivom 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
         (Tekst značajan za EGP)
         KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
         uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice,
         uzimajući u obzir Direktivu 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2000. o uspostavljanju okvira za djelovanje Zajednice u području vodne politike (1), a posebno njezin članak 8. stavak 3.,
         budući da:

                     (1)

                     Trebalo bi osigurati kvalitetu i usporedivost rezultata analize dobivenih u laboratorijima koje nadležna tijela država članica ovlaste za praćenje kemijskog stanja voda u skladu s člankom 8. Direktive 2000/60/EZ. Norma EN ISO/IEC-17025 o općim zahtjevima za osposobljenost laboratorija za ispitivanje i umjeravanje osigurava odgovarajuće međunarodne standarde za vrednovanje korištenih metoda analize.

                     (2)

                     Za ispunjavanje zahtjeva o vrednovanju, sve metode analize koje države članice primjenjuju u svrhe programa praćenja kemijskog stanja voda moraju zadovoljavati određene minimalne kriterije učinkovitosti, uključujući pravila o nesigurnosti mjerenja i granici kvantifikacije metodâ. Kako bi se osigurala usporedivost rezultata kemijskog praćenja, granicu bi kvantifikacije trebalo odrediti u skladu sa zajednički dogovorenom definicijom.

                     (3)

                     Kada ne postoje metode koje ispunjavaju minimalne kriterije učinkovitosti, praćenje bi se trebalo temeljiti na najboljim dostupnim tehnikama koje ne iziskuju prekomjerne troškove.

                     (4)

                     Prilikom izračuna srednjih vrijednosti trebalo bi uzeti u obzir rezultati mjerenja koji su ispod granice kvantifikacije metoda analize. Potrebno je donijeti propise u tom smislu.

                     (5)

                     U tehničkim postupcima kojima se osigurava kvaliteta i usporedivost rezultata analize trebalo bi poštovati međunarodno prihvaćenu praksu sustava upravljanja kvalitetom. Za tu svrhu, prikladna je praksa određena u normi EN ISO/IEC-17025. Primjereno je osigurati da laboratoriji koji provode kemijsku analizu dokažu svoju osposobljenost sudjelovanjem u međunarodno ili nacionalno priznatim programima provjere kvalitete rada laboratorija, i korištenjem dostupnih referentnih materijala. Radi usklađivanja prakse na razini Zajednice organizacija programa provjere kvalitete rada laboratorija trebala bi se temeljiti na relevantnim međunarodnim normama. U tu se svrhu smatra prikladnom smjernica ISO/IEC 43-1 o provjeri kvalitete rada laboratorija međulaboratorijskim usporedbama - 1. dio: Priprema i provedba shema za provjeru kvalitete rada laboratorija. Rezultate tih programa trebalo bi vrednovati na temelju međunarodno priznatih sustava bodovanja. U tom smislu norma ISO-13528 o statističkim metodama koje se koriste kod provjera kvalitete rada međulaboratorijskim usporedbama osigurava odgovarajuće standarde.

                     (6)

                     15. svibnja 2008. zatraženo je mišljenje Odbora iz članka 21. stavka 1. Direktive 2000/60/EZ koji je donio pozitivno mišljenje o nacrtu Direktive Komisije kojom se, u skladu s Direktivom 2000/60/EZ, utvrđuju tehničke specifikacije za kemijsku analizu i praćenje stanja voda. Komisija je 6. lipnja 2008. spomenuti nacrt dostavila Europskom parlamentu i Vijeću radi kontrole. Europski parlament se nije usprotivio nacrtu mjera unutar određenog roka. Vijeće se usprotivilo njihovom prihvaćanju od strane Komisije navodeći da predložene mjere nadilaze provedbene ovlasti predviđene u Direktivi 2000/60/EZ. Zbog toga Komisija nije usvojila nacrt mjera te je Odboru iz članka 21. stavka 1. Direktive 2000/60/EZ dostavila nacrt izmjena spomenute Direktive. Mišljenje Odbora u vezi sa spomenutim nacrtom zatraženo je pismenim putem 28. siječnja 2009. i Odbor je donio pozitivno mišljenje.

                     (7)

                     Mjere predviđene ovom Direktivom u skladu su s mišljenjem Odbora iz članka 21. stavka 1. Direktive 2000/60/EZ,

               DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:

            Članak 1.
            Predmet
            Ovom se Direktivom utvrđuju tehničke specifikacije za kemijsku analizu i praćenje stanja voda u skladu s člankom 8. stavkom 3. Direktive 2000/60/EZ. Njome se utvrđuju minimalni kriteriji učinkovitosti metoda analize koje države članice trebaju primjenjivati u praćenju stanja voda, sedimenata i biota, kao i pravila za dokazivanje kvalitete rezultata analize.

            Članak 2.
            Definicije
            Za potrebe ove Direktive primjenjuju se sljedeće definicije:

                        1.

                        „granica detekcije” znači izlazni signal ili vrijednost koncentracije iznad koje se uz navedenu razinu pouzdanosti može ustvrditi da je uzorak različit od slijepog uzorka koji ne sadrži nikakav značajan analit;

                        2.

