title: 86/298/EEZ: Direktiva Vijeća od 26. svibnja 1986. o stražnjim zaštitnim konstrukcijama za slučaj prevrtanja uskih traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo

text:
               13/Sv. 009

               HR

               Službeni list Europske unije

               129

         31986L0298

               L 186/26

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               26.05.1986.

      DIREKTIVA VIJEĆA

   od 26. svibnja 1986.
   o stražnjim zaštitnim konstrukcijama za slučaj prevrtanja uskih traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo
   (86/298/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegov članak 100,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Skupštine (2),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (3),
   budući da se Direktivom Vijeća 74/150/EEZ od 4. ožujka 1974. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na homologaciju tipa traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (4), kako je zadnje izmijenjena Aktom o pristupanju Španjolske i Portugala, utvrđuje da se odredbe potrebne za primjenu postupka EEZ homologacije tipa koji se odnosi na pojedinačne dijelove traktora moraju propisati u posebnim direktivama; budući da su odredbe koje se odnose na zaštitne konstrukcije za slučaj prevrtanja i njihovog pričvršćenja na traktor utvrđene direktivama 77/536/EEZ (5) i 79/622/EEZ (6), kako su zadnje izmijenjene Aktom o pristupanju Španjolske i Portugala; budući da te dvije direktive obuhvaćaju postupke statičkog i dinamičkog ispitivanja od kojih za sada oba mogu primjenjivati proizvođači i odnose se na standardne traktore, a to su traktori koji imanju najveći razmak od tla od 1 000 mm i stalni ili namjestivi razmak kotača na jednoj od pogonskih osovina od najmanje 1 150 mm i masu između 1,5 i 4,5 tona u slučaju traktora na koje se primjenjuje Direktiva s „dinamičkim ispitivanjem”, a najmanje 800 kilograma u slučaju traktora na koje se primjenjuje Direktiva sa „statičkim ispitivanjem”;
   budući da traktori na koje se primjenjuje ova Direktiva imaju najveći razmak od tla 600 mm, stalni ili namjestivi razmak kotača na obje osovine manji od 1 150 mm i masu veću od 600 kilograma; budući da se na zaštitne konstrukcije za slučaj prevrtanja tih traktora koji se upotrebljavaju za posebne radove može primjenjivati zahtjev ili zahtjevi različiti od onih u direktivama 77/536/EEZ i 79/622/EEZ;
   budući da tehnički zahtjevi koje moraju zadovoljavati takvi „uski” traktori prema nacionalnim zakonodavstvima koja se između ostalog odnose na zaštitne konstrukcije za slučaj prevrtanja i njihovo pričvršćenje na traktor; budući da se ti zahtjevi razlikuju od jedne do druge države članice te je zato potrebno da sve države članice donesu iste zahtjeve povrh ili umjesto svojih postojećih propisa da bi se posebno omogućila primjena postupka EEZ homologacije tipa propisanog Direktivom 74/150/EEZ za svaki tip traktora;
   budući da se ova Direktiva primjenjuje na zaštitne konstrukcije za slučaj prevrtanja tipa stražnjeg luka, kaveza ili kabine koje imaju sigurnosno područje s gornjom granicom od 900 mm iznad referentne točke vozačkog sjedala kako bi se osigurala dovoljno velika površina ili slobodan prostor za zaštitu vozača; budući da će biti donesena druga posebna direktiva za zaštitne konstrukcije za slučaj prevrtanja koje imaju dva stupca ugrađena ispred vozača;
   budući da usklađeni postupak homologacije tipa sastavnog dijela za zaštitne konstrukcije za slučaj prevrtanja i njihovo pričvršćenje na traktor omogućuje svakoj državi članici da provjeri sukladnost sa zajedničkim zahtjevima za proizvodnju i ispitivanje te da obavijesti druge države članice o svojem nalazu slanjem preslike certifikata o homologaciji tipa sastavljenog za svaki tip zaštitne konstrukcije za slučaj prevrtanja i njegova pričvršćenja na traktor; budući da postavljanje oznake EEZ homologacije tipa sastavnog dijela na sve konstrukcije proizvedene u skladu s homologiranim tipom čini suvišnim tehničke provjere na takvim konstrukcijama u drugim državama članicama; budući da će zajednički zahtjevi koji se odnose na druge elemente i značajke zaštitne konstrukcije za slučaj prevrtanja, pogotovo glede naprava koje zaustavljaju daljnje okretanje i štite ljude u traktoru pri prevrtanju, biti utvrđeni poslije;
   budući da su usklađeni zahtjevi prije svega namijenjeni da se osigura sigurnost na cesti i prilikom rada u cijeloj Zajednici; budući da je radi toga potrebno uvesti obvezu za traktore na koje se primjenjuje ova Direktiva da budu opremljeni zaštitnom konstrukcijom za slučaj prevrtanja;
   budući da usklađivanje nacionalnih zakonodavstava koja se odnose na traktore povlači za sobom uzajamno priznavanje provjera u državama članicama obavljenih u svakoj od njih na temelju zajedničkih zahtjeva,
   DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Ova se Direktiva primjenjuje na traktore prema definiciji u članku 1. Direktive 74/150/EEZ koji imaju sljedeće značajke:

               —

               najveći razmak od tla 600 mm ispod najnižih točaka prednje i stražnje osovine, uzimajući u obzir i diferencijal,

               —

               stalni ili namjestivi razmak kotača na jednoj od dviju osovina manji od 1 150 mm; ni u kojim okolnostima vanjski rubovi guma na drugoj osovini ne smiju prelaziti vanjske rubove guma na osovini s najmanjim razmakom kotača od 1 150 mm,

               —

               masu veću od 600 kg, koja odgovara težini neopterećenog traktora kako je određena u točki 2.4. Priloga I. Direktivi 74/150/EEZ, uključujući zaštitnu konstrukciju za slučaj prevrtanja ugrađenu u skladu s ovom Direktivom i gume najveće veličine prema preporuci proizvođača.

         Članak 2.
   1.   Svaka država članica dodjeljuje EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela za svaki tip zaštitne konstrukcije za slučaj prevrtanja i njezino pričvršćenje na traktor koji zadovoljava zahtjeve za izradu i ispitivanja utvrđene u prilozima od I. do IV.
   2.   Država članica koja je dodijelila EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela poduzima potrebne mjere za provjeru sukladnosti proizvodnje s homologiranim tipom, po potrebi u suradnji s nadležnim tijelima drugih država članica. Takva je provjera ograničena na nasumične provjere.
   Članak 3.
   Države članice izdaju, za svaki tip zaštitne konstrukcije za slučaj prevrtanja i njezina pričvršćenja na traktor koji one homologiraju u skladu s člankom 2., oznaku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela u skladu s primjerom prikazanim u Prilogu VI. proizvođaču traktora ili zaštitne konstrukcije ili njegovom ovlaštenom zastupniku.
   Države članice poduzimaju sve odgovarajuće mjere za sprečavanje uporabe oznaka koje bi mogle stvoriti zabunu između zaštitnih konstrukcija, čiji je tip bio homologiran u skladu s člankom 2., i drugih naprava.
   Članak 4.
   1.   Država članica ne može zabraniti stavljanje na tržište zaštitnih konstrukcija ni njihovih pričvršćenja iz razloga koji se odnose na njihovu izradu ako imaju oznaku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela.
   2.   Međutim, država članica može zabraniti stavljanje na tržište zaštitnih konstrukcija koje imaju oznaku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela, ako sustavno pokazuju nesukladnost s homologiranim tipom.
   Država članica odmah obavješćuje druge države članice i Komisiju o poduzetim mjerama i o razlozima za svoju odluku.
   Članak 5.
   Nadležna tijela država članica u roku jednog mjeseca šalju nadležnim tijelima drugih država članica preslike certifikata o homologaciji tipa sastavnog dijela, za koje je primjer dan u Prilogu VII., sastavljenih za svaki tip zaštitne konstrukcije koju ona homologiraju ili odbijaju homologirati.
   Članak 6.
   1.   Ako država članica koja je dodijelila EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela utvrdi da određeni broj zaštitnih konstrukcija za slučaj prevrtanja i njihovih pričvršćenja na traktor koji imaju istu oznaku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela nije u skladu s tipom koji je ona homologirala, ona poduzima potrebne mjere za uspostavljanje sukladnosti proizvodnje s homologiranim tipom. Nadležna tijela te države članice obavještavaju nadležna tijela u drugim državama članicama o poduzetim mjerama, koje se po potrebi mogu proširiti na povlačenje EEZ homologacije tipa sastavnog dijela kad postoji ozbiljna i ponavljajuća nesukladnost. Navedena tijela poduzimaju iste mjere ako ih nadležna tijela druge države članice obavijeste o takvoj nesukladnosti.
   2.   Nadležna se tijela država članica u roku jednog mjeseca međusobno obavještavaju o svakom povlačenju EEZ homologacije tipa sastavnog dijela i o razlozima za takvu mjeru.
   Članak 7.
   Za svaku odluku o odbijanju ili povlačenju homologacije tipa sastavnog dijela za zaštitne konstrukcije i njihovog pričvršćenja na traktor ili o zabrani njihovog stavljanja na tržište ili uporabu, donesenu u skladu s propisima donesenima za primjenu ove Direktive, treba podrobno obrazložiti na čemu se temelji. O takvoj odluci treba obavijestiti odnosnu stranku, u kojoj istodobno treba navesti raspoloživa joj pravna sredstva u skladu s važećim pravom u državama članicama i rokove dopuštene za primjenu takvih pravnih sredstava.
   Članak 8.
   Država članica ne smije odbiti dodjelu EEZ homologacije ni nacionalne homologacije tipa traktora iz razloga koji se odnose na zaštitnu konstrukciju ili njezino pričvršćenje na traktor ako ima oznaku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela i ako su zadovoljeni zahtjevi propisani u Prilogu VIII.
   Članak 9.
   Nijedna država članica ne smije odbiti ili zabraniti prodaju, registraciju, stavljanje u uporabu ni korištenje traktora iz razloga koji se odnose na zaštitnu konstrukciju i njezino pričvršćenje na traktor ako ima oznaku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela i ako su zadovoljeni zahtjevi propisani u Prilogu VIII.
   Članak 10.
   Ova Direktiva ne dovodi u pitanje pravo država članica da propišu, uz poštivanje Ugovora, zahtjeve koje smatraju potrebnim da se osigura zaštita radnika pri uporabi predmetnih traktora, pod uvjetom da to ne podrazumijeva preinake zaštitnih konstrukcija na način koji nije propisan ovom Direktivom.
   Članak 11.
   1.   U vezi s EEZ homologacijom tipa, traktori na koje se odnosi članak 1. moraju biti opremljeni zaštitnom konstrukcijom za slučaj prevrtanja.
   2.   Kad zaštitna konstrukcija nema dva stupca ugrađena ispred vozačkog sjedala, konstrukcija navedena u stavku 1. mora zadovoljavati zahtjeve utvrđene u prilozima od I. do IV. ovoj Direktivi ili direktivama 77/536/EEZ i 79/622/EEZ.
   Članak 12.
   Bilo koje izmjene koje su potrebne za prilagobu tehničkom napretku zahtjeva Priloga ovoj Direktivi donose se u skladu s postupkom utvrđenim u članku 13. Direktive 74/150/EEZ.
   Članak 13.
   U roku 18 mjeseci od priopćenja ove Direktive, Vijeće, postupajući po prijedlogu Komisije, na temelju odredaba Ugovora, donosi Direktivu kojom se dopunjuje ova Direktiva, i to odredbama o uvođenju dodatnih ispitivanja udarom u postupku dinamičkog ispitivanja.
   Članak 14.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom u roku 24 mjeseca od njezina priopćenja (7). One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekstove glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 15.
   Ova je Direktiva upućena država članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 26. svibnja 1986.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         G. BRAKS

      (1)  SL C 123, 9.5.1983., str. 1.

      (2)  SL C 307, 14.11.1983., str. 103.

      (3)  SL C 286, 24.10.1983., str. 2.

      (4)  SL L 84, 28.3.1974., str. 10.

      (5)  SL L 220, 29.8.1977., str. 1.

      (6)  SL L 179, 17.7.1979., str. 1.

      (7)  Ova je Direktiva priopćena državama članicama 2. lipnja 1986.
   POPIS PRILOGA

               PRILOG I.

            Uvjeti za EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela

               PRILOG II.

            Uvjeti za ispitivanje čvrstoće zaštitnih konstrukcija i njihovog pričvršćenja na traktore

               PRILOG III.

            Postupci ispitivanja
         A.   Dinamičko ispitivanje
   B.   Statičko ispitivanje

               PRILOG IV.

            Slike

               PRILOG V.

            Obrazac izvještaja koji se odnosi na ispitivanje čvrstoće zaštitne konstrukcije i čvrstoće njezina pričvršćenja na traktor u postupku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela

               PRILOG VI.

