title: Direktiva 2008/52/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima

text:
               19/Sv. 9

               HR

               Službeni list Europske unije

               281

         32008L0052

               L 136/3

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         DIREKTIVA 2008/52/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
   od 21. svibnja 2008.
   o nekim aspektima mirenja u građanskim i trgovačkim stvarima
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 61. točku (c) i drugu alineju članka 67. stavka 5.,
   uzimaju u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
   u skladu s postupkom utvrđenim člankom 251. Ugovora (2),
   budući da:

               (1)

               Zajednica je sebi postavila cilj održavanja i razvijanja područja slobode, sigurnosti i pravde, u kojem je zajamčeno sloboda kretanja osoba. U tu je svrhu Zajednica, inter alia, donijela mjere u području pravosudne suradnje u građanskim stvarima, koje su nužne za pravilno funkcioniranje unutarnjeg tržišta.

               (2)

               Načelo pristupa pravosuđu je temeljno načelo i, radi omogućavanja boljeg pristupa pravosuđu, Europsko vijeće je na svom sastanku u Tampereu održanom 15. i 16. listopada 1999. pozvalo države članice da oblikuju alternativne, izvansudske postupke.

               (3)

               U svibnju 2000. Vijeće je donijelo zaključke o alternativnim metodama rješavanja sporova iz građanskog i trgovačkog prava, navodeći da je uspostavljanje osnovnih načela u ovom području bitan korak k omogućavanju odgovarajućeg razvoja i djelovanja izvansudskih postupaka za rješavanje sporova u građanskim i trgovačkim stvarima, kako bi se pojednostavio i poboljšao pristup pravosuđu.

               (4)

               U travnju 2002. Komisija je predstavila Zelenu knjigu o alternativnom rješavanju sporova u građanskom i trgovačkom pravu, kojom je dan pregled postojećeg stanja u Europskoj uniji u vezi s alternativnim metodama rješavanja sporova i kojom su započela opsežna savjetovanja s državama članicama i zainteresiranim stranama o mogućim mjerama za unapređenje primjene mirenja.

               (5)

               Cilj osiguravanja boljeg pristupa pravosuđu, kao dio politike Europske unije za uspostavljanje područja slobode, sigurnosti i pravde, trebao bi obuhvaćati pristup sudskim i izvansudskim načinima rješavanja sporova. Ova bi Direktiva trebala doprinijeti pravilnom funkcioniranju unutarnjeg tržišta, posebno što se tiče raspoloživosti usluga mirenja.

               (6)

               Mirenje može omogućiti isplativo i brzo izvansudsko rješavanje sporova u građanskim i trgovačkim stvarima, na temelju postupaka prilagođenih potrebama stranaka. sporazume koji proizlaze iz mirenja postoji veća vjerojatnost da će ih se stranke dobrovoljno pridržavati, te da će oni sačuvati prijateljski i održiv odnos između stranaka. Ove prednosti postaju još naglašenije u slučajevima s prekograničnim elementima.

               (7)

               Kako bi se dalje promicala upotreba mirenja i kako bi se osiguralo da se stranke koje koriste mirenje mogu osloniti na predvidljiv pravni okvir, treba uvesti okvirno zakonodavstvo koje se odnosi posebno na ključne aspekte građanskog postupka.

               (8)

               Odredbe ove Direktive bi se trebale primjenjivati samo na mirenje u prekograničnim sporovima, međutim, ništa ne bi trebalo sprečavati države članice da takve odredbe primjenjuju i u unutarnjim postupcima mirenja.

               (9)

               Ova Direktiva ni na koji način ne bi trebala sprečavati upotrebu suvremenih komunikacijskih tehnologija u postupku mirenja.

               (10)

               Ova bi se Direktiva trebala primjenjivati na postupke kojima dvije ili više stranaka u prekograničnom sporu pokušavaju same, na dobrovoljnoj osnovi, postići prijateljski dogovor o rješavanju njihovog spora, uz pomoć miritelja. Ona bi se trebala primjenjivati u građanskim i u trgovačkim stvarima. Međutim, ona se ne bi trebala primjenjivati na prava i obveze o kojima stranke ne mogu slobodno same odlučivati u skladu s odgovarajućim mjerodavnim pravom. Takva prava i obveze su posebno česti u obiteljskom pravu i radnom pravu.

               (11)

               Ova se Direktiva ne bi trebala primjenjivati na predugovorne pregovore ili na postupke sudske prirode, kao što su sudski postupci mirenja, pritužbe potrošača, arbitraža i određivanje stručnjaka ili na postupke koje vode osobe ili tijela koja izdaju formalne preporuke za rješavanje spora, bez obzira na to jesu li one zakonski obvezujuće ili ne.

               (12)

               Ova bi se Direktiva trebala primjenjivati na slučajeve u kojima sud upućuje stranke na mirenje ili u kojima nacionalno pravo propisuje mirenje. Nadalje, ako sudac prema nacionalnom pravu može djelovati kao miritelj, ova bi se Direktiva također trebala primjenjivati na mirenje koje vodi sudac koji nije odgovoran za nikakav sudski postupak povezan s predmetom ili predmetima spora. Ova Direktiva, međutim, ne bi trebala obuhvaćati pokušaje suda ili suca kojemu je povjereno rješavanje spora u kontekstu sudskog postupka koji se odnosi na predmetni spor, ili na slučajeve u kojima sud ili sudac traže pomoć ili savjet od nadležne osobe.

               (13)

               Mirenje predviđeno ovom Direktivom trebalo bi biti dobrovoljan postupak u smislu da stranke same vode postupak i da ga mogu urediti po svojoj volji i okončati u bilo kojem trenutku. Međutim, trebalo bi biti moguće da sudovi prema nacionalnom pravu određuju rokove za postupke mirenja. Osim toga, sudovi trebaju imati mogućnost obavješćivanja stranaka o mogućnosti mirenja kad god je to primjereno.

               (14)

               Ništa u ovoj Direktivi ne bi trebalo dovoditi u pitanje nacionalno zakonodavstvo koje određuje da je upotreba mirenja obvezna ili povezana s poticajima ili sankcijama pod uvjetom da takvo zakonodavstvo ne sprečava stranke u ostvarivanju njihovog prava pristupa pravosudnom sustavu. Također, ništa u ovoj Direktivi ne bi trebalo dovoditi u pitanje postojeće samoregulirane sustave mirenja ako se oni odnose na aspekte koji nisu obuhvaćeni ovom Direktivom.

               (15)

               Kako bi se osigurala pravna sigurnost, u ovoj Direktivi bi trebalo navesti koji bi datum trebao biti relevantan za određivanje je li spor koji stranke nastoje riješiti mirenjem prekogranični spor ili ne. Ako ne postoji pisani sporazum, trebalo bi se smatrati da se stranke slažu s upotrebom mirenja od trenutka kada poduzmu posebne korake za započinjanje postupka mirenja.

               (16)

               Kako bi se osiguralo potrebno međusobno povjerenje u odnosu na tajnost, učinak na rokove zastare i prekluzivne rokove te u odnosu na priznavanje i izvršavanje sporazuma koji proizlaze iz mirenja, države članice bi trebale poticati, na način koji smatraju prikladnim, osposobljavanje miritelja i uvođenje djelotvornih mehanizama kontrole kvalitete u odnosu na pružanje usluga mirenja.

               (17)

               Države članice bi trebale definirati takve mehanizme, koji mogu uključivati korištenje rješenja koja se temelje na tržištu, i od njih se ne bi trebalo zahtijevati nikakvo financiranje u tom smislu. Ti mehanizmi bi trebali biti usmjereni na očuvanje fleksibilnosti postupka mirenja i autonomije stranaka, te na osiguravanje da se mirenje vodi na djelotvoran, nepristran i stručan način. Miritelje bi trebalo upoznati s postojanjem Europskog kodeksa ponašanja za miritelje, kojeg bi se također putem interneta trebalo staviti na raspolaganje javnosti.

               (18)

               U području zaštite potrošača, Komisija je donijela Preporuku (3) o utvrđivanju minimalnih kriterija kvalitete, koje bi izvansudska tijela uključena u sporazumno rješavanje potrošačkih sporova trebala ponuditi svojim korisnicima. Sve miritelje ili organizacije obuhvaćene ovom Preporukom trebalo bi poticati da poštuju njezina načela. Kako bi se olakšalo širenje informacija o takvim tijelima, Komisija bi trebala uspostaviti bazu podataka izvansudskih programa za koje države članice smatraju da poštuju načela iz te Preporuke.

               (19)

               Mirenje ne bi trebalo smatrati lošijom alternativom sudskim postupcima, u smislu da bi provođenje sporazuma koji rezultiraju iz mirenja ovisilo o dobroj volji stranaka. Države članice bi stoga trebale strankama pisanog sporazuma koji je rezultat mirenja osigurati da sadržaj njihovog dogovora bude izvršan. Država članica bi jedino trebala moći odbiti učiniti takav sporazum izvršnim ako je on u suprotnosti s njezinim pravom uključujući njezino međunarodno privatno pravo ili ako njezino pravo ne predviđa izvršnost sadržaja određenog sporazuma. To može biti posrijedi ako je obveza iz određenog sporazuma po svojoj prirodi neizvršiva.