                        „granica kvantifikacije” znači naveden višekratnik granice detekcije u koncentraciji analita koja se može odrediti uz odgovarajuću razinu točnosti i preciznosti. Granica kvantifikacije može se izračunati na temelju prikladnog standarda ili uzorka i može se dobiti iz najniže kalibracijske točke na kalibracijskoj krivulji isključujući slijepi uzorak;

                        3.

                        „mjerna nesigurnost” znači nenegativan parametar koji opisuje disperziju kvantitativnih vrijednosti koje se na temelju korištenih podataka mogu pridružiti mjernoj veličini.

            Članak 3.
            Metode analize
            Države članice osiguravaju da su sve metode analize, uključujući i laboratorijske, na terenu i on-line, koje se koriste u svrhu programâ kemijskog praćenja koji se provode prema Direktivi 2000/60/EZ, vrednovane i dokumentirane u skladu s normom EN ISO/IEC-17025 ili drugim ekvivalentnim normama prihvaćenim na međunarodnoj razini.

            Članak 4.
            Minimalni kriteriji učinkovitosti metoda analize

               1.   Države članice osiguravaju da se minimalni kriteriji učinkovitosti za sve primijenjene metode analize temelje na mjernoj nesigurnosti od 50 % ili manje (k = 2), procijenjenoj na razini relevantnih standarda kvalitete okoliša, i granici kvantifikacije jednakoj ili manjoj od 30 % relevantnih standarda kvalitete okoliša.

               2.   Ako za određeni parametar ne postoji relevantan standard kvalitete okoliša ili ako ni jedna metoda analize ne zadovoljava minimalne kriterije učinkovitosti iz stavka 1., države članice osiguravaju da se pri provođenju praćenja koriste najbolje dostupne tehnike koje ne iziskuju prekomjerne troškove.

            Članak 5.
            Izračun srednjih vrijednosti

               1.   Ako je količina fizikalno-kemijskih ili kemijskih mjernih veličina u određenom uzorku ispod granice kvantifikacije, kod izračuna srednjih vrijednosti mjerni se rezultati određuju kao polovica vrijednosti dotične granice kvantifikacije.

               2.   Ako je izračunana srednja vrijednost mjernih rezultata iz stavka 1. ispod granice kvantifikacije, ta se vrijednost navodi kao „ispod granice kvantifikacije”.

               3.   Stavak 1. ne primjenjuje se na mjerne veličine koje su ukupni zbrojevi određene skupine fizikalno-kemijskih parametara ili kemijskih mjernih veličina, uključujući njihove metabolite, produkte razgradnje i reakcijske produkte. U tim slučajevima rezultati ispod granice kvantifikacije pojedinačnih tvari određuju se kao nula.

            Članak 6.
            Osiguranje kvalitete i nadzor

               1.   Države članice osiguravaju da laboratoriji ili njihovi podizvođači primjenjuju praksu u upravljanju kvalitetom u skladu s normom EN ISO/IEC-17025 ili drugim ekvivalentnim normama prihvaćenima na međunarodnoj razini.

               2.   Države članice osiguravaju da laboratoriji ili njihovi podizvođači dokažu svoju osposobljenost za analizu relevantnih fizikalno-kemijskih ili kemijskih mjernih veličina na sljedeći način:

                           (a)

                           sudjelovanjem u programima provjere kvalitete rada laboratorija koji uključuju metode analize iz članka 3. ove Direktive za mjerne veličine u razinama koncentracije koje su reprezentativne za programe kemijskog praćenja izvedene u skladu s Direktivom 2000/60/EZ; i

                           (b)

                           analizom dostupnih referentnih materijala koji su reprezentativni za prikupljene uzorke koji sadrže odgovarajuće razine koncentracija u odnosu na relevantne standarde kvalitete okoliša iz članka 4. stavka 1.

               3.   Programe provjera kvalitete rada laboratorija iz stavka 2. točke (a) organiziraju akreditirane organizacije ili međunarodno ili nacionalno priznate organizacije koje ispunjavaju zahtjeve iz smjernice ISO/IEC 43-1 ili drugih ekvivalentnih normi prihvaćenih na međunarodnoj razini.
               Rezultati sudjelovanja u tim programima vrednuju se na temelju sustava bodovanja određenih u smjernici ISO/IEC 43-1, normi ISO-13528 ili drugim ekvivalentnim normama prihvaćenima na međunarodnoj razini.

            Članak 7.
            Prenošenje

               1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije dvije godine nakon njezinog stupanja na snagu. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba.
               Kada države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Države članice određuju načine tog upućivanja.

               2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.

            Članak 8.
            Stupanje na snagu
            Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

            Članak 9.
            Adresati
            Ova je Direktiva upućena državama članicama.

            Sastavljeno u Bruxellesu 31. srpnja 2009.

