title: 89/608/EEZ: Direktiva Vijeća od 21. studenoga 1989. o uzajamnoj pomoći među upravnim tijelima država članica i suradnji između potonjih i Komisije radi osiguranja pravilne primjene zakonodavstva o veterinarskim i zootehničkim stvarima

text:
               02/Sv. 015

               HR

               Službeni list Europske unije

               13

         31989L0608

               L 351/34

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               21.11.1989.

      DIREKTIVA VIJEĆA

   od 21. studenoga 1989.
   o uzajamnoj pomoći među upravnim tijelima država članica i suradnji između potonjih i Komisije radi osiguranja pravilne primjene zakonodavstva o veterinarskim i zootehničkim stvarima
   (89/608/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegov članak 43.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (2),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (3),
   budući da se u sektoru poljoprivrede uvode opsežni propisi u području veterinarstva i zootehnike;
   budući da neometano funkcioniranje zajedničke poljoprivredne politike i zajedničkog tržišta za poljoprivredne proizvode kao i moguće ukidanje veterinarskih pregleda na granicama s ciljem uspostavljanja unutarnjeg tržišta za proizvode koji su predmet takvih pregleda, nameće da je potrebno pojačati suradnju između tijela koja su odgovorna, u svakoj državi članici, za primjenu veterinarskih i zootehničkih propisa;
   budući da je stoga primjereno donijeti pravila prema kojima nadležna tijela država članica moraju pružiti jedna drugoj pomoć i surađivati s Komisijom tako da se osigura pravilna primjena veterinarskih i zootehničkih propisa, a posebno sprečavanjem i otkrivanjem kršenja takvih propisa i otkrivanjem bilo koje aktivnosti koja je ili se čini da je u suprotnosti s njima;
   budući da se za donošenje takvih pravila treba rukovoditi, koliko je god moguće, odredbama Zajednice koje su propisane Uredbom Vijeća (EEZ) br. 1468/81 od 19. svibnja 1981. o uzajamnoj pomoći upravnih tijela država članica i suradnji između njih i Komisije radi osiguranja pravilne primjene zakonodavstva o carinskim i poljoprivrednim pitanjima (4), kako je izmijenjena Uredbom (EEZ) br. 945/87 (5); budući da je potrebno uzeti u obzir posebnost zdravstvenih propisa,
   DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Ovom se Direktivom propisuju načini na koje nadležna tijela u državama članicama, odgovorna za praćenje zakonodavstva o veterinarskim i zootehničkim stvarima surađuju s onima u drugim državama članicama i s odgovarajućim službama Komisije kako bi se osigurala sukladnost s takvim zakonodavstvom.
   Članak 2.
   1.   Za potrebe ove Direktive:

               —

               „zakonodavstvo o veterinarskim stvarima” znači sve odredbe Zajednice i odredbe koje doprinose primjeni propisa Zajednice koji uređuju zdravlje životinja, zdravlje ljudi s obzirom na veterinarski sektor, sanitarni pregled životinja, mesa i drugih proizvoda životinjskoga podrijetla, kao i zaštitu životinja,

               —

               „zootehničko zakonodavstvo” znači sve odredbe Zajednice i odredbe koje doprinose primjeni propisa Zajednice u zootehničkim stvarima,

               —

               „tijelo koje je podnositelj zahtjeva” znači nadležno tijelo države članice koje podnosi zahtjev za pomoć,

               —

               „tijelo kojem se upućuje zahtjev” znači nadležno tijelo države članice kojem je upućen zahtjev za pomoć.

         2.   Svaka država članica dužna je isporučiti drugim državama članicama i Komisiji popis nadležnih tijela iz članka 1. ove Direktive.
   Članak 3.
   Obveza pružanja pomoći koja je propisana ovom Direktivom ne odnosi se na dostavu podataka ili isprava koje su nadležna tijela iz članka 1. ove Direktive dobila na temelju ovlasti koje provode na zahtjev pravosudnih tijela.
   Međutim, u slučaju zahtjeva za pomoć, takve podatke ili isprave potrebno je dostaviti, ne dovodeći u pitanje članak 14. ove Direktive, u svim slučajevima kada pravosudno tijelo s kojim se potrebno savjetovati s tim u vezi da svoj pristanak.
   GLAVA I.

      Pomoć na zahtjev

   Članak 4.
   1.   Na zahtjev, koji je propisno utemeljen, tijela koje je podnositelj zahtjeva, tijelo kojem se upućuje zahtjev:

               —

               dostavlja tijelu koje je podnositelj zahtjeva sve podatke, potvrde, isprave ili njihove ovjerene preslike koje posjeduje ili koje može pribaviti na način propisan u stavku 2. i koji su takvi da se može provjeriti da su odredbe veterinarskog i zootehničkog zakonodavstva ispunjene,

               —

               provodi sve potrebne istrage o točnosti podataka koje je poslalo tijelo koje je podnositelj zahtjeva i obavještava ga o ishodu takvih istraga, uključujući podatke koji su bili potrebni za njihovu provedbu.

         2.   Da bi dobilo ove podatke, tijelo kojem se upućuje zahtjev ili upravno tijelo kojem se obratilo nastavlja sa postupkom kao da postupa u vlastito ime ili na zahtjev drugoga tijela iz vlastite države.
   Članak 5.
   1.   Na zahtjev tijela koje je podnositelj zahtjeva, tijelo kojem se upućuje zahtjev, uzimajući u obzir važeće propise u državi članici u kojoj je smješteno, obavještava tijelo koje je podnositelj zahtjeva ili se brine da ga se obavijesti o svim ispravama ili odlukama nadležnih tijela, a odnose se na primjenu zakonodavstva o veterinarskim i zootehničkim stvarima.
   2.   Zahtjevi za obavijest, s naznakom pravnog akta ili odluke koju je potrebno isporučiti, na zahtjev tijela kojem se upućuje zahtjev prati prijevod na službeni jezik ili jedan od službenih jezika države članice u kojoj je smješteno tijelo kojem se upućuje zahtjev.
   Članak 6.
   Na zahtjev tijela koje je podnositelj zahtjeva, tijelo kojem se upućuje zahtjev provodi ili nalaže provedbu ili nalaže pojačanu provedbu nadzora u području njegovog djelovanja gdje se sumnja na nepravilnosti, a posebno:

               (a)

               u objektima;

               (b)

               na mjestima gdje se odlaže roba;

               (c)

               pri najavljenim premještanjima robe;

               (d)

               u prijevoznim sredstvima.

         Članak 7.
   Na zahtjev tijela koje je podnositelj zahtjeva, tijelo kojem se upućuje zahtjev dostavlja mu sve odgovarajuće podatke koje posjeduje ili koje može dobiti u skladu s člankom 4. stavkom 2., a posebno u obliku izvješća i druge isprave ili njihove ovjerene preslike, ili izvatke iz takvih izvješća ili isprava o stvarno uočenim radnjama za koje tijelo koje je podnositelj zahtjeva smatra da su u suprotnosti sa zakonodavstvom o veterinarskim i zootehničkim stvarima.
   GLAVA II.

      Spontana pomoć

   Članak 8.
   1.   Nadležna tijela u svim državama članicama u skladu sa stavkom 2., spontano pomažu nadležnim tijelima u drugim državama članicama, bez da su za to bile prethodno zamoljene.
   2.   Kad smatraju da je korisno u vezi sa zakonodavstvom o veterinarskim i zootehničkim stvarima, nadležna tijela u svim državama članicama:

               (a)

               što je više moguće provode nadzor iz članka 6. ili nalažu njegovu provedbu;

               (b)

               isporučuju što je prije moguće nadležnim tijelima drugih država članica sve dostupne podatke, a naročito u obliku izvješća i druge isprave o radnjama za koje smatraju da su u suprotnosti sa zakonodavstvom o veterinarskim i zootehničkim stvarima, a posebno o načinima i metodama koje se koriste u provedbi takvih radnji.

         GLAVA III.

      Završne odredbe

   Članak 9.
   1.   Nadležna tijela svake države članice dostavljaju Komisiji čim im budu dostupni:

               (a)

               sve podatke za koje smatraju da su korisni u vezi:

                           —

                           s robom za koju je postojala sumnja ili se sumnja da je bila predmet transakcija koje su u suprotnosti sa zakonodavstvom o veterinarskim i zootehničkim stvarima,

                           —

                           s metodama ili postupcima koji su se koristili ili se sumnja da su bili korišteni u suprotnosti s takvim zakonodavstvom;

               (b)

               sve podatke o nedostatku ili manjkavostima navedenoga zakonodavstva čija je primjena to otkrila ili naznačila.

         2.   Komisija dostavlja nadležnim tijelima svake države članice, čim joj budu na raspolaganju, sve podatke koji omogućuju sukladnost s veterinarskim i zootehničkim zakonodavstvom.
   Članak 10.
   1.   Ako nadležna tijela u državi članici otkriju da su radnje u suprotnosti ili se smatra da su u suprotnosti s propisima o veterinarskim i zootehničkim stvarima, a koje su od posebnog interesa na razini Zajednice, a posebno:

               —

               ako imaju ili bi mogle imati posljedice u drugim državama članicama, ili

               —

               ako se navedenim tijelima čini da bi slične radnje mogle biti izvođene u drugima državama članicama,

         ta tijela odmah obavješćuju Komisiju, ili na svoju vlastitu inicijativu ili na utemeljeni zahtjev Komisije, o svim odgovarajućim podacima, kad je potrebno u obliku isprava ili preslika ili izvadaka iz isprava, koji su potrebni za utvrđivanje činjenica tako da se omogući Komisiji usklađivanje aktivnosti u državama članicama.
   Komisija prosljeđuje te podatke nadležnim tijelima u drugim državama članicama.
   2.   Ako se podaci iz stavka 1. odnose na slučajeve kad postoji vjerojatnost rizika za zdravlje ljudi i u odsutnosti drugih metoda prevencije, podaci mogu, nakon savjetovanja između stranaka i Komisije, biti predmet utemeljene obavijesti za javnost.
   3.   Podaci koji se odnose na fizičke ili pravne osobe priopćavaju se na način predviđen stavkom 1. samo u mjeri u kojoj je potrebno za utvrđivanje radnji koje su u suprotnosti sa zakonodavstvom o veterinarskim i zootehničkim stvarima.
   4.   Kad nadležno tijelo države članice primijeni stavak 1., nije potrebno priopćiti podatke na način predviđen člankom 8. stavkom 2. točka (b) i člankom 9. nadležnim tijelima drugih država članica.
   Članak 11.
   Komisija i države članice, koje se sastaju u okviru Stalnog veterinarskog odbora ili Stalnog zootehničkog odbora:

               —

               načelno proučavaju primjenu uzajamne pomoći predviđene ovom Direktivom,

               —

               proučavaju odgovarajuće podatke dostavljene Komisiji u skladu s člancima 9. i 10. – i postupke za takvu dostavu podataka – s ciljem donošenja zaključaka.