               (20)

               Sadržaj sporazuma koji proizlazi iz mirenja koji je u državi članici učinjen izvršnim trebalo bi priznati i proglasiti izvršnim u drugim državama članicama u skladu s mjerodavnim pravom Zajednice ili nacionalnim pravom. Tome može biti tako, na primjer, na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (4) ili Uredbe Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim stvarima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću (5).

               (21)

               Uredbom (EZ) br. 2201/2003 posebno se predviđa da, kako bi sporazumi između dviju stranaka bili izvršni u drugoj državi članici, oni moraju biti izvršni u državi članici u kojoj su bili sklopljeni. Prema tome, ako sadržaj sporazuma koji proizlazi iz mirenja u stvari obiteljskog prava nije izvršan u državi članici u kojoj je sporazum sklopljen i gdje je podnesen zahtjev za njegovu izvršnost, ovom bi se Direktivom ne bi trebalo poticati stranke da zaobilaze pravo te države članice tako da svoj sporazum učine izvršnim u drugoj državi članici.

               (22)

               Ova Direktiva ne bi trebala utjecati na propise država članica u vezi s izvršenjem sporazuma koji proizlaze iz mirenja.

               (23)

               Tajnost u postupku mirenja je važna i stoga bi se ovom Direktivom trebao predvidjeti minimalan stupanj sukladnosti pravila koja uređuju parnične postupke u odnosu na način zaštite tajnosti mirenja u bilo kojem kasnijem građanskom i trgovačkom sudskom postupku ili arbitraži.

               (24)

               Kako bi potaknule stranke da koriste mirenje, države članice bi trebale osigurati da njihova pravila u vezi s rokovima zastare i prekluzivnim rokovima ne sprečavaju stranke da pristupe sudu ili arbitraži, ako njihov pokušaj mirenja ne uspije. Države članice bi trebale osigurati postizanje ovog cilja iako ovom Direktivom nisu usklađena nacionalna pravila o rokovima zastare i prekluzivnim rokovima. Ova Direktiva ne bi trebala utjecati na odredbe o rokovima zastare i prekluzivnim rokovima u međunarodnim sporazumima kako su provedeni u državama članicama, na primjer u području prometnog prava.

               (25)

               Države članice bi trebale potaknuti pružanje informacija javnosti o tome kako stupiti u kontakt s miriteljima i organizacijama koje pružaju usluge mirenja. One bi također trebale poticati odvjetnike da informiraju svoje klijente o mogućnosti mirenja.

               (26)

               U skladu s točkom 34. Međuinstitucionalnog sporazuma o boljem donošenju zakona (6), države članice se potiču da za sebe, i u interesu Zajednice, izrade i objave svoje vlastite tablice koje, što je više moguće, prikazuju korelaciju između ove Direktive i mjera za njezin prijenos u nacionalno zakonodavstvo.

               (27)

               Ovom se Direktivom nastoje promicati temeljna prava i ona uvažava načela koja su posebno priznata u Povelji o temeljnim pravima Europske unije.

               (28)

               Kako cilj ove Direktive ne mogu dostatno ostvariti države članice, te se zbog opsega ili učinka djelovanja može bolje ostvariti na razini Zajednice, Zajednica može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti određenom u članku 5. Ugovora. U skladu s načelom proporcionalnosti, određenom u tom članku, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.

               (29)

               U skladu s člankom 3. Protokola o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o osnivanju Europske zajednice, Ujedinjena Kraljevina i Irska su obavijestile o svojoj želji da sudjeluju u donošenju i primjeni ove Direktive.

               (30)

               U skladu s člancima 1. i 2. Protokola o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o osnivanju Europske zajednice, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Direktive i ona je ne obvezuje, niti se na nju ne primjenjuje,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Cilj i područje primjene
   1.   Cilj je ove Direktive da olakša pristup alternativnom rješavanju sporova i da promiče mirno rješavanje sporova potičući upotrebu mirenja i osiguravajući uravnoteženi odnos između mirenja i sudskih postupaka.
   2.   Ova se Direktiva primjenjuje u prekograničnim sporovima na građanske i trgovačke predmete, osim onih koji se tiču prava i obveza o kojima, prema odgovarajućem mjerodavnom pravu ne odlučuju stranke. Ona se, posebno, ne primjenjuje na porezne, carinske ili upravne stvari niti odgovornost države za činjenje ili propuštanje u provođenju državne ovlasti (acta iure imperi).
   3.   U ovoj Direktivi izraz „država članica” znači sve države članice osim Danske.
   Članak 2.
   Prekogranični sporovi
   1.   U smislu ove Direktive, prekogranični spor je spor u kojem najmanje jedna od stranaka ima domicil ili uobičajeno boravište u državi članici različitoj od one u kojoj domicil ili uobičajeno boravište ima bilo koja druga stranka, na dan:

               (a)

               kada se stranke, nakon nastanka spora, dogovore o mirenju;

               (b)

               kada sud odredi mirenje;

               (c)

               kada prema nacionalnom pravu nastane obveza upotrebe mirenja; ili

               (d)

               kada je u smislu članka 5. strankama izdan poziv.

         2.   Neovisno o stavku 1., u smislu članaka 7. i 8. prekogranični spor je također spor u kojem su sudski postupak ili arbitraža nakon mirenja između stranaka pokrenuti u državi članici različitoj od one u kojoj su stranke imale domicil ili uobičajeno boravište na datum iz stavka 1. točke (a), (b) ili (c).
   3.   U smislu stavaka 1. i 2. domicil se određuje u skladu s člancima 59. i 60. Uredbe (EZ) br. 44/2001.
   Članak 3.
   Definicije
   U smislu ove Direktive, primjenjuju se sljedeće definicije:

               (a)

               „mirenje” znači strukturirani postupak, ma kako se nazivao ili označavao, kojim dvije ili više stranaka u sporu nastoje same, na dobrovoljnoj bazi, postići dogovor o rješavanju spora uz pomoć miritelja. Ovaj postupak mogu započeti stranke ili ga može predložiti ili narediti sud ili može biti propisan pravom države članice.
               On uključuje mirenje koje vodi sudac koji nije odgovoran ni za kakav sudski postupak povezan s predmetnim sporom. On isključuje nastojanja suca ili suda kojem je povjereno rješavanje spora u sudskom postupku koji se odnosi na predmetni spor.

               (b)

               „miritelj” znači bilo koja treća osoba od koje se traži vođenje mirenja na djelotvoran, nepristran i stručan način, bez obzira na naziv i zvanje te treće osobe u dotičnoj državi članici i bez obzira na način na koji je ta treća osoba imenovana ili na način na koji je od nje zatraženo vođenje mirenja.

         Članak 4.
   Osiguravanje kvalitete mirenja
   1.   Države članice potiču, na bilo koji način koji smatraju prikladnim, razvijanje i poštovanje dobrovoljnih kodeksa ponašanja miritelja i organizacija koje pružaju usluge mirenja, kao i druge djelotvorne mehanizme kontrole kvalitete u odnosu na pružanje usluga mirenja.
   2.   Države članice potiču početno i daljnje osposobljavanje miritelja kako bi osigurale da se mirenje vodi na djelotvoran, nepristran i stručan način u odnosu na stranke.
   Članak 5.
   Korištenje mirenja
   1.   Sud kojem je podnesena tužba može, kada je to primjereno, i uvažavajući sve okolnosti slučaja, pozvati stranke da za rješavanje spora upotrijebe mirenje. Sud također može pozvati stranke da prisustvuju informativnom sastanku o upotrebi mirenja ako se takav sastanak održava i ako je lako dostupan.
   2.   Ovom se Direktivom ne dovodi u pitanje nacionalno zakonodavstvo prema kojem je prije ili nakon početka sudskog postupka upotreba mirenja obvezna ili je predmet poticaja ili sankcija, pod uvjetom da takvo zakonodavstvo ne sprečava stranke u ostvarivanju njihovog prava pristupa pravosudnom sustavu
   Članak 6.
   Izvršnost sporazuma koji proizlaze iz mirenja
   1.   Države članice osiguravaju da stranke ili jedna od stranaka uz izričiti pristanak ostalih mogu zatražiti da sadržaj pisanog sporazuma koji proizlazi iz mirenja bude izvršan. Sadržaj takvog sporazuma postaje izvršan, osim ako je on u predmetnom slučaju u suprotnosti s pravom države članice u kojoj je zahtjev predan ili ako pravom te države članice nije predviđena njegova izvršnost.
   2.   Sadržaj sporazuma može učiniti izvršnim sud ili drugo nadležno tijelo presudom, odlukom, ili javnom ispravom u skladu s pravom države članice u kojoj je zahtjev predan.
   3.   Države članice obavješćuju Komisiju o sudovima ili drugim tijelima nadležnim za primanje zahtjeva u skladu sa stavcima 1. i 2.
   4.   Ništa u ovom članku ne utječe na pravila koja se primjenjuju na priznavanje i izvršenje sporazuma, koji je bio proglašen izvršnim u skladu sa stavkom 1., u drugoj državi članici.
   Članak 7.
   Tajnost mirenja
   1.   Budući da je namjera da se mirenje vodi na način koji poštuje tajnost, države članice osiguravaju da niti miritelji, niti osobe uključene u provođenje postupka mirenja ne moraju, osim ako se stranke ne dogovore drukčije, svjedočiti u građanskim ili trgovačkim sudskim postupcima ili arbitraži u vezi s informacijama koje proizlaze iz ili koje su u vezi s postupkom mirenja, osim:

               (a)

               kada je to potrebno zbog važnih razloga javnog poretka dotične države članice, posebno kada je to potrebno za osiguravanje zaštite interesa djece ili za sprečavanje nanošenja štete fizičkom ili psihološkom integritetu osobe; ili

               (b)

               kada je otkrivanje sadržaja sporazuma koji proizlazi iz mirenja potrebno za provedbu ili izvršenje sporazuma.