                  Za Komisiju

               Stavros DIMAS

                  Član Komisije

            (1)  SL L 327, 22.12.2000., str. 1.


title: Direktiva 2003/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. svibnja 2003. o osiguravanju sudjelovanja javnosti u izradi određenih planova i programa koji se odnose na okoliš i o izmjeni direktiva Vijeća 85/337/EEZ i 96/61/EZ s obzirom na sudjelovanje javnosti i pristup pravosuđu

text:
               15/Sv. 26

               HR

               Službeni list Europske unije

               48

         32003L0035

               L 156/17

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         DIREKTIVA 2003/35/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
   od 26. svibnja 2003.
   o osiguravanju sudjelovanja javnosti u izradi određenih planova i programa koji se odnose na okoliš i o izmjeni direktiva Vijeća 85/337/EEZ i 96/61/EZ s obzirom na sudjelovanje javnosti i pristup pravosuđu
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 175.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (3),
   u skladu s postupkom utvrđenim u članku 251. Ugovora (4), s obzirom na zajednički tekst koji je Odbor za mirenje odobrio 15. siječnja 2003.,
   budući da:

               (1)

               Zakonodavstvo Zajednice u području okoliša trebalo bi doprinijeti očuvanju, zaštiti i poboljšanju kvalitete okoliša te zaštiti ljudskog zdravlja.

               (2)

               Zakonodavstvo Zajednice o okolišu uključuje odredbe na temelju kojih javnopravna tijela i druga tijela donose odluke koje bi mogle imati značajan utjecaj na okoliš, kao i na osobno zdravlje i blagostanje.

               (3)

               Učinkovito sudjelovanje javnosti u donošenju odluka omogućava javnosti da izrazi, a donositelju odluke da uzme u obzir mišljenja i interese koji mogu biti važni za te odluke, povećavajući time odgovornost i transparentnost postupka donošenja odluka i doprinoseći svijesti javnosti o pitanjima okoliša i javnoj podršci donesenim odlukama.

               (4)

               Trebalo bi poticati odgovarajuće sudjelovanje, uključujući sudjelovanje udruga, organizacija i skupina, a posebno nevladinih organizacija koje promiču zaštitu okoliša, uključujući, inter alia, putem promicanja obrazovanja javnosti o okolišu.

               (5)

               Zajednica je 25. lipnja 1998. potpisala UN/ECE Konvenciju o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša (Aarhuška konvencija). Pravo Zajednice trebalo bi biti primjereno usklađeno s tom Konvencijom kako bi je Zajednica ratificirala.

               (6)

               Jedan od ciljeva Aarhuške konvencije jest želja da se zajamči pravo sudjelovanja javnosti u donošenju odluka u pitanjima okoliša kako bi se doprinijelo zaštiti prava na život u okolišu primjerenom osobnom zdravlju i blagostanju.

               (7)

               Člankom 6. Aarhuške konvencije predviđa se sudjelovanje javnosti u donošenju odluka o određenim djelatnostima navedenima u Prilogu 1. ovoj Direktivi kao i o djelatnostima koje nisu navedene, a koje mogu imati značajan utjecaj na okoliš.

               (8)

               Člankom 7. Aarhuške konvencije predviđa se sudjelovanje javnosti u pogledu planova i programa koji se odnose na okoliš.

               (9)

               Člankom 9. stavcima 2. i 4. Aarhuške konvencije predviđa se pristup sudskim ili drugim postupcima za osporavanje materijalne ili postupovne zakonitosti odluka, radnji ili propusta na koje se primjenjuju odredbe članka 6. Konvencije.

               (10)

               Trebalo bi predvidjeti odredbu, u odnosu na određene direktive iz područja okoliša koje od država članica zahtijevaju izradu planova i programa o okolišu, ali koje ne sadrže dovoljno odredaba o sudjelovanju javnosti, kojom se osigurava sudjelovanje javnosti u skladu s odredbama Aarhuške konvencije, posebno s člankom 7. Ostalo relevantno zakonodavstvo Zajednice već predviđa sudjelovanje javnosti u pripremi planova i programa te će se ubuduće zahtjevi za sudjelovanje javnosti u skladu s Aarhuškom konvencijom ugraditi u odgovarajuće zakonodavstvo od samog početka.

               (11)

               Direktivu Vijeća 85/337/EEZ od 27. lipnja 1985. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (5) i Direktivu Vijeća 96/61/EZ od 24. rujna 1996. o integriranom sprečavanju i kontroli onečišćenja (6) trebalo bi izmijeniti kako bi se osigurala potpuna usklađenost s odredbama Aarhuške konvencije, a posebno s člankom 6. i člankom 9. stavcima 2. i 4.

               (12)

               Budući da cilj predloženog djelovanja, a to je doprinijeti provedbi obveza proizišlih iz Aarhuške konvencije, ne mogu u dovoljnoj mjeri ostvariti države članice, već se zbog opsega i učinaka djelovanja može bolje ostvariti na razini Zajednice, Zajednica može usvojiti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je određeno u članku 5. Ugovora. U skladu s načelom proporcionalnosti, kako je određeno u tom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za postizanje tog cilja,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Cilj
   Cilj je ove Direktive doprinijeti provedbi obveza proizišlih iz Aarhuške konvencije, a posebno:

               (a)

               osiguravanjem sudjelovanja javnosti u izradi određenih planova i programa koji se odnose na okoliš;

               (b)

               unapređenju sudjelovanja javnosti i propisivanju odredaba o pristupu pravosuđu u okviru direktiva Vijeća 85/337/EEZ i 96/61/EZ.