            Oznake

               PRILOG VII.

            Obrazac EEZ certifikata o homologaciji tipa sastavnog dijela

               PRILOG VIII.

            Uvjeti za EEZ homologaciju tipa

               PRILOG IX.

            Prilog EEZ certifikatu o homologaciji tipa za tip traktora s obzirom na čvrstoću zaštitnih konstrukcija i čvrstoću njihovog pričvršćenja na traktor
         PRILOG I.
   UVJETI ZA EEZ HOMOLOGACIJU TIPA SASTAVNOG DIJELA
   1.   DEFINICIJE
   1.1.   „Zaštitna konstrukcija za slučaj prevrtanja”, u daljnjemu tekstu „zaštitna konstrukcija”, znači konstrukcija na traktoru kojoj je bitna svrha spriječiti ili smanjiti opasnost za vozača u slučaju prevrtanja traktora pri uobičajenoj uporabi.
   1.2.   Konstrukcije navedene u točki 1.1. imaju značajku da tijekom ispitivanja propisanih u prilozima II. i III. osiguravaju dovoljno sigurnosnog prostora kako bi zaštitile vozača.
   2.   OPĆI ZAHTJEVI
   2.1.   Svaka zaštitna konstrukcija i njezino pričvršćenje na traktor moraju biti konstruirani i proizvedeni tako da ispunjavaju bitnu svrhu propisanu u gornjoj točki 1.1.
   2.2.   Smatra se da je taj uvjet ispunjen ako su zadovoljeni zahtjevi priloga II. i III.
   3.   ZAHTJEV ZA EEZ HOMOLOGACIJU TIPA SASTAVNOG DIJELA
   3.1.   Zahtjev za EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela s obzirom na čvrstoću zaštitne konstrukcije i čvrstoću njezinog pričvršćenja na traktor treba podnijeti proizvođač traktora ili proizvođač zaštitne konstrukcije ili njihovi ovlašteni zastupnici.
   3.2.   Uz zahtjev za EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela mora se dostaviti niže navedena dokumentacija u tri primjerka i sljedeće pojedinosti:

               —

               crtež, u mjerilu ili s navedenim glavnim dimenzijama, koji prikazuje opći izgled zaštitne konstrukcije. Taj crtež posebno mora prikazivati pojedinosti elemenata za pričvršćivanje,

               —

               fotografije bočne i stražnje strane koje prikazuju pojedinosti pričvršćenja,

               —

               kratak opis zaštitne konstrukcije, uključujući tip konstrukcije, način pričvršćenja na traktor i, po potrebi, pojedinosti o oplatama, načinima pristupa i izlaza u nuždi, pojedinosti o unutarnjem oblaganju i značajkama koje sprečavaju nastavljanje prevrtanja i pojedinosti o grijanju i ventilaciji,

               —

               pojedinosti o upotrijebljenim materijalima konstrukcije uključujući elemente za pričvršćivanje zaštitne konstrukcije za slučaj prevrtanja (vidjeti Prilog V.).

         3.3.   Traktor koji predstavlja tip traktora za koji je namijenjena zaštitna konstrukcija koju treba homologirati dostavlja se tehničkoj službi odgovornoj za provođenje ispitivanja za homologaciju tipa sastavnog dijela. Taj je traktor opremljen zaštitnom konstrukcijom.
   3.4.   Posjednik EEZ homologacije tipa sastavnog dijela može zatražiti proširenje te homologacije na druge tipove traktora. Nadležno tijelo koje je dodijelilo osnovnu EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela dodjeljuje proširenje ako homologirana zaštitna konstrukcija i tip(ovi) traktora za koji(-e) je zatraženo proširenje zadovoljavaju sljedeće uvjete:

               —

               masa neopterećenog traktora, prema definiciji u točki 1.4. Priloga II. ne prelazi za više od 5 % referentnu masu uporabljenu u ispitivanjima,

               —

               razmak osovina ili moment inercije u odnosu na osovinu stražnjeg kotača nije veći od referentnog razmaka osovina ili momenta inercije,

               —

               način pričvršćenja i točke pričvršćenja na traktor istovjetni su,

               —

               sastavni dijelovi, kao što su blatobrani i poklopac motora koji mogu služiti kao oslonac za zaštitnu konstrukciju imaju istu čvrstoću i istovjetno su raspoređeni u odnosu na zaštitnu konstrukciju,

               —

               kritične dimenzije i položaj sjedala i kola upravljača u odnosu na zaštitnu konstrukciju, i položaj u odnosu na zaštitnu konstrukciju točaka koje se smatraju čvrstim i uzimaju u razmatranje za provjere zaštite sigurnosnog prostora takvi su da sigurnosni prostor ostaje unutar zaštite konstrukcije deformirane tijekom raznih ispitivanja.

         4.   OZNAKE
   4.1.   Svaka zaštitna konstrukcija koja je sukladna homologiranom tipu mora imati sljedeće oznake:

               4.1.1.

               trgovačku oznaku ili naziv;

               4.1.2.

               homologacijsku oznaku tipa sastavnog dijela koja je u skladu s primjerom u Prilogu VI.;

               4.1.3.

               serijski broj zaštitne konstrukcije;

               4.1.4.

               oznaku proizvođača i tipa(-ova) traktora za koji(-e) je zaštitna konstrukcija namijenjena.

         4.2.   Svi se ti podaci moraju nalaziti na maloj pločici.
   4.3.   Te oznake moraju biti vidljive, čitljive i neizbrisive.
   PRILOG II.
   UVJETI ZA ISPITIVANJE ČVRSTOĆE ZAŠTITNIH KONSTRUKCIJA I NJIHOVOG PRIČVRŠĆENJA NA TRAKTORE
   1.   OPĆI ZAHTJEVI
   1.1.   Svrhe ispitivanja

   Ispitivanja se obavljaju pomoću posebnih naprava za simuliranje opterećenja koja djeluju na zaštitnu konstrukciju u slučaju prevrtanja traktora. Takva ispitivanja koja su opisana u Prilogu III. moraju omogućiti utvrđivanje čvrstoće zaštitne konstrukcije i elemenata za njezino pričvršćivanje na traktor i svih dijelova traktora koji prenose ispitnu silu.
   1.2.   Metode ispitivanja

   Ispitivanja se mogu obavljati po izboru proizvođača u skladu s dinamičkim postupkom (vidjeti priloge II.A i III.A) ili statičkim (vidjeti priloge II.B i III.B).
   Te su dvije metode istovjetne.
   1.3.   Opća pravila za pripremu ispitivanja

   1.3.1.   Zaštitna konstrukcija je u skladu sa zahtjevima za serijsku proizvodnju. Ona se mora pričvrstiti na traktor u skladu s metodom za pričvršćivanje koju navede proizvođač na jedan od traktora za koji je konstruirana.
   Za statičko ispitivanje čvrstoće nije potreban potpuni traktor; međutim, zaštitna konstrukcija i dijelovi traktora na koji se ona pričvršćuje za ispitivanje moraju predstavljati stvarnu ugradbu, u daljnjemu tekstu „sklop”.
   1.3.2.   Za ispitivanje čvrstoće traktor je opremljen svim nosivim sastavnim dijelovima iz serijske proizvodnje koji mogu utjecati na čvrstoću zaštitne konstrukcije ili mogu biti potrebni za ispitivanje čvrstoće.
   Sastavni dijelovi koji bi mogli prouzročiti opasnost u sigurnosnom prostoru moraju također biti pričvršćeni tako da se može provjeriti njihova sukladnost sa zahtjevima iz točaka 3.1. i 3.2.
   Svi sastavni dijelovi traktora ili zaštitne konstrukcije uključujući zaštitu od vremenskih utjecaja moraju biti dostavljeni ili prikazani na nacrtima.
   1.3.3.   Za ispitivanja čvrstoće svi uklonjivi prozori, vrata, plohe i nenosivi elementi moraju se ukloniti tako da ne povećavaju čvrstoću zaštitne konstrukcije.
   1.3.4.   Razmak kotača

   Razmak kotača mora se namjestiti tako da se zaštitna konstrukcija, ako je to moguće, ne oslanja na gume tijekom ispitivanja čvrstoće. Ako se ta ispitivanja provode kao statička, kotači se moraju moći ukloniti.
   1.4.   Masa traktora

   Referentna masa mt, koja se upotrebljava u formulama (vidjeti priloge III.A i III.B) za izračunavanje visine pada utega klatna, energije opterećenja i sile gnječenja, najmanje je jednaka onoj koja je određena u točki 2.4. Priloga I. Direktivi 74/150/EEZ (tj. bez neobvezatne opreme, ali uključujući rashladno sredstvo, ulja, gorivo, alate i vozača) uvećana za masu zaštitne konstrukcije i umanjena za 75 kg. Ne uključuje se masa prednjih ili stražnjih neobvezatnih dodatnih utega, dodatnih utega kotača, priključnih strojeva, ugrađene opreme ili bilo kojeg specijaliziranog sastavnog dijela.
   2.   ISPITIVANJA
   2.1.   Redoslijed ispitivanja

   Redoslijed ispitivanja, ne dovodeći u pitanje dodatna dinamička i statička ispitivanja (Prilog III.A i Prilog III.B), jest sljedeći:

               2.1.1.

               Udar (dinamička ispitivanja) ili opterećenje (statička ispitivanja) u/na stražnji dio konstrukcije (vidjeti točku 1.1. priloga III.A i III.B).

               2.1.2.

               Ispitivanje gnječenjem straga (dinamička ili statička ispitivanja) (vidjeti točku 1.4. priloga III.A i III.B).

               2.1.3.

               Udar (dinamička ispitivanja) ili opterećenje (statička ispitivanja) konstrukcije sprijeda (vidjeti točku 1.2. priloga III.A i III.B).

               2.1.4.

               Udar (dinamička ispitivanja) ili opterećenje (statička ispitivanja) konstrukcije bočno (vidjeti točku 1.3. priloga III.A i III.B).

               2.1.5.

               Ispitivanje konstrukcije gnječenjem sprijeda (dinamička ili statička ispitivanja) (vidjeti točku 1.5. priloga III.A i III.B).

         2.2.   Opći zahtjevi

   2.2.1.   Ako se tijekom ispitivanja pomakne ili slomi neki dio opreme za sidrenje, ispitivanje treba ponoviti.
   2.2.2.   Tijekom ispitivanja ne smiju se na traktoru ili zaštitnoj konstrukciji obavljati nikakvi popravci ili namještanja.
   2.2.3.   Tijekom ispitivanja mjenjač traktora je u neutralnom položaju, a kočnice otpuštene.
   2.2.4.   Ako je traktor opremljen sustavom ovjesa između tijela traktora i kotača, tijekom ispitivanja on se mora blokirati.
   2.2.5.   Strana na kojoj se izvodi prvi udar na stražnjem dijelu konstrukcije (u slučaju dinamičkih ispitivanja) ili prvo opterećenje na stražnjem dijelu konstrukcije (u slučaju statičkih ispitivanja) jest ona za koju se prema mišljenju tijela za ispitivanje smatra da je u nizu izvedenih udara ili opterećenja bila u najnepovoljnijim uvjetima za konstrukciju. Bočni udar ili opterećenje i stražnji udar ili opterećenje moraju se primijeniti na obje strane središnje uzdužne ravnine zaštitne konstrukcije. Prednji udar ili opterećenje mora se primijeniti na onoj strani središnje uzdužne ravnine zaštitne konstrukcije na kojoj je izveden bočni udar ili opterećenje.
   2.3.   Dopuštena odstupanja pri mjerenju

   2.3.1.   Duljinske dimenzije: ± 3 mm

               uz iznimku za:

                           —

                           deformaciju guma: ± 1 mm,

                           —

                           deformaciju konstrukcije tijekom vodoravnog opterećenja: ± 1 mm,

                           —

                           oba mjerenja visine pada utega njihala: ± 1 mm.

         2.3.2.   Mase: ± 1 %.
   2.3.3.   Sile: ± 2 %.
   2.3.4.   Kutovi: ± 2°.
   3.   UVJETI PRIHVAĆANJA
   3.1.   Smatra se da zaštitna konstrukcija koja je dostavljena na EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela zadovoljava zahtjeve za čvrstoću ako nakon ispitivanja ispunjava sljedeće uvjete:

               3.1.1.

               nakon svakog dijela dinamičkog ispitivanja mora biti bez pukotina i napuklina opisanih u točki 3.1. Priloga III.A.
               Ako se tijekom dinamičkog ispitivanja pojave značajne pukotine ili napukline mora se odmah nakon ispitivanja gnječenjem koje je prouzročilo pojavu pukotina ili napuklina provesti dodatno ispitivanje gnječenjem u skladu s točkom 1.6. Priloga III.A.

               3.1.2.