         U svjetlu tih proučavanja, Komisija, ako je potrebno, predlaže izmjene postojećih odredaba Zajednice ili predlaže dodatne odredbe.
   Članak 12.
   Za potrebe primjene ove Direktive, države članice poduzimaju potrebne mjere za:

               (a)

               osiguranje nesmetanog unutarnjeg usklađivanja između nadležnih tijela iz članka 1.;

               (b)

               uspostavljanje, u svojim uzajamnim odnosima i prema potrebi, izravne suradnje između tijela koja su za ove potrebe posebno ovlastile.

         Članak 13.
   1.   Ova Direktiva ne obvezuje nadležna tijela država članica da jedna drugima odobravaju pomoć ako bi to moglo ugroziti javnu politiku ili bilo koji drugi temeljni interes države u kojoj su smještena.
   2.   Potrebno je navesti razloge za svako odbijanje pružanja pomoći.
   Članak 14.
   Dostava podataka predviđena ovom Direktivom može se zamijeniti dostavom elektroničkim putem u bilo kojem obliku.
   Članak 15.
   1.   Svi podaci dostavljeni u bilo kojem obliku u skladu s ovom Direktivom smatraju se povjerljivima. Takvi su podaci obuhvaćeni obvezom čuvanja profesionalne tajne i zaštićeni su zakonodavstvom države članice koja ih je primila i odgovarajućim odredbama koje važe za tijela Zajednice.
   Podaci iz podstavka 1. ovog stavka ne smiju se, ponajprije, slati drugim osobama osim onima u državama članicama ili u institucijama Zajednice čija dužnost zahtijeva pristup do takvih podataka. Ne smije ih se koristiti za druge potrebe osim onih koje predviđa ova Direktiva, osim u slučaju kad tijelo koje ih je dostavilo izričito izda svoju suglasnost i ako se važeće odredbe, u državi članici u kojoj se nalazi tijelo koje ih je primilo, ne protive takvoj dostavi ili korištenju.
   Podaci predviđeni ovom Direktivom priopćavaju se tijelu koje je podnositelj zahtjeva samo u mjeri u kojoj to nije u suprotnosti s odredbama koje važe u državi članici ili za tijelo kojem se upućuje zahtjev.
   Države članice osiguravaju da podaci dobiveni prema sustavu uzajamne pomoći ostanu povjerljivi, čak i nakon zatvaranja predmeta.
   2.   Stavak 1. ne sprečava korištenje podataka dobivenih u skladu s ovom Direktivom u bilo kojem pravnom sporu ili postupku koji bi bio naknadno započet zbog nepoštivanja zakonodavstva o veterinarskim i zootehničkim stvarima ili u primjerima ometanja ili otkrivanja nepravilnosti na štetu fondova Zajednice.
   Nadležno tijelo države članice koje dostavlja te podatke potrebno je odmah obavijestiti o takvom korištenju.
   Članak 16.
   Države članice obavješćuju Komisiju i druge države članice o dvostranim sporazumima o uzajamnoj pomoći među veterinarskim upravama sklopljenih s trećim zemljama.
   Komisija također obavješćuje države članice o sporazumima takve vrste koje je sklopila s trećim zemljama.
   Članak 17.
   Države članice se uzajamno odriču zahtjeva za povrat troškova nastalih u skladu s ovom Direktivom osim, prema potrebi, u pogledu honorara koji se isplaćuju stručnjacima.
   Članak 18.
   Ova Direktiva ne utječe na primjenu propisa o uzajamnoj pomoći u kaznenim stvarima u državama članicama.
   Članak 19.
   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 1. srpnja 1991. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Članak 20.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 21. studenoga 1989.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         H. NALLET

      (1)  SL C 225, 31.8.1988., str. 4.

      (2)  SL C 326, 19.12.1988., str. 28.

      (3)  SL C 56, 6.3.1989., str. 7.

      (4)  SL L 144, 2.6.1981., str. 1.

      (5)  SL L 90, 2.4.1987., str. 3.


title: Direktiva 2009/78/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o osloncima za motorna vozila na dva kotača (Kodificirana verzija)  Tekst značajan za EGP

text:
               07/Sv. 016

               HR

               Službeni list Europske unije

               193

         32009L0078

               L 231/8

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               13.07.2009.

      DIREKTIVA 2009/78/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

   od 13. srpnja 2009.
   o osloncima za motorna vozila na dva kotača
   (Kodificirana verzija)
   (Tekst značajan za EGP)
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 95.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
   u skladu s postupkom utvrđenim u članku 251. Ugovora (2),
   budući da:

               (1)

               Direktiva Vijeća 93/31/EEZ od 14. lipnja 1993. o osloncima za motorna vozila na dva kotača (3) je znatno nekoliko puta izmijenjena (4). Radi jasnoće i racionalnosti spomenuta Direktiva treba se kodificirati.

               (2)

               Direktiva 93/31/EEZ jedna je od posebnih direktiva o sustavu EZ homologacija tipa utvrđenog u Direktivi Vijeća 92/61/EEZ od 30. lipnja 1992. o homologaciji tipa motornih vozila na dva ili tri kotača, kako je zamijenjena Direktivom 2002/24/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 18. ožujka 2002. o homologaciji tipa motornih vozila na dva ili tri kotača (5) i utvrđuje tehničke propise o projektiranju i konstrukciji motornih vozila na dva kotača s obzirom na njihove oslonce. Ti se tehnički propisi odnose na usklađivanje zakonodavstava država članica kako bi se omogućila primjena postupka EZ homologacije tipa utvrđenog u Direktivi 2002/24/EZ koji se primjenjuje na svaki tip vozila. Zbog toga se odredbe utvrđene u Direktivi 2002/24/EZ koje se odnose na traktore za poljoprivredu i šumarstvo, njihove prikolice i priključne vučene strojeve, zajedno s njihovim sustavima, sastavnim dijelovima i zasebnim tehničkim jedinicama primjenjuju na ovu Direktivu.

               (3)

               Budući da cilj ove Direktive, a to je dodjeljivanje EZ homologacije tipa sastavnog dijela s obzirom na oslonac za tip motornog vozila na dva kotača, države članice ne mogu u dovoljnoj mjeri ostvariti i može se, zbog razloga opsega i učinaka, bolje ostvariti na razini Zajednice, Zajednica može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je određeno u članku 5. Ugovora. U skladu s načelom proporcionalnosti kako je utvrđen u tom članku, ova Direktiva ne prelazi okvire potrebnog za postizanje tog cilja.

               (4)

               Ova Direktiva ne utječe na obveze država članica u odnosu na rokove prenošenja u nacionalno pravo i primjenu direktiva utvrđenih u Prilogu II. dijelu B,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Ova se Direktiva primjenjuje na oslonce za sve tipove motornih vozila na dva kotača, kako su navedeni u članku 1. Direktive 2002/24/EZ.
   Članak 2.
   Postupak za dodjeljivanje EZ homologacije tipa sastavnog dijela s obzirom na oslonac za tip motornog vozila na dva kotača i uvjeti koji se odnose na slobodno kretanje takvih vozila utvrđeni su u poglavljima II. i III. Direktive 2002/24/EZ.
   Članak 3.
   Izmjene potrebne za prilagodbu zahtjeva iz Priloga I. tehničkom napretku donose se u skladu s postupkom iz članka 18. stavka 2. Direktive 2002/24/EZ.
   Članak 4.
   1.   Države članice ne smiju, zbog razloga koji se odnose na oslonce:

               —

               odbiti dodjeljivanje EZ homologacije za tip motornog vozila na dva kotača, ili

               —

               zabraniti registraciju, prodaju ili početak uporabe motornih vozila na dva kotača,

         ako su oslonci tih vozila u skladu sa zahtjevima ove Direktive.
   2.   Države članice odbijaju dodjeljivanje EZ homologacije za svaki novi tip motornog vozila na dva kotača zbog razloga koji se odnose na oslonce ako zahtjevi ove Direktive nisu ispunjeni.
   3.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 5.
   Direktiva 93/31/EEZ, kako je izmijenjena Direktivom navedenom u Prilogu II. dijelu A stavlja se izvan snage bez utjecanja na obveze država članica u odnosu na rokove prenošenja u nacionalno pravo i primjenu direktiva utvrđenih u Prilogu II. dijelu B.
   Upućivanje na Direktivu koja je izvan snage smatra se upućivanjem na ovu Direktivu i tumači se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu III.
   Članak 6.
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

   Primjenjuje se od 1. siječnja 2010.
   Članak 7.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 13. srpnja 2009.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         H.-G. PÖTTERING

            Za Vijeće

            Predsjednik

         E. ERLANDSSON

      (1)  SL C 234, 30.9.2003., str. 20.

      (2)  Mišljenje Europskog parlamenta od 25. rujna 2007. (SL C 219 E, 28.8.2008., str. 66.) i Odluka Vijeća od 7. srpnja 2009.

      (3)  SL L 188, 29.7.1993., str. 19.

      (4)  Vidjeti Prilog II. dio A.

      (5)  SL L 124, 9.5.2002., str. 1.
   PRILOG I.
   1.   DEFINICIJE
   Za potrebe ove Direktive:

               1.1.

               „oslonac” znači naprava koja je čvrsto pričvršćena na vozilo i može držati vozilo u uspravnom (ili gotovo uspravnom) parkirnom položaju kada je ostavljeno bez nadzora vozača;

               1.2.

               „bočni oslonac” znači oslonac koji, kada se izvuče ili zaokrene u otvoreni položaj, podupire vozilo samo s jedne strane, pri čemu oba kotača dodiruju površinu oslanjanja;

               1.3.