         Članak 2.
   Sudjelovanje javnosti u pogledu planova i programa
   1.   Za potrebe ovog članka „javnost” znači jedna ili više fizičkih ili pravnih osoba i, u skladu s nacionalnim zakonodavstvom ili praksom, njihove udruge, organizacije ili skupine.
   2.   Države članice osiguravaju da se javnosti pruže pravovremene i učinkovite prilike za sudjelovanje u izradi, izmjenama ili preispitivanju planova ili programa čija se izrada zahtijeva u okviru odredaba navedenih u Prilogu I.
   U tu svrhu države članice osiguravaju:

               (a)

               informiranje javnosti, javnim obavijestima ili drugim odgovarajućim sredstvima, npr. elektroničkim medijima ako su dostupni, o prijedlozima takvih planova ili programa ili o njihovim izmjenama ili preispitivanju te da se bitne informacije o takvim prijedlozima daju na raspolaganje javnosti uključujući, inter alia, informacije o pravu na sudjelovanje u donošenju odluka i o nadležnom tijelu kojem se mogu uputiti primjedbe ili pitanja;

               (b)

               pravo javnosti na izražavanje primjedaba i mišljenja dok su sve mogućnosti otvorene, prije donošenja odluka o planovima i programima;

               (c)

               da se pri donošenju tih odluka uzmu u obzir rezultati sudjelovanja javnosti;

               (d)

               da, nakon što je razmotrilo primjedbe i mišljenja koje je izrazila javnost, nadležno tijelo poduzme razumne napore da informira javnost o poduzetim odlukama i razlozima te razmatranjima na kojima se temelje te odluke, uključujući informacije o postupku sudjelovanja javnosti.

         3.   Države članice prepoznaju javnost koja ima pravo na sudjelovanje za potrebe stavka 2., uključujući odgovarajuće nevladine organizacije koje zadovoljavaju zahtjeve određene nacionalnim pravom, kao što su to one koje promiču zaštitu okoliša.
   Države članice utvrđuju detaljna rješenja za sudjelovanje javnosti prema ovom članku kako bi se javnosti omogućila učinkovita priprema i sudjelovanje.
   Moraju se predvidjeti razumni vremenski okviri koji osiguravaju dovoljno vremena za svaku od različitih faza sudjelovanja javnosti koje se zahtijevaju prema ovom članku.
   4.   Ovaj se članak ne primjenjuje na planove i programe koji su namijenjeni isključivo nacionalnoj obrani ili na one koji se provode u slučaju izvanrednih situacija.
   5.   Ovaj se članak ne primjenjuje na planove i programe navedene u Prilogu I. za koje se provodi postupak sudjelovanja javnosti na temelju Direktive 2001/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. lipnja 2001. o procjeni učinaka određenih planova i programa na okoliš (7) ili na temelju Direktive 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2000. o uspostavi okvira za djelovanje Zajednice u području vodne politike (8).
   Članak 3.
   Izmjena Direktive 85/337/EEZ
   Direktiva 85/337/EEZ mijenja se kako slijedi:

               1.

               u članku 1. stavku 2. dodaju se sljedeće definicije:
               „ ‚javnost’ znači jedna ili više fizičkih ili pravnih osoba i, u skladu s nacionalnim zakonodavstvom ili praksom, njihove udruge, organizacije ili skupine;
               ‚zainteresirana javnost’ znači javnost na koju postupci donošenja odluka o okolišu iz članka 2. stavka 2. utječu ili bi mogli utjecati ili koja ima interes u tome; za potrebe ove definicije, za nevladine organizacije koje promiču zaštitu okoliša i koje zadovoljavaju eventualne zahtjeve na temelju nacionalnog prava smatra se da imaju interes;”

               2.

               u članku 1. stavak 4. zamjenjuje se sljedećim:
               „4.   Države članice mogu odlučiti, na temelju pojedinačnog slučaja, ako je to predviđeno nacionalnim pravom, da ne primjenjuju ovu Direktivu na projekte za potrebe nacionalne obrane ako smatraju da bi njezina primjena mogla na te ciljeve imati nepovoljan učinak.”

               3.

               u članku 2. stavku 3. točke (a) i (b) zamjenjuju se sljedećim:

                           „(a)

                           razmotriti bi li neki drugi oblik procjene bio odgovarajući;

                           (b)

                           staviti na raspolaganje zainteresiranoj javnosti informacije dobivene prema drugim oblicima procjene iz točke (a), informacije u vezi s odlukom o izuzeću i razlozima za njegovo davanje.”;

               4.

               u članku 6. stavci 2. i 3. zamjenjuju se sljedećim stavcima:
               „2.   Javnost se mora informirati o sljedećim stvarima bilo javnim obavijestima ili drugim odgovarajućim sredstvima, npr. elektroničkim medijima ako su dostupni, u ranoj fazi postupaka donošenja odluka o okolišu iz članka 2. stavka 2., a najkasnije čim se informacija razumno može pružiti:

                           (a)

                           o zahtjevu za odobrenje provedbe projekta;

                           (b)

                           o činjenici da se za projekt provodi postupak procjene utjecaja na okoliš i, kada je to relevantno, o činjenici da se primjenjuje članak 7.;

                           (c)

                           o detaljima o nadležnim tijelima odgovornima za donošenje odluke, tijelima od kojih se mogu dobiti relevantne informacije, kojima se mogu predati komentari ili pitanja te o pojedinostima o vremenskom rasporedu za podnošenje komentara ili pitanja;

                           (d)

                           o prirodi mogućih odluka ili, kada postoji, o nacrtu odluke;

                           (e)

                           o raspoloživosti informacija prikupljenih na temelju članka 5.;

                           (f)

                           o vremenu i mjestima i načinu stavljanja relevantnih informacija na raspolaganje;

                           (g)

                           o detaljima rješenjâ za sudjelovanje javnosti usvojenih na temelju stavka 5. ovog članka.