               Tijekom statičkog ispitivanja u točki u kojoj se postigne zahtijevana energija u svakom od ispitivanja vodoravnim opterećenjem ili ispitivanja preopterećenjem (vidjeti slike 10.a, 10.b i 10.c u Prilogu IV.) sila mora biti veća od 0,8 Fmax.

               3.1.3.

               Ako se tijekom statičkog ispitivanja pojave pukotine ili napukline kao posljedica djelovanja sile gnječenja, odmah nakon ispitivanja gnječenjem koje je prouzročilo pojavu pukotina ili napuklina mora se provesti dodatno ispitivanje gnječenjem u skladu s točkom 1.7. Priloga III.B.

               3.1.4.

               Dodatne pukotine ili napukline i/ili prodor ili nedostatak zaštite zaštitnom konstrukcijom dopušteni su tijekom ispitivanja preopterećenjem.

               3.1.5.

               Tijekom statičkog ispitivanja, osim ispitivanja preopterećenjem, nijedan dio zaštitne konstrukcije ne smije prodrijeti u sigurnosni prostor određen u točki 2. priloga III.A i III.B.

               3.1.6.

               Tijekom ispitivanja, osim ispitivanja preopterećenjem, nijedan dio sigurnosnog prostora ne smije biti izvan zaštitne konstrukcije, u skladu s točkom 3.2.2. priloga III.A i III.B.

               3.1.7.

               Tijekom ispitivanja zaštitna konstrukcija ne smije proizvoditi nikakva naprezanja na konstrukciji sjedala.

               3.1.8.

               Elastična deformacija izmjerena u skladu s točkom 3.3. priloga III.A i III.B. je manja od 250 mm.

         3.2.   Ne smije postojati oprema koja bi predstavljala opasnost za vozača. Ne smije biti stršeće opreme ili dijelova koji bi mogli ozlijediti vozača kad se traktor prevrne, ili opreme ili dijelova koji bi ga mogli ukliještiti, npr. nogu ili stopalo, kao posljedica deformacije konstrukcije.
   4.   IZVJEŠTAJ O ISPITIVANJU
   Izvještaj o ispitivanju prilaže se EEZ certifikatu o homologaciji tipa sastavnog dijela navedenom u Prilogu VII. Izgled izvještaja o ispitivanju prikazan je u Prilogu V. Izvještaj sadrži:

               4.1.1.

               opći opis oblika i konstrukcije zaštitne konstrukcije (u mjerilu 1:20 za sklopni crtež i 1:25 za crteže pričvršćenja) uključujući materijale i spojnice, glavne vanjske dimenzije traktora sa zaštitnom konstrukcijom, glavne unutarnje dimenzije i pojedinosti rješenja za uobičajeni ulaz i izlaz te za izlaz u nuždi kad je prikladno te pojedinosti sustava grijanja i prozračivanja kad je prikladno;

               4.1.2.

               detalje o posebnoj opremi kao što su naprave za sprečavanje nastavljanja prevrtanja traktora;

               4.1.3.

               kratak opis cijelog unutarnjeg oblaganja;

               4.1.4.

               izjavu o ugrađenom tipu vjetrobranskog stakla i ostalih stakala.

         4.2.   Izvještaj mora jasno odrediti tip traktora (proizvođač, tip, trgovačka oznaka itd.) koji je upotrijebljen za ispitivanje i tipove za koje je zaštitna konstrukcija namijenjena.
   4.3.   Ako je EEZ homologacija tipa sastavnog dijela proširena za druge tipove traktora, izvještaj mora sadržavati točno upućivanje na izvještaj u osnovnome certifikatu o EEZ homologaciji tipa sastavnog dijela te precizne podatke koji se odnose na zahtjeve utvrđene u točki 3.4. Priloga I.
   A.   NAPRAVE I OPREMA ZA DINAMIČKA ISPITIVANJA

   1.   UTEG NJIHALA
   1.1.   Uteg njihala je ovješen dvama lancima ili čeličnom užadi na dvije ovjesne točke najmanje 6 m iznad tla. Trebaju biti predviđena sredstva za neovisno namještanje visine vješanja utega i kuta između utega i nosivih lanaca ili čelične užadi.
   1.2.   Masa utega je 2 000 ± 20 kg bez mase lanaca ili čelične užadi koja ne smije prelaziti 100 kg. Duljina stranica udarne plohe iznosi 680 ± 20 mm (vidjeti sliku 4. u Prilogu IV.). Uteg treba napuniti materijalom tako da se položaj njegovog težišta ne mijenja i da se podudara s geometrijskim središtem paralelopipeda.
   1.3.   Paralelopiped je privezan na sustav koji ga povlači unatrag s trenutačno otpuštajućim mehanizmom koji je konstruiran i postavljen tako da omogućuje otpuštanje utega njihala, a da ne prouzroči značajno njihanje paralelopipeda.
   2.   NOSAČI NJIHALA
   Ovjesne točke njihala su čvrsto pričvršćene tako da njihovo pomicanje u bilo kojem smjeru ne prelazi 1 % od visine pada.
   3.   SIDRENJE
   3.1.   Traktor je usidren na podlogu pomoću naprava za pričvršćivanje i zatezanje s tračnicama koje su čvrsto pričvršćene na krutu podlogu. Tračnice su odgovarajuće širine kako bi se traktor mogao usidriti u skladu sa slikama 5., 6. i 7. Priloga IV.). Kotači traktora i upotrijebljeni oslonci osovina oslanjaju se na krutu podlogu.
   3.2.   Traktor je usidren na tračnice čeličnom užadi s okruglom pletenicom, s jezgrom od vlakana, strukture 6 × 19 u skladu s normom ISO 2408 i nazivnim promjerom 13 mm. Vlačna čvrstoća čeličnog pletiva je 1 770 Mpa.
   3.3.   Središnji je zglob zglobnog traktora poduprt i odgovarajuće pričvršćen u svim ispitivanjima. Pri ispitivanju bočnim udarom zglob je također poduprt na strani suprotnoj od strane udara. Za prednje i stražnje kotače nije nužno da budu u istom pravcu ako to olakšava pričvršćivanje čelične užadi na odgovarajući način.
   4.   POTPORANJ ZA KOTAČ I GREDA
   4.1.   Greda od mekog drva kvadratnog presjeka približno 150 mm mora se upotrijebiti kao potporanj za kotače tijekom ispitivanja na udar (vidjeti slike 5., 6. i 7. u Prilogu IV.).
   4.2.   Tijekom ispitivanja bočnim udarom greda od mekog drva mora se pričvrstiti na tlo da podupire naplatak kotača na suprotnoj strani u odnosu na smjer udara, kako je prikazano na slici 7. u Prilogu IV.
   5.   POTPORNJI I ZATEGE ZA ZGLOBNE TRAKTORE
   5.1.   Za zglobne traktore moraju se upotrebljavati dodatni potpornji i zatege.
   Njihova je svrha da omoguće da dio traktora na kojemu je ugrađena zaštitna konstrukcija protiv prevrtanja bude krut kao i u izvedbi kompaktnog traktora.
   5.2.   Dodatne posebne pojedinosti za ispitivanja na udar i gnječenjem dane su u Prilogu III.A.
   6.   TLAKOVI I DEFORMACIJE GUMA
   6.1.   Traktorske gume ne smiju biti napunjene tekućinom, a moraju biti napuhane na tlak koji je proizvođač propisao za rad na polju.
   6.2.   Zatege moraju biti zategnute u svakom pojedinom slučaju tako da gume pretrpe deformaciju jednaku 12 % od visine boka gume (razmak između podloge i najniže točke naplatka) prije zatezanja.
   7.   NAPRAVA ZA GNJEČENJE
   Naprava kao što je prikazana na slici 8. u Prilogu IV. djeluje silom u smjeru prema dolje na zaštitnu konstrukciju preko krute grede širine približno 250 mm koja je kardanskim zglobovima spojena na napravu za opterećivanje. Prikladni se oslonci postavljaju ispod osovina tako da se sila gnječenja ne prenosi na gume traktora.
   8.   MJERNA OPREMA
   8.1.   Naprava kao što je prikazana na slici 9. u Prilogu IV., za mjerenje elastične deformacije (razlika između najveće trenutačne deformacije i trajne deformacije).
   8.2.   Naprava za provjeru je li neki dio zaštitne konstrukcije prodro u sigurnosni prostor i je li ostao zaštićen zaštitnom konstrukcijom tijekom ispitivanja (vidjeti točku 3.2.2. Priloga III.A).
   B.   NAPRAVE I OPREMA ZA STATIČKA ISPITIVANJA

   1.   NAPRAVA ZA STATIČKO ISPITIVANJE
   1.1.   Ovom se napravom omogućava primjena vodoravnih tlačnih sila ili opterećenja na zaštitnu konstrukciju.
   1.2.   Ona mora osigurati da se opterećenje može jednoliko raspodijeliti okomito na smjer opterećenja, a uzduž nosača duljine jednog od višekratnika broja 50, između 250 i 700 mm.
   Visina vertikalne plohe krutog nosača iznosi 150 mm.
   Rubovi nosača u dodiru sa zaštitnom konstrukcijom moraju biti zaobljeni polumjerom od najviše 50 mm.
   1.3.   Pritiskujuća se ploča može namještati za svaki kut u odnosu na smjer opterećenja da bi mogla slijediti promjene kutova opterećene površine zaštitne konstrukcije kad se deformira.
   1.4.   Smjer opterećenja (odstupanje u vodoravnom i vertikalnom smjeru):

               —

               na početku ispitivanja, bez opterećenja: ± 2°,

               —

               tijekom ispitivanja, pri opterećenju: 10° iznad i 20° ispod vodoravne ravnine. Ta odstupanja moraju biti što manja.

         1.5.   Brzina deformacije je dovoljna mala (manje od 5 mm/s) da se opterećenje u svakom trenutku može smatrati „statičkim”.
   2.   OPREMA ZA MJERJENJE ENERGIJE KOJU APSORBIRA ZAŠTITNA KONSTRUKCIJA
   2.1.   Krivulja „sila/deformacija” crta se da bi se odredila energija koju je apsorbirala sigurnosna konstrukcija. Nije potrebno mjeriti silu i deformaciju u točki djelovanja opterećenja na konstrukciju; međutim, „sila” i „deformacija” moraju se mjeriti istodobno i suosno.
   2.2.   Točka od koje se mjeri deformacija izabire se tako da se uzima u obzir samo energija koju je apsorbirala sigurnosna konstrukcija i/ili deformacija određenih dijelova traktora. Energija koju apsorbira deformacija i/ili proklizavanje sidrenja mora se zanemariti.
   3.   NAČIN SIDRENJA TRAKTORA NA PODLOGU
   3.1.   Traktor je usidren na podlogu pomoću naprava za pričvršćivanje i zatezanje s tračnicama koje su čvrsto pričvršćene na krutu podlogu. Tračnice su odgovarajuće širine da bi se traktor mogao usidriti. Tijekom svakog ispitivanja kotači traktora i upotrijebljeni oslonci osovina moraju se oslanjati na krutu podlogu.
   3.2.   Traktor je usidren na tračnice nekim od prikladnih načina (ploče, klinovi, čelična užad, oslonci itd.). Taj se zahtjev mora provjeriti tijekom primjene opterećenja pomoću uobičajenih naprava za mjerenje duljine. Ako se traktor pomakne, cijelo se ispitivanje mora ponoviti, osim ako sustav za mjerenje deformacija koji se upotrebljava za crtanje krivulje „sila/deformacija” nije vezan za traktor.
   4.   NAPRAVA ZA GNJEČENJE
   Naprava kao što je prikazana na slici 8. u Prilogu IV. djeluje silom u smjeru prema dolje na zaštitnu konstrukciju preko krute grede širine približno 250 mm koja je kardanskim zglobovima spojena na napravu za opterećivanje. Prikladni se oslonci postavljaju ispod osovina tako da se sila gnječenja ne prenosi na gume traktora.
   5.   OSTALA MJERNA OPREMA
   5.1.   Naprava kao što je prikazana na slici 9. u Prilogu IV. za mjerenje elastične deformacije (razlika između najveće trenutačne deformacije i trajne deformacije).
   5.2.   Naprava za provjeru je li neki dio zaštitne konstrukcije prodro u sigurnosni prostor i je li ostao zaštićen zaštitnom konstrukcijom tijekom ispitivanja (vidjeti točku 3.2.2. Priloga III.B).
   C.   SIMBOLI

   mt (kg)= referentna masa traktora, kako je određena u točki 1.4. Priloga II.
   H (mm)= visina pada utega njihala.
   H′ (mm)= visina pada utega njihala za dodatno ispitivanje.
   L (mm)= referentni razmak osovina traktora.
   I (kg m2)= referentni moment inercije u odnosu na središnju osovinu stražnjih kotača, bez obzira na njihovu masu.
   D (mm)= deformacija zaštitne konstrukcije na točki udara (dinamička ispitivanja) ili na točki i u pravcu djelovanja opterećenja (statička ispitivanja).
   D′ (mm)= deformacija zaštitne konstrukcije za izračunanu zahtijevanu energiju.
   F (N)= sila statičkog opterećenja.
   Fmax (N)= najveća sila statičkog opterećenja koja se pojavi tijekom opterećenja, izuzimajući preopterećenje.
   F′ (N)= sila za izračunanu zahtijevanu energiju.
   F-D= dijagram sila/deformacija.
   Eis (J)= energija koju treba apsorbirati tijekom bočnog opterećenja.
   Eil (J)= energija koju treba apsorbirati tijekom uzdužnog opterećenja.
   Fv (N)= vertikalna sila gnječenja.
   PRILOG III.
   POSTUPCI ISPITIVANJA
   A.   Dinamička ispitivanja