         2.   Ništa u stavku 1. ne sprečava države članice da donesu strože mjere za zaštitu tajnosti mirenja.
   Članak 8.
   Utjecaj mirenja na rokove zastare i prekluzivne rokove
   1.   Države članice osiguravaju da stranke koje odaberu mirenje u pokušaju rješavanja spora nisu spriječene u započinjanju sudskog postupka i arbitraže u odnosu na taj spor, zbog isteka prekluzivnih rokova ili rokova zastare u postupku mirenja.
   2.   Stavak 1. ne dovodi u pitanje odredbe o rokovima zastare i prekluzivnim rokovima u međunarodnim sporazumima kojima su države članice stranke.
   Članak 9.
   Informacije za širu javnost
   Države članice potiču, na bilo koji način koji smatraju prikladnim, stavljanje široj javnosti na raspolaganje, posebno putem interneta, informacija o tome kako mogu stupiti u kontakt s miriteljima i organizacijama koje pružaju usluge mirenja.
   Članak 10.
   Informacije o nadležnim sudovima i tijelima
   Komisija na primjeren način omogućava javnu dostupnost informacija o nadležnim sudovima ili tijelima o kojima je dobila obavijest od država članica u skladu s člankom 6. stavkom 3.
   Članak 11.
   Preispitivanje
   Najkasnije 21. svibnja 2016., Komisija Europskom parlamentu i Vijeću i Europskom gospodarskom i socijalnom odboru podnosi izvješće o primjeni ove Direktive. U izvješću se razmatra razvoj mirenja u Europskoj uniji i utjecaj ove Direktive u državama članicama. Po potrebi, izvješću se prilažu prijedlozi za prilagodbu ove Direktive.
   Članak 12.
   Prijenos
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom prije 21. svibnja 2011., osim članka 10., s kojim se usklađenje mora završiti najkasnije do 21. studenoga 2010. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 13.
   Stupanje na snagu
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

   Članak 14.
   Adresati
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Strasbourgu 21. svibnja 2008.

            Za Europski parlament

            Potpredsjednik

         H.-G. PÖTTERING

            Za Vijeće

            Predsjednik

         J. LENARČIČ

      (1)  SL C 286, 17.11.2005., str. 1.

      (2)  Mišljenje Europskog parlamenta od 29. ožujka 2007. (SL C 27 E, 31.1.2008., str. 129.). Zajedničko stajalište Vijeća od 28. veljače 2008. (još nije objavljeno u Službenom listu) i stajalište Europskog parlamenta od 23. travnja 2008. (još nije objavljeno u Službenom listu).

      (3)  Preporuka Komisije 2001/310/EZ od 4. travnja 2001. o načelima za izvansudska tijela koja su uključena u sporazumno rješavanje potrošačkih sporova (SL L 109, 19.4.2001., str. 56.).

      (4)  SL L 12, 16.1.2001., str. 1. Uredba kako je zadnje izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1791/2006 (SL L 363, 20.12.2006., str. 1.).

      (5)  SL L 338, 23.12.2003., str. 1. Uredba kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 2116/2004 (SL L 367, 14.12.2004., str. 1.).

      (6)  SL C 321, 31.12.2003., str. 1.


title: Direktiva Vijeća (EU) 2016/881 od 25. svibnja 2016. o izmjeni Direktive 2011/16/EU u pogledu obvezne automatske razmjene informacija u području oporezivanja

text:
                  3.6.2016

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 146/8

            DIREKTIVA VIJEĆA (EU) 2016/881
      od 25. svibnja 2016.
      o izmjeni Direktive 2011/16/EU u pogledu obvezne automatske razmjene informacija u području oporezivanja
      VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
      uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegove članke 113. i 115.,
      uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
      nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
      uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
      uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
      u skladu s posebnim zakonodavnim postupkom,
      budući da:

                  (1)

                  Izazov koji predstavljaju porezna prijevara i porezna utaja posljednjih godina znatno se povećao te je postao glavni predmet zabrinutosti u Uniji i na globalnoj razini. Automatska razmjena informacija predstavlja važan instrument u tom pogledu: u svojoj Komunikaciji od 6. prosinca 2012., kojom se utvrđuje akcijski plan za jačanje borbe protiv porezne prijevare i porezne utaje, Komisija je istaknula potrebu za snažnim promicanjem automatske razmjene informacija kao budućeg europskog i međunarodnog standarda transparentnosti i razmjene informacija u poreznim stvarima. U svojim zaključcima od 22. svibnja 2013. Europsko vijeće zatražilo je proširenje automatske razmjene informacija i na razini Unije i na globalnoj razini, s ciljem borbe protiv porezne prijevare, porezne utaje i agresivnog poreznog planiranja.

                  (2)

                  Budući da su skupine multinacionalnih poduzeća (skupine MNP-ova) aktivne u različitim zemljama, one mogu sudjelovati u praksama agresivnog poreznog planiranja koje nisu na raspolaganju domaćim trgovačkim društvima. Takvi postupci skupina MNP-ova mogu posebno pogoditi isključivo domaća poduzeća, koja su obično mala i srednja poduzeća (MSP-ovi), jer je njihovo porezno opterećenje veće od poreznog opterećenja skupina MNP-ova. S druge strane, sve države članice mogle bi pretrpjeti gubitak prihoda i postoji rizik od tržišnog natjecanja za privlačenje skupina MNP-ova tako što bi im se nudile dodatne porezne olakšice.

                  (3)

                  Poreznim tijelima država članica potrebne su sveobuhvatne i relevantne informacije o skupinama MNP-ova u pogledu njihove strukture, politike transfernih cijena i unutarnjih transakcija unutar Unije i izvan nje. Tim će se informacijama omogućiti poreznim tijelima da reagiraju na štetnu poreznu praksu uvodeći promjene u zakonodavstvu ili izvršavajući procjene rizika i porezne nadzore, te da utvrde jesu li trgovačka društva sudjelovala u praksama koje imaju učinak umjetnog premještanja znatnih iznosa dobiti u porezno povoljnija okruženja.

                  (4)

                  Povećanom transparentnošću u odnosu na porezna tijela moglo bi se potaknuti skupine MNP-ova da napuste određene prakse i plaćaju pravičan dio poreza u zemlji u kojoj su ostvarili dobit. Povećanje transparentnosti za skupine MNP-ova stoga je ključno za suzbijanje smanjenja porezne osnovice i premještanja dobiti.

                  (5)

                  Rezolucijom Vijeća i predstavnika vlada država članica o kodeksu ponašanja u vezi s dokumentacijom o transfernim cijenama za povezana društva u Europskoj uniji (EU TPD) (3) već se skupinama MNP-ova u Uniji osigurava način na koji se poreznim tijelima pružaju informacije o globalnom poslovanju i politikama transfernih cijena („glavna datoteka”) te informacije o konkretnim transakcijama lokalnog subjekta („lokalna datoteka”). Međutim, EU TPD trenutačno ne osigurava mehanizam za dostavu izvješća po zemljama.

                  (6)

                  U izvješću po zemljama, skupine MNP-ova trebale bi svake godine i za svaku poreznu jurisdikciju u kojoj posluju navesti iznos prihoda, dobit prije poreza na dobit te plaćeni i obračunani porez na dobit. Skupine MNP-ova trebale bi također prijaviti broj zaposlenih, prijavljeni kapital, akumuliranu dobit i materijalnu imovinu u svakoj poreznoj jurisdikciji. Konačno, skupine MNP-ova trebale bi navesti svaki subjekt u skupini koji posluje u određenoj poreznoj jurisdikciji te poslovne djelatnosti kojima se bavi svaki subjekt.

