title: Direktiva 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena

text:
               05/Sv. 002

               HR

               Službeni list Europske unije

               31

         32003L0088

               L 299/9

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               04.11.2003.

      DIREKTIVA 2003/88/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

   od 4. studenoga 2003.
   o određenim vidovima organizacije radnog vremena
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 137. stavak 2.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
   nakon savjetovanja s Odborom regija,
   u skladu s postupkom iz članka 251. Ugovora (2),
   budući da:

               (1)

               Direktiva Vijeća 93/104/EZ od 23. studenoga 1993. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (3), koja propisuje minimalne sigurnosne i zdravstvene uvjete za organizaciju radnog vremena s obzirom na trajanje dnevnog odmora, stanki, tjednog odmora, najvećeg broja radnih sati tjedno, godišnjeg odmora te vidova noćnog rada, rada u smjenama i radnog rasporeda, znatno je izmijenjena. Radi bolje preglednosti i jasnoće potrebno je kodificirati spomenute odredbe.

               (2)

               Člankom 137. Ugovora određuje se da Zajednica mora podupirati i dopunjavati aktivnosti država članica u pogledu unaprjeđenja radne sredine radi zaštite zdravlja i sigurnosti radnika. Direktivama usvojenima na temelju tog članka ne smiju se nametati administrativna, financijska i zakonska ograničenja koja bi mogla ometati osnivanje i razvoj malog i srednjeg poduzetništva.

               (3)

               Odredbe Direktive Vijeća 89/391/EEZ od 12. lipnja 1989. o uvođenju mjera za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja radnika na radu (4) i dalje se u cijelosti primjenjuju na područja koja su uređena ovom Direktivom ne dovodeći u pitanje njezine strože i/ili posebne odredbe.

               (4)

               Poboljšanje sigurnosti, higijene i zdravlja radnika na radu ciljevi su koji ne smiju biti podređeni isključivo ekonomskim interesima.

               (5)

               Svi radnici moraju ostvariti odgovarajuće vrijeme za odmor. Pojam „odmor” mora se izraziti u jedinicama vremena, tj. u danima, satima i/ili njihovim dijelovima. Radnicima unutar Zajednice treba osigurati minimalni dnevni, tjedni i godišnji odmor, kao i odgovarajuće stanke. U skladu s time također je neophodno odrediti najveći broj radnih sati tjedno.

               (6)

               U pogledu organizacije radnog vremena treba uzeti u obzir načela Međunarodne organizacije rada, uključujući i načela koja se odnose na noćni rad.

               (7)

               Istraživanja su pokazala kako je ljudsko tijelo noću osjetljivije na negativne utjecaje iz okoliša, a isto tako i na određene teške oblike organizacije rada, te kako dulja razdoblja noćnog rada mogu štetiti zdravlju radnika i ugroziti njihovu sigurnost na radnom mjestu.

               (8)

               Potrebno je ograničiti trajanje noćnog rada, uključujući prekovremeni rad, i predvidjeti da poslodavci, koji redovito upošljavaju radnike koji rade noću, o tome obavijeste nadležna tijela na njihov zahtjev.

               (9)

               Važno je da radnici koji rade noću prije početka noćnog rada, a zatim redovito, imaju pravo na besplatan zdravstveni pregled i da u slučaju zdravstvenih problema budu premješteni na dnevni posao koji su sposobni obavljati kad god je to moguće.

               (10)

               S obzirom na poseban položaj radnika koji rade noću i koji rade u smjenama, njihova sigurnosna i zdravstvena zaštita mora biti prilagođena prirodi posla koji rade, a organizacija i sredstva zaštite i prevencije moraju biti učinkoviti.

               (11)

               Određeni radni uvjeti mogu ugrožavati sigurnost i zdravlje radnika. Za organizaciju rada u određenom radnom ritmu potrebno je držati se općeg načela da rad treba prilagoditi radniku.

               (12)

               Europski sporazum o radnom vremenu pomoraca proveden je Direktivom Vijeća 1999/63/EZ od 21. lipnja 1999. o Sporazumu o organizaciji radnog vremena pomoraca koji su sklopili Udruženje brodovlasnika Europske zajednice (ECSA) i Savez sindikata transportnih radnika u Europskoj Uniji (FST) (5) na temelju članka 139. stavka 2. Ugovora. Stoga se odredbe ove Direktive ne primjenjuju na pomorce.