   1.   ISPITIVANJA UDAROM I GNJEČENJEM
   1.1.   Udar straga

   1.1.1.   Traktor se postavlja u odnosu na uteg njihala tako da uteg udari zaštitnu konstrukciju u trenutku kad udarna ploha utega i lanci ili čelična užad koji ga drže tvore kut u odnosu na vertikalnu ravninu od mt/100, ali najviše 20°, osim ako zaštitna konstrukcija u točki dodira tijekom deformacije tvori veći kut u odnosu na vertikalu. U takvom slučaju udarna ploha utega namješta se pomoću dodatnog uređaja tako da bude usporedna sa zaštitnom konstrukcijom u točki udara u trenutku najveće deformacije, pri čemu lanci ili čelična užad koji ga drže zadržavaju gore određeni kut.
   Namješta se visina vješanja utega i poduzimaju potrebni koraci kako bi se spriječilo okretanje utega oko točke udara.
   Točka udara mora se nalaziti na onome dijelu zaštitne konstrukcije za koji je najvjerojatnije da će prvi udariti tlo pri nezgodi s prevrtanjem traktora unatrag, što je uobičajeno gornji rub. Položaj težišta utega nalazi se na jednoj šestini širine gornjega ruba zaštitne konstrukcije prema unutra od vertikalne ravnine usporedne s uzdužnom središnjom ravninom traktora koja dodiruje vanjski krajnji gornji rub zaštitne konstrukcije.
   Ako je zaštitna konstrukcija zakrivljena ili izbočena na toj točki, dodaju joj se podmetači da bi se omogućilo izvođenje udara na tome mjestu, a da to ne utječe na čvrstoću konstrukcije.
   1.1.2.   Traktor se usidri na podlogu s četiri čelične užadi, po jednom na svakom kraju obiju osovina, postavljeno kako je prikazano na slici 5. u Prilogu IV. Razmak između prednjih i stražnjih sidrišnih točaka je takav da čelična užad tvori kut od najmanje 30° s podlogom. Stražnja sidrišta dodatno moraju biti raspoređena tako da se točka konvergencije četiri čelične užadi nalazi u vertikalnoj ravnini u kojoj se giba težište utega.
   Čelična užad mora biti zategnuta tako da gume pretrpe deformacije dane u točki 6.2. Priloga II.A.
   Nakon što se čelična užad zategne, potporna se greda postavlja ispred stražnjih kotača i uz njih čvrsto priljubljuje te nakon toga pričvršćuje na podlogu.
   1.1.3.   Ako je traktor tipa zglobnog traktora, točka okretanja dodatno je poduprta drvenom gredom presjeka najmanje 100 × 100 mm i čvrsto pričvršćenom na podlogu.
   1.1.4.   Uteg njihala povlači se prema unatrag tako da je visina njegovog težišta iznad one koju ima u točki udara i određena je jednom od sljedećih dviju formula, koja se odabire ovisno o referentnoj masi sklopa koji se podvrgava ispitivanjima:

   Uteg se nakon toga otpusti da udari u zaštitnu konstrukciju.
   1.2.   Udar sprijeda

   1.2.1.   Traktor se postavlja u odnosu na uteg tako da uteg udari zaštitnu konstrukciju u trenutku kad udarna ploha utega i lanci ili čelična užad koji ga drže tvore u odnosu na vertikalnu ravninu kut od mt/100, ali najviše 20°, osim ako zaštitna konstrukcija u točki dodira tijekom deformacije tvori veći kut u odnosu na vertikalu. U takvome slučaju udarna ploha utega mora se namjestiti pomoću dodatnog uređaja tako da bude usporedna sa zaštitnom konstrukcijom u točki udara u trenutku najveće deformacije, pri čemu lanci ili čelična užad koji ga drže zadržavaju gore određeni kut.
   Visina vješanja utega se namješta i poduzimaju se potrebni koraci da se spriječi okretanje utega oko točke udara.
   Točka udara nalazi se na onome dijelu zaštitne konstrukcije za koji je najvjerojatnije da će prvi udariti tlo ako se traktor prevrne bočno u vožnji prema naprijed, što je uobičajeno gornji rub. Položaj težišta utega nalazi se na jednoj šestini širine gornjega ruba zaštitne konstrukcije prema unutra od vertikalne ravnine usporedne s uzdužnom središnjom ravninom traktora koja dodiruje vanjski krajnji gornji rub zaštitne konstrukcije.
   Ako je zaštitna konstrukcija zakrivljena ili izbočena na toj točki, dodaju joj se klinasti umetci da bi se omogućilo izvođenje udara na tome mjestu a da to ne utječe na čvrstoću konstrukcije.
   1.2.2.   Traktor se usidri na podlogu s četiri čelične užadi, po jednom na svakom kraju obiju osovina, postavljeno kako je prikazano na slici 6. u Prilogu IV. Razmak između prednjih i stražnjih sidrišnih točaka je takav da čelična užad tvori kut od najmanje 30° s podlogom. Stražnja sidrišta dodatno moraju biti raspoređena tako da se točka konvergencije četiri čelične užadi nalazi u vertikalnoj ravnini u kojoj se giba težište utega.
   Čelična užad mora biti zategnuta tako da gume pretrpe deformacije dane u točki 6.2. Priloga II.A.
   Nakon što se čelična užad zategne, potporna se greda postavlja ispred stražnjih kotača i uz njih se čvrsto priljubi te nakon toga pričvršćuje na podlogu.
   1.2.3.   Ako je traktor tipa zglobnog traktora, točka okretanja dodatno je poduprta drvenom gredom presjeka najmanje 100 × 100 mm i čvrsto pričvršćenom na podlogu.
   1.2.4.   Uteg njihala povlači se prema unatrag tako da je visina njegovog težišta iznad one koju ima u točki udara kako je definirana jednom od sljedećih dviju formula, koja se odabire ovisno o referentnoj masi sklopa koji se podvrgava ispitivanjima:
   H = 25 + 0,07 mt za traktore referentne mase manje od 2 000 kg,
   H = 125 + 0,02 mt za traktore referentne mase veće od 2 000 kg,
   Uteg se nakon toga otpusti da udari u zaštitnu konstrukciju.
   1.3.   Bočni udar

   1.3.1.   Traktor se postavlja u odnosu na uteg njihala tako da uteg udari zaštitnu konstrukciju u trenutku kad su udarna ploha utega i lanci ili čelična užad koji ga drže vertikalni, osim ako zaštitna konstrukcija za slučaj prevrtanja u točki dodira tijekom deformacije tvori kut u odnosu na vertikalu. U takvome slučaju udarna ploha utega namješta se pomoću dodatnog uređaja tako da bude usporedna sa zaštitnom konstrukcijom u točki udara u trenutku najveće deformacije, pri čemu lanci ili čelična užad koji ga drže ostaju vertikalni.
   Visina vješanja utega se namješta i trebaju se poduzeti koraci da se uteg spriječi u okretanju oko točke dodira.
   Točka udara nalazi se na onom dijelu zaštitne konstrukcije za slučaj prevrtanja za koji je najvjerojatnije da će prvi udariti tlo pri nezgodi s prevrtanjem traktora na bok, što je uobičajeno gornji rub. Osim ako nije sigurno da bi neki drugi dio prvi udario tlo, točka udara nalazi se u ravnini koja je okomita na središnju ravninu traktora i prolazi 200 mm ispred referentne točke sjedala kad je sjedalo u središnjem položaju uzdužnog namještanja sjedala.
   1.3.2.   Kotači traktora na strani udara moraju biti usidreni na podlogu čeličnom užadi koja prolazi preko odgovarajućih krajeva prednje i stražnje osovine. Čelična užad mora biti zategnuta tako da gume pretrpe deformacije navedene u točki 6.2. Priloga II.A na strani udara.
   Nakon što se čelična užad zategne, potporna se greda postavlja na podlogu, čvrsto priljubljuje uz gume na strani suprotnoj od one na koju je usmjeren udar te nakon toga pričvršćuje na podlogu. Može biti potrebno da se upotrijebe dvije grede ili dva klina ako vanjske strane prednjih i stražnjih guma nisi u istoj vertikalnoj ravnini.
   Potporanj se postavlja kako je prikazano na slici 7. u Prilogu IV., podupirući naplatak najopterećenijega kotača nasuprot točki udara, čvrsto naslonjen na naplatak te nakon toga pričvršćuje na njegovu podlogu.
   Duljina grede je takva da kad je naslonjena na naplatak tvori s podlogom kut od 30 ± 3°. K tomu, njezina je duljina po mogućnosti od 20 do 25 puta veća od njezina debljine, a njezina širina od dva do tri puta manja od njezine širine. Oba kraja grede moraju biti oblikovana kako je prikazano na slici 7. u Prilogu IV.
   1.3.3.   Ako je traktor tipa zglobnog traktora, točka okretanja dodatno se podupire drvenom gredom presjeka najmanje 100 × 100 mm i bočno uređajem sličnim potpornju navedenim u točki 1.3.2. naslonjenom na stražnji kotač. Točka okretanja mora biti čvrsto usidrena na podlogu.
   1.3.4.   Uteg njihala povlači se prema unatrag tako da je visina njegovog težišta iznad one koju ima u točki udara i definirana je jednom od sljedećih dviju formula, koja se odabire ovisno o referentnoj masi sklopa koji se podvrgava ispitivanjima:
   H = 25 + 0,20 mt za traktore referentne mase manje od 2 000 kg,
   H = 125 + 0,15 mt za traktore referentne mase veće od 2 000 kg,
   Uteg njihala mora se nakon toga opustiti tako da udari zaštitnu konstrukciju.
   1.4.   Gnječenje straga

   Greda se postavlja na stražnji(-e) gornji(-e) nosivi(-e) element(e), a rezultanta sila gnječenja se nalazi u središnjoj ravnini traktora.
   Mora se primijeniti sila Fv = 20 mt.
   Kad stražnji dio krova zaštitne konstrukcije ne izdrži cijelu silu gnječenja, sila mora djelovati dok se krov ne deformira toliko da se podudara s ravninom koja spaja gornji dio zaštitne konstrukcije s onim stražnjim dijelom traktora koji je sposoban nositi masu traktora kad se prevrne.
   Nakon toga treba ukloniti silu i traktor ili silu opterećenja usmjeriti tako da se greda nalazi iznad točke zaštitne konstrukcije koja bi nosila traktor kad se potpuno prevrne.
   Zatim se primjenjuje sila Fv.
   Sila treba djelovati najmanje pet sekundi nakon prestanka vidno uočljive deformacije.
   1.5.   Gnječenje sprijeda

   Greda se postavlja preko prednjeg(-ih) gornjeg(-ih) nosivog(-ih) elementa(-ata), a rezultanta sila gnječenja nalazi se u središnjoj ravnini traktora.
   Zatim se primjenjuje sila Fv = 20 mt.
   Kad prednji dio krova zaštitne konstrukcije ne izdrži cijelu tlačnu silu gnječenja, sila treba djelovati dok se krov ne deformira toliko da se podudara s ravninom koja spaja gornji dio zaštitne konstrukcije s onim prednjim dijelom traktora koji je sposoban nositi masu traktora kad se prevrne.
   Nakon toga treba ukloniti silu i traktor ili silu opterećenja usmjeriti tako da se greda nalazi iznad točke zaštitne konstrukcije koja bi nosila traktor kad se potpuno prevrne.
   Nakon toga primjenjuje se sila Fv.
   Sila treba djelovati najmanje pet sekundi nakon prestanka vidno uočljive deformacije.
   1.6.   Dodatna ispitivanja