                     3.   Države članice osiguravaju da se u razumnom vremenskom roku zainteresiranoj javnosti stavi na raspolaganje sljedeće:

                           (a)

                           svaka informacija prikupljena na temelju članka 5.;

                           (b)

                           u skladu s nacionalnim zakonodavstvom, glavna izvješća i savjeti izdani nadležnom tijelu ili tijelima u vrijeme kada je zainteresirana javnost informirana u skladu sa stavkom 2. ovog članka;

                           (c)

                           u skladu s odredbama Direktive 2003/4/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o javnom pristupu informacijama o okolišu (9), informacije drukčije od onih iz stavka 2. ovog članka koje su važne za donošenje odluke u skladu s člankom 8. i koje postaju dostupne tek nakon što je zainteresirana javnost bila informirana u skladu sa stavkom 2. ovog članka.

                     4.   Zainteresirana javnost dobiva pravovremene i učinkovite prilike za sudjelovanje u postupcima donošenja odluka o okolišu iz članka 2. stavka 2. te u tu svrhu ima pravo izražavanja komentara i mišljenja nadležnom tijelu ili tijelima dok su sve mogućnosti otvorene prije nego se donese odluka o zahtjevu za odobrenje provedbe.
               5.   Države članice utvrđuju detaljna rješenja za informiranje javnosti, (npr. postavljanje plakata unutar određenog radijusa ili objavljivanje u mjesnim novinama) te za savjetovanje sa zainteresiranom javnošću (npr. pisanim podnescima ili putem ispitivanja javnog mnijenja).
               6.   Moraju se predvidjeti razumni vremenski okviri za različite faze koji osiguravaju dovoljno vremena za informiranje javnosti i za pripremu i učinkovito sudjelovanje zainteresirane javnosti u donošenju odluka o okolišu podložno odredbama ovog članka.

                  (9)  SL L 41, 14. veljače. 2003., str. 26.”"

               5.

               Članak 7. mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           stavci 1. i 2. zamjenjuju se sljedećim:
                           „1.   Ako je država članica svjesna da bi projekt mogao imati značajne utjecaje na okoliš u drugoj državi članici ili ako država članica na koju bi mogao značajno utjecati to zatraži, država članica na čijem se državnom području projekt namjerava provesti dužna je toj državi članici poslati u što je moguće kraćem roku i ne kasnije nego što informira vlastitu javnost, inter alia:

                                       (a)

                                       opis projekta zajedno s raspoloživim informacijama o njegovom mogućem prekograničnom utjecaju;

                                       (b)

                                       informaciju o prirodi odluke koja se može donijeti;

                                 te drugoj državi članici dati razuman rok u kojem ona može navesti želi li sudjelovati u postupcima donošenja odluka o okolišu iz članka 2. stavka 2., a može uključiti i informacije iz stavka 2. ovog članka.
                           2.   Ako država članica koja primi informacije na temelju stavka 1. navede da namjerava sudjelovati u postupcima donošenja odluka o okolišu iz članka 2. stavka 2., država članica na čijem području se projekt namjerava provesti dužna je, ako to već nije učinila, poslati državi članici na koju bi projekt mogao utjecati informacije zahtijevane na temelju članka 6. stavka 2. i koje su stavljene na raspolaganje na temelju članka 6. stavka 3. točaka (a) i (b).”;

                           (b)

                           stavak 5. zamjenjuje se sljedećim:
                           „5.   Zainteresirane države članice mogu za provedbu ovog članka utvrditi detaljne postupke koji zainteresiranoj javnosti na državnom području države članice na koju bi projekt mogao utjecati omogućavaju učinkovito sudjelovanje u postupcima donošenja odluka o okolišu iz članka 2. stavka 2.”

               6.

               Članak 9. mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
                           „1.   Po donošenju odluke o izdavanju ili odbijanju odobrenja za provedbu projekta, nadležno tijelo ili tijela o njoj informiraju javnost u skladu s odgovarajućim postupcima te stavljaju na raspolaganje javnosti sljedeće informacije:

                                       —

                                       sadržaj odluke i sve uvjete koji se na nju odnose,

                                       —

                                       nakon što je razmotrilo pitanja i mišljenja koje je izrazila zainteresirana javnost, glavne razloge i razmatranja na kojima se temelji odluka, uključujući informaciju o postupku sudjelovanja javnosti,

                                       —

                                       prema potrebi, opis glavnih mjera za izbjegavanje, smanjenje i, ako je moguće, uklanjanje glavnih nepovoljnih učinaka.”;

                           (b)

                           stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
                           „2.   Nadležno tijelo ili tijela informiraju svaku državu članicu s kojom je obavljeno savjetovanje na temelju članka 7. slanjem informacija iz stavka 1. ovog članka.
                           Države članice s kojima je obavljeno savjetovanje osiguravaju da su te informacije na odgovarajući način stavljene na raspolaganje zainteresiranoj javnosti na njezinom državnom području.”