                  (7)

                  S ciljem jačanja učinkovite uporabe javnih resursa i smanjenja administrativnog opterećenja za skupine MNP-ova, obveza izvješćivanja trebala bi se primjenjivati samo na skupine MNP-ova čiji godišnji konsolidirani prihod prekoračuje određeni iznos. Ovom bi se Direktivom trebalo osigurati da se u cijeloj Uniji pravovremeno prikupljaju i poreznim upravama dostavljaju iste informacije.

                  (8)

                  S ciljem osiguravanja pravilnog funkcioniranja unutarnjeg tržišta, Unija mora osigurati pošteno tržišno natjecanje između skupina MNP-ova u Uniji i skupina MNP-ova izvan Unije s najmanje jednim subjektom smještenim u Uniji. Na obje bi se skupine stoga trebala primjenjivati obveza izvješćivanja. Međutim, s ciljem osiguravanja nesmetanog prijelaza države članice trebale bi moći odgoditi za jednu godinu obvezu izvješćivanja za sastavne subjekte koji su rezidenti u državi članici, a nisu krajnje matično društvo ili zamjensko matično društvo skupina MNP-ova.

                  (9)

                  Države članice trebale bi donijeti pravila o sankcijama za kršenje nacionalnih odredaba donesenih na temelju ove Direktive te osigurati da se te sankcije provode. I dok odabir sankcija i dalje ostaje diskrecijsko pravo država članica, predviđene bi sankcije trebale biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.

                  (10)

                  S ciljem osiguravanja pravilnog funkcioniranja unutarnjeg tržišta potrebno je osigurati da države članice donesu koordinirana pravila o obvezama transparentnosti skupina MNP-ova.

                  (11)

                  U vezi s razmjenom informacija između država članica, Direktivom Vijeća 2011/16/EU (4) već je predviđena obvezna automatska razmjena informacija u nizu područja.

                  (12)

                  Obvezna automatska razmjena izvješća po zemljama između država članica trebala bi u svakom slučaju uključivati priopćavanje definiranog skupa osnovnih informacija koje bi bile dostupne onim državama članicama u kojima je, na temelju informacija iz izvješća po zemljama, najmanje jedan subjekt skupine MNP-ova rezident u svrhu oporezivanja ili je porezni obveznik u pogledu djelatnosti koje se obavljaju putem stalne poslovne jedinice skupine MNP-ova.

                  (13)

                  S ciljem smanjenja troškova i administrativnog opterećenja poreznih uprava i skupina MNP-ova potrebno je predvidjeti pravila koja su usklađena s promjenama na međunarodnoj razini i pozitivno doprinose njihovoj provedbi. Organizacija za ekonomsku suradnju i razvoj (OECD) objavila je 19. srpnja 2013. svoj Akcijski plan za smanjenje porezne osnovice i premještanje dobiti koji je važan poticaj za izmjenu postojećih međunarodnih poreznih pravila. OECD je 5. listopada 2015. predstavio završna izvješća koja su podržali ministri financija skupine G20. Tijekom sastanka 15. i 16. studenoga 2015. paket OECD-a podržali su i čelnici skupine G20.

                  (14)

                  Radom na provedbi mjere 13. iz Akcijskog plana za smanjenje porezne osnovice i prijenos dobiti dobiven je skup standarda za pružanje informacija za skupine MNP-ova, uključujući glavnu datoteku, lokalnu datoteku i izvješće po zemljama. Stoga je prilikom uspostave pravila o izvješću po zemljama primjereno uzeti u obzir standarde OECD-a.

                  (15)

                  Ako sastavni subjekt ne može dobiti ili prikupiti sve informacije koje su potrebne za ispunjavanje zahtjeva za izvješćivanje u okviru ove Direktive, države članice mogle bi to smatrati pokazateljem da je potrebno ocijeniti rizike transfernih cijena na visokoj razini i ostale rizike smanjenja porezne osnovice i premještanja dobiti u odnosu na određenu skupinu MNP-ova.

                  (16)

                  Ako država članica utvrdi da druga država članica trajno propušta automatski dostaviti izvješća po zemljama, trebala bi se nastojati savjetovati s tom državom članicom.

                  (17)

                  Djelovanje Unije u području izvješćivanja po zemljama trebalo bi i dalje posebno uzimati u obzir buduće promjene na razini OECD-a. Pri provedbi ove Direktive države članice trebale bi upotrijebiti završno izvješće iz 2015. o mjeri 13. projekta OECD-a/skupine G20 o smanjenju porezne osnovice i premještanju dobiti, koje je sastavio OECD, kao izvor prikaza ili tumačenja ove Direktive i s ciljem osiguranja dosljednosti primjene diljem država članica.

                  (18)

                  Potrebno je utvrditi jezične zahtjeve za razmjenu informacija između država članica u izvješćima po zemljama. Također je potrebno donijeti praktične postupke koji su potrebni za nadogradnju zajedničke komunikacijske mreže definirane u članku 3. točki 13. Direktive 2011/16/EU („mreža CCN”). Radi osiguranja jedinstvenih uvjeta za provedbu članka 20. stavka 6. i članka 21. stavka 6. Direktive 2011/16/EU Komisiji bi trebalo dodijeliti provedbene ovlasti. Te bi se ovlasti trebale izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (5).

                  (19)

                  Radi poticanja učinkovite uporabe resursa, olakšavanja razmjene informacija i izbjegavanja potrebe da svaka država članica unosi slične prilagodbe u svoj sustav, razmjena informacija trebala bi se provoditi putem mreže CCN. Komisija bi trebala donijeti praktične postupke potrebne za nadogradnju sustava u skladu s postupkom iz članka 26. stavka 2. Direktive 2011/16/EU.

                  (20)

                  Opseg obvezne razmjene informacija stoga bi se trebao proširiti kako bi se njome obuhvatila automatska razmjena informacija o izvješćima po zemljama.

                  (21)

                  U godišnjim izvješćima država članica Komisiji u skladu s člankom 23. Direktive 2011/16/EU trebale bi se nalaziti pojedinosti o opsegu lokalnog podnošenja izvješća u skladu s člankom 8.aa te Direktive i točkom 1. odjeljka II. Priloga III. istoj Direktivi te popis svih jurisdikcija u kojima su krajnja matična društva sastavnog subjekta iz EU-a rezidenti, a u kojima nisu podnesena ili razmijenjena potpuna izvješća.

                  (22)

                  Informacije koje se razmjenjuju u skladu s ovom Direktivom ne dovode do otkrivanja trgovinske, industrijske ili poslovne tajne ili trgovinskog postupka ili informacija otkrivanje kojih bi bilo suprotno javnoj politici.

                  (23)

                  Ovom se Direktivom poštuju temeljna prava i načela priznata Poveljom o temeljnim pravima Europske unije.

                  (24)

                  S obzirom na to da cilj ove Direktive, tj. učinkovitu administrativnu suradnju između država članica pod uvjetima koji su spojivi s pravilnim funkcioniranjem unutarnjeg tržišta, ne mogu dostatno ostvariti same države članice, nego se zbog ujednačenosti i djelotvornosti on na bolji način može ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.

                  (25)

                  Direktivu 2011/16/EU trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti,

            DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
      Članak 1.
      Direktiva 2011/16/EU mijenja se kako slijedi:

                  1.

                  Članak 3. točka 9. zamjenjuje se sljedećim:

                              „9.

                              ‚automatska razmjena’ znači

                                          (a)

                                          za potrebe članka 8. stavka 1. i članaka 8.a i 8.aa sistemsko priopćavanje prethodno definiranih informacija drugoj državi članici, bez prethodnog zahtjeva, u prethodno utvrđenim pravilnim intervalima. Za potrebe članka 8. stavka 1. upućivanje na dostupne informacije odnosi se na informacije iz poreznih podataka države članice koja priopćuje informacije koje su raspoložive u skladu s postupcima za prikupljanje i obradu podataka u toj državi članici;

                                          (b)

                                          za potrebe članka 8. stavka 3.a sistemsko priopćavanje prethodno definiranih informacija o rezidentima u drugim državama članicama relevantnoj državi članici rezidentnosti, bez prethodnog zahtjeva, u prethodno utvrđenim pravilnim intervalima;

                                          (c)

                                          za potrebe svih odredaba ove Direktive osim članka 8. stavaka 1.i 3.a te članaka 8.a i 8.aa sistemsko priopćavanje prethodno definiranih informacija predviđenih u podtočkama (a) i (b) ove točke.

                                    U kontekstu članka 8. stavaka 3.a i 7.a, članka 21. stavka 2. i članka 25. stavaka 2. i 3. svaki pojam ispisan kurzivom ima značenje iz odgovarajuće definicije iz Priloga I. U kontekstu članka 8.aa i Priloga III. svaki pojam ispisan kurzivom ima značenje iz odgovarajućih definicija iz Priloga III.”

                  2.