   Ako se tijekom ispitivanja gnječenjem pojave pukotine ili prskotine koje se ne mogu smatrati zanemarivim, primjenjuje se drugo slično ispitivanje gnječenjem, ali sa silom 1,2 Fv, odmah nakon ispitivanja gnječenjem koje je prouzročilo pojavu pukotina ili prskotina.
   2.   SIGURNOSNI PROSTOR
   2.1.   Sigurnosni je prostor prikazan na slikama 1., 2.a, 2.b, 2.c, 2.d i 2.e u Prilogu IV.
   Sigurnosni je prostor određen na temelju „vertikalne referentne ravnine” traktora, obično uzdužne, koja prolazi kroz referentnu točku sjedala i središte kola upravljača. Ta se ravnina mora moći pomicati vodoravno sa sjedalom i kolom upravljača tijekom udara, ali ostati okomita na pod traktora ili zaštitne konstrukcije ako je ugrađena elastično.
   2.2.   Sigurnosni je prostor ograničen sljedećim ravninama, traktorom na vodoravnoj površini i kolom upravljača, kad se može namještati, u svojem namještenom uobičajenom položaju za vozača kad sjedi.
   2.2.1.   Vodoravna ravnina — A1B1B2A2 — 900 mm iznad referentne točke sjedala.
   2.2.2.   Kosa ravnina — H1H2G2G1 — okomito na vertikalnu referentnu ravninu i uključujući točku 900 mm izravno iznad referentne točke sjedala i krajnju stražnju točku naslona sjedala.
   2.2.3.   Valjkasta površina — A1A2H2H1 — koja je okomita na referentnu ravninu, ima polumjer 120 mm i dodiruje ravnine određene u točkama 2.2.1. i 2.2.2.
   2.2.4.   Valjkasta površina — B1C1C2B2 — koja je okomita na referentnu ravninu, ima polumjer 900 mm i proteže se 400 mm ispred ravnine određene u točki 2.2.1., koju dodiruje po vodoravnoj crti 150 mm ispred referentne točke sjedala.
   2.2.5.   Kosa ravnina — C1D1D2C2 — okomita na referentnu ravninu, doseže površinu određenu u točki 2.2.4. i prolazi kroz točku 40 mm od vanjskog ruba kola upravljača.
   2.2.6.   Vertikalna ravnina — D1K1E1E2K2D2 — okomita na referentnu ravninu i prolazi kroz točku 40 mm ispred vanjskog ruba kola upravljača.
   2.2.7.   Vodoravna ravnina — E1F1P1N1N2P2F2E2 — koja prolazi kroz referentnu točku sjedala.
   2.2.8.   Linearno zakrivljena površina — G1L1M1N1N1M2L2G2 — koja je okomita na referentnu ravninu i dodiruje poleđinu naslona sjedala.
   2.2.9.   Dvije vertikalne ravnine — K1I1F1E1 i K2I2F2E2 — koje su usporedne s referentnom ravninom, 250 mm s obiju strana te ravnine, i ograničene prema vrhu 300 mm iznad vodoravne ravnine koja prolazi kroz referentnu točku sjedala.
   2.2.10.   Dvije usporedne kose ravnine — A1B1C1D1K1I1L1G1H1 i A2B2C2D2K2I2L2G2H2 — koje polaze od gornjeg ruba ravnina određenih u točki 2.2.9. i spajaju se s vodoravnom ravninom određenom u točki 2.2.1. najmanje 100 mm od referentne ravnine na strani na koju je izveden udar.
   2.2.11.   Dvije vertikalne ravnine — Q1P1N1M1 i Q2P2N2M2 — koje su usporedne s referentnom ravninom, 200 mm s obiju strana te ravnine, i ograničene prema vrhu 300 mm iznad vodoravne ravnine koja prolazi kroz referentnu točku sjedala.
   2.2.12.   Dva dijela — I1Q1P1F1 i I2Q2P2F2 — vertikalne ravnine koji su okomiti na referentnu ravninu i prolaze 350 mm ispred referentne točke sjedala.
   2.2.13.   Dva dijela — I1Q1M1L1 i I2Q2M2L2 — vodoravne ravnine koja prolazi 300 mm iznad referentne točke sjedala.
   2.3.   Položaj sjedala i referentna točka sjedala

   2.3.1.   Referentna točka sjedala

   2.3.1.1.   Referentna točka mora se odrediti pomoću naprave koja je prikazana na slikama 3.a i 3.b u Prilogu IV. Naprava se sastoji od sjedišne ploče i ploča naslona. Donja ploča naslona zglobno je povezana u području trtice (A) i križa (B), pri čemu se zglob (B) može namještati po visini.
   2.3.1.2.   Referentna točka sjedala određena je kao točka u središnjoj uzdužnoj ravnini sjedala u kojoj se presijecaju tangencijalna ravnina na donjemu dijelu naslona i vodoravna ravnina. Ta vodoravna ravnina presijeca donju plohu sjedišne ploče 150 mm ispred gore navedene tangente.
   2.3.1.3.   Naprava je postavljena na sjedalo. Potom ju je potrebno opteretiti silom od 550 N u točki 50 mm ispred zgloba (A), a oba dijela ploče naslona lagano pritisnuti tangencijalno na naslon sjedala.
   2.3.1.4.   Ako nije moguće točno odrediti tangentu za svako područje naslona (ispod i iznad lumbalnog područja), provodi se sljedeći postupak:

               2.3.1.4.1.

               Ako nije moguće točno odrediti tangentu na donju površinu, donji dio ploče naslona u vertikalnom položaju pritisne se na naslon sjedala.

               2.3.1.4.2.

               Ako nije moguće odrediti tangentu na gornju površinu, zglob (B) pričvrsti se na visini 230 mm donje površine sjedišne ploče, s pločom naslona okomitom na sjedišnu ploču. Potom oba dijela ploče naslona treba lagano pritisnuti tangencijalno na naslon sjedala.

         2.3.2.   Položaj sjedala i namještanje za određivanje položaja referentne točke sjedala

   2.3.2.1.   Kad se položaj sjedala može namještati, sjedalo je namješteno u svoj krajnji stražnji položaj.
   2.3.2.2.   Kad se nagib naslona sjedala i sjedišna ploha mogu namještati, oni moraju biti namješteni tako da referentna točka bude u svojem krajnjem stražnjem položaju.
   2.3.2.3.   Kad sjedalo ima sustav ovjesa, isti se mora blokirati u srednjem položaju hoda, osim ako je to protivno uputama koje je izričito odredio proizvođač sjedala. Ako postoje takve upute, one se moraju poštivati.
   3.   MJERENJA KOJA TREBA OBAVITI
   3.1.   Lomovi i pukotine

   Nakon svakog ispitivanja vizualno se pregledavaju svi nosivi elementi, spojevi i vezni elementi s obzirom na lomove i pukotine, pri čemu se zanemaruju pukotine na nebitnim dijelovima.
   Zanemaruju se napukline koje prouzroče rubovi utega njihala.
   3.2.   Sigurnosni prostor

   3.2.1.   Tijekom svakog ispitivanja treba pregledati zaštitnu konstrukciju da se utvrdi je li koji dio zaštitne konstrukcije prodro u sigurnosni prostor oko vozačkog sjedala kako je određen u točki 2. ovog Priloga.
   3.2.2.   Dodatno treba pregledati zaštitnu konstrukciju da se utvrdi je li koji dio sigurnosnog prostora izvan područja zaštićenog konstrukcijom. U tom smislu smatra se da je izvan područja zaštićenog konstrukcijom ako bilo koji dio sigurnosnog prostora dotakne ravnu podlogu kad se traktor prevrne u smjeru iz kojega dolazi udar. Pritom se pretpostavlja da su veličina prednjih i stražnjih guma i namještanje razmaka kotača najmanji prema podacima proizvođača.
   3.3.   Elastična deformacija (na bočni udar)

   Elastična se deformacija mjeri 900 mm iznad referentne točke, u vertikalnoj ravnini koja prolazi kroz točku udara. Za to mjerenje može se upotrijebiti naprava slična prikazanoj na slici 9. u Prilogu IV.
   3.4.   Trajna deformacija

   Nakon konačnog ispitivanja gnječenjem bilježi se trajna deformacija zaštitne konstrukcije. U tu se svrhu prije početka ispitivanja bilježe položaji glavnih elemenata zaštitne konstrukcije u odnosu na referentnu točku sjedala.
   B.   Statička ispitivanja

   1.   ISPITIVANJA OPTEREĆENJEM I GNJEČENJEM
   1.1.   Opterećenje straga

   1.1.1.   Opterećenje se primjenjuje vodoravno u vertikalnoj ravnini koja je usporedna sa središnjom ravninom traktora.
   Točka primjene opterećenja onaj je dio zaštitne konstrukcije za koji je vjerojatno da će prva udariti tlo pri nezgodi s prevrtanjem traktora unatrag, što je uobičajeno gornji rub. Vertikalna ravnina u kojoj se primjenjuje opterećenje udaljena je od središnje ravnine za jednu trećinu vanjske širine gornjega dijela zaštitne konstrukcije.
   Ako je zaštitna konstrukcija zakrivljena ili izbočena na toj točki, dodaju joj se podmetači kako bi se omogućilo izvođenje udara na tome mjestu a da to ne utječe na čvrstoću konstrukcije.
   1.1.2.   Sklop određen u točki 1.3.1. Priloga II. pričvršćuje se na podlogu kako je opisano u točki 3. Priloga II.B.
   1.1.3.   Energija koju apsorbira zaštitna konstrukcija tijekom ispitivanja najmanje je

      .
   1.2.   Opterećenje sprijeda

   1.2.1.   Opterećenje se primjenjuje vodoravno u vertikalnoj ravnini koja je usporedna sa središnjom ravninom traktora.
   Točka primjene opterećenja onaj je dio zaštitne konstrukcije za koji je vjerojatno da će prva udariti tlo pri nezgodi s prevrtanjem traktora unatrag, što je uobičajeno gornji rub. Točka primjene opterećenja udaljena je od okomite ravnine usporedne sa središnjom ravninom traktora koja dodiruje vanjski krajnji gornji rub zaštitne konstrukcije jednu šestinu vanjske širine gornjega ruba zaštitne konstrukcije.
   Ako je zaštitna konstrukcija zakrivljena ili izbočena na toj točki, dodaju joj se podmetači kako bi se omogućilo izvođenje udara na tome mjestu a da to ne utječe na čvrstoću konstrukcije.
   1.2.2.   Sklop određen u točki 1.3.1. Priloga II. pričvršćuje se na podlogu kako je opisano u točki 3. Priloga II.B.
   1.2.3.   Energija koju apsorbira zaštitna konstrukcija je najmanje

      .
   1.3.   Bočno opterećenje

   1.3.1.   Bočno se opterećenje primjenjuje vodoravno, u vertikalnoj ravnini okomitoj na središnju ravninu traktora i prelazi 200 mm ispred referentne točke sjedala kad je sjedalo u središnjem položaju uzdužnog namještanja sjedala.
   Točka primjene opterećenja je onaj dio zaštitne konstrukcije za koji je vjerojatno da će prva udariti tlo pri nezgodi s prevrtanjem traktora na bok, što je uobičajeno gornji rub.
   1.3.2.   Sklop određen u točki 1.3.1. Priloga II pričvršćuje se na podlogu kako je opisano u točki 3. Priloga II.B.
   1.3.3.   Energija koju apsorbira zaštitna konstrukcija za vrijeme ispitivanja najmanje je

      .
   1.4.   Gnječenje straga

   Sve su odredbe iste kao i one iz točke 1.4. Priloga III.A.
   1.5.   Gnječenje sprijeda

   Sve su odredbe iste kao i one iz točke 1.5. Priloga III.A.
   1.6.   Ispitivanje preopterećenjem

   1.6.1.   Ispitivanje preopterećenjem obavlja se u svim slučajevima kad se sila smanji za više od 3 % tijekom posljednjih 5 % deformacije postignute kad zaštitna konstrukcija apsorbira zahtijevanu energiju (vidjeti sliku 10.b u Prilogu IV.).
   1.6.2.   Ispitivanje preopterećenjem uključuje postupno povećavanje vodoravnog opterećenja s porastom po 5 % od zahtijevane početne energije do najviše 20 % od dodane energije (vidjeti sliku 10.c u Prilogu IV.).
   1.6.2.1.   Ispitivanje preopterećenjem zadovoljava ako nakon svakog povećanja za 5, 10 ili 15 % od zahtijevane energije smanji silu manje od 3 % za povećanje od 5 % i ostane veća od 0,8 Fmax.
   1.6.2.2.   Ispitivanje preopterećenjem zadovoljava ako nakon što struktura apsorbira 20 % dodane energije sila prekorači 0,8 Fmax.
   1.6.2.3.   Dodatne pukotine ili prskotine i/ili prodor u sigurnosni prostor ili nedostatak zaštite tog prostora kao posljedica elastične deformacije dopušteni su tijekom ispitivanja preopterećenjem. Međutim, nakon uklanjanja opterećenja zaštitna konstrukcija ne smije prodrijeti u sigurnosni prostor koji mora biti potpuno zaštićen.
   1.7.   Ispitivanje gnječenjem