               „središnji oslonac” znači oslonac koji, kada se zaokrene u otvoreni položaj, podupire vozilo tako da osigurava jednu ili više dodirnih površina između vozila i površine oslanjanja s obje strane središnje uzdužne ravnine vozila;

               1.4.

               „poprečni nagib (tt)” znači nagib stvarne površine oslanjanja izražen u postocima, pri čemu su presjek uzdužne središnje ravnine vozila i površine oslanjanja okomiti na crtu najvećeg nagiba (slika 1.);

               1.5.

               „uzdužni nagib (lt)” znači nagib stvarne površine oslanjanja izražen u postocima, pri čemu je središnja uzdužna ravnina vozila usporedna s crtom najvećeg nagiba (slika 2.);

               1.6.

               „središnja uzdužna ravnina vozila” znači uzdužna ravnina simetrije stražnjeg kotača vozila.

         2.   OPĆI ZAHTJEVI

               2.1.

               Vozila na dva kotača moraju biti opremljena najmanje s jednim osloncem koji osigurava njihovu stabilnost u stanju mirovanja (npr. kada su parkirana), a da ih pri tom ne pridržavaju neka osoba ili neka vanjska sredstva. Vozila s udvojenim kotačima ne moraju biti opremljena osloncima, ali moraju ispunjavati zahtjeve navedene u točki 6.2.2. kada su u parkirnom položaju (primijenjena parkirna kočnica).

               2.2.

               Oslonac mora biti bočnog ili središnjeg tipa, ili oboje.

               2.3.

               Kada se oslonac zaokreće oko donjeg dijela vozila ili ispod njega, vanjski rub (rubovi) tog oslonca mora (moraju) se pri postavljanju u zatvoreni ili putni položaj zaokretati prema stražnjem dijelu vozila.

         3.   POSEBNI ZAHTJEVI
   3.1.   Bočni oslonci

   3.1.1.   Bočni oslonci moraju:

               3.1.1.1.

               moći držati vozilo tako da osiguravaju njegovu bočnu stabilnost kada je vozilo na vodoravnoj površini oslanjanja, ili na kosini, tako da se spriječi previše lako daljnje naginjanje (i da se pri tom ne zaokreće oko točke oslanjanja bočnog oslonca) ili da se previše lako ne pomakne u uspravni položaj, i preko (te da se pri tom ne prevrne na suprotnu stranu od bočnog oslonca);

               3.1.1.2.

               moći držati vozilo tako da zadrži stabilnost kada je vozilo parkirano na kosini sukladno točki 6.2.2.;

               3.1.1.3.

               se moći automatski zaokrenuti natrag u sklopljeni ili putni položaj:

                           3.1.1.3.1.

                           kada se vozilo vrati u uobičajeni (uspravni) položaj za vožnju;
                           ili

                           3.1.1.3.2.

                           kada vozilo krene naprijed kao posljedica namjernog vozačevog djelovanja;

               3.1.1.4.

               unatoč zahtjevima navedenima u točki 3.1.1.3. biti projektirani i konstruirani tako da se ne mogu automatski zatvoriti ako se kut nagiba neočekivano izmijeni (na primjer, ako vozilo lagano gurne treća osoba ili nalet vjetra uzrokovan prolaskom nekog vozila):

                           3.1.1.4.1.

                           kada su u izvučenom ili parkirnom položaju;

                           3.1.1.4.2.

                           kada je vozilo nagnuto kako bi se vanjski kraj bočnog oslonca stavio u dodir s tlom;
                           i

                           3.1.1.4.3.

                           kada se vozilo ostavi bez nadzora u parkirnom položaju.

         3.1.2.   Zahtjevi navedeni u točki 3.1.1.3. ne primjenjuju se ako je vozilo projektirano tako se ne može pokrenuti vlastitim motorom kada je bočni oslonac izvučen.
   3.2.   Središnji oslonci

   3.2.1.   Središnji oslonci moraju:

               3.2.1.1.

               moći držati vozilo kada jedan ili oba kotača dodiruju površinu oslanjanja ili ni jedan od kotača ne dodiruje tu površinu tako da osiguravaju stabilnost tog vozila:

                           3.2.1.1.1.

                           na vodoravnoj površini oslanjanja;

                           3.2.1.1.2.

                           u nagnutom položaju;

                           3.2.1.1.3.

                           na kosini sukladno točki 6.2.2.;

               3.2.1.2.

               sklopiti se automatski natrag u sklopljeni ili putni položaj:

                           3.2.1.2.1.

                           kada vozilo krene naprijed tako da se središnji oslonac podigne od površine oslanjanja.

         3.2.2.   Zahtjevi navedeni u točki 3.2.1.2. ne primjenjuju se ako je vozilo projektirano tako da se ne može pokrenuti vlastitim motorom kada je središnji oslonac izvučen.
   4.   OSTALI ZAHTJEVI

               4.1.

               Osim toga, vozila se smiju opremiti pokaznom svjetiljkom koja je jasno vidljiva vozaču kada sjedi u položaju za vožnju i koja, kada se uključi paljenje, zasvijetli i nastavi svijetliti dok se oslonac ne postavi u sklopljeni ili putni položaj.

               4.2.

               Svi oslonci moraju biti opremljeni sustavom držanja koji ih drži u sklopljenom ili putnom položaju. Taj se sustav može sastojati od:

                           —

                           dvije nezavisne naprave, kao što su dvije zasebne opruge ili jedna opruga i jedna naprava za držanje poput kopče,
                           ili

                           —

                           jedne naprave koja mora moći djelovati bez neispravnosti najmanje,

                                       —

                                       10 000 ciklusa uobičajene uporabe ako je vozilo opremljeno dvama osloncima,
                                       ili

                                       —

                                       15 000 ciklusa uobičajene uporabe ako je vozilo opremljeno samo jednim osloncem.

         5.   ISPITIVANJA STABILNOSTI
   5.1.   Sljedeća se ispitivanja moraju provesti sa svrhom određivanja mogućnosti držanja vozila u stabilnom stanju, kako je navedeno u točkama 3. i 4.
   5.2.   Stanje vozila

               5.2.1.

               Treba dostaviti vozilo s masom u voznom stanju.

               5.2.2.

               Gume moraju biti napuhane na tlak koji je proizvođač preporučio za to stanje vozila.

               5.2.3.

               Prijenosnik mora biti u neutralnom položaju ili, u slučaju automatskog prijenosnika, u parkirnom položaju, ako takav postoji.

               5.2.4.

               Ako je vozilo opremljeno parkirnom kočnicom, ona mora biti aktivirana.

               5.2.5.

               Upravljač mora biti u zaključanom položaju. Ako se upravljač može zaključati kada se zakrene ulijevo ili udesno, ispitivanja se moraju provesti u oba položaja.

         5.3.   Ispitna podloga

               5.3.1.

               Za ispitivanja navedena u točki 6.1. smije se upotrebljavati ravna vodoravna podloga čija je površina tvrda, suha i bez zrnaca pijeska.

         5.4.   Ispitna oprema

               5.4.1.

               Za ispitivanja navedena u točki 6.2. mora se upotrebljavat parkirna platforma.

               5.4.2.

               Parkirna platforma mora imati čvrstu, ravnu, pravokutnu površinu koja može bez primjetnog savijanja držati vozilo.

               5.4.3.

               Površina parkirne platforme mora imati dovoljna protuklizna svojstva kako bi se spriječilo klizanje vozila preko površine oslanjanja za vrijeme ispitivanja naginjanjem.

               5.4.4.

               Parkirna platforma mora biti oblikovana tako da može zauzeti najmanji poprečni nagib (tt) i uzdužni nagib (lt), kao što se zahtijeva u točki 6.2.2.

         6.   POSTUPCI ISPITIVANJA
   6.1.   Stabilnost na vodoravnoj površini oslanjanja (ispitivanje za točku 3.1.1.4.)

               6.1.1.

               Na vozilu koje se ispituje, bočni se oslonac postavlja u izvučeni ili parkirni položaj te se vozilo oslanja na bočni oslonac.

               6.1.2.

               Vozilo se pomakne tako da se za 3° poveća kut koji čine uzdužna središnja ravnina i površina oslanjanja (pomicanjem vozila prema uspravnom položaju).

               6.1.3.

               Nakon tog pomicanja, bočni oslonac ne smije se automatski vratiti u sklopljeni ili putni položaj.

         6.2.   Stabilnost na kosoj površini (ispitivanja koja se odnose na točke 3.1.1.1., 3.1.1.2., 3.2.1.1.2. i 3.2.1.1.3.)

               6.2.1.

               Vozilo se postavlja na parkirnu platformu s bočnim osloncem i, zasebno, sa središnjim osloncem u izvučenom ili parkirnom položaju te se vozilo ostavlja oslonjeno na oslonac.

               6.2.2.

               Parkirna se platforma nagne do najmanjeg poprečnog nagiba (tt), a zatim do najmanjeg uzdužnog nagiba (lt) sukladno sljedećoj tablici:

                           Nagib

                           Bočni oslonac

                           Središnji oslonac

                           Moped

                           Motocikl

                           Moped

                           Motocikl

                           tt (lijevo i desno)

                           5 %

                           6 %

                           6 %

                           8 %

                           lt naviše

                           5 %

                           6 %

                           6 %

                           8 %

                           lt naniže

                           6 %

                           8 %

                           12 %

                           14 %

                     Vidjeti slike 1.a, 1.b i 2.

               6.2.3.

               Kada se vozilo na nagnutoj platformi oslanja na središnji oslonac i samo na jedan kotač te se može zadržati u tom položaju središnjim osloncem kada prednji ili stražnji kotač dodiruju površinu oslanjanja, gore opisana ispitivanja moraju se provesti samo s vozilom koje se oslanja na središnji oslonac i stražnji kotač pod uvjetom da ispunjava ostale zahtjeve u ovoj točki.

               6.2.4.

               Vozilo mora ostati stabilno kada se parkirna platforma nagne za svaki zahtijevani iznos i gore navedeni zahtjevi su na odgovarajući način ispunjeni.

               6.2.5.