               7.

               Umeće se sljedeći članak:
               „Članak 10.a
               Države članice osiguravaju da u skladu s odgovarajućim nacionalnim pravnim sustavom, pripadnici zainteresirane javnosti:

                           (a)

                           koji imaju dovoljan interes ili, alternativno,

                           (b)

                           koji tvrde da im je povrijeđeno pravo, ako upravno postupovno pravo države članice to propisuje kao preduvjet,

                     imaju pristup postupku revizije pred sudom ili nekim drugim nezavisnim i nepristranim tijelom koje je određeno pravom radi pobijanja materijalne ili postupovne zakonitosti odluka, radnji ili propusta, u skladu s odredbama ove Direktive koje se odnose na sudjelovanje javnosti.
               Države članice određuju u kojoj je fazi moguće pobijanje odluka, radnji ili propusta.
               Države članice utvrđuju dovoljan interes i povredu prava, u skladu s ciljem da se zainteresiranoj javnosti omogući široki pristup pravosuđu. U tu svrhu, interes bilo koje nevladine organizacije koja ispunjava uvjete iz članka 1. stavka 2. smatra se dovoljnim za potrebe točke (a) ovog članka. Također se smatra da takve organizacije imaju prava koja se mogu povrijediti za potrebe točke (b) ovog članka.
               Odredbe ovog članka ne isključuju mogućnost postupka prethodnog preispitivanja pred nekim upravnim tijelom i ne utječu na zahtjev da se prije upućivanja na postupak sudskog preispitivanja iscrpe mogućnosti upravnog preispitivanja ako nacionalno pravo propisuje takav uvjet.
               Svi takvi postupci moraju biti pošteni, pravični i pravovremeni te ne smiju biti preskupi.
               U svrhu unapređivanja učinkovitosti odredaba ovog članka, države članice osiguravaju da javnosti budu dostupne praktične informacije o pristupu postupcima upravnog i sudskog preispitivanja.”

               8.

               u Prilogu I. dodaje se sljedeća točka:

                           „22.

                           Bilo koja promjena ili proširenje projekata navedenih u ovom Prilogu, kada takva promjena ili proširenje sami po sebi dosežu eventualni prag određen u ovom Prilogu.”

               9.

               u Prilogu II. broju 13. prvoj alineji na kraju se dodaje sljedeće:
               „(promjena ili proširenje koji nisu uključeni u Prilog I.)”.

         Članak 4.
   Izmjena Direktive 96/61/EZ
   Direktiva 96/61/EZ mijenja se kako slijedi:

               1.

               članak 2. mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           u točki 10. podtočki (b) dodaje se sljedeća rečenica:
                           „Za potrebe ove definicije, bilo koja promjena ili proširenje djelatnosti smatraju se značajnima, ako promjena ili proširenje samo po sebi doseže eventualni prag određen u Prilogu I.”;

                           (b)

                           dodaju se sljedeće točke:

                                       „13.

                                       ‚javnost’ znači jedna ili više fizičkih ili pravnih osoba i, u skladu s nacionalnim zakonodavstvom ili praksom, njihove udruge, organizacije ili skupine;

                                       14.

                                       ‚zainteresirana javnost’ znači javnost na koju donošenje odluke o izdavanju ili ažuriranju dozvole ili uvjetâ dozvole utječe ili bi moglo utjecati ili koja ima interes u tome; za potrebe ove definicije, za nevladine organizacije koje promiču zaštitu okoliša i zadovoljavaju eventualne zahtjeve na temelju nacionalnog prava smatra se da imaju interes;”

               2.

               u članku 6. stavku 1. prvom podstavku, dodaje se sljedeća alineja:

                           „—

                           glavna alternativna rješenja, ako postoje, koje je podnositelj zahtjeva razmotrio u zahtjevu.”

               3.

               članak 15. mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
                           „1.   Države članice osiguravaju da se zainteresiranoj javnosti pruže pravovremene i učinkovite prilike za sudjelovanje u postupku:

                                       —

                                       izdavanja dozvole za nova postrojenja,

                                       —

                                       izdavanja dozvole za eventualnu bitnu promjenu u radu postrojenja,

                                       —

                                       dopuna dozvole ili uvjeta dozvole za postrojenje u skladu s člankom 13. stavkom 2. prvom alinejom.

                                 Postupak naveden u Prilogu V. primjenjuje se za potrebe takvog sudjelovanja.”;

                           (b)

                           dodaje se sljedeći stavak:
                           „5.   Po donošenju odluke, nadležno tijelo informira javnost u skladu s odgovarajućim postupcima i stavlja na raspolaganje javnosti sljedeće informacije:

                                       (a)

                                       sadržaj odluke, uključujući primjerak dozvole i svih uvjeta te svih naknadnih dopuna; i

                                       (b)

                                       nakon što je razmotrilo pitanja i mišljenja koje je izrazila zainteresirana javnost, razloge i razmatranja na kojima se temelji odluka, uključujući informacije o postupku sudjelovanja javnosti.”

               4.