               (13)

               Za one „ribare koji sudjeluju u ulovu” i koji su zaposlenici, države članice trebaju prema ovoj Direktivi odrediti uvjete za pravo korištenja i za odobravanje godišnjeg odmora, uključujući i načine plaćanja.

               (14)

               Posebni propisi utvrđeni u drugim pravnim aktima Zajednice, koji se primjerice odnose na vrijeme trajanja odmora, radno vrijeme, godišnji odmor i noćni rad određenih kategorija radnika, trebali bi imati prednost pred odredbama ove Direktive.

               (15)

               Što se tiče pitanja koja se mogu pojaviti u poduzeću u vezi s organizacijom radnog vremena, poželjno je omogućiti slobodniju primjenu pojedinih odredbi ove Direktive, pri čemu se moraju poštovati načela zaštite sigurnosti i zdravlja radnika.

               (16)

               Ovisno o prirodi slučaja, državama članicama ili socijalnim partnerima potrebno je ostaviti mogućnost odstupanja od određenih odredbi. Kod odstupanja dotični radnici u pravilu moraju u zamjenu dobiti jednakovrijedno vrijeme za odmor.

               (17)

               Ova Direktiva ne utječe na obveze država članica u vezi s rokovima za prenošenje Direktiva iz Priloga I., dijela B,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   POGLAVLJE 1.

      OPSEG I DEFINICIJE

   Članak 1.
   Svrha i opseg
   1.   Ova Direktiva postavlja minimalne sigurnosne i zdravstvene uvjete za organizaciju radnog vremena.
   2.   Ova se Direktiva primjenjuje na:

               (a)

               najkraća razdoblja dnevnog odmora, tjednog odmora i godišnjeg odmora, na stanke i najveći broj radnih sati tjedno; i

               (b)

               određene aspekte noćnog rada, rada u smjenama i radnog rasporeda.

         3.   Ova se Direktiva primjenjuje na sve sektore djelatnosti, kako javne, tako i privatne, u smislu članka 2. Direktive 89/391/EEZ, ne dovodeći u pitanje članke 14., 17., 18. i 19. ove Direktive.
   Ova se Direktiva ne primjenjuje na pomorce, kako je utvrđeno u Direktivi 1999/63/EZ, ne dovodeći u pitanje članak 2. stavak 8. ove Direktive.
   4.   Odredbe Direktive 89/391/EEZ u cijelosti se primjenjuju na pitanja iz stavka 2., ne dovodeći u pitanje strože i/ili posebnije odredbe ove Direktive.
   Članak 2.
   Definicije
   Za potrebe ove Direktive primjenjuju se sljedeći pojmovi:

               1.

               „radno vrijeme” je vremensko razdoblje u kojem radnik radi, stoji na raspolaganju poslodavcu i obavlja svoje poslove i zadatke u skladu s nacionalnim propisima i/ili praksom;

               2.

               „vrijeme odmora” je vremensko razdoblje koje nije radno vrijeme;

               3.

               „radno vrijeme noću” je vremensko razdoblje od najmanje sedam sati prema definiciji u nacionalnom pravu, a u koje je obvezno uključeno razdoblje između ponoći i pet sati ujutro;

               4.

               „radnik koji radi noću” znači:

                           (a)

                           s jedne strane, svakog radnika koji uobičajeno tijekom noći odradi najmanje tri sata od svog svakodnevnog radnog vremena; i

                           (b)

                           s druge strane, svakog radnika koji tijekom noći odradi jedan dio svoga godišnjeg radnog vremena, koje je utvrđeno po izboru dotične države članice:

                                       i.

                                       nacionalnim zakonodavstvom nakon savjetovanja sa socijalnim partnerima; ili

                                       ii.

                                       kolektivnim ugovorima ili sporazumima koje su socijalni partneri sklopili na državnoj ili regionalnoj razini;

               5.

               „rad u smjenama” je svaki oblik organizacije rada u smjenama, pri čemu se radnici smjenjuju na istom radnom mjestu prema određenom rasporedu, koji može biti prekinut ili neprekinut, uključujući rotacijski raspored, tako da moraju raditi u različito vrijeme tijekom određenog dnevnog ili tjednog razdoblja;

               6.