               Kao druga mogućnost, parkirna se platforma može nagnuti do propisanih nagiba prije nego što se vozilo postavi na nju.

      Slika 1.a

      Poprečni nagib

      Slika 1.b

      Poprečni nagib

      Slika 2.

      Uzdužni nagib naviše

      Uzdužni nagib naniže

   Dodatak 1.

      Opisni dokument s obzirom na oslonce na tipu motornog vozila na dva kotača

   (treba priložiti uz zahtjev za EZ homologaciju tipa sastavnog dijela kada je podnesen odvojeno od zahtjeva za homologaciju tipa vozila)
   Br. naloga (dodjeljuje podnositelj zahtjeva): …
   Zahtjev za EZ homologaciju tipa sastavnoga dijela s obzirom na oslonce na tipu motornog vozila na dva kotača mora sadržavati podatke navedene u sljedećim točkama Priloga II. Direktivi 2002/24/EZ:

               —

               u dijelu 1. odjeljku A točkama:

                           —

                           0.1.,

                           —

                           0.2.,

                           —

                           od 0.4. do 0.6.,

                           —

                           2.1.,

                           —

                           2.1.1.,

               —

               u dijelu 1. odjeljku B točki:

                           —

                           1.3.1.

         Dodatak 2.

   PRILOG II.
   DIO A

      Direktiva stavljena izvan snage s izmjenama

   (iz članka 5.)

               Direktiva Vijeća 93/31/EEZ

               (SL L 188, 29.7.1993., str. 19.)

               Direktiva Komisije 2000/72/EZ

               (SL L 300, 29.11.2000., str. 18.)

         DIO B

      Rokovi za prenošenje u nacionalno pravo i primjenu

   (iz članka 5.)

               Direktiva

               Rok za prenošenje

               Datum primjene

               93/31/EEZ

               14. prosinca 1994.

               14. lipnja 1995. (1)

               2000/72/EZ

               31. prosinca 2001.

               1. siječnja 2002. (2)

      (1)  U skladu s člankom 4. stavkom 1. trećim podstavkom Direktive 93/31/EEZ:

      „Od datuma navedenog u prvom podstavku države članice ne smiju, zbog razloga koji se odnose na oslonce, zabraniti početak uporabe vozila koja su u skladu s ovom Direktivom.”

   Navedeni datum je 14. prosinca 1994.; vidjeti članak 4. stavak 1. prvi podstavak Direktive 93/31/EEZ.

      (2)  U skladu s člankom 2. Direktive 2000/72/EZ:

      „1.   S učinkom od 1. siječnja 2002. države članice ne smiju, zbog razloga koji se odnose na oslonce:

                  —

                  odbiti dodjeljivanje EZ homologacije za tip motornog vozila na dva kotača, ili

                  —

                  zabraniti registraciju, prodaju ili početak uporabe motornih vozila na dva kotača,

            ako su oslonci tih vozila u skladu sa zahtjevima Direktive 93/31/EEZ, kako je izmijenjena ovom Direktivom.
      2.   S učinkom od 1. srpnja 2002. države članice odbijaju dodjeljivanje EZ homologacije tipa za svaki novi tip motornog vozila na dva kotača zbog razloga koji se odnose na oslonce ako zahtjevi Direktive 93/31/EEZ, kako je izmijenjena ovom Direktivom, nisu ispunjeni.”

   PRILOG III.

      KORELACIJSKA TABLICA

               Direktiva 93/31/EEZ

               Direktiva 2000/72/EZ

               Ova Direktiva

               Članci 1., 2. i 3.

               Članci 1., 2. i 3.

               Članak 4. stavak 1.

               —

               Članak 2. stavak 1.

               Članak 4. stavak 1.

               Članak 2. stavak 2.

               Članak 4. stavak 2.

               Članak 4. stavak 2.

               Članak 4. stavak 3.

               —

               Članak 5.

               —

               Članak 6.

               Članak 5.

               Članak 7.

               Prilog

               Prilog I.

               Dodatak 1.

               Dodatak 1.

               Dodatak 2.

               Dodatak 2.

               —

               Prilog II.

               —

               Prilog III.


title: DIREKTIVA KOMISIJE (EU) .../… o izmjeni, za potrebe donošenja posebnih graničnih vrijednosti za kemikalije koje se koriste u igračkama, Dodatka C Prilogu II. Direktivi 2009/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o sigurnosti igračaka u pogledu bisfenola A

text:
               DIREKTIVA KOMISIJE (EU) .../…

               оd 24.5.2017.

               o izmjeni, za potrebe donošenja posebnih graničnih vrijednosti za kemikalije koje se koriste u igračkama, Dodatka C Prilogu II. Direktivi 2009/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o sigurnosti igračaka u pogledu bisfenola A

               (Tekst značajan za EGP)

               EUROPSKA KOMISIJA,

               uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,

               uzimajući u obzir Direktivu 2009/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 18. lipnja 2009. o sigurnosti igračaka
                  1
               , a posebno njezin članak 46. stavak 2.,

               budući da:

               (1)Direktivom 2009/48/EZ utvrđuju se određeni zahtjevi za kemijske tvari koje su razvrstane kao karcinogene, mutagene ili toksične za reprodukciju na temelju Uredbe (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća
                  2
               . U Dodatku C Prilogu II. Direktivi 2009/48/EZ utvrđuju se posebne granične vrijednosti za kemikalije koje se koriste u igračkama namijenjenima djeci mlađoj od 36 mjeseci ili u drugim igračkama namijenjenima za stavljanje u usta.

               (2)Posebna granična vrijednost za bisfenol A (CAS broj 80-05-7) iznosi 0,1 mg/l (granica migracije). Europskim normama EN 71-10:2005 (priprema uzorka) i EN 71-11:2005 (mjerenje) propisane su odgovarajuće ispitne metode.

               (3)Normom EN 71-10:2005 propisuje se ekstrakcija iz 10 cm2 materijala za igračke primjenom 100 ml vode tijekom jednog sata. Pridržavanje posebne granične vrijednosti od 0,1 mg/l stoga znači da tijekom te ekstrakcije iz materijala za igračke može migrirati najviše 0,01 mg bisfenola A.

               (4)Kako bi dobivala savjete tijekom pripreme zakonodavnih prijedloga i političkih inicijativa u području sigurnosti igračaka, Komisija je osnovala Stručnu skupinu za sigurnost igračaka. Zadaća je njezine Podskupine za kemikalije pružati savjete u pogledu kemijskih tvari koje se smiju koristiti u igračkama. Podskupina za kemikalije Stručne skupine za sigurnost igračaka utvrdila je na svojem sastanku 1. listopada 2015. da primjena prethodno navedene posebne granične vrijednosti i ispitnih metoda dovodi do dnevne izloženosti od 3 mikrograma po kilogramu tjelesne mase kod djeteta tjelesne mase 10 kg koje svakog dana tijekom tri sata stavlja igračku u usta.

               (5)Na temelju novih podataka o bisfenolu A i poboljšanih metoda Panel za materijale koji dolaze u neposredan dodir s hranom, enzime, arome i pomoćne tvari u procesu proizvodnje (Panel CEF) Europske agencije za sigurnost hrane utvrdio je „privremeni” tolerirani dnevni unos (TDI) za bisfenol A od 4 mikrograma po kilogramu tjelesne mase na dan
                  3
               . Panel CEF proglasio je TDI privremenim dok se čeka ishod dugoročne studije na štakorima, koja obuhvaća prenatalnu i postnatalnu izloženost bisfenolu A i koju trenutačno provodi Nacionalni program za toksikologiju Američke agencije za hranu i lijekove.

               (6)U tom kontekstu Podskupina za kemikalije Stručne skupine za sigurnost igračaka preporučila je na svojem sastanku 1. listopada 2015. da se bisfenol A ograniči u igračkama na 0,04 mg/l (granica migracije) ako se ispituje u skladu s normama EN 71-10:2005 i EN 71-11:2005, uz pretpostavku djetetove tjelesne mase od 10 kg, trosatnog dnevnog stavljanja u usta, površine igračke koja se stavlja u usta od 10 cm2 i privremenog TDI-ja od 10 % za izloženost djeteta bisfenolu A iz igračaka. Stručna skupina za sigurnost igračaka poduprla je tu preporuku na svojem sastanku 14. siječnja 2016.

               (7)Iako se Uredbom Komisije (EU) br. 10/2011
                  4
                utvrđuje granica specifične migracije za bisfenol A kao monomera za upotrebu u određenim materijalima koji dolaze u dodir s hranom, kao i zabrana upotrebe bisfenola A za proizvodnju polikarbonatnih bočica za hranjenje dojenčadi, osnovne pretpostavke za određivanje te granice migracije i propisivanje zabrane razlikuju se od onih za granicu migracije za bisfenol A u igračkama.

               (8)S obzirom na dostupne znanstvene dokaze i uzimajući u obzir razlike između igračaka i materijala koji dolaze u dodir s hranom, trenutačna primjenjiva posebna granična vrijednost za bisfenol A u igračkama previsoka je i trebalo bi je preispitati.

               (9)Učinci bisfenola A preispituju se u okviru znanstvenih foruma. Iako bi moglo biti potrebno preispitati granicu migracije budu li u budućnosti dostupne relevantne nove znanstvene informacije, trebalo bi utvrditi granicu koja odražava trenutačna znanstvena saznanja kako bi se osigurala primjerena zaštita djece.

               (10)Dodatak C Prilogu II. Direktivi 2009/48/EZ trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti.

               (11)Mjere predviđene u ovoj Direktivi u skladu su s mišljenjem Odbora za sigurnost igračaka osnovanog na temelju članka 47. Direktive 2009/48/EZ,

               DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:

               Članak 1.

               U tablici u Dodatku C Prilogu II. Direktivi 2009/48/EZ unos za bisfenol A zamjenjuje se sljedećim:

                        „Bisfenol A

                        80-05-7

                        0,04 mg/l (granica migracije) u skladu s metodama utvrđenima u EN 71-10:2005 i EN 71-11:2005”.

               Članak 2.

               1.
                     Države članice donose i objavljuju zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do [unijeti datum 18 mjeseci od dana objave u SL-u]. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba.

               One primjenjuju te odredbe od [unijeti datum koji je dan kasnije od datuma utvrđenoga u prvom podstavku].