                  U poglavlje II. odjeljak II. umeće se sljedeći članak:
                  „Članak 8.aa
                  Opseg i uvjeti obvezne automatske razmjene informacija o izvješćima po zemljama
                  1.   Svaka država članica poduzima potrebne mjere kako bi zatražila da krajnje matično društvo skupine MNP-ova koje je u svrhu oporezivanja rezident na njezinu državnom području, ili drugi subjekt koji podnosi izvješće u skladu s odjeljkom II. Priloga III. podnese izvješće po zemljama za izvještajnu fiskalnu godinu u roku od 12 mjeseci od posljednjeg dana izvještajne fiskalne godine skupine MNP-ova u skladu s odjeljkom II. Priloga III.
                  2.   Nadležno tijelo države članice u kojoj je zaprimljeno izvješće po zemljama u skladu sa stavkom 1. priopćuje to izvješće putem automatske razmjene i u roku utvrđenom u stavku 4. svakoj drugoj državi članici u kojoj je, na temelju informacija iz izvješća po zemljama, najmanje jedan sastavni subjekt skupine MNP-ova subjekta koji podnosi izvješće rezident u svrhu oporezivanja ili porezni obveznik u pogledu djelatnosti koju obavlja putem stalne poslovne jedinice.
                  3.   Izvješće po zemljama sadržava sljedeće informacije o skupini MNP-ova:

                              (a)

                              objedinjene informacije o iznosu prihoda, dobiti (gubitku) prije poreza na dobit, plaćenom porezu na dobit, obračunanom porezu na dobit, prijavljenom kapitalu, akumuliranoj dobiti, broju zaposlenika i materijalnoj imovini osim novca i novčanih ekvivalenata za svaku jurisdikciju u kojoj posluje skupina MNP-ova;

                              (b)

                              identifikaciju svakog sastavnog subjekta skupine MNP-ova utvrđujući jurisdikciju porezne rezidentnosti tog sastavnog subjekta, a ako se ne radi o toj jurisdikciji porezne rezidentnosti, jurisdikciju prema zakonodavstvu na temelju kojeg je sastavni subjekt ustrojen, te prirodu glavne poslovne djelatnosti ili više djelatnosti tog sastavnog subjekta.

                        4.   Priopćavanje se odvija u roku od 15 mjeseci od posljednjeg dana fiskalne godine skupine MNP-ova na koju se odnosi izvješće po zemljama. Prvo izvješće po zemljama priopćuje se za fiskalnu godinu skupine MNP-ova koja počinje 1. siječnja 2016. ili nakon tog datuma, a odvija se u roku od 18 mjeseci od posljednjeg dana te fiskalne godine.”.

                  3.

                  U članku 16. dodaje se sljedeći stavak:
                  „6.   Neovisno o stavcima od 1. do 4. ovog članka, informacije koje se priopćuju između država članica na temelju članka 8.aa koriste se za potrebe procjene rizikâ transfernih cijena na visokoj razini i ostale rizike povezane sa smanjenjem porezne osnovice i premještanjem dobiti, među ostalim za procjenu rizika neusklađenosti članova skupine MNP-ova u odnosu na primjenjiva pravila o transfernim cijenama te prema potrebi za gospodarske i statističke analize. Prilagodbe transfernih cijena od strane poreznih tijela države članice primateljice ne temelje se na informacijama koje se razmjenjuju na temelju članka 8.aa. Neovisno o prethodno navedenom, ne zabranjuje se korištenje informacija koje se priopćuju između država članica na temelju članka 8.aa kao temelja za daljnje istrage u odnosu na sporazume o transfernim cijenama skupine MNP-ova ili u odnosu na druga porezna pitanja tijekom poreznog nadzora te se, kao rezultat toga, može izvršiti odgovarajuća prilagodba oporezive dobiti sastavnog subjekta.”

                  4.

                  U članku 20. dodaje se sljedeći stavak:
                  „6.   Automatska razmjena informacija o izvješću po zemljama na temelju članka 8.aa provodi se uporabom standardnog obrasca predviđenog u tablicama 1., 2. i 3. u odjeljku III. Priloga III. Komisija putem provedbenih akata donosi jezična rješenja za tu razmjenu do 31. prosinca 2016. Njima se ne sprečava države članice da priopće informacije iz članka 8.aa na bilo kojem od službenih i radnih jezika Unije. Međutim, tim se jezičnim rješenjima može odrediti da se ključni elementi takvih informacija šalju i na nekom drugom službenom jeziku Unije. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom iz članka 26. stavka 2.”

                  5.

                  U članku 21. dodaje se sljedeći stavak:
                  „6.   Informacije priopćene na temelju članka 8.aa stavka 2. dostavljaju se elektroničkim putem, upotrebom mreže CCN. Komisija putem provedbenih akata donosi potrebna praktična rješenja za nadogradnju mreže CCN. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom iz članka 26. stavka 2.”.

                  6.

                  U članku 23. stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
                  „3.   Države članice dostavljaju Komisiji godišnju ocjenu učinkovitosti automatske razmjene informacija iz članaka 8., 8.a i 8.aa, kao i postignute praktične rezultate. Komisija putem provedbenih akata donosi oblik i uvjete priopćavanja za tu godišnju ocjenu. Ti se provedbeni akti donose u skladu s postupkom iz članka 26. stavka 2.”

                  7.

                  Umeće se sljedeći članak:
                  „Članak 25.a
                  Sankcije
                  Države članice utvrđuju pravila o sankcijama koje se primjenjuju na kršenja nacionalnih odredaba donesenih na temelju ove Direktive koje se odnose na članak 8.aa i poduzimaju sve potrebne mjere radi osiguranja njihove provedbe. Predviđene sankcije moraju biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.”

                  8.

                  Članak 26. zamjenjuje se sljedećim:
                  „Članak 26.
                  Postupak odbora
                  1.   Komisiji pomaže Odbor za administrativnu suradnju u oporezivanju. Navedeni odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (*).
                  2.   Pri upućivanju na ovaj stavak primjenjuje se članak 5. Uredbe (EU) br. 182/2011.

                     (*)  Uredba (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (SL L 55, 28.2.2011., str. 13.).”"

                  9.

                  Dodaje se Prilog III. čiji je tekst naveden u Prilogu ovoj Direktivi.

            Članak 2.
      1.   Države članice do 4. lipnja 2017. donose i objavljuju zakone i druge propise koji su potrebni radi usklađivanja s ovom Direktivom. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba.
      One primjenjuju te odredbe od 5. lipnja 2017.
      Kada države članice donose te odredbe, one sadržavaju upućivanje na ovu Direktivu ili se na nju upućuje prilikom njihove službene objave. Države članice određuju načine tog upućivanja.
      2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
      Članak 3.
      Ova Direktiva stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europske unije.
      Članak 4.
      Ova je Direktiva upućena državama članicama.

         Sastavljeno u Bruxellesu 25. svibnja 2016.

               Za Vijeće

               Predsjednik

            J.R.V.A. DIJSSELBLOEM

         (1)  Mišljenje Europskog parlamenta od 12. svibnja 2016. (još nije objavljeno u Službenom listu).

         (2)  Mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora od 28. travnja 2016. (još nije objavljeno u Službenom listu).

         (3)  Rezolucija Vijeća i predstavnika vlada država članica koji su se sastali unutar Vijeća, od 27. lipnja 2006. o kodeksu ponašanja u vezi s dokumentacijom o transfernim cijenama za povezana društva u Europskoj uniji (EU TPD) (SL C 176, 28.7.2006., str. 1.).

         (4)  Direktiva Vijeća 2011/16/EU od 15. veljače 2011. o administrativnoj suradnji u području oporezivanja i stavljanju izvan snage Direktive 77/799/EEZ (SL L 64, 11.3.2011., str. 1.).

         (5)  Uredba (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (SL L 55, 28.2.2011., str. 13.).

         PRILOG

               „PRILOG III.

                  PRAVILA PODNOŠENJA ZA SKUPINE MULTINACIONALNIH PODUZEĆA

               ODJELJAK I.

                  DEFINIRANI POJMOVI

                           1.

                           Pojam ‚skupina’ znači određeni broj poduzeća povezanih vlasništvom ili kontrolom koja ili imaju obvezu pripremati konsolidirane financijske izvještaje u svrhe financijskog izvješćivanja u skladu s primjenjivim računovodstvenim načelima ili bi imala tu obvezu kad bi se trgovalo vlasničkim udjelima jednog od poduzeća na burzi vrijednosnih papira.

                           2.

                           Pojam ‚poduzeće’ znači bilo koji oblik vođenja poslovanja bilo koje osobe iz članka 3. točke 11. podtočaka (b), (c) i (d).

                           3.

                           Pojam ‚skupina MNP-ova’ znači svaka skupina koja obuhvaća dva ili više poduzeća koja imaju poreznu rezidentnost u različitim jurisdikcijama ili uključuje poduzeće koje je rezident u svrhu oporezivanja u jednoj jurisdikciji i porezni obveznik u drugoj jurisdikciji u pogledu poslovanja koje obavlja putem stalne poslovne jedinice u toj jurisdikciji, a nije isključena skupina MNP-ova.

                           4.