   Ako se tijekom ispitivanja gnječenjem pojave pukotine ili napukline koje se ne mogu smatrati zanemarivima, drugo slično ispitivanje gnječenjem, ali silom 1,2 Fv, primjenjuje se odmah nakon ispitivanja gnječenjem koje je prouzročilo pojavu pukotina ili napuklina.
   2.   SIGURNOSNI PROSTOR
   Istovjetan je području sigurnosnog prostora opisanog u točki 2. Priloga III.A., osim što riječ „udar” treba zamijeniti riječju „opterećenje” u posljednjem retku točke 2.2.10.
   3.   PROVJERE I MJERENJA KOJA TREBA OBAVITI
   3.1.   Lomovi i pukotine

   Nakon svakog ispitivanja vizualno se pregledavaju svi nosivi elementi, spojevi i vezni elementi s obzirom na lomove i pukotine, pri čemu se zanemaruju manje pukotine na nebitnim dijelovima.
   3.2.   Sigurnosni prostor

   3.2.1.   Tijekom svakog ispitivanja treba pregledati zaštitnu konstrukciju da se utvrdi je li koji dio zaštitne konstrukcije prodro u sigurnosni prostor oko vozačkog sjedala kako je određen u točki 2. ovog Priloga.
   3.2.2.   Dodatno se pregledava zaštitna konstrukcija da se utvrdi je li koji dio sigurnosnog prostora izvan područja zaštićenog konstrukcijom. U tom se smislu smatra da je izvan područja zaštićenog konstrukcijom ako bilo koji dio sigurnosnog prostora dotakne ravnu podlogu kad se traktor prevrne u smjeru iz kojega dolazi udar. Pritom se pretpostavlja da su veličina prednjih i stražnjih guma i namještanje razmaka kotača najmanji prema podacima proizvođača.
   3.3.   Elastična deformacija (pod bočnim opterećenjem)

   Elastična deformacija mjeri se 900 mm iznad referentne točke, u vertikalnoj ravnini koja prolazi kroz točku udara. Za to mjerenje može se upotrijebiti naprava slična prikazanoj na slici 9. u Prilogu IV.
   3.4.   Trajna deformacija

   Nakon konačnog ispitivanja gnječenjem zapisuje se trajna deformacija zaštitne konstrukcije. U tu se svrhu prije početka ispitivanja bilježe položaji glavnih elemenata zaštitne konstrukcije u odnosu na referentnu točku sjedala.
   PRILOG IV.
   SLIKE

         SIGURNOSNI PROSTOR

      Napomena:

   Izgled zaštitne konstrukcije za slučaj prevrtanja prikazan je samo načelno i za navođenje dimenzija. On nema svrhu određivanja konstrukcijskih zahtjeva.

      Napomena:

   Izgled zaštitne konstrukcije za slučaj prevrtanja prikazan je samo načelno i za navođenje dimenzija. On nema svrhu određivanja konstrukcijskih zahtjeva.

      Napomena:

   Izgled zaštitne konstrukcije za slučaj prevrtanja prikazan je samo načelno i za navođenje dimenzija. On nema svrhu određivanja konstrukcijskih zahtjeva.

      Napomena: Izgled zaštitne konstrukcije za slučaj prevrtanja prikazan je samo načelno i za navođenje dimenzija. On nema svrhu određivanja konstrukcijskih zahtjeva.

   PRILOG V.
   OBRAZAC
   IZVJEŠTAJ O EEZ HOMOLOGACIJSKOM ISPITIVANJU TIPA ZAŠTITNE KONSTRUKCIJE (STRAŽNJI LUK, KAVEZ ILI KABINA) S OBZIROM NA NJEZINU ČVRSTOĆU TE NA ČVRSTOĆU NJEZINOG PRIČVRŠĆENJA NA TRAKTOR

   PRILOG VI.
   OZNAKE
   Oznaka EEZ homologacije tipa sastavnog dijela sastoji se od:

               —

               pravokutnika oko malog slova „e” iza kojega se nalazi razlikovno (razlikovna) slovo (slova) ili broj države članice koja je dodijelila homologaciju tipa sastavnog dijela:

                           1

                           za Njemačku,

                           2

                           za Francusku,

                           3

                           za Italiju,

                           4

                           za Nizozemsku,

                           6

                           za Belgiju,

                           9

                           za Španjolsku,

                           11

                           za Ujedinjenu Kraljevinu,

                           13

                           za Luksemburg,

                           18

                           za Dansku,

                           IRL

                           za Irsku,

                           EL

                           za Grčku,

                           P

                           za Portugal,

               —

               broja EEZ homologacije tipa sastavnog dijela koji odgovara broju certifikata o EEZ homologaciji tipa sastavnog dijela, izdane s obzirom na čvrstoću tipa zaštitne konstrukcije i njezinog pričvršćenja na traktor postavljenog ispod i u blizini pravokutnika,

               —

               slova V ili SV, ovisno o tomu je li provedeno statičko (SV) ili dinamičko (V) ispitivanje, iza kojih se nalazi broj 1, koja pokazuju da se radi o zaštitnoj konstrukciji u smislu ove Direktive.

      Primjer oznake EEZ homologacije tipa sastavnog dijela

   Zaštitna konstrukcija koja nosi gore prikazanu oznaku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela jest konstrukcija stražnjeg luka, kaveza ili zaštitne kabine koja je dinamički ispitana, namijenjena za uski traktor (V1) za koju je Francuska (e2) dodijelila EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela pod brojem 431.
   PRILOG VII.
   OBRAZAC EEZ CERTIFIKATA O HOMOLOGACIJI TIPA SASTAVNOG DIJELA

   PRILOG VIII.
   UVJETI ZA EEZ HOMOLOGACIJU TIPA
   1.   Zahtjev za EEZ homologaciju tipa traktora s obzirom na čvrstoću zaštitne konstrukcije i čvrstoću njezinog pričvršćenja na traktor podnosi proizvođač traktora ili njegov ovlašteni predstavnik.
   2.   Traktor koji predstavlja tip traktora koji treba homologirati, na koji su ugrađeni zaštitna konstrukcija i njezino pričvršćenje, dostavlja se tehničkim službama koje su odgovorne za provedbu homologacijskih ispitivanja.
   3.   Tehnička služba odgovorna za provedbu homologacijskih ispitivanja provjerava je li predviđena ugradba homologiranog tipa zaštitne konstrukcije na tip traktora za koji je zatražena homologacija. Posebno se treba uvjeriti da pričvršćenje zaštitne konstrukcije odgovara ispitanom kad je dodijeljena EEZ homologacija tipa.
   4.   Posjednik EEZ homologacije tipa može zatražiti njezino proširenje na druge tipove zaštitne konstrukcije.
   5.   Nadležna tijela za homologaciju dodjeljuju takvo proširenje pod sljedećim uvjetima:

               5.1.

               Novi tip zaštitne konstrukcije i njezino pričvršćenje na traktor mora dobiti homologaciju tipa sastavnog dijela.

               5.2.

               Novi tip zaštitne konstrukcije konstruiran je za ugradbu na tip traktora za koji je zatraženo proširenje EEZ homologacije tipa.

               5.3.

               Pričvršćenje zaštitne konstrukcije na traktor mora odgovarati ispitanomu kad je dodijeljena EEZ homologacija tipa sastavnog dijela.

         6.   Certifikat za koji je obrazac prikazan u Prilogu IX. prilaže se certifikatu o EEZ homologaciji tipa za svaku dodijeljenu ili odbijenu homologaciju tipa ili proširenje homologacije tipa.
   7.   Ako je zahtjev za EEZ homologaciju tipa za tip traktora podnesen istodobno sa zahtjevom za EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela za tip zaštitne konstrukcije namijenjene za ugradbu na tip traktora za koji je zatražena EEZ homologacija tipa, ispitivanja propisana u točkama 2. i 3. ne provode se.
   PRILOG IX.
   OBRAZAC


title: 74/408/EEZ: Direktiva Vijeća od 22. srpnja 1974. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na unutarnju opremljenost motornih vozila (čvrstoću sjedala i njihovih sidrišta)

text:
               13/Sv. 026

               HR

               Službeni list Europske unije

               23

         31974L0408

               L 221/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               22.07.1974.

      DIREKTIVA VIJEĆA

   od 22. srpnja 1974.
   o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na unutarnju opremljenost motornih vozila (čvrstoću sjedala i njihovih sidrišta)
   (74/408/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegov članak 100.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije;
   uzimajući u obzir mišljenje Skupštine (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora,
   budući da se tehnički zahtjevi koje motorna vozila moraju zadovoljavati na temelju nacionalnih zakonodavstava odnose, između ostalog, na unutarnju opremljenost za čvrstoću sjedala i njihovih sidrišta;
   budući da se ti zahtjevi razlikuju od jedne države članice do druge; budući da je stoga potrebno da sve države članice donesu iste zahtjeve povrh ili umjesto svojih postojećih propisa, posebno kako bi omogućile postupak EEZ homologacije tipa koji podliježe Direktivi Vijeća br. 70/156/EEZ (2) od 6. veljače 1970. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na homologaciju tipa motornih vozila i njihovih prikolica koje treba primijeniti na svaku vrstu vozila;
   budući da su zajednički zahtjevi u pogledu unutarnje opremljenosti putničkog prostora, razmještaja upravljačkih naprava, krova, naslona sjedala i stražnjeg dijela sjedala određeni u Direktivi Vijeća br. 74/60/EEZ (3) od 17. prosinca 1973.; budući da su zahtjevi za unutarnju opremljenost za ponašanje upravljačkog mehanizma u slučaju sudara određeni u Direktivi Vijeća 74/297/EEZ (4) od 4. lipnja 1974.; budući da će se drugi zahtjevi za unutarnju opremljenost, a posebno zahtjevi koji se odnose na naslone za glavu, sidrišta pojasa i razmještaj upravljačkih naprava donijeti kasnije;
   budući da se preporučuje poštovati određene tehničke zahtjeve koje je donijela Gospodarska komisija UN-a za Europu u Pravilniku br. 17 (5) (Jedinstvene odredbe o homologaciji vozila s obzirom na čvrstoću sjedala i njihovih sidrišta) koji je priložen Ugovoru od 20. ožujka 1958. o donošenju jedinstvenih uvjeta za homologaciju i uzajamno priznavanje homologacije za opremu i dijelove motornih vozila;
   budući da usklađivanje nacionalnih zakonodavstava koja se odnose na motorna vozila zahtijeva uzajamno priznavanje provjere koju je provodila svaka od njih na temelju zajedničkih odredaba; budući da se takav sustav mora, kako bi nesmetano djelovao, primjenjivati u svim državama članicama s učinkom od istog dana,
   DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   1.   U smislu ove Direktive, „vozilo” znači svako motorno vozilo namijenjeno uporabi na cesti, s ili bez nadogradnje, s najmanje četiri kotača i s najvećom konstrukcijskom brzinom većom od 25 km/h, uz izuzetak tračnih vozila, poljoprivrednih traktora i strojeva i drugih radnih strojeva.
   2.   Ova se Direktiva ne primjenjuje na sjedala s ugrađenim sidrištima pojaseva, preklopna sjedala te sjedala okrenuta bočno ili suprotno od smjera vožnje.
   Članak 2.
   Nijedna država članica ne može odbiti dodijeliti EEZ homologaciju tipa ni nacionalnu homologaciju vozila zbog čvrstoće sjedala ili njihovih sidrišta ako oni zadovoljavaju zahtjeve određene u prilozima I. i II. kad vozilo pripada kategoriji M1 i zahtjeve određene u Prilogu III. kad vozilo pripada kategorijama M2, M3, N1, N2 ili N3. Kategorije vozila određene su u Prilogu I. Direktivi br. 70/156/EEZ.
   Članak 3.
   Nijedna država članica ne smije odbiti registrirati ni zabraniti prodaju, stavljanje u uporabu ni korištenje bilo kojeg vozila zbog čvrstoće sjedala ni njihovih sidrišta ako ona zadovoljavaju zahtjeve određene u prilozima I. i II. kad vozilo pripada kategoriji M1, i zahtjevima iz Priloga III. kad vozilo pripada kategorijama M2, M3, N1, N2 ili N3.
   Članak 4.
   Država članica koja dodjeljuje homologaciju poduzima potrebne mjere kako bi osigurala da bude obaviještena o svim izmjenama bilo kojeg dijela ili obilježja iz Priloga I. odjeljka 2.2. Nadležna tijela te države određuju treba li provesti nova ispitivanja na izmijenjenom vozilu i treba li sastaviti novo izvješće. U slučaju kad ta ispitivanja otkriju propust pri zadovoljavanju zahtjeva ove Direktive, izmjena se ne odobrava.
   Članak 5.
   Izmjene koje su potrebne za prilagodbu odredaba priloga od I. do IV. kako bi se uzeo u obzir tehnički napredak donose se u skladu s postupkom određenim u članku 13. Direktive br. 70/156/EEZ.
   Članak 6.
   1.   Do 1. ožujka 1975. države članice donose i objavljuju odredbe potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom i o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   One primjenjuju te odredbe od 1. listopada 1975.
   2.   Čim države članice zaprime priopćenje o ovoj Direktivi, osiguravaju da se svi prijedlozi zakona i drugih propisa koje namjeravaju donijeti u području na koje se primjenjuje ova Direktiva dostave Komisiji uz dovoljno vremena kako bi ona mogla dostaviti svoje napomene.
   Članak 7.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 22. srpnja 1974.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         J. SAUVAGNARGUES

      (1)  SL C 108, 10.12.1973., str. 75.