               Kada države članice donose te odredbe, one sadržavaju upućivanje na ovu Direktivu ili se na nju upućuje prilikom njihove službene objave. Države članice određuju načine tog upućivanja.

               2.
                     Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.

               Članak 3.

               Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

               Članak 4.

               Ova je Direktiva upućena državama članicama.

               Sastavljeno u Bruxellesu 24.5.2017.

                     Za Komisiju

                     Predsjednik
                     Jean-Claude JUNCKER

                     (1)
                  SL L 170, 30.6.2009., str. 1.

                     (2)
                  Uredba (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o razvrstavanju, označivanju i pakiranju tvari i smjesa, o izmjeni i stavljanju izvan snage Direktive 67/548/EEZ i Direktive 1999/45/EZ i o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1907/2006 (SL L 353, 31.12.2008., str. 1.).

                     (3)
                  Panel za materijale koji dolaze u neposredan dodir s hranom, enzime, arome i pomoćne tvari u procesu proizvodnje (CEF) EFSA-e (2015.): Znanstveno mišljenje o rizicima za ljudsko zdravlje povezanima s prisutnošću bisfenola A (BPA) u hrani: DIO II. – Toksikološka ocjena i karakterizacija rizika. EFSA Journal 2015.; 13(1):3978, str. 196.
                  http://www.efsa.europa.eu/sites/default/files/scientific_output/files/main_documents/3978part2.pdf
                   .

                     (4)
                  Uredba Komisije (EU) br. 10/2011 od 14. siječnja 2011. o plastičnim materijalima i predmetima koji dolaze u dodir s hranom (SL L 12, 15.1.2011., str. 1.).


title: Direktiva 2004/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o izmjeni Direktive 94/62/EZ o ambalaži i ambalažnom otpadu

text:
               13/Sv. 065

               HR

               Službeni list Europske unije

               39

         32004L0012

               L 047/26

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               11.02.2004.

      DIREKTIVA 2004/12/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

   od 11. veljače 2004.
   o izmjeni Direktive 94/62/EZ o ambalaži i ambalažnom otpadu
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 95. stavak 1.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   djelujući u skladu s postupkom predviđenim u članku 251. Ugovora, s obzirom na zajednički tekst koji je odobrio Odbor za mirenje 17. prosinca 2003. (3),
   budući da:

               (1)

               Sukladno Direktivi 94/62/EZ (4) od Vijeća se traži da najkasnije šest mjeseci prije kraja petogodišnjega razdoblja, koje započinje danom do kojeg se Direktiva treba prenijeti u nacionalno zakonodavstvo, odredi ciljeve za iduće petogodišnje razdoblje.

               (2)

               Definiciju „ambalaže” koja je određena Direktivom 94/62/EZ trebalo bi dodatno pojasniti uvođenjem određenih kriterija i prilogom koji sadržava ilustrativne primjere. Da bi se postigli zahtjevni ciljevi recikliranja, nužno je poticati razvijanje inovativnih, za okoliš zdravih i održivih postupaka recikliranja. Trebalo bi procijeniti različite metode recikliranja kako bi ih se definiralo.

               (3)

               Pri određivanju ciljeva recikliranja za svaki određeni otpadni materijal trebalo bi voditi računa o procjenama životnih ciklusa te o analizi troškova i koristi, koji jasno pokazuju razlike u troškovima i koristima od recikliranja različitih ambalažnih materijala, te bi trebalo poboljšati usklađenost unutarnjega tržišta za recikliranje tih materijala.

               (4)

               Oporaba i recikliranje ambalažnoga otpada trebalo bi i dalje povećavati radi smanjenja njegova utjecaja na okoliš.

               (5)

               Određenim državama članicama, kojima je bilo dopušteno da na temelju svojih posebnih okolnosti odgode datum određen za izvršenje ciljeva oporabe i recikliranja određenih Direktivom 94/62/EZ, odobrava se daljnja, ali ograničena, odgoda.

               (6)

               U vezi s ciljevima ove Direktive Europski parlament, Vijeće i Komisija dogovorili su se o potrebnim privremenim iznimkama za države pristupnice. O tome će se odlučivati na temelju zahtjeva država pristupnica za odstupanja, a koja načelno ne bi trajala dulje od 2012. za Cipar, Češku, Estoniju, Mađarsku, Litvu, Slovačku i Sloveniju; 2013. za Maltu; 2014. za Poljsku i 2015. za Latviju.

               (7)

               Taj će sporazum biti pripremljen u skladu s odgovarajućim pravnim postupkom prije isteka posljednjega roka za prijenos ove Direktive.

               (8)

               Za upravljanje ambalažom i ambalažnim otpadom države članice moraju ustrojiti sustave povrata, prikupljanja i oporabe. Takvi sustavi moraju biti otvoreni za sudjelovanje svih zainteresiranih strana i tako oblikovani da se izbjegne diskriminacija uvoznih proizvoda i prepreka trgovini ili narušavanje tržišnoga natjecanja te moraju u skladu s Ugovorom u najvećoj mogućoj mjeri jamčiti povrat ambalaže i ambalažnoga otpada. Trebalo bi izbjegavati diskriminaciju materijala na osnovi njihove težine. Subjekti u ambalažnom lancu kao cjelini trebali bi preuzeti zajedničku odgovornost kako bi osigurali smanjenje utjecaja ambalaže i ambalažnog otpada tijekom njegovog životnog ciklusa na okoliš.

               (9)

               Kako bi se mogla nadzirati provedba ciljeva ove Direktive, potrebni su godišnji podaci iz cijele Zajednice o ambalaži i ambalažnom otpadu, uključujući podatke o otpadu izvezenom na recikliranje i oporabu izvan Zajednice. Za to je nužna usklađena tehnika izvješćivanja i jasne smjernice davateljima podataka.

               (10)

               Komisija bi trebala provjeravati i izvješćivati o provedbi ove Direktive, kao i o njezinom učinku na okoliš i na unutarnje tržište. Izvješće bi trebalo također obuhvatiti osnovne zahtjeve, mjere za sprečavanje nastajanja otpada, moguće indikatore ambalaže, planove za sprečavanje nastajanja otpada, ponovnu uporabu, odgovornost proizvođača i problem teškoga metala te bi trebalo, prema potrebi, sadržavati i prijedloge za reviziju.

               (11)

               Države članice trebale bi promicati odgovarajuće kampanje za informiranje potrošača i podizanje njihove svijesti te poticati ostale preventivne instrumente.

               (12)

               Osim na ciljeve ove Direktive, koji se odnose na okoliš i unutarnje tržište, recikliranje može utjecati i na stvaranje radnih mjesta, čiji se broj drugdje u društvu smanjio i time doprinijeti sprečavanju isključenosti.

               (13)

               Države članice ne mogu u dovoljnoj mjeri ostvariti ciljeve predložene mjere, naime, uskladiti nacionalne ciljeve za recikliranje ambalažnoga otpada uzimajući u obzir pojedinačne okolnosti svake države članice te pružiti daljnja pojašnjenja definicija, te da se ti ciljevi zbog opsega mjere, mogu bolje ostvariti na razini Zajednice, Zajednica može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim člankom 5. Ugovora. U skladu s načelom razmjernosti utvrđenim tim člankom ova Direktiva ne nadilazi ono što je nužno za postizanje ovih ciljeva.

               (14)

               Mjere potrebne za provedbu ove Direktive trebalo bi donijeti u skladu s Odlukom Vijeća 1999/468/EZ od 28. lipnja 1999. o utvrđivanju postupaka za izvršavanje provedbenih ovlasti dodijeljenih Komisiji (5).

               (15)

               Direktivu 94/62/EZ trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Direktiva 94/62/EZ mijenja se kako slijedi:

               1.

               sljedeći se podstavci dodaju točki 1. članka 3.:
               „Definicija pojma ‚ambalaža’ temelji se, nadalje, na niže u tekstu navedenim kriterijima.
               Predmeti navedeni u Prilogu I. primjeri su koji pojašnjavaju primjenu tih kriterija.

                           i.

                           Predmeti se smatraju ambalažom, ako ispunjavaju u prethodnome tekstu navedenu definiciju ne dovodeći u pitanje ostale funkcije koje ambalaža također može imati, osim ako je predmet sastavni dio proizvoda i stoga je nužno da on sadržava, podržava ili čuva taj proizvod tijekom njegova životnoga vijeka i ako je namjena da se svi elementi zajedno koriste, troše ili odlažu.

                           ii.

                           Predmeti zamišljeni i namijenjeni za punjenje na mjestu prodaje i predmeti za „jednokratnu uporabu” koji se prodaju, pune, ili koji su oblikovani i namijenjeni za punjenje na mjestu prodaje, smatraju se ambalažom pod uvjetom da imaju ambalažnu funkciju.

                           iii.

                           Ambalažni sastavni dijelovi i pomoćni dijelovi uključeni u ambalažu smatraju se dijelom ambalaže u koju su uključeni. Pomoćni dijelovi, koji su izravno obješeni ili pričvršćeni na proizvod i koji su u funkciji ambalaže, smatraju se ambalažom, ako nisu sastavni dio toga proizvoda i ako su svi dijelovi namijenjeni da se zajedno troše ili odlažu.

                     U skladu s postupkom iz članka 21. Komisija, prema potrebi, ispituje i, kad je potrebno, nadzire primjere koji objašnjavaju definiciju ambalaže navedene u Prilogu I. U prvome redu treba iznaći rješenja za sljedeće predmete: omote za kompaktne diskove (CD-e) i videokazete, lonce za cvijeće, tube i cilindre oko kojih se omata savitljiv materijal, papir koji se skida sa samoljepivih etiketa i papir za zamatanje.”

               2.