               „radnik koji radi u smjenama” je svaki radnik čiji je raspored radnih sati sastavni dio rada u smjenama;

               7.

               „mobilni radnik” je svaki radnik zaposlen kao član osoblja koje u okviru posla putuje ili leti u okviru poduzeća koje pruža usluge prijevoza putnika ili robe cestom, zrakom ili kontinentalnim plovnim putem;

               8.

               „rad na objektu na moru” je rad koji se obavlja uglavnom ili na samim objektima na moru ili sa njih (uključujući naftne platforme), izravno ili neizravno povezan s traženjem, vađenjem i iskorištavanjem rudnih bogatstava, uključujući ugljikovodike, te ronjenje povezano s takvim djelatnostima, bilo da se obavlja s objekta na moru ili iz plovila;

               9.

               „odgovarajući odmor” znači da radnici imaju redovito razdoblja odmora, čije se trajanje izražava u jedinici vremena i koji je dovoljno dug i neprekinut kako radnici zbog umora ili nepravilnog radnog rasporeda ne bi ozlijedili sebe, svoje suradnike ili druge osobe, i kako ne bi kratkoročno ni dugoročno naškodili svome zdravlju.

         POGLAVLJE 2.

      NAJKRAĆE TRAJANJE ODMORA – OSTALI VIDOVI RASPOREDA RADNOG VREMENA

   Članak 3.
   Dnevni odmor
   Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi se svakome radniku osiguralo pravo na dnevni odmor u trajanju od najmanje 11 sati neprekidno, unutar vremena od 24 sata.
   Članak 4.
   Stanke
   Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi se svakome radniku čiji je radni dan dulji od šest sati, osigurala stanka za odmor, a pojedinosti o trajanju stanke i uvjeti pod kojima se stanka daje, propisuju se kolektivnim ugovorima ili sporazumima između socijalnih partnera ili, ako tog nema, nacionalnim propisima.
   Članak 5.
   Tjedni odmor
   Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi svaki radnik u razdoblju od sedam dana imao pravo na najmanje 24 sata neprekidnog odmora dodatno uz 11 sati dnevnog odmora iz članka 3.
   Ako objektivni, tehnički i organizacijski uvjeti rada to opravdavaju, može se primijeniti najkraći tjedni odmor od 24 sata.
   Članak 6.
   Najdulje tjedno radno vrijeme
   Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi se osiguralo da, u skladu s potrebama zaštite sigurnosti i zdravlja radnika:

               (a)

               broj radnih sati tjedno bude utvrđen zakonima i drugim propisima ili kolektivnim ugovorima ili sporazumima između socijalnih partnera;

               (b)

               prosječan broj radnih sati u svakom sedmodnevnom razdoblju, uključujući prekovremene sate, ne prelazi 48.

         Članak 7.
   Godišnji odmor
   1.   Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi svaki radnik imao pravo na plaćeni godišnji odmor u trajanju od najmanje četiri tjedna, ovisno o uvjetima za stjecanje prava i za odobravanje takvog odmora utvrđenim nacionalnim propisima i/ili praksom.
   2.   Najkraći plaćeni godišnji odmor ne može se zamijeniti novčanom naknadom, osim u slučaju prestanka radnog odnosa.
   POGLAVLJE 3.

      NOĆNI RAD - RAD U SMJENAMA - RADNI RASPORED

   Članak 8.
   Trajanje noćnog rada
   Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi se osiguralo da:

               (a)

               uobičajen broj radnih sati noću ne bude veći od prosječnih osam sati unutar 24-satnog razdoblja;

               (b)

               radnici koji rade noću koji su u radu izloženi posebnoj opasnosti ili teškom fizičkom ili mentalnom naporu ne rade više od osam sati unutar svakog 24-satnog razdoblja u kojem rade noću.

         Za potrebe točke (b), nacionalnim se propisima i/ili praksom ili pak kolektivnim ugovorima ili sporazumima između socijalnih partnera određuje koji rad uključuje osobite opasnosti ili teški fizički ili mentalni napor, uzimajući u obzir posebne posljedice i opasnosti noćnog rada.
   Članak 9.
   Zdravstveni pregled i preraspoređivanje radnika koji rade noću na dnevni rad
   1.   Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi se osiguralo da:

               (a)

               radnici koji rade noću imaju pravo na besplatan zdravstveni pregled prije samog početka noćnog rada, a zatim u pravilnim vremenskim razmacima;

               (b)

               radnici koji rade noću, a koji imaju zdravstvenih problema zbog noćnog rada budu, kad je to moguće, premješteni na dnevni posao koji su sposobni obavljati.