               Umeće se sljedeći članak:
               „Članak 15. a
               Pristup pravosuđu
               Države članice osiguravaju da u skladu s relevantnim nacionalnim pravnim sustavom, pripadnici zainteresirane javnosti:

                           (a)

                           koji imaju dovoljan interes ili kao druga mogućnost;

                           (b)

                           koji tvrde da im je povrijeđeno pravo, ako ako upravno postupovno pravo države članice to propisuje kao preduvjet,

                     imaju pristup postupku preispitivanja pred sudom ili nekim drugim nezavisnim i nepristranim tijelom koje je određeno pravom radi pobijanja materijalne ili postupovne zakonitosti odluka, radnji ili propusta, u skladu s odredbama ove Direktive koje se odnose na sudjelovanje javnosti.
               Države članice određuju u kojoj je fazi moguće pobijanje odluka, radnji ili propusta.
               Države članice utvrđuju dovoljan interes i povredu prava u skladu s ciljem da se zainteresiranoj javnosti omogući široki pristup pravosuđu. U tu svrhu, interes bilo koje nevladine organizacije koja ispunjava uvjete iz članka 2. stavka 14. smatra se dovoljnim za potrebe podtočke (a) ovog članka. Također se smatra da takve organizacije imaju prava koja se mogu povrijediti za potrebe podtočke (b) ovog članka.
               Odredbe ovog članka ne isključuju mogućnost postupka prethodnog preispitivanja pred nekim upravnim tijelom i ne utječu na zahtjev da se prije upućivanja na postupak sudskog preispitivanja iscrpe mogućnosti upravnog preispitivanja ako nacionalno pravo propisuje takav uvjet.
               Svi takvi postupci moraju biti pošteni, pravični i pravovremeni te ne smiju biti preskupi.
               U svrhu unapređivanja učinkovitosti odredaba ovog članka, države članice osiguravaju da javnosti budu dostupne praktične informacije o pristupu postupcima upravnog i sudskog preispitivanja.”

               5.

               članak 17. mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
                           „1.   U slučaju kada je država članica svjesna da bi rad postrojenja mogao imati značajne negativne učinke na okoliš druge države članice ili ako to zatraži država članica na koju bi mogao značajno utjecati, država članica na čijem je području predan zahtjev za dozvolu na temelju članka 4. ili članka 12. stavka 2. toj državi članici prosljeđuje sve informacije koje je dužna pružiti ili staviti na raspolaganje na temelju Priloga V. istodobno kada ih objavljuje svojim državljanima. Takva informacija služi kao osnova za svako savjetovanje potrebno u okviru bilateralnih odnosa između dviju država članica na recipročnoj i ekvivalentnoj osnovi.”;

                           (b)

                           dodaju se sljedeći stavci:
                           „3.   Kada nadležno tijelo donosi odluku o zahtjevu u razmatranje se moraju uzeti rezultati svih savjetovanja na temelju stavaka 1. i 2.
                           4.   Svaku državu članicu s kojem je obavljeno savjetovanje na temelju stavka 1. nadležno tijelo informira o odlukama donesenima o projektu i prosljeđuje joj informacije iz članka 15. stavka 5. Ta država članica poduzima mjere potrebne kako bi osigurala da su te informacije na odgovarajući način stavljene na raspolaganje zainteresiranoj javnosti na njezinom državnom području.”

               6.

               dodaje se Prilog V. kako je određen u Prilogu II. ovoj Direktivi.

         Članak 5.
   Izvješćivanje i preispitivanje
   Do 25. lipnja 2009. Komisija šalje izvješće o primjeni i učinkovitosti ove Direktive Europskom parlamentu i Vijeću. S ciljem daljnjeg uključivanja zahtjevâ zaštite okoliša u skladu s člankom 6. Ugovora i uzimajući u obzir stečeno iskustvo u primjeni ove Direktive u državama članicama, takvom se izvješću prilažu prijedlozi za izmjenu ove Direktive, ako je potrebno. Komisija će posebno razmotriti mogućnost proširenja područja primjene ove Direktive na druge planove i programe koji se odnose na okoliš.
   Članak 6.
   Provedba
   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s odredbama ove Direktive najkasnije do 25. lipnja 2005. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine toga upućivanja određuju države članice.
   Članak 7.
   Stupanje na snagu
   Ova Direktiva stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europske Unije.
   Članak 8.
   Adresati
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 26. svibnja 2003.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         P. COX

            Za Vijeće

            Predsjednik

         G. DRYS

      (1)  SL C 154 E, 29.5.2001., str. 123.

      (2)  SL C 221, 7.8.2001., str. 65.

      (3)  SL C 357, 14.12.2001., str. 58.

      (4)  Mišljenje Europskog parlamenta od 23. listopada 2001. (SL C 112, 9.5.2002., str. 125. (E)), Zajedničko stajalište Vijeća od 25. travnja 2002. (SL C 170 E, 16.7.2002., str. 22.) i Odluka Europskog parlamenta od 5. rujna 2002. (još nije objavljena u Službenom listu). Odluka Europskog parlamenta od 30. siječnja 2003. i Odluka Vijeća od 4. ožujka 2003.

      (5)  SL L 175, 5.7.1985., str. 40. Direktiva kako je izmijenjena Direktivom 97/11/EZ (SL L 73, 14.3.1997., str. 5.).

      (6)  SL L 257, 10.10.1996., str. 26.