               Članak 4. zamjenjuje se sljedećim:
               „Članak 4.
               Sprečavanje
               1.   Države članice osiguravaju da se uz mjere za sprečavanje stvaranja ambalažnoga otpada, poduzete u skladu s člankom 9. provedu i druge preventivne mjere.
               Te druge mjere mogu biti nacionalni programi, projekti za uvođenje odgovornosti proizvođača s ciljem smanjenja utjecaja ambalaže na okoliš ili slične mjere, koje se, ako je to potrebno, donose nakon savjetovanja s gospodarskim subjektima i namijenjene su da objedinjuju mnoge inicijative koje poduzimaju države članice u svrhu sprečavanja i služe tim inicijativama. Te su mjere u skladu s ciljevima ove Direktive kako je definirano u članku 1. stavku 1.
               2.   Komisija pomaže promicati sprečavanje podupirući stvaranje odgovarajućih europskih norma, u skladu s člankom 10. Norme imaju za cilj smanjenje utjecaja ambalaže na okoliš u skladu s člancima 9. i 10.
               3.   Komisija prema potrebi predlaže mjere kojima se jača i dopunjuje provedba osnovnih zahtjeva i osigurava da se nova ambalaža stavlja na tržište samo ako je proizvođač poduzeo sve nužne mjere kako bi smanjio njezin utjecaj na okoliš, a da pritom nije ugrozio osnovnu funkciju ambalaže.”

               3.

               Članak 6. zamjenjuje se sljedećim:
               „Članak 6.
               Oporaba i recikliranje
               1.   Kako bi ispunile ciljeve ove Direktive, države članice poduzimaju mjere nužne za postizanje sljedećih ciljeva na svojemu cijelom području:

                           (a)

                           najkasnije do 30. lipnja 2001. će se prikupiti ili spaliti u spalionicama otpada s iskorištavanjem energije najmanje 50 masenih %, a najviše 65 masenih % ambalažnoga otpada;

                           (b)

                           najkasnije do 31. prosinca 2008. će se prikupiti ili spaliti u spalionicama s iskorištavanjem energije najmanje 60 masenih % ambalažnog otpada;

                           (c)

                           najkasnije do 30. lipnja 2001. najmanje 25 masenih %,a najviše 45 masenih % ukupnih ambalažnih materijala, koje sadrži ambalažni otpad, pri čemu će maseni udio svakoga ambalažnog materijala biti najmanje 15 %;

                           (d)

                           najkasnije do 31. prosinca 2008. reciklirat će se najmanje 55 masenih %, a najviše 80 masenih % ambalažnoga otpada;

                           (e)

                           najkasnije do 31. prosinca 2008. treba postići sljedeće minimalne ciljne udjele recikliranja za materijale sadržane u ambalažnomu otpadu:

                                       i.

                                       60 masenih % za staklo;

                                       ii.

                                       60 masenih % t za papir i karton;

                                       iii.

                                       50 masenih % za kovine;

                                       iv.

                                       22,5 masenih % za plastiku, računajući isključivo materijal koji je recikliran natrag u plastiku;

                                       v.

                                       15 masenih % za drvo.

                     2.   Smatra se da ambalažni otpad koji je izvezen iz Zajednice u skladu s uredbama Vijeća (EEZ) br. 259/93 (6), (EZ) br. 1420/1999 (7) i Uredbom Komisije (EZ) br. 1547/1999 (8), ispunjava obveze i ciljne udjele iz stavka 1., samo ako postoji čvrsti dokaz da je prikupljanje i/ili recikliranje obavljeno pod uvjetima koji su otprilike jednakovrijedni kao i uvjeti koje s tim u vezi propisuje zakonodavstvo Zajednice.
               3.   Države članice, prema potrebi, potiču energetsku oporabu, kad je to zbog ekoloških razloga i zbog omjera troškova i koristi bolje od recikliranja materijala. To se može obaviti uzimanjem u obzir dovoljnih razlika između državnih (nacionalnih) ciljnih udjela recikliranja i oporabe.
               4.   Države članice, prema potrebi, potiču upotrebu materijala koji se dobivaju od recikliranoga ambalažnog otpada za proizvodnju ambalaže i drugih proizvoda:

                           (a)

                           poboljšanjem tržišnih uvjeta za takve materijale;

                           (b)

                           preispitivanjem postojećih odredaba koje sprečavaju uporabu tih materijala.

                     5.   Najkasnije do 31. prosinca 2007. Europski parlament i Vijeće će kvalificiranom većinom i na prijedlog Komisije utvrditi ciljne udjele za treće petogodišnje razdoblje od 2009. do 2014. na temelju praktičnoga iskustva stečenoga u državama članicama pri ostvarivanju ciljnih udjela navedenih u stavku 1. te na temelju rezultata znanstvenih istraživanja i tehnika vrednovanja kao što su ocjena životnoga ciklusa i analiza troškova i koristi.
               Postupak se ponavlja svakih pet godina.
               6.   Države članice objavljuju mjere i ciljne udjele navedene u stavku 1. i s njima upoznaju širu javnost i gospodarske subjekte.
               7.   Grčka, Irska i Portugal mogu, zbog svojega specifičnog položaja, naime, zbog velikoga broja malih otoka te zbog ruralnih i planinskih predjela i trenutačno niske razine potrošnje ambalaže, odlučiti da:

                           (a)

                           najkasnije 30. lipnja 2001. ostvare ciljne udjele niže od onih utvrđenih u stavku 1. točkama (a) i (c), ali najmanje 25 % za oporabu ili spaljivanje u spalionicama otpada s iskorištavanjem energije;

                           (b)

                           istodobno odgode postizanje ciljnih udjela iz stavka 1. točaka (a) i (c) na kasniji rok, no najkasnije do 31. prosinca 2005.;

                           (c)

                           odgode postizanje ciljnih udjela navedenih u stavku 1. točkama (b), (d) i (e) do datuma po njihovu izboru, ali najkasnije do 31. prosinca 2011.

                     8.   Komisija što je moguće prije, ali najkasnije do 30. lipnja 2005., podnosi izvještaj Europskomu parlamentu i Vijeću o napretku provedbe ove Direktive i njezinom utjecaju na okoliš, kao i o funkcioniranju unutarnjega tržišta. Izvještaj uzima u obzir pojedinačne okolnosti u svakoj državi članici. Obuhvaća sljedeće:

                           (a)

                           ocjenu učinkovitosti, primjenu i provedbu osnovnih zahtjeva;

                           (b)

                           dodatne preventivne mjere radi, koliko god je to moguće, smanjivanja utjecaja ambalaže na okoliš, bez ugrožavanja njezine osnovne funkcije;

                           (c)

                           mogući razvoj ekološkoga ambalažnog indikatora, kako bi se sprečavanje nastajanja ambalažnoga otpada učinilo jednostavnijim i učinkovitijim;

                           (d)

                           planove za sprečavanje stvaranja ambalažnoga otpada;

                           (e)

                           poticaje za ponovnu uporabu, a pogotovo usporedbu troškova i koristi od ponovne uporabe i recikliranja;

                           (f)

                           odgovornost proizvođača uključujući i financijske aspekte;

                           (g)

                           napore da se i nadalje smanjuju i, ako je to potrebno, na kraju postupno do 2010. iz ambalaže uklone teški metali i ostale opasne tvari u ambalaži.

                     Uz taj se izvještaj, prema potrebi, podnose prijedlozi za reviziju odgovarajućih odredaba ove Direktive, ako takvi prijedlozi već nisu podneseni.
               9.   Izvještaj se bavi pitanjima iz stavka 8. kao i ostalim relevantnim pitanjima u okviru različitih elemenata Šestoga akcijskog programa za okoliš, a posebno tematskom strategijom recikliranja i tematskom strategijom održivoga korištenja resursa.
               Komisija i države članice, prema potrebi, potiču studije i probne projekte povezane s točkama 8. (b), (c), (d), (e) i (f) i drugim preventivnim instrumentima.
               10.   Državama članicama koje su već utvrdile, ili će utvrditi, programe koji su iznad najvećih ciljnih udjela iz stavka 1. i koje u tu svrhu osiguravaju odgovarajuće kapacitete za recikliranje i oporabu, dopušta se da slijede te ciljne udjele i ostvaruju u interesu visoke razine zaštite okoliša, pod uvjetom da te mjere ne narušavaju unutarnje tržište ni ometaju druge države u poštovanju ove Direktive. Države članice obavješćuju Komisiju o takvim mjerama. Komisija potvrđuje te mjere nakon što provjeri, u suradnji s državama članicama, da su one u skladu s gore navedenim razmatranjima i da nisu sredstva proizvoljne diskriminacije ili prikrivenoga ograničavanja trgovine među državama članicama.

               4.

               Članak 8. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
               „2.   Da bi se omogućilo skupljanje, ponovna uporaba i oporaba, uključujući i recikliranje, na temelju Odluke Komisije 97/129/EZ, na ambalaži mora biti naznačena vrsta uporabljenoga ambalažnog materijala radi njezine identifikacije i klasifikacije industrije na koju se odnosi. (9)”

               5.

               Sljedeći se stavak dodaje članku 13.:
               „Države članice također promiču kampanje za informiranje potrošača i podizanje njihove svijesti.”

               6.

               Članak 19. zamjenjuje se sljedećim:
               „Članak 19.
               Prilagodba znanstvenomu i tehnološkomu napretku
               Izmjene nužne za prilagodbu sustava identifikacije znanstvenomu i tehnološkomu napretku (kako je navedeno u članku 8. stavku 2. i članku 10. podstavku 2. posljednjoj alineji), oblici (tablica) povezani sa sustavom baze podataka (kako je navedeno u članku 12. stavku 3. i Prilogu III.) kao i ilustrativni primjeri koji se odnose na definiciju ambalaže (kako je navedeno u Prilogu I.), donose se u skladu s postupkom koji je naveden i u članku 21. stavku 2.”

               7.

               Članak 20. stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
               „1.   Komisija u skladu s postupkom koji je naveden u članku 21. utvrđuje tehničke mjere nužne za rješavanje poteškoća na koje se nailazi pri provođenju odredaba ove Direktive, a posebno u vezi s inertnim otpadnim materijalima koji se u Europskoj uniji stavljaju na tržište u vrlo malim količinama (tj. oko 0,1 masenog %), u prvome redu ambalažom za medicinske uređaje i farmaceutske proizvode, malom ambalažom i luksuznom ambalažom.”

               8.

               Članak 21. zamjenjuje se sljedećim:
               „Članak 21.
               Postupak odbora
               1.   Komisiji pomaže odbor.
               2.   Pri pozivanju na ovaj stavak, primjenjuju se članci 5. i 7. Odluke 1999/468/EZ (10) uzimajući u obzir odredbe iz članka 8. Odluke.
               Razdoblje navedeno u članku 5. stavku 6. Odluke 1999/468/EZ je tri mjeseca.
               3.   Odbor donosi svoj poslovnik.