         2.   Besplatni zdravstveni pregled iz stavka 1. točke (a) podliježe liječničkoj tajni.
   3.   Besplatni zdravstveni pregled iz stavka 1. točke (a) može se obaviti unutar nacionalnog zdravstvenog sustava.
   Članak 10.
   Jamstva za noćni rad
   Države članice mogu za rad određenih kategorija radnika koji rade noću, čija su sigurnost i zdravlje u opasnosti zbog noćnog rada, predvidjeti određena jamstva, pod uvjetima određenima nacionalnim propisima i/ili praksom.
   Članak 11.
   Obavještavanje o redovnom upošljavanju radnika koji rade noću
   Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi se osiguralo da poslodavac koji redovito zapošljava radnike koji rade noću o tome obavijesti nadležna tijela na njihovo traženje.
   Članak 12.
   Sigurnost i zdravstvena zaštita
   Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi se osiguralo da:

               (a)

               radnici koji rade noću i radnici u smjenama imaju sigurnost i zdravstvenu zaštitu prilagođenu prirodi njihovog rada;

               (b)

               odgovarajuće usluge ili sredstva zaštite i prevencije, koja se tiču sigurnosti i zdravlja radnika koji rade noću i radnika u smjenama, odgovaraju onima koja se primjenjuju na ostale radnike i da su dostupna u svako doba.

         Članak 13.
   Radni raspored
   Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi se osiguralo da poslodavac koji želi organizirati rad po određenom rasporedu vodi računa o općem načelu po kojem rad treba biti prilagođen radniku, kako bi se smanjio monoton ili automatski rad, ovisno o tipu djelatnosti te o sigurnosnim i zdravstvenim uvjetima, posebno što se tiče stanki tijekom radnog vremena.
   POGLAVLJE 4.

      OSTALE ODREDBE

   Članak 14.
   Posebne odredbe Zajednice
   Ova se Direktiva ne primjenjuje kad drugi pravni akti Zajednice sadrže posebne uvjete u vezi s organizacijom radnog vremena za određena zanimanja ili djelatnosti vezane uz ta zanimanja.
   Članak 15.
   Povoljniji propisi
   Ova Direktiva ne dovodi u pitanje pravo država članica da primjenjuju ili donose zakone i druge propise povoljnije za zaštitu sigurnosti i zdravlja radnika odnosno da olakšavaju ili dopuštaju primjenu kolektivnih ugovora ili sporazuma između socijalnih partnera povoljnijih za zaštitu sigurnosti i zdravlja radnika.
   Članak 16.
   Referentna razdoblja
   Države članice mogu odrediti:

               (a)

               za primjenu članka 5. (tjedni odmor) referentno razdoblje koje nije dulje od 14 dana;

               (b)

               za primjenu članka 6. (najveći broj radnih sati tjedno) referentno razdoblje koje nije dulje od četiri mjeseca.
               Plaćeni godišnji odmor, odobren u skladu s člankom 7., i bolovanje, nisu uključeni ili su neutralni pri izračunu prosjeka;

               (c)

               za primjenu članka 8. (trajanje noćnog rada) referentno razdoblje nakon savjetovanja sa socijalnim partnerima ili na temelju kolektivnih ugovora ili sporazuma između socijalnih partnera na državnoj ili regionalnoj razini.
               Najkraći tjedni odmor od 24 sata utvrđen u članku 5. nije uključen u izračun prosjeka ako ulazi u referentno razdoblje.

         POGLAVLJE 5.

      ODSTUPANJA I IZNIMKE

   Članak 17.
   Odstupanja
   1.   Uz poštovanje općih načela zaštite sigurnosti i zdravlja radnika, države članice mogu odstupati od članaka 3. do 6., članka 8. i 16. ako, s obzirom na posebne značajke neke djelatnosti, trajanje radnog vremena nije izmjereno i/ili unaprijed određeno ili ga mogu određivati sami radnici, a posebno sljedeći radnici:

               (a)

               radnici na vodećim položajima ili druge osobe koje samostalno odlučuju;

               (b)

               radnici koji su članovi obitelji; ili

               (c)

               radnici koji rade na vjerskim obredima u crkvama i vjerskim zajednicama.