                           Pojam ‚isključena skupina MNP-ova’ znači, u odnosu na bilo koju fiskalnu godinu skupine, skupina čiji je ukupni konsolidirani prihod skupine ispod 750 000 000 EUR ili u lokalnoj valuti u iznosu od otprilike 750 000 000 EUR od siječnja 2015. tijekom fiskalne godine koja neposredno prethodi izvještajnoj fiskalnoj godini, kako je navedeno u njezinim konsolidiranim financijskim izvještajima za tu prethodnu fiskalnu godinu.

                           5.

                           Pojam ‚sastavni subjekt’ znači jedno od sljedećeg:

                                       (a)

                                       svaka zasebna jedinica poslovanja skupine MNP-ova koja je uključena u konsolidirane financijske izvještaje skupine MNP-ova u svrhe financijskog izvješćivanja ili bi bila u njih uključena kad bi se vlasničkim udjelima te jedinice poslovanja skupine MNP-ova trgovalo na burzi vrijednosnih papira;

                                       (b)

                                       svaka takva jedinica poslovanja koja je isključena iz konsolidiranih financijskih izvještaja skupine MNP-ova samo zbog veličine ili pitanja značajnosti;

                                       (c)

                                       svaka stalna poslovna jedinica svake zasebne jedinice poslovanja skupine MNP-ova uključene pod (a) ili (b) pod uvjetom da zasebna jedinica poslovanja sastavlja zasebni financijski izvještaj za takvu stalnu poslovnu jedinicu u svrhe financijskog izvješćivanja, regulatornog ili poreznog izvješćivanja ili u svrhe unutarnje kontrole upravljanja.

                           6.

                           Pojam ‚subjekt koji podnosi izvješće’ znači sastavni subjekt koji je obvezan podnositi izvješće po zemljama u ime skupine MNP-ova u skladu sa zahtjevima iz članka 8.aa stavka 3. u jurisdikciji u kojoj ima poreznu rezidentnost. Subjekt koji podnosi izvješće može biti krajnje matično društvo, zamjensko matično društvo ili bilo koji subjekt opisan u odjeljku II. točki 1.

                           7.

                           Pojam ‚krajnje matično društvo’ znači sastavni subjekt skupine MNP-ova koji ispunjava sljedeće kriterije:

                                       (a)

                                       izravni je ili neizravni vlasnik dovoljno udjela u najmanje jednom sastavnom subjektu skupine MNP-ova, zbog čega mora sastavljati konsolidirane financijske izvještaje u skladu s računovodstvenim načelima koja se primjenjuju u jurisdikciji u kojoj ima poreznu rezidentnost ili bi ih morao sastavljati kad bi se njegovim vlasničkim udjelima trgovalo na burzi vrijednosnih papira u jurisdikciji u kojoj ima poreznu rezidentnost;

                                       (b)

                                       ne postoji drugi sastavni subjekt takve skupine MNP-ova koji je izravni ili neizravni vlasnik udjela opisanog u točki (a) prvog spomenutog sastavnog subjekta.

                           8.

                           Pojam ‚zamjensko matično društvo’ znači jedan sastavni subjekt skupine MNP-ova koji je imenovala takva skupina MNP-ova kao jedinu zamjenu za krajnje matično društvo u svrhe podnošenja izvješća po zemljama u jurisdikciji porezne rezidentnosti tog sastavnog subjekta u ime takve skupine MNP-ova ako se primjenjuje najmanje jedan uvjet iz odjeljka II. točke 1. prvog stavka podtočke (b).

                           9.

                           Pojam ‚fiskalna godina’ znači godišnje računovodstveno razdoblje za koje krajnje matično društvo skupine MNP-ova priprema svoje financijske izvještaje.

                           10.

                           Pojam ‚izvještajna fiskalna godina’ znači ona fiskalna godina u kojoj su ostvareni financijski rezultati i rezultati poslovanja navedeni u izvješću po zemljama iz članka 8.aa stavka 3.

                           11.

                           Pojam ‚sporazum između kvalificiranih nadležnih tijela’ znači sporazum između ovlaštenih predstavnika države članice EU-a i jurisdikcijâ izvan Unije koje su stranke međunarodnog sporazuma i u kojem je propisana automatska razmjena izvješća po zemljama između jurisdikcija stranaka sporazuma.

                           12.

                           Pojam ‚međunarodni sporazum’ znači Multilateralna konvencija o uzajamnoj administrativnoj pomoći u poreznim stvarima, svaka bilateralna ili multilateralna porezna konvencija ili svaki sporazum o razmjeni poreznih informacija čija je država članica stranka i u čijim je odredbama predviđena pravna ovlast za razmjenu informacija u području oporezivanja između jurisdikcija, uključujući automatsku razmjenu takvih informacija.

                           13.

                           Pojam ‚konsolidirani financijski izvještaji’ znači financijski izvještaji skupine MNP-ova u kojima su imovina, obveze, prihod, troškovi i novčani tokovi krajnjeg matičnog društva i sastavnih subjekata prikazani kao da se odnose na jedan gospodarski subjekt.

                           14.

                           Pojam ‚greška u sustavu’ u odnosu na jurisdikciju znači ili da ta jurisdikcija ima na snazi sporazum između kvalificiranih nadležnih tijela s državom članicom, ali je suspendirala automatsku razmjenu (iz razloga koji nisu oni koji su u skladu s uvjetima iz tog sporazuma) ili da ta jurisdikcija iz nekog drugog razloga trajno propušta automatski dostaviti državi članici izvješća po zemljama koja posjeduje u odnosu na skupine MNP-ova koje imaju sastavne subjekte u toj državi članici.

                     ODJELJAK II.

                  OPĆI ZAHTJEVI ZA IZVJEŠĆIVANJE

                           1.

                           Sastavni subjekt koji je rezident u državi članici, a koji nije krajnje matično društvo skupine MNP-ova podnosi izvješće po zemljama za izvještajnu fiskalnu godinu skupine MNP-ova čiji je sastavni subjekt ako su ispunjeni sljedeći kriteriji:

                                       (a)

                                       subjekt je rezident države članice u svrhu oporezivanja;

                                       (b)

                                       primjenjuje se jedan od sljedećih uvjeta:

                                                   i.

                                                   krajnje matično društvo skupine MNP-ova ne mora podnijeti izvješće po zemljama u jurisdikciji u kojoj ima poreznu rezidentnost;

                                                   ii.

                                                   na jurisdikciju čiji je krajnje matično društvo rezident u svrhu oporezivanja odnosi se međunarodni sporazum čija je država članica stranka, ali u roku navedenom u članku 8.aa stavku 1. za podnošenje izvješća po zemljama za izvještajnu fiskalnu godinu nije stupio na snagu sporazum između kvalificiranih nadležnih tijela čija je država članica stranka;

                                                   iii.

                                                   u jurisdikciji u kojoj krajnje matično društvo ima poreznu rezidentnost došlo je do greške u sustavu koju je država članica prijavila sastavnom subjektu koji je rezident u svrhu oporezivanja u toj državi članici.

                                             Ne dovodeći u pitanje obvezu krajnjeg matičnog društva iz članka 8.aa stavka 1. ili njegova zamjenskog matičnog društva da podnese prvo izvješće po zemljama za fiskalnu godinu za skupinu MNP-ova koja počinje 1. siječnja 2016. ili nakon tog datuma, države članice mogu odlučiti da se obveza za sastavne subjekte iz točke 1. ovog odjeljka odnosi na izvješća po zemljama u odnosu na izvještajne fiskalne godine koje počinju 1. siječnja 2017. ili nakon tog datuma.
                                       Sastavni subjekt koji je rezident u državi članici kako je definirano u prvom stavku ove točke od svojega krajnjeg matičnog društva zahtijeva dostavu svih informacija koje su mu potrebne kako bi ispunio svoje obveze i podnio izvješće po zemljama u skladu s člankom 8.aa stavkom 3. Ako unatoč tome taj sastavni subjekt nije dobio ili prikupio sve tražene informacije za izvješće za skupinu MNP-ova, taj sastavni subjekt podnosi izvješće po zemljama koje sadrži sve informacije koje posjeduje, koje je dobio ili prikupio, te državu članicu u kojoj je rezident izvješćuje da je krajnje matično društvo odbilo dostaviti potrebne informacije. Time se ne dovodi u pitanje pravo dotične države članice da primijeni sankcije predviđene nacionalnim zakonodavstvom i ta država članica o navedenom odbijanju izvješćuje sve države članice.
                                       Ako su više sastavnih subjekata iste skupine MNP-ova rezidenti Unije u svrhu oporezivanja i primjenjuje se najmanje jedan uvjet iz prvog stavka, točke (b), skupina MNP-ova može odrediti jedan od tih sastavnih subjekata da podnese izvješće po zemljama u skladu sa zahtjevima iz članka 8.aa stavka 3. za bilo koju izvještajnu fiskalnu godinu u roku iz članka 8.aa stavka 1. i da obavijesti državu članicu da bi se podnošenjem trebao zadovoljiti zahtjev podnošenja izvještaja svih sastavnih subjekata takve skupine MNP-ova koji su rezidenti u Uniji u svrhu oporezivanja. Ta država članica na temelju članka 8.aa stavka 2. priopćuje primljeno izvješće po zemljama svakoj drugoj državi članici u kojoj je, na temelju informacija iz izvješća po zemljama, najmanje jedan sastavni subjekt skupine MNP-ova kojoj pripada subjekt koji podnosi izvješće rezident u svrhu oporezivanja, ili porezni obveznik u pogledu djelatnosti koju obavlja putem stalne poslovne jedinice.
                                       Ako sastavni subjekt ne može dobiti ili prikupiti sve informacije koje su potrebne za podnošenje izvješća po zemljama, u skladu s člankom 8.aa stavkom 3., tada taj sastavni subjekt ne ispunjava uvjete da bude određen kao subjekt koji podnosi izvješće za skupinu MNP-ova u skladu s četvrtim stavkom ove točke. Ovim se pravilom ne dovodi u pitanje obveza sastavnog subjekta da državu članicu u kojoj je rezident izvijesti da je krajnje matično društvo odbilo dostaviti potrebne informacije.