               9.

               Sljedeći se stavak umeće u članak 22.:
               „3.a   Pod uvjetom da su postignuti ciljevi navedeni u članku 6, države članice mogu sporazumima između nadležnih vlasti i gospodarskih grana na koje se odnose promijeniti odredbe članka 7.
               Takvi sporazumi moraju ispunjavati sljedeće zahtjeve:

                           (a)

                           izvršni su;

                           (b)

                           utvrđuju ciljeve s odgovarajućim rokovima;

                           (c)

                           objavljuju se u nacionalnim službenim listovima ili u kojemu službenom dokumentu jednako tako dostupnom javnosti te dostavljaju Komisiji;

                           (d)

                           postignuti rezultati redovito se prate, dojavljuju nadležnim tijelima vlastima i Komisiji te stavljaju na raspolaganje javnosti pod uvjetima utvrđenim sporazumom;

                           (e)

                           nadležna tijela vlasti osiguravaju da se napredak postignut u okviru sporazuma provjerava;

                           (f)

                           u slučaju neusklađenosti sa sporazumom, države članice provode odgovarajuće odredbe ove Direktive zakonskim, regulatornim ili upravnim mjerama.”

               10.

               Prilog I. zamjenjuje se ovdje objavljenim Prilogom.

         Članak 2.
   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s odredbama ove Direktive do 18. kolovoza 2005. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kad države članice donose te mjere, one prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Način tog upućivanja utvrđuju države članice.
   Članak 3.
   Ova Direktiva stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 4.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Strasbourgu 11. veljače 2004.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         P. COX

            Za Vijeće

            Predsjednik

         McDOWELL

      (1)  SL C 103 E, 30.4.2002., str. 17.

      (2)  SL C 221, 17.9.2002., str. 31.

      (3)  Mišljenje Europskog parlamenta od 3. rujna 2002. (SL C 272 E, 13.11.2003., str. 287.), Zajedničko stajalište Vijeća od 6. ožujka 2003. (SL C 107 E, 6.5.2003., str. 17., Stajalište Europskog parlamenta od 2. srpnja 2003. (još nije objavljeno u Službenom listu). Zakonodavna rezolucija Europskog parlamenta od 29. siječnja 2004. i Odluka Vijeća od 26. siječnja 2004.

      (4)  SL L 365, 31.12.1994., str. 10. Direktiva kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1882/2003 (SL L 284, 31.10.2003., str. 1.).

      (5)  SL L 184, 17.7.1999., str. 23.

      (6)  SL L 30, 6.2.1993., str. 1. Uredba kako je zadnje izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 2557/2001 (SL L 349, 31.12.2001., str. 1.).

      (7)  SL L 166, 1.7.1999., str. 6. Uredba kako je zadnje izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 2118/2003 (SL L 318, 3.12.2003., str. 5.).

      (8)  SL L 185, 17.7.1999., str. 1. Uredba kako je zadnje izmijenjena Uredbom (EZ) br. 2118/2003)”

      (9)  SL L 50, 20.2.1997., str. 28.

      (10)  SL L 184., 17. srpnja 1999., str. 23.”
   PRILOG

         „PRILOG I.
         ILUSTRATIVNI PRIMJERI ZA KRITERIJE IZ ČLANKA 3. STAVKA 1.

            Ilustrativni primjeri za kriterij i.

            Ambalaža

         Kutije za slatkiše
         Ovitak kutije za kompaktni disk od folije

            Predmeti koji nisu ambalaža

         Lonci za cvijeće u kojima cvijeće ostaje tijekom čitavoga životnog vijeka
         Kutije za alat
         Čajne filtar-vrećice
         Voštani ovoj za sir
         Ovici kobasica

            Ilustrativni primjeri za kriterij ii.

            Ambalaža, ako je oblikovana i namijenjena punjenju na prodajnome mjestu

         Papirnate ili plastične vreće
         Tanjuri i šalice za jednokratnu uporabu
         Folija za hranu
         Vrećice za sendviče
         Aluminijska folija

            Predmeti koji nisu ambalaža

         Miješalica
         Pribor za jelo za jednokratnu uporabu

            Ilustrativni primjeri za kriterij iii.

            Ambalaža

         Etikete obješene izravno na proizvod ili na njega pričvršćene

            Dio ambalaže

         Četkica maskare koja je dio poklopca posudice
         Ljepljive etikete pričvršćene na drugu ambalažu
         Spojnice
         Plastične omotnice
         Posudica za mjerenje koja je dio poklopca posude za deterdžente.”


title: 89/384/EEZ: Direktiva Vijeća od 20. lipnja 1989. o utvrđivanju detaljnih postupaka za provođenje kontrola poštivanja točke ledišta sirovog mlijeka, određenih u Prilogu A Direktivi 85/397/EEZ

text:
               03/Sv. 029

               HR

               Službeni list Europske unije

               59

         31989L0384

               L 181/50

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               20.06.1989.

      DIREKTIVA VIJEĆA

   od 20. lipnja 1989.
   o utvrđivanju detaljnih postupaka za provođenje kontrola poštivanja točke ledišta sirovog mlijeka, određenih u Prilogu A Direktivi 85/397/EEZ
   (89/384/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 85/397/EEZ od 5. kolovoza 1985. o zdravstvenim problemima ljudi i životinja koji utječu na trgovinu termički obrađenog mlijeka unutar Zajednice (1) kako je izmijenjena Uredbom (EEZ) br. 3768/85 (2), a posebno njezin članak 11. stavak 6.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   budući da poglavlje VI., točka D Priloga A Direktive 85/397/EEZ navodi standarde koje je potrebno poštivati kad sirovo mlijeko ulazi u objekt za preradu ili centar za prikupljanje ili u standardizacijski centar;
   budući da je zbog poštivanja razlika pri prikupljanju potrebno precizirati na kojem je stupnju moguće provesti kontrolu točke ledišta na način koji bi omogućio jedinstvenu primjenu ovog zahtjeva,
   DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Države članice će osigurati da se kontrole točke ledišta sirovog mlijeka iz točke D Poglavlja VI. Priloga A Direktivi 85/397/EEZ provode u skladu sa sljedećim detaljnim postupcima:

               1.

               sirovo mlijeko sa svakog gospodarstva mora se redovito kontrolirati metodom slučajnog izbora.
               Kad se mlijeko s jednog gospodarstva dostavlja direktno u objekt za preradu, ti se uzorci uzimaju kad se mlijeko sakuplja na gospodarstvu, pri čemu se poduzimaju sve mjere da se spriječe bilo kakve prijevare tijekom prijevoza ili prije istovara u objektu za preradu ili kad poljoprivrednik tamo dostavlja mlijeko direktno.
               Ako nadležno tijelo na temelju rezultata kontrole posumnja da se mlijeku dodala voda, uzima se službeni uzorak na gospodarstvu. Službeni uzorak je uzorak koji predstavlja mlijeko potpuno nadzirane jutarnje ili večernje mužnje koja počinje najmanje jedanaest sati i najviše trinaest sati nakon prethodne mužnje.
               Kad se dostavlja mlijeko podrijetlom s više gospodarstava, uzorci se mogu uzeti samo kad sirovo mlijeko ulazi u objekt za preradu ili sabirni ili standardizacijski centar, pod uvjetom da se nasumične kontrole provode na gospodarstvima.
               Ako rezultati kontrole pokažu da je standard određen u točki D poglavlja VI. Priloga A Direktive 85/397/EEZ prekoračen, uzorci će se uzeti na svim gospodarstvima na kojima je sakupljano predmetno sirovo mlijeko.
               Ako je potrebno, nadležno tijelo će uzeti službene uzorke u smislu trećeg podstavka točke 1.;

               2.

               ako rezultati kontrole pobiju sumnju da je mlijeku dodavana voda, sirovo mlijeko može se upotrijebiti za proizvodnju toplinski obrađenog mlijeka.

         Članak 2.
   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s odredbama ove Direktive najkasnije do 1. srpnja 1990.
   Članak 3.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Luxembourgu 20. lipnja 1989.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         C. ROMERO HERRERA

      (1)  SL L 226, 24.8.1985., str. 13.

      (2)  SL L 362, 31.12.1985., str. 8.


title: 79/692/EEZ: Direktiva Vijeća od 24. srpnja 1979. o izmjeni direktiva 66/401/EEZ, 66/402/EEZ, 70/458/EEZ i 70/457/EEZ o stavljanju na tržište sjemena krmnog bilja, sjemena žitarica i sjemena povrća te o katalogu sorti poljoprivrednih biljnih vrsta

text:
               03/Sv. 066

               HR

               Službeni list Europske unije

               7

         31979L0692

               L 205/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               24.07.1979.