         2.   Zakonima i drugim propisima ili kolektivnim ugovorima ili sporazumima između socijalnih partnera mogu se predvidjeti odstupanja sukladno stavku 3., 4. i 5., ako radnici dobiju odgovarajuća zamjensko vrijeme za odmor ili, u iznimnim slučajevima u kojima to iz objektivnih razloga nije moguće, da dobiju odgovarajuću zaštitu.
   3.   U skladu sa stavkom 2. ovog članka moguća su odstupanja od članaka 3., 4., 5., 8. i 16.:

               (a)

               u slučaju djelatnosti kod kojih su radnikovo radno mjesto i mjesto stanovanja međusobno udaljeni, uključujući rad na moru (offshore), ili kod kojih su radnikova različita radna mjesta međusobno udaljena;

               (b)

               u slučaju djelatnosti osiguranja i nadzora koja zahtijevaju stalnu prisutnost kako bi se zaštitila imovina i osobe, posebno u odnosu na zaštitare i kućepazitelje ili zaštitarske tvrtke;

               (c)

               kod djelatnosti koje zahtijevaju neprekidno pružanje usluga ili proizvodnju, što se posebno odnosi na:

                           i.

                           usluge vezane uz prijem, liječenje i/ili njegu u bolnicama ili sličnim ustanovama, uključujući djelatnosti liječnika na osposobljavanju, u domovima i u zatvorima;

                           ii.

                           radnike u lukama i zračnim lukama;

                           iii.

                           tisak, radio, televiziju, filmsku produkciju, poštanske i telekomunikacijske usluge, te službe hitne pomoći i vatrogasne i civilne zaštite;

                           iv.

                           proizvodnju, prijenos i distribuciju plina, vode i električne energije, odvoz kućnog otpada i spalionice;

                           v.

                           industrijske djelatnosti u kojima se rad ne može prekidati iz tehničkih razloga;

                           vi.

                           djelatnosti istraživanja i razvoja;

                           vii.

                           poljoprivredu;

                           viii.

                           radnike u javnom gradskom prijevozu;

               (d)

               kod djelatnosti za koje se može predvidjeti nagli skok aktivnosti, što se posebno odnosi na:

                           i.

                           poljoprivredu;

                           ii.

                           turizam;

                           iii.

                           poštanske usluge;

               (e)

               kod radnika u željezničkom prometu:

                           i.

                           čiji je rad neprekidan;

                           ii.

                           koji radno vrijeme provode u vlaku;

                           iii.

                           čiji je rad vezan uz vozni red i koji brinu da se promet odvija neprekinuto i redovno;

               (f)

               u okolnostima iz članka 5. stavka 4. Direktive 89/391/EEZ;

               (g)

               u slučaju nesreće ili neposredne opasnosti od nesreće.

         4.   U skladu sa stavkom 2. ovog članka moguća su odstupanja od članaka 3. i 5.:

               (a)

               kada radnik koji radi u smjenama mijenja smjenu i ne može iskoristiti dnevni i/ili tjedni odmor između kraja jedne i početka iduće smjene;

               (b)

               u slučaju poslova koji se obavljaju u više navrata tijekom radnog dana, posebno posao čišćenja.