                           2.

                           Odstupajući od točke 1., ako se primjenjuje najmanje jedan uvjet iz točke 1. prvog stavka podtočke (b), subjekt opisan u točki 1. ne mora podnijeti izvješće po zemljama za bilo koju izvještajnu fiskalnu godinu, ako je skupina MNP-ova čiji je on sastavni subjekt stavila na raspolaganje izvješće po zemljama u skladu s člankom 8.aa stavkom 3. za tu fiskalnu godinu putem zamjenskog matičnog društva, koje podnosi to izvješće po zemljama poreznom tijelu u jurisdikciji u kojoj ima poreznu rezidentnost na datum ili prije datuma iz članka 8.aa stavka 1. i koje, u slučaju da je zamjensko matično društvo porezni rezident u jurisdikciji izvan Unije, zadovoljava sljedeće uvjete:

                                       (a)

                                       jurisdikcija u kojoj je zamjensko matično društvo porezni rezident zahtijeva podnošenje izvješća po zemljama u skladu sa zahtjevima iz članka 8.aa stavka 3.;

                                       (b)

                                       jurisdikcija u kojoj je zamjensko matično društvo porezni rezident sklopila je sporazum između kvalificiranih nadležnih tijela čija je država članica stranka do roka iz članka 8.aa stavka 1. za podnošenje izvješća po zemljama za izvještajnu fiskalnu godinu;

                                       (c)

                                       jurisdikcija u kojoj je zamjensko matično društvo porezni rezident nije obavijestila državu članicu o grešci u sustavu;

                                       (d)

                                       jurisdikcija u kojoj je zamjensko matično društvo porezni rezident primila je obavijest sastavnog subjekta koji je u toj jurisdikciji rezident u svrhu oporezivanja da je on zamjensko matično društvo najkasnije posljednjeg dana izvještajne fiskalne godine te skupine MNP-ova;

                                       (e)

                                       državi članici dostavljena je obavijest u skladu s točkom 4.

                           3.

                           Države članice traže od svakog sastavnog subjekta Skupine MNP-ova koji je rezident u svrhu oporezivanja u toj državi članici da obavijesti državu članicu je li krajnje matično društvo ili zamjensko matično društvo ili sastavni subjekt određen prema točki 1. najkasnije posljednjeg dana izvještajne fiskalne godine te skupine MNP-ova. Države članice mogu produljiti taj rok na zadnji dan za podnošenje porezne prijave tog sastavnog subjekta za prethodnu fiskalnu godinu.

                           4.

                           Država članica traži da sastavni subjekt skupine MNP-ova koji je rezident u svrhu oporezivanja u toj državi članici, a koji nije krajnje matično društvo ni zamjensko matično društvo niti sastavni subjekt određen prema točki 1., obavijesti državu članicu o identitetu i poreznoj rezidentnosti subjekta koje podnosi izvješće najkasnije posljednjeg dana izvještajne fiskalne godine te skupine MNP-ova. Države članice mogu produljiti taj rok na zadnji dan za podnošenje porezne prijave tog sastavnog subjekta za prethodnu fiskalnu godinu.

                           5.

                           U izvješću po zemljama navodi se valuta iznosa navedenih u tom izvješću.

                     ODJELJAK III.

                  IZVJEŠĆE PO ZEMLJAMA

               Α.   Predložak izvješća po zemljama
               Tablica 1.   Pregled podjele dobiti, poreza i poslovnih djelatnosti prema poreznoj jurisdikciji

                           Naziv skupine MNP-ova:
                           Predmetna fiskalna godina:
                           Upotrijebljena valuta:

                           Porezna jurisdikcija

                           Prihodi

                           Dobit (gubitak) prije poreza na dobit

                           Plaćeni porez na dobit (prema načelu blagajne)

                           Obračunani porez na dobit – tekuća godina

                           Prijavljeni kapital

                           Akumulirana dobit

                           Broj zaposlenih

                           Materijalna imovina osim novca i novčanih ekvivalenata

                           Nepovezana stranka

                           Povezana stranka

                           Ukupno

               Tablica 2.   Popis svih sastavnih subjekata skupine MNP-ova uključenih u svaki zbroj prema poreznoj jurisdikciji

                           Naziv skupine MNP-ova:
                           Predmetna fiskalna godina:

                           Porezna jurisdikcija

                           Sastavni subjekti rezidenti u poreznoj jurisdikciji

                           Porezna jurisdikcija organizacije ili korporacije ako je različita od porezne jurisdikcije rezidentnosti

                           Glavne poslovne djelatnosti

                           Istraživanje i razvoj

                           Holding ili upravljanje Intelektualno vlasništvo

                           Kupnja ili nabava

                           Proizvodnja

                           Prodaja, marketing ili distribucija

                           Administrativne, upravljačke ili pomoćne usluge

                           Pružanje usluga nepovezanim strankama

                           Financiranje unutar skupine

                           Regulirane financijske usluge

                           Osiguranje

                           Držanje dionica ili drugih vlasničkih instrumenata instrumenata

                           U stanju mirovanja

                           Ostalo (1)

                           1.

                           2.

                           3.

                           1.

                           2.

                           3.

                     Tablica 3.:   Dodatne informacije
               Naziv skupine MNP-ova:
               Predmetna fiskalna godina:
               Molimo uključiti sve dodatne kratke informacije ili objašnjenje koje smatrate potrebnima ili kojima bi se moglo olakšati razumijevanje obveznih informacija navedenih u izvješću po zemljama
               B.   Opće upute za ispunjavanje izvješća po zemljama
               1.   Svrha
               Predložak se upotrebljava za izvješćivanje o podjeli dobiti, poreza i poslovnih djelatnosti skupine multinacionalnih poduzeća (MNP-ova) prema poreznim jurisdikcijama.
               2.   Tretman podružnica i stalnih poslovnih jedinica
               Podaci o stalnim poslovnim jedinicama navode se upućivanjem na poreznu jurisdikciju u kojoj se one nalaze, a ne upućivanjem na poreznu jurisdikciju rezidentnosti jedinice poslovanja čiji je stalna poslovna jedinica dio. Izvješćivanje u poreznoj jurisdikciji rezidentnosti za jedinicu poslovanja čija je stalna poslovna jedinica sastavni dio isključuje financijske podatke povezane sa stalnom poslovnom jedinicom.
               3.   Razdoblje obuhvaćeno godišnjim predloškom
               Predloškom je obuhvaćena fiskalna godina MNP-a koji podnosi izvješće. Za sastavne subjekte, prema vlastitom nahođenju MNP-a koji podnosi izvješće, u predložak se dosljedno unosi bilo koja od sljedećih informacija:

                           (a)

                           informacije za fiskalnu godinu relevantnih sastavnih subjekata koja završava na isti datum kao i fiskalna godina MNP-a koji podnosi izvješće, ili završava u razdoblju od 12 mjeseci koje prethodi tom datumu;

                           (b)

                           informacije za sve relevantne sastavne subjekte o kojima se izvješćuje za fiskalnu godinu MNP-a koji podnosi izvješće.