      DIREKTIVA VIJEĆA

   od 24. srpnja 1979.
   o izmjeni direktiva 66/401/EEZ, 66/402/EEZ, 70/458/EEZ i 70/457/EEZ o stavljanju na tržište sjemena krmnog bilja, sjemena žitarica i sjemena povrća te o katalogu sorti poljoprivrednih biljnih vrsta
   (79/692/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegove članke 43. i 100.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Skupštine (2),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (3),
   budući da je iz dolje navedenih razloga potrebno izmijeniti neke Direktive o stavljanju na tržište sjemena i reprodukcijskog materijala;
   budući da bi za sjeme krmnog bilja trebalo ublažiti određene uvjete u vezi s ispitivanjem sjemena za one regije u Zajednici u kojima vrlo povoljni ekološki uvjeti omogućuju usklađenost s utvrđenim relevantnim normama Zajednice;
   budući da bi za sjeme raži koje se koristi za krmu trebalo dozvoliti privremeno ublažavanje uvjeta normi Zajednice koji se primjenjuju za sjeme raži kako bi se prevladale privremene poteškoće koje postoje za te proizvode u određenim regijama Zajednice;
   budući da se čini da, u slučaju sjemena žitarica, u posljednje vrijeme ispitivane metode za smanjenje posljedica napada nekih štetnih organizama opravdavaju miješanje sjemena različitih sorti žitarica pod uvjetom da se poduzmu mjere predostrožnosti koje jamče da kvaliteta sjemena ili konačnog proizvoda nije narušena;
   budući da bi neke odredbe koje se odnose na prihvaćanje sorti na nacionalnoj razini, na nazive sorti te na izmjenu informacija između država članice trebalo prilagoditi međunarodno utvrđenim pravilima, a barem za neke vrste ojačati pravila o slobodnoj trgovini u vezi sa sortom, sjemenom sorti prihvaćenih u različitim državama članicama, kako bi se poboljšalo funkcioniranje sustava zajedničkog kataloga sorti poljoprivrednih biljnih vrsta;
   budući da odredbe o stavljanju na tržište sjemena povrća i odredbe o zajedničkom katalogu sorti poljoprivrednih biljnih vrsta predviđaju da se nakon 1. srpnja 1977. jednakovrijednost mjera poduzetih u trećim državama u vezi sa sortama ne može utvrđivati na nacionalnoj razini; budući da su određene odluke donesene na razini Zajednice stupile na snagu 1. srpnja 1978.;
   budući da razdoblje predviđeno za utvrđivanje jednakovrijednosti na nacionalnoj razini treba produžiti za jednu godinu kako bi se obuhvatili tradicionalni modeli trgovanja koji se održavaju nakon 1. srpnja 1977. do donošenja odluka Zajednice,
   DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Sljedeći se stavak dodaje članku 2. Direktive Vijeća 66/401/EEZ od 14. lipnja 1966. o stavljanju na tržište sjemena krmnog bilja (4), kako je zadnje izmijenjena Direktivom 79/641/EEZ (5):

      „1.c   Državama članicama može se u skladu s postupkom utvrđenim u članku 21., odobriti da ne primjenjuju uvjete sadržane u Prilogu II. odjeljku I. točki 2. podtočki B 1. u vezi s proizvodnjom određene države članice za jednu ili više predmetnih vrsta ako se može pretpostaviti iz ekoloških uvjeta i prethodnih iskustava da je udovoljeno normama utvrđenim u Prilogu II. odjeljku I. točki 2. stupcu 13. tablice.”

   Članak 2.
   Direktiva Vijeća 66/402/EEZ od 14. lipnja 1966. o stavljanju na tržište sjemena žitarica (6), kako je zadnje izmijenjena Direktivom 79/641/EEZ, mijenja se kako slijedi:

               1.

               Članku 2. dodaje se sljedeći stavak:
               „1.c   Državama članicama se do 30. lipnja 1982. može, u skladu s postupkom utvrđenim u članku 21., odobriti da dozvole prodaju sjemena posebnih sorti raži, prvenstveno namijenjenih korištenju za krmu, a koje ne zadovoljavaju uvjete utvrđene:

                           —

                           Prilogom II. u vezi s klijanjem,

                           —

                           i Prilogom II. točkom 2. tablicom A stupcem 6. u vezi s osnovnim sjemenom.”

               2.

               Članku 13. dodaje se sljedeći stavak:
               „1.   Države članice mogu dozvoliti prodaju sjemena vrste žitarica u obliku posebnih mješavina sjemena različitih sorti pod uvjetom da znanstvene i tehničke spoznaje ukazuju da su te mješavine takve da su posebno učinkovite protiv razmnožavanja određenih štetnih organizama te pod uvjetom također da sastojci mješavine prije miješanja udovoljavaju pravilima trgovanja koja se na njih odnose.”

               3.

               U članku 13. stavak 1. postaje stavak 2., a stavak 2. postaje stavak 3.

               4.

               Sljedeći broj dodaje se Prilogu IV., točki A podtočki (b):
               8.   ‚Prodaja dozvoljena isključivo u …’ (predmetna država članica).”

         Članak 3.
   Direktiva Vijeća 70/457/EEZ od 29. rujna 1970. o zajedničkom katalogu sorti poljoprivrednih biljnih vrsta (7), kako je zadnje izmijenjena Direktivom 78/55/EEZ (8), mijenja se kako slijedi:

               1.

               Članak 5. stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
               „1.   Sorta se smatra različitom ako se, bez obzira je li podrijetlo prirodno ili umjetno, inicijalna sorta iz koje je dobivena jasno može razlikovati u jednoj ili više važnih karakteristika od bilo koje druge sorte poznate u Zajednici.
               Karakteristike sorte moraju omogućavati precizno prepoznavanje i preciznu definiciju.
               Sorta poznata u Zajednici je svaka sorta koja je u vrijeme pravovremenog podnošenja zahtjeva za prihvaćanje sorte koja se ocjenjuje:

                           —

                           navedena na popisu zajedničkog kataloga sorti vrsta povrća,

                           —

                           ili i je, bez da je navedena na jednom od tih popisa, prihvaćena ili predložena za prihvaćanje u predmetnoj državi članici ili u drugoj državi članice, bilo za certifikaciju i prodaju, ili za certifikaciju za druge države,

                     osim ako više ne ispunjava gore navedene uvjete u svim predmetnim državama članicama prije donošenja odluke o podnošenju zahtjeva za prihvaćanje vrste koja se ocjenjuje.”

               2.

               Članku 7. stavku 1. dodaje se sljedeće:
               „Kako bi se utvrdila različitost, pokusi rasta uključuju najmanje dostupne usporedive sorte poznate u Zajednici u smislu članka 5. stavka 1. U svrhu primjene članka 9. uključuju se i ostale dostupne usporedive sorte.”

               3.

               Članak 9. stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
               „3.   Pri uzimanju u obzir informacija koje su im na raspolaganju, države članice također osiguravaju da sorta koja nije jasno razlučiva:

                           —

                           od prethodno prihvaćene sorte u predmetnoj državi članici ili drugoj državi članici, ili

                           —

                           od druge vrste koja se ocjenjuje u vezi s različitošću, postojanošću i ujednačenošću u skladu s pravilima odgovarajućim onima iz ove Direktive, koja međutim nije sorta poznata u Zajednici u smislu članka 5. stavka 1.,

                     nosi naziv te sorte. Ova se odredba ne primjenjuje ako postoji mogućnost da taj naziv dovodi u zabunu ili uzrokuje zabunu u vezi s predmetnom sortom, ili ako sukladno svim odredbama predmetne države članice u vezi s nazivom sorti, ostale činjenice sprečavaju njegovo korištenje, ili ako prava trećih strana zabranjuju slobodno korištenje tog naziva u vezi s predmetnom sortom.”

               4.

               Stavak 3. članka 9. postaje stavak 4.

               5.

               Članak 10. stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
               „1.   O svakom zahtjevu ili povlačenju zahtjeva za prihvaćanje sorte, o svakom unosu u katalog sorti kao i o svakoj izmjeni istoga, odmah se obavješćuju ostale države članice i Komisija.”

               6.

               Sljedeći se članak dodaje nakon članka 12.:
               „Članak 12.a
               1.   Države članice nakon prihvaćanja sorte osiguravaju otklanjanje svih sumnji o ocjeni njene različitosti ili njenog naziva u vrijeme prihvaćanja
               2.   Ako se nakon prihvaćanja sorte utvrdi da uvjet u vezi s različitošću u smislu članka 5. nije bio ispunjen u vrijeme prihvaćanja, prihvaćanje se zamjenjuje drugom odlukom, ili se prema potrebi opoziva, što je u skladu s ovom Direktivom.
               Ovom drugom odlukom se sorta počevši od datuma prvotnog prihvaćanja više ne smatra sortom poznatom u Zajednici u smislu članka 5. stavka 1.
               3.   Ako se nakon prihvaćanja sorte utvrdi da njezin naziv nije bio prihvatljiv u smislu članka 9., naziv se prilagođava tako da bude u skladu s ovom Direktivom. Države članice mogu dozvoliti privremeno korištenje prethodnog naziva kao dodatnog naziva. Podrobna rješenja u skladu s kojima se prethodni naziv može koristiti kao dodatni naziv se mogu utvrditi u skladu s postupkom iz članka 23.”

               7.

               Članku 15. stavku 2. dodaje se sljedeći tekst:
               „Razmatrat će se samo zahtjevi podneseni četiri mjeseca prije kraja gore navedenog razdoblja.”

               8.

               Članku 15. stavku 5. dodaje se sljedeći tekst:
               „Za Beta vulgaris L. i Solanum tuberosum L. se ovaj uvjet smatra ispunjenim 31. prosinca svake godine za sorte za koje su četiri mjeseca prije dostavljena izvješća predviđena člankom 10. stavcima 1. i 2., osim ako država članica obavijesti Komisiju ili da izjavu Stalnom odboru za sjeme i reprodukcijski materijal da ne namjerava izostaviti davanje zahtjeva sukladno stavku 2. Djelujući na prijedlog Komisije Vijeće odlučuje hoće li se te odredbe primjenjivati i na druge vrste.”

               9.

               U članku 21. stavku 2. riječi „30. lipnja 1977.” se zamjenjuju riječima „30. lipnja 1978.”.

         Članak 4.
   U članku 32. stavku 2. Direktive Vijeća 70/458/EEZ od 29. rujna 1970. o stavljanju na tržište sjemena povrća (9), kako je zadnje izmijenjena Direktivom 79/641/EEZ, riječi „30. lipnja 1977.” se zamjenjuju riječima „30. lipnja 1978.”
   Članak 5.
   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s:

               —

               člancima 1. i 2. počevši od 1. siječnja 1980.,

               —

               člankom 3. stavkom 9. i člankom 4. počevši od 1. srpnja 1977.,

               —

               s ostalim odredbama ove Direktive 1. srpnja 1982.

         Članak 6.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 24. srpnja 1979.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         J. GIBBONS

      (1)  SL C 174, 21.7.1978., str. 8.

      (2)  SL C 239, 9.10.1978., str. 54.

      (3)  SL C 114, 7.4.1979., str. 26.

      (4)  SL 125, 11.7.1966., str. 2298/66.

      (5)  SL L 183, 19.7.1979., str. 13.

      (6)  SL 125, 11.7.1966., str. 2309/66.

      (7)  SL L 225, 12.10.1970., str. 1.

      (8)  SL L 16, 20.1.1978., str. 23.

      (9)  SL L 225, 12.10.1970., str. 7.