      (2)  SL L 42, 23.2.1970., str. 1.

      (3)  SL L 38, 11.2.1974., str. 2.

      (4)  SL L 165, 20.6.1974., str. 16.

      (5)  EEZ dokument iz Ženeve.

               (

               E/CEE-ONU/324
               E/ECE/TRANS/505

               )

               Rev. 1/Add. 16.

         PRILOG I. (1)

   OPĆENITO, DEFINICIJE, ZAHTJEV ZA EEZ HOMOLOGACIJU, EEZ HOMOLOGACIJA, OPĆI ZAHTJEVI, ISPITIVANJA, NADZOR, SUKLADNOST PROIZVODNJE
   1.   OPĆENITO
   1.1.   Zahtjevi određeni u ovom Prilogu primjenjuju se isključivo na vozila u kategoriji M1.
   2.   DEFINICIJE
   U smislu ove Direktive:
   „tip vozila s obzirom na čvrstoću sjedala i njihovih sidrišta”: motorna vozila koja se ne razlikuju u bitnim vidovima, kao što su:
   2.2.1.   konstrukcija, oblik, mjere i materijali sjedala,
   2.2.2.   tipovi i mjere nastavka naslona sjedala i sustavi za blokiranje,
   2.2.3.   tipovi i mjere sidrišta sjedala i obuhvaćeni dijelovi školjke vozila;
   2.3.   „sidrište” znači sustav kojim se pričvršćuje sklop sjedala na nadgradnju vozila, uključujući obuhvaćene dijelove školjke vozila;
   „sustav prilagodbe” znači naprava kojom se sjedalo ili njegovi dijelovi mogu prilagoditi obliku sjedećeg korisnika; ta naprava, posebno, omogućuje:
   2.4.1.   uzdužno pomicanje,
   2.4.2.   okomito pomicanje,
   2.4.3.   kutno pomicanje;
   2.5.   „sustav za pomicanje” znači naprava koja omogućuje da se sjedalo ili jedan od njegovih dijelova pomaknu kutno ili uzdužno, bez fiksnog međupoložaja, kako bi se olakšao pristup putnicima;
   2.6.   „sustav za blokiranje” znači naprava koja omogućuje da se sjedalo i njegovi dijelovi zadrže u položaju uporabe;
   2.7.   „sklopivo (preklopno) sjedalo” znači sjedalo čiji se naslon može preklopiti naprijed na sjedalo i čije se sjedalo može okrenuti naprijed u odnosu na tlo.
   3.   ZAHTJEV ZA EEZ HOMOLOGACIJU
   3.1.   Zahtjev za EEZ homologaciju za tip vozila s obzirom na čvrstoću sjedala i njihovih sidrišta podnose proizvođač vozila ili njegov ovlašteni predstavnik.
   Zahtjevu se prilažu dolje navedeni dokumenti, u tri primjerka, sa sljedećim pojedinostima:
   3.2.1.   podrobnim opisom tipa vozila s obzirom na konstrukciju sjedala, njihovih sidrišta i sustava za prilagodbu i blokiranje,
   3.2.2.   crtežima u odgovarajućem mjerilu i s dovoljno pojedinosti o sjedalima, njihovim sidrištima vozila te njihovim sustavima prilagodbe i blokiranja.
   Sljedeće se mora dostaviti tehničkoj službi nadležnoj za provedbu homologacijskih ispitivanja:
   3.3.1.   vozilo, koje je predstavnik tipa vozila u postupku homologacije,
   3.3.2.   dodatni komplet sjedala kojima je vozilo opremljeno, zajedno s njihovim sidrištima.
   4.   EEZ HOMOLOGACIJA
   4.3.   Potvrda o EEZ homologaciji prilaže se potvrdi koja zadovoljava uzorak prikazan u Prilogu IV.
   5.   OPĆI ZAHTJEVI
   5.1.   Svaki sustav za prilagodbu i pomicanje treba uključivati sustav blokiranja, koji mora djelovati automatski.
   5.2.   Naprava za deblokiranje sustava za pomicanje navedenog u točki 2.5. postavlja se izvan sjedala blizu vrata. Mora biti lako dostupna, čak i korisniku sjedala neposredno iza dotičnog sjedala.
   6.   ISPITIVANJA
   6.1.   Ispitivanja čvrstoće naslona sjedala i njegovih sustava za blokiranje
   6.1.1.   Za to ispitivanje, naslon sjedala, ako je prilagodljiv, blokira se u položaju koji odgovara nagnutosti prema natrag čim je bliže moguće 25o od okomite referentne linije trupa ispitne lutke opisane u točki 3. Priloga II., osim ako proizvođač nije drukčije odredio.
   6.1.2.   Sila koja proizvodi moment od 53 mdaN u odnosu na točku H treba se primijeniti uzdužno i prema nazad na gornje dijelove naslona sjedala sastavnim dijelom koji oponaša leđa lutke opisane u točki 3. Priloga II.
   6.2.   Ispitivanje čvrstoće sidrišta sjedala i sustava za blokiranje sjedala
   6.2.1.   Sustavi trebaju, u svim sjedećim položajima, izdržati sile propisane u točki 6.2.2. Unatoč tomu, ovaj se zahtjev smatra zadovoljenim ako je ispitivanje provedeno u položajima određenim u točki 6.2.5. i, prema potrebi, u točki 6.2.6. zadovoljavajuće.
   6.2.2.   Na okvir sjedala treba primijeniti vodoravnu uzdužnu silu koja prolazi kroz središte težišta i jednaka je 20 puta težini ukupnog sjedala. Dva se ispitivanja primjenjuju na isto sjedalo, primjenjujući silu jedanput u smjeru prema naprijed, a drugi puta prema nazad. Ako sjedalo sadrži zasebne dijelove koji su pričvršćeni na okvir, ispitivanja se provode na svaki dio na opisani način. Ako sjedalo sadrži sastavne dijelove koji su djelomično pričvršćeni na školjku vozila i podupiru jedan drugog nekim svojim dijelovima, ispitivanja se provode istodobno primjenjujući na središte težišta svakog dijela sile koje odgovaraju svakom sastavnom dijelu promatranom zasebno.
   6.2.3.   Za ispitivanje propisano u točki 6.2.1. veza između naslona sjedala i jastuka može se pojačati, uz uvjet da se sastavni dijelovi koji pojačavaju pričvrste na okvir naslona sjedala, u razini s točkom primjene sile i na točku koja se nalazi na najviše prednjem dijelu okvira jastuka.
   6.2.4.   Može se smatrati da su uvjeti određeni u točki 6.2.2. zadovoljeni ako se dvije sile, svaka jednaka polovici propisane sile, primijene u visini središta težišta na bočne nosive sastavne dijelove okvira sjedala.
   Sjedalo se ispituje:
   6.2.5.1.   u položaju u kojem korisnik sjedi najviše naprijed, jastuk je smješten na najviši prednji položaj kad se sila primjenjuje u smjeru prema naprijed, i
   6.2.5.2.   u položaju u kojem korisnik sjedi najviše nazad, jastuk je smješten na najniži zadnji položaj kad se sila primjenjuje u smjeru prema nazad.
   6.2.6.   U slučajevima kad je namještanje sustava za blokiranje očito takav da je položaj sjedala drugačiji od položaja određenih u 6.2.5.1. i 6.2.5.2., raspodjela sila sustava za blokiranje i sidrišta sjedala bila bi manje povoljna od razmještaja određenih u tim točkama, ispitivanje se treba ponoviti u tom položaju sjedala.
   6.3.   Ispitivanja otpora sustava za blokiranje za učinke inercije
   6.3.1.   Ako se vodoravno uzdužno ubrzanje od 20 g primijeni u smjeru prema naprijed i nazad na sklop sjedala, sustavi za blokiranje ne smiju popustiti.
   6.3.2.   Izračun učinaka inercije na sve sastavne dijelove sustava za blokiranje može se prihvatiti umjesto dinamičkog ispitivanja propisanog u točki 6.3.1. U tom izračunu zanemaruju se sile trenja.
   6.4.   Dozvoljene su jednakovrijedne metode ispitivanja uz uvjet da se rezultati određeni u točkama 6.1., 6.2. i 6.3. mogu dobiti u potpunosti pomoću zamjenskih ispitivanja ili izračunom iz rezultata zamjenskog ispitivanja. Ako se rabi neka druga metoda koja nije opisana u točkama 6.1., 6.2. i 6.3., zahtijeva se dokaz njezine jednakovrijednosti.
   7.   PREGLED
   7.1.   U okviru ili sidrištu sjedala, sustavima za prilagodbu i pomicanje ili njihovim napravama za blokiranje ne smiju se pronaći nikakvi propusti tijekom ispitivanja propisanih u točkama 6.1. i 6.2. Međutim, ne zahtijeva se da sustavi za prilagodbu i pomicanje i njihove naprave za blokiranje budu u upotrebnom stanju nakon tih ispitivanja. Međutim, sustav za pomicanje iz točke 2.5. mora biti moguće deblokirati nakon ispitivanja.
   9.   SUKLADNOST PROIZVODNJE
   9.2.   Kako bi se provjerila sukladnost s homologiranim tipom, treba obavljati dovoljan broj nasumičnih provjera na serijski proizvedenim vozilima.
   9.3.   Kao opće pravilo, provjere trebaju biti ograničene na mjerenje mjera. Međutim, ako je potrebno, vozila ili sjedala trebaju se podvrgnuti ispitivanjima koja zadovoljavaju zahtjeve iz točke 6.

      (1)  Tekst ovog Priloga I. je u osnovi sličan tekstu Pravilnika br. 17 Gospodarske komisije UN-a za Europu; posebno su jednaki pododjeljci odjeljaka. Ako neka točka Uredbe br. 17 nema odgovarajuću točku u ovom Prilogu, broj se prikazuje u zagradama radi uvida.
   PRILOG II.
   POSTUPAK ZA ODREĐIVANJE TOČKE H I STVARNOG KUTA NASLONA SJEDALA I ZA PROVJERU NJIHOVA ODNOSA S TOČKOM R I PROJEKTIRANOG KUTA NASLONA SJEDALA
   0.   OPĆENITO
   Zahtjevi u tom Prilogu primjenjuju se isključivo na kategoriju M1.
   1.   DEFINICIJE
   1.1.   Točka H: vidjeti točku 1.1 Direktive br. 74/60/EEZ.
   1.2.   Točka R: vidjeti točku 1.2 Direktive br. 74/60/EEZ.
   1.3.   „Nagib naslona sjedala” znači naginjanje naslona sjedala u odnosu na okomicu.
   1.4.   „Stvarni nagib naslona sjedala” znači nagib koji tvori okomica kroz točku H s referentnom linijom trupa ljudskog tijela koje predstavlja ispitna lutka opisana u točki 3.
   „Projektirani nagib sjedala naslona” znači nagib koji je naveo proizvođač koji:
   1.5.1.   određuje nagib naslona sjedala za najniži i najviši stražnji uobičajeni položaj za vožnju ili putovanje svakog sjedala koje je u vozilu omogućio proizvođač,
   1.5.2.   tvori s točkom R okomica i referentna linija trupa,
   1.5.3.   teoretski odgovara stvarnom nagibu naslona sjedala.
   2.   ODREĐIVANJE TOČAKA H
   Vidjeti točku 2. Priloga IV. Direktivi br. 74/60/EEZ.
   3.   OPIS ISPITNE LUTKE
   Vidjeti točku 3. Priloga IV. Direktivi br. 74/60/EEZ.
   4.   NAMJEŠTANJE ISPITNE LUTKE
   Vidjeti točku 4. Priloga IV. Direktivi br. 74/60/EEZ.
   5.   REZULTATI
   5.1.   Kad se ispitna lutka namjesti kako je opisano u točki 4., točka H dotičnog sjedala vozila je točka H na lutki.
   5.2.   Svaku od koordinata točke H i stvarni nagib naslona sjedala treba izmjeriti čim točnije. Isto se primjenjuje na koordinate koje predstavljaju određene točke prostora za putnike. Projekcije tih točaka u okomitoj uzdužnoj ravnini potom treba prikazati na grafu, na kojem će biti prikazan i stvarni izmjereni nagib naslona sjedala.
   6.   PROVJERAVANJE RELATIVNIH POLOŽAJA TOČAKA R I H I ODNOS IZMEĐU PROJEKTIRANOG NAGIBA NASLONA SJEDALA I STVARNOG NAGIBA NASLONA SJEDALA
   6.1.   Rezultate mjerenja provedenih u skladu s točkom 5.2 za točku H i stvarni nagib naslona sjedala treba usporediti s koordinatama točke R i projektiranog nagiba naslona sjedala koje je dostavio proizvođač vozila.
   6.2.   Provjeravanje odnosa između dviju točaka smatra se zadovoljavajućim za dotični sjedeći položaj, uz uvjet da koordinate točke H leže unutar uzdužnog pravokutnika čije uzdužne stranice imaju 30 mm, a okomite 20 mm, i čije se dijagonale sijeku u točki R. Provjera nagiba naslona sjedala smatra se zadovoljavajućom ako je stvarni nagib naslona sjedala unutar 3° projektiranog nagiba naslona sjedala. Ako se ti uvjeti zadovolje, točku R i projektirani nagib naslona sjedala treba rabiti za ispitivanje i, prema potrebi, položaj ispitne lutke treba prilagoditi tako da se točka H poklapa s točkom R, a da se stvarni nagib naslona sjedala poklapa s projektiranim nagibom naslona sjedala.
   6.3.   Ako točka H ili stvarni nagib naslona sjedala ne udovoljavaju zahtjevima točke 6.2., treba provesti dva daljnja određivanja točke H (tri sveukupno).
   Ako su dvije od tri točke tako određene unutar pravokutnika, rezultat ispitivanja smatra se zadovoljavajućim.
   6.4.   Ako barem dvije od triju točaka koje su određene leže izvan pravokutnika, rezultat ispitivanja smatra se nezadovoljavajućim.
   6.5.   U slučaju iz točke 6.3. ili kad se provjera ne može provesti zato što je proizvođač vozila propustio dostaviti podatke o položaju točke R, prosječan rezultat triju određivanja točke H može se rabiti i smatrati primjenljivim u svim slučajevima gdje se točka R spominje u ovoj Direktivi.
   6.6.   Pri provjeri odnosa točaka R i H u vozilu trenutačne proizvodnje, pravokutnik naveden u točki 6.2. gore treba zamijeniti kvadratom sa stranicama od 50 mm.
   PRILOG III.
   OPĆI ZAHTJEVI
   1.   OPĆENITO
   1.1.   Zahtjevi određeni u ovom Prilogu primjenjuju se na vozila u kategorijama M2, M3, N1, N2 ili N3.
   2.   OPĆI ZAHTJEVI
   2.1.   Sjedala i sjedeće klupe moraju se čvrsto pričvrstiti na vozilo.
   2.2.   Klizna sjedala i sjedeće klupe moraju se automatski blokirati u svim predviđenim položajima.
   2.3.   Prilagodljivi nasloni sjedala moraju se blokirati u svim predviđenim položajima.
   2.4.   Sva sjedala koja se mogu preklopiti prema naprijed ili imaju preklopne naslone moraju se automatski blokirati u uobičajenom položaju.
   PRILOG IV.