                     4.   Izvor podataka
               MNP koji podnosi izvješće svake godine dosljedno upotrebljava iste izvore podataka za ispunjavanje predloška. MNP koji podnosi izvješće može odlučiti upotrijebiti podatke iz svojih konsolidiranih paketa za izvješćivanje, iz zakonskih financijskih izvještaja pojedinih subjekata, iz regulatornih financijskih izvještaja ili izvještaja o unutarnjem upravljanju. U predlošku nije nužno uskladiti podatke o prihodima, dobiti i porezu s konsolidiranim financijskim izvještajima. Ako se zakonski financijski izvještaji upotrebljavaju kao osnova za izvješćivanje, svi iznosi preračunavaju se u navedenu funkcionalnu valutu MNP-a koji podnosi izvješće prema prosječnom tečaju za godinu navedenu u odjeljku ‚Dodatne informacije’ u predlošku. Međutim, nisu potrebne prilagodbe zbog razlika u računovodstvenim načelima koja se primjenjuju u različitim poreznim jurisdikcijama.
               MNP koji podnosi izvješće dostavlja kratak opis izvora podataka koje je upotrebljavao za pripremu predloška u odjeljku ‚Dodatne informacije’ u predlošku. Ako se izvrši promjena u izvoru podataka koji se upotrebljavaju iz godine u godinu, MNP koji podnosi izvješće mora objasniti razloge za promjenu i posljedice promjena u odjeljku ‚Dodatne informacije’ u predlošku.
               C.   Posebne upute za ispunjavanje izvješća po zemljama
               1.   Pregled podjele dobiti, poreza i poslovnih djelatnosti prema poreznoj jurisdikciji (Tablica 1.)
               1.1.   Porezna jurisdikcija
               U prvom stupcu predloška, MNP koji podnosi izvješće navodi sve porezne jurisdikcije u kojima su sastavni subjekti skupine MNP-ova rezidenti u svrhu oporezivanja. Porezna jurisdikcija definira se kao državna i nedržavna jurisdikcija koja ima fiskalnu neovisnost. Uključuje se zasebna linija za sve sastavne subjekte u skupini MNP-ova za koje MNP koji podnosi izvješće smatra da u svrhu oporezivanja nisu rezidenti nijedne porezne jurisdikcije. Ako je sastavni subjekt rezident više poreznih jurisdikcija, kako bi se odredila porezna jurisdikcija rezidentnosti primjenjuje se ugovor o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja. Ako ne postoji primjenjivi porezni ugovor, u pogledu sastavnog subjekta izvješće se podnosi u poreznoj jurisdikciji u mjestu stvarnog upravljanja sastavnim subjektom. Mjesto stvarnog upravljanja određuje se u skladu s međunarodno dogovorenim standardima.
               1.2.   Prihodi
               U tri stupca predloška pod naslovom ‚Prihodi’, MNP koji podnosi izvješće unosi sljedeće podatke:

                           (a)

                           zbroj prihoda svih sastavnih subjekata skupine MNP-ova u relevantnoj poreznoj jurisdikciji koji su nastali iz transakcija s povezanim društvima;

                           (b)

                           zbroj prihoda svih sastavnih subjekata skupine MNP-ova u relevantnoj poreznoj jurisdikciji koji su nastali iz transakcija s neovisnim strankama;

                           (c)

                           ukupni zbrojevi navedeni u točkama (a) i (b).

                     Prihodi uključuju prihode od prodaje inventara i imovine, usluga, naknada za licenciju, kamata, premija i drugih iznosa. Prihodi ne uključuju plaćanja primljena od ostalih sastavnih subjekata koja se u poreznoj jurisdikciji poreznog obveznika smatraju dividendama.
               1.3.   Dobit (gubitak) prije poreza na dobit
               U petom stupcu predloška, MNP koji podnosi izvješće navodi iznos dobiti (gubitka) prije poreza na dobit za sve sastavne subjekte koji su u svrhu oporezivanja rezidenti u predmetnoj poreznoj jurisdikciji. Dobit (gubitak) prije poreza na dobit uključuje sve stavke izvanrednih prihoda i rashoda.
               1.4.   Plaćeni porez na dobit (prema načelu blagajne)
               U šestom stupcu predloška, MNP koji podnosi izvješće navodi ukupni iznos poreza na dobit koji je stvarno plaćen tijekom predmetne fiskalne godine za sve sastavne subjekte koji su u svrhu oporezivanja rezidenti u predmetnoj poreznoj jurisdikciji. Plaćeni porezi uključuju porez u novcu koji je sastavni subjekt platio poreznoj jurisdikciji u kojoj je rezident i svim drugim poreznim jurisdikcijama. Plaćeni porezi uključuju porez po odbitku koji plaćaju drugi subjekti (povezana društva i neovisna društva) u odnosu na plaćanja sastavnom subjektu. Prema tome, ako trgovačko društvo A koje je rezident u poreznoj jurisdikciji A ostvari kamate u poreznoj jurisdikciji B, porez po odbitku u poreznoj jurisdikciji B prijavljuje trgovačko društvo A.
               1.5.   Obračunani porez na dobit (tekuća godina)
               U sedmom stupcu predloška, MNP koji podnosi izvješće navodi iznos obračunanih poreznih rashoda prijavljenih za oporezivu dobit ili gubitak u godini izvješćivanja za sve sastavne subjekte koji su u svrhu oporezivanja rezidenti u predmetnoj poreznoj jurisdikciji. U postojećim poreznim rashodima odražava se samo poslovanje u tekućoj godini i oni ne uključuju odgođene poreze ili sredstva za nesigurne porezne obveze.
               1.6.   Prijavljeni kapital
               U osmom stupcu predloška, MNP koji podnosi izvješće navodi zbroj prijavljenog kapitala za sve sastavne subjekte koji su u svrhu oporezivanja rezidenti u predmetnoj poreznoj jurisdikciji. U odnosu na stalne poslovne jedinice prijavljeni kapital prijavljuje pravna osoba čiji je taj subjekt stalna poslovna jedinica, osim ako je zahtjev za kapitalom definiran u poreznoj jurisdikciji stalne poslovne jedinice u regulatorne svrhe.
               1.7.   Akumulirana dobit
               U devetom stupcu predloška, MNP koji podnosi izvješće navodi zbroj ukupne akumulirane dobiti na kraju godine za sve sastavne subjekte koji su u svrhu oporezivanja rezidenti u predmetnoj poreznoj jurisdikciji. U odnosu na stalne poslovne jedinice akumuliranu dobit prijavljuje pravna osoba čija je to stalna poslovna jedinica.
               1.8.   Broj zaposlenih
               U desetom stupcu predloška, MNP koji podnosi izvješće navodi ukupni broj zaposlenika na temelju ekvivalenta punog radnog vremena (FTE) za sve sastavne subjekte koji su u svrhu oporezivanja rezidenti u predmetnoj poreznoj jurisdikciji. Može se prijavljivati broj zaposlenika na kraju godine na temelju prosječne stope zaposlenosti za godinu ili na nekoj drugoj osnovi koja se dosljedno primjenjuje u poreznim jurisdikcijama i iz godine u godinu. U tu svrhu, vanjski suradnici koji sudjeluju u redovnom poslovanju sastavnog subjekta mogu se prijavljivati kao zaposlenici. Dopušteno je razumno zaokruživanje ili navođenje okvirnog broja zaposlenika ako se takvim zaokruživanjem ili navođenjem okvirnog broja znatno ne narušava relativna podjela zaposlenika prema različitim poreznim jurisdikcijama. Primjenjuju se dosljedni pristupi iz godine u godinu i na različite subjekte.
               1.9.   Materijalna imovina osim novca i novčanih ekvivalenata
               U jedanaestom stupcu predloška, MNP koji podnosi izvješće navodi zbroj neto knjigovodstvenih vrijednosti materijalne imovine za sve sastavne subjekte koji su u svrhu oporezivanja rezidenti u predmetnoj poreznoj jurisdikciji. U odnosu na stalne poslovne jedinice imovina se prijavljuje upućivanjem na poreznu jurisdikciju u kojoj se nalazi stalna poslovna jedinica. Materijalna imovina u ovu svrhu ne uključuje novac ili novčane ekvivalente, nematerijalnu imovinu ni financijsku imovinu.
               2.   Popis svih sastavnih subjekata skupine MNP-ova uključenih u svaki zbroj prema poreznoj jurisdikciji (tablica 2.)
               2.1.   Sastavni subjekti rezidenti u poreznoj jurisdikciji
               MNP koji podnosi izvješće navodi za svaku poreznu jurisdikciju i prema nazivu pravne osobe sve sastavne subjekte skupine MNP-ova koji su u svrhu oporezivanja rezidenti u predmetnoj poreznoj jurisdikciji. Međutim, kako je navedeno u točki 2. Općih uputa u odnosu na stalne poslovne jedinice, stalna poslovna jedinica navodi se upućivanjem na poreznu jurisdikciju u kojoj se nalazi. Navodi se pravna osoba kojoj pripada stalna poslovna jedinica.
               2.2.   Porezna jurisdikcija organizacije ili korporacije ako je različita od porezne jurisdikcije rezidentnosti
               MNP koji podnosi izvješće navodi naziv porezne jurisdikcije čiji se zakoni primjenjuju na organizaciju i korporaciju sastavnog subjekta skupine MNP-ova ako je različita od porezne jurisdikcije rezidentnosti.
               2.3.   Glavne poslovne djelatnosti
               MNP koji podnosi izvješće utvrđuje prirodu glavnih poslovnih djelatnosti koje obavlja sastavni subjekt u predmetnoj poreznoj jurisdikciji označivanjem najmanje jedne odgovarajuće kućice.”

            (1)  Molimo navesti prirodu djelatnosti sastavnog subjekta u polju ‚Dodatne informacije’.