      (7)  SL L 197, 21.7.2001., str. 30.

      (8)  SL L 327, 22.12.2000., str. 1. Direktiva kako je izmijenjena Odlukom br. 2455/2001/EZ (SL L 331, 15.12.2001., str. 1.).
   PRILOG I.
   ODREDBE ZA PLANOVE I PROGRAME IZ ČLANKA 2.

               (a)

               Članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 75/442/EEZ od 15. srpnja 1975. o otpadu (1).

               (b)

               Članak 6. Direktive Vijeća 91/157/EEZ od 18. ožujka 1991. o baterijama i akumulatorima koji sadrže određene opasne tvari (2).

               (c)

               Članak 5. stavak 1. Direktive Vijeća 91/676/EEZ od 12. prosinca 1991. o zaštiti voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora (3).

               (d)

               Članak 6. stavak 1. Direktive Vijeća 91/689/EEZ od 12. prosinca 1991. o opasnom otpadu (4).

               (e)

               Članak 14. Direktive Vijeća 94/62/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 1994. o ambalaži i ambalažnom otpadu (5).

               (f)

               Članak 8. stavak 3. Direktive Vijeća 96/62/EZ od 27. rujna 1996. o procjeni i upravljanju kvalitetom zraka (6).

      (1)  SL L 194, 25.7.1975., str. 9. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Odlukom Komisije 96/350/EZ (SL L 135, 6.6.1996., str. 32.).

      (2)  SL L 78, 26.3.1991., str. 38. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom Komisije 98/101/EZ (SL L 1, 5.1.1999., str. 1.).

      (3)  SL L 375, 31.12.1991., str. 1.

      (4)  SL L 377, 31.12.1991., str. 20. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 94/31/EZ (SL L 168, 2.7.1994., str. 28.).

      (5)  SL L 365, 31.12.1994., str. 10.

      (6)  SL L 296, 21.11.1996., str. 55.
   PRILOG II.
   U Direktivi 96/61/EZ dodaje se sljedeći Prilog:

         „PRILOG V.
         Sudjelovanje javnosti u donošenju odluka
         1.   Javnost se mora informirati o sljedećim stvarima (javnim obavijestima ili drugim odgovarajućim sredstvima, npr. elektroničkim medijima ako su dostupni) u ranoj fazi postupka donošenja odluke ili najkasnije čim se informacija može razumno pružiti:

                     (a)

                     o zahtjevu za dozvolu ili, ovisno o slučaju, prijedlogu za dopunu dozvole ili uvjeta dozvole u skladu s člankom 15. stavkom 1., uključujući opis elemenata navedenih u članku 6. stavku 1.;

                     (b)

                     kada je to primjenjivo, o činjenici da odluka podliježe procjeni utjecaja na okoliš na nacionalnoj ili prekograničnoj razini ili savjetovanjima između država članica u skladu s člankom 17.;

                     (c)

                     o detaljima o nadležnim tijelima odgovornim za donošenje odluke, tijelima od kojih se mogu dobiti relevantne informacije, kojima se mogu predati komentari ili pitanja te o pojedinostima o vremenskom rasporedu za podnošenje komentara ili pitanja;

                     (d)

                     o prirodi mogućih odluka ili, tamo gdje postoji, o nacrtu odluke;

                     (e)

                     prema potrebi, o detaljima povezanima s prijedlogom za dopunu dozvole ili uvjeta dozvole;

                     (f)

                     o vremenu i mjestima i načinu stavljanja relevantnih informacija na raspolaganje;

                     (g)

                     o detaljima rješenjâ za sudjelovanje javnosti i savjetovanju usvojenima na temelju točke 5.

               2.   Države članice osiguravaju da se zainteresiranoj javnosti, u odgovarajućim vremenskim okvirima pruže:

                     (a)

                     u skladu s nacionalnim zakonodavstvom, glavna izvješća i savjeti izdani nadležnom tijelu ili tijelima u vrijeme kada je zainteresirana javnost bila informirana u skladu s točkom 1.;

                     (b)

                     u skladu s odredbama Direktive 2003/4/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o pristupu javnosti informacijama o okolišu, informacije različite od onih navedenih u točki 1., a koje su značajne za odluku na temelju članka 8. i koje postaju raspoložive tek nakon što je zainteresirana javnost bila informirana u skladu s točkom 1.

               3.   Prije nego je odluka donesena, zainteresirana javnost ima pravo nadležnim tijelima uputiti komentare i mišljenja.
         4.   Rezultati savjetovanja održanih na temelju ovog Priloga moraju se uzeti u obzir pri donošenju odluke.
         5.   Države članice utvrđuju detaljna rješenja za informiranje javnosti, (npr. postavljanje plakata unutar određenog radijusa ili objavljivanje u mjesnim novinama) te za savjetovanje sa zainteresiranom javnošću (npr. pisanim podnescima ili putem ispitivanja javnog mnijenja). Moraju se predvidjeti razumni vremenski okviri za različite faze koji osiguravaju dovoljno vremena za informiranje javnosti i za pripremu i učinkovito sudjelovanje zainteresirane javnosti u donošenju odluka o okolišu podložno odredbama ovog Priloga. (1)

      (1)  SL L 41, 14.2.2003., str. 26.”