title: Direktiva 2005/40/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. rujna 2005. o izmjeni Direktive Vijeća 77/541/EEZ o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na sigurnosne pojaseve i sustave za držanje putnika u motornim vozilima  Tekst značajan za EGP

text:
               13/Sv. 035

               HR

               Službeni list Europske unije

               56

         32005L0040

               L 255/146

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               07.09.2005.

      DIREKTIVA 2005/40/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

   od 7. rujna 2005.
   o izmjeni Direktive Vijeća 77/541/EEZ o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na sigurnosne pojaseve i sustave za držanje putnika u motornim vozilima
   (Tekst značajan za EGP)
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 95.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
   u skladu s postupkom utvrđenim u članku 251. Ugovora (2),
   budući da:

               (1)

               Istraživanja su pokazala kako uporaba sigurnosnih pojaseva i sustava za držanje putnika bitno smanjuje broj smrtnih slučajeva i ozbiljnih ozljeda u slučaju nesreća, čak i prilikom prevrtanja. Njihovo ugrađivanje u sve kategorije vozila zasigurno je važan napredak u povećanju cestovne sigurnosti i posljedično u očuvanju života.

               (2)

               Opremanje svih vozila sigurnosnim pojasevima dovelo bi do znatne dobrobiti za društvo.

               (3)

               U Rezoluciji od 18. veljače 1986. o zajedničkim mjerama za smanjenje cestovnih nesreća, kao dio programa Zajednice za cestovnu sigurnost (3), Europski parlament naglasio je potrebu da vezivanje sigurnosnih pojaseva postane obvezno za sve putnike, uključujući djecu, osim u vozilima javnih službi. Stoga treba razlikovati autobuse javnih službi od drugih vozila s obzirom na obveznu ugradnju sigurnosnih pojaseva i sustava za držanje putnika.

               (4)

               U skladu s Direktivom Vijeća 70/156/EEZ od 6. veljače 1970. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na homologaciju motornih vozila i njihovih prikolica (4) homologacijski sustav Zajednice uveden je samo za nova vozila kategorije M1 od 1. siječnja 1998. Zbog toga samo ta vozila moraju biti opremljena sigurnosnim pojasevima i sustavima za držanje putnika prema odredbama Direktive 77/541/EEZ (5).

               (5)

               Sve dok se homologacijski sustav Zajednice ne proširi na sve kategorije vozila, radi cestovne sigurnosti treba zahtijevati ugradnju sigurnosnih pojaseva i sustava za držanje putnika u vozilima koja ne pripadaju kategoriji M1.

               (6)

               Direktiva 77/541/EEZ već predviđa sve tehničke i administrativne odredbe koje dopuštaju homologaciju vozila i drugih kategorija osim M1. Stoga države članice ne moraju uvoditi daljnje odredbe.

               (7)

               Od stupanja na snagu Direktive Komisije 96/36/EZ od 17. lipnja 1996. o prilagodbi tehničkom napretku Direktive Vijeća 77/541/EEZ u odnosu na sigurnosne pojaseve i sustavima za držanje putnika u motornim vozilima (6) nekoliko država članica već je proglasilo obveznima odredbe sadržane u Direktivi u vezi s određenim kategorijama vozila osim kategorije M1. Proizvođači i njihovi dobavljači razvili su radi toga prikladnu tehnologiju.

               (8)

               Direktiva 2001/85/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. studenoga 2001. u odnosu na posebne odredbe za vozila koja se upotrebljavaju za prijevoz putnika i koja imaju, osim vozačeva, više od osam sjedala (7), predviđa omogućavanje osobama smanjene pokretljivosti, kao što su osobe s invaliditetom, lakši pristup vozilima za prijevoz putnika koja imaju više od osam sjedala. Potrebno je omogućiti državama članicama da dopuste ugradnju sigurnosnih pojaseva i/ili sustava za držanje putnika koji ne poštuju tehničke specifikacije Direktive 77/541/EEZ, ali su posebno konstruirani kako bi osobe u takvim vozilima bile sigurne.

               (9)

               Direktivu 77/541/EEZ treba na odgovarajući način izmijeniti.

               (10)

               Budući da cilj ove Direktive države članice ne mogu dostatno ostvariti, to jest poboljšanje cestovne sigurnosti obveznom ugradnjom sigurnosnih pojaseva u određene kategorije vozila, nego ga se zbog opsega djelovanja može na bolji način ostvariti na razini Zajednice, Zajednica može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je određeno u članku 5. Ugovora. U skladu s načelom proporcionalnosti, kako je određeno u tom članku, ova Direktiva ne ide dalje od onog što je potrebno za postizanje tog cilja,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Izmjene Direktive 77/541/EEZ
   Direktiva 77/541/EEZ mijenja se kako slijedi:

               1.

               umeće se sljedeći članak:
               „Članak 2.a
               1.   Države članice mogu, prema nacionalnom zakonodavstvu, dopustiti ugradnju sigurnosnih pojaseva ili sustava za držanje putnika koji nisu obuhvaćeni ovom Direktivom ako su namijenjeni osobama s invaliditetom.
               2.   Države članice mogu također dopustiti, kao iznimku od odredaba ove Direktive, sustave za držanje putnika koji su konstruirani tako da poštuju odredbe Priloga VII. Direktivi 2001/85/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. studenoga 2001. u odnosu na posebne odredbe za vozila koja se upotrebljavaju za prijevoz putnika i koja imaju, osim vozačeva (8).
               3.   Zahtjevi Priloga I. točke 3.2.1. ovoj Direktivi ne primjenjuju se na sigurnosne pojaseve i sustave za držanje putnika obuhvaćene stavcima 1. i 2.

               2.

               članku 9. dodaje se sljedeći stavak:
               „Vozila kategorija M2 i M3 dijele se na razrede kako je određeno u odjeljku 2. Priloga I. Direktivi 2001/85/EZ.”;

               3.

               Prilog I. mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           briše se bilješka vezana uz točku 3.1.;

                           (b)

                           točka 3.1.1. zamjenjuje se sljedećim:

                                       „3.1.1.

                                       Osim sjedala namijenjenih isključivo za uporabu kad se vozilo ne kreće, sjedala vozila kategorija M1, M2 (razreda III. ili B), M3 (razreda III. ili B) i N moraju biti opremljena sigurnosnim pojasevima ili sustavima za držanje putnika koji zadovoljavaju zahtjeve ove Direktive.
                                       Vozila razreda I., II. ili A koja pripadaju kategorijama M1, M2 i M3 mogu biti opremljena sigurnosnim pojasevima i/ili sustavima za držanje putnika ako zadovoljavaju zahtjeve ove Direktive.”

         Članak 2.
   Mjere predviđene za osobe s invaliditetom
   Najkasnije do 20. travnja 2008. Komisija ispituje posebne postupke za usklađivanje zahtjeva za sigurnosne pojaseve namijenjene osobama s invaliditetom, na temelju postojećih međunarodnih standarda i zahtjeva nacionalnih zakonodavstava, kako bi pružila razinu sigurnosti koja odgovara ovoj Direktivi. Ako bude potrebno, Komisija predstavlja nacrt mjera. Izmjene ove Direktive prihvaćaju se u skladu s člankom 13. Direktive 70/156/EEZ.
   Članak 3.
   Provedba
   1.   Od 20. travnja 2006. države članice više neće, s obzirom na ugradnju sigurnosnih pojaseva i/ili sustava za držanje putnika koji ispunjavaju zahtjeve određene u Direktivi 77/541/EEZ kako je izmijenjena ovom Direktivom:

               (a)

               odbiti dodijeliti EZ-homologaciju ni nacionalnu homologaciju za tip vozila;

               (b)

               zabraniti registraciju, prodaju ni stavljanje u uporabu novih vozila.

         2.   Od 20. listopada 2006. države članice, s obzirom na ugradnju sigurnosnih pojaseva i sustava za držanje putnika koji ne ispunjavaju zahtjeve određene u Direktivi 77/541/EEZ kako je izmijenjena ovom Direktivom, s obzirom na novi tip vozila:

               (a)

               neće više dodjeljivati EZ-homologaciju;

               (b)

               odbijaju dodijeliti nacionalnu homologaciju.

         3.   Od 20. listopada 2007. države članice, s obzirom na ugradnju sigurnosnih pojaseva i sustava za držanje putnika koji ne ispunjavaju zahtjeve određene u Direktivi 77/541/EEZ kako je izmijenjena ovom Direktivom:

               (a)

               smatraju potvrde o sukladnosti koje prate nova vozila nevažećim u smislu članka 7. stavka 1. Direktive 70/156/EEZ;

               (b)

               odbijaju registraciju, prodaju ili stavljanje u uporabu novih vozila, osim u slučaju pozivanja na odredbe članka 8. stavka 2. Direktive 70/156/EEZ.

         Članak 4.
   Prenošenje
   1.   Države članice donose i objavljuju zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom prije 20. travnja 2006. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   2.   One te mjere primjenjuju od 21. travnja 2006.
   3.   Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   4.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 5.
   Stupanje na snagu
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 6.
   Adresati
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Strasbourgu 7. rujna 2005.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         J. BORRELL FONTELLES

            Za Vijeće

            Predsjednik

         C. CLARKE

      (1)  SL C 80, 30.3.2004., str. 10.

      (2)  Mišljenje Europskog parlamenta od 17. prosinca 2003. (SL C 91 E, 15.4.2004., str. 491.), Zajedničko stajalište Vijeća od 24. siječnja 2005. (SL C 111 E, 11.5.2005., str. 28.), Stajalište Europskog parlamenta od 26. svibnja 2005. (još nije objavljeno u Službenom listu).

      (3)  SL C 68, 24.3.1986., str. 35.

      (4)  SL L 42, 23.2.1970., str. 1. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom Komisije 2004/78/EZ (SL L 153, 30.4.2004., str. 103.).

      (5)  SL L 220, 29.8.1977., str. 95. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Aktom o pristupanju iz 2003.

      (6)  SL L 178, 17.7.1996., str. 15.

      (7)  SL L 42, 13.2.2002., str. 1.

      (8)  SL L 42, 13.2.2002., str. 1.”;