         5.   Prema stavku 2. ovog članka, moguća su odstupanja od članka 6. i članka 16. točke (b) u slučaju liječnika na osposobljavanju, u skladu s odredbama utvrđenim u podstavcima dva do sedam ovog stavka.
   U slučaju iz članka 6., odstupanja iz prvog podstavka dopuštena su u petogodišnjem prijelaznom razdoblju počevši od 1. kolovoza 2004.
   Ako je potrebno, državi članici može biti odobreno dodatno razdoblje od najviše dvije godine imajući u vidu poteškoće pri provođenju odredbi o radnom vremenu vezano uz nadležnosti u pogledu organizacije i pružanja zdravstvenih usluga i medicinske skrbi.
   Najmanje šest mjeseci prije kraja prijelaznog razdoblja određena država članica obavješćuje o tome Komisiju i navodi razloge kako bi se Komisija nakon odgovarajućeg savjetovanja mogla očitovati u roku od tri mjeseca po primitku takve obavijesti.
   Ako država članica ne poštuje stajalište Komisije, mora svoju odluku obrazložiti. Obavijest, razlozi države članice i stajalište Komisije objavljuju se u Službenom listu Europske unije i prosljeđuju Europskom parlamentu.
   Ako je potrebno, države članice mogu dobiti dodatno razdoblje u trajanju do jedne godine uzimajući u obzir posebne teškoće pri izvršavanju obveza iz trećeg podstavka. Pritom se trebaju pridržavati postupka utvrđenoga u tom podstavku.
   Države članice osiguravaju da u prve tri godine prijelaznog razdoblja prosječan broj radnih sati tjedno ni u kom slučaju ne prelazi 58, u sljedeće dvije godine 56, a u preostalom razdoblju 52 sata.
   Poslodavac je dužan savjetovati se pravodobno s predstavnicima zaposlenika u svrhu postizanja sporazuma, kada je god to moguće, o pravilima koja se primjenjuju tijekom prijelaznog razdoblja. Unutar ograničenja postavljenih u petom podstavku, takav sporazum može pokrivati:

               (a)

               prosječan broj radnih sati tjedno tijekom prijelaznog razdoblja; i

               (b)

               mjere koje treba usvojiti kako bi se do kraja prijelaznog razdoblja prosječan broj radnih sati tjedno smanjio na 48.

         U slučaju članka 16. točke (b), odstupanja iz prvog podstavka dopuštaju se pod uvjetom da referentno razdoblje ne prelazi 12 mjeseci tijekom prvog dijela prijelaznog razdoblja utvrđenog u petom podstavku i šest mjeseci poslije toga.
   Članak 18.
   Odstupanja po kolektivnim ugovorima
   Od članaka 3., 4., 5., 8. i 16. mogu odstupati kolektivni ugovori ili sporazumi između socijalnih partnera na državnoj ili regionalnoj razini ili kod pravila koja ti ugovori utvrđuju, po kolektivnim ugovorima ili sporazumima između socijalnih partnera na nižoj razini.
   Države članice u kojima ne postoje pravna pravila kojima bi se osiguravalo zaključenje kolektivnih ugovora ili sporazuma između socijalnih partnera na državnoj ili regionalnoj razini o pitanjima koja uređuje ova Direktiva, ili države članice koje za tu namjenu imaju poseban zakonski okvir, unutar njega i u ovu svrhu mogu, u skladu s nacionalnim propisima i/ili praksom dopustiti odstupanja od članaka 3., 4., 5., 8. i 16. po kolektivnim ugovorima ili sporazumima između socijalnih partnera na odgovarajućoj kolektivnoj razini.
   Odstupanja predviđena prvim i drugim podstavkom dopuštena su pod uvjetom da se dotičnim radnicima osigurava odgovarajući zamjenski odmor ili u iznimnim slučajevima, kada to iz objektivnih razloga nije moguće, odgovarajuća zaštita.
   Države članice mogu predvidjeti:

               (a)

               da ovaj članak primjenjuju socijalni partneri; i

               (b)

               da se primjena odredaba kolektivnih ugovora ili sporazuma sklopljenih u skladu s ovim člankom proširi i na ostale radnike u skladu s nacionalnim propisima i/ili praksom.

         Članak 19.
   Ograničenja odstupanja od referentnih razdoblja
   Mogućnost odstupanja od članka 16. točke (b), utvrđena člankom 17. stavkom 3. i člankom 18., ne može imati za posljedicu utvrđivanje referentnog razdoblja duljeg od šest mjeseci.
   Međutim, države članice imaju mogućnost u skladu s općim načelima zaštite sigurnosti i zdravlja radnika, iz objektivnih ili tehničkih razloga, ili razloga vezanih uz organizaciju rada, kolektivnim ugovorima ili sporazumima između socijalnih partnera odrediti referentna razdoblja koja ni u kojem slučaju ne smiju biti dulja od 12 mjeseci.
   Prije 23. studenoga 2003., Vijeće na temelju prijedloga Komisije i priloženog izvješća o ocjeni razmatra odredbe ovog članka te odlučuje o daljnjem postupanju.
   Članak 20.
   Mobilni radnici i rad na moru (offshore)
   1.   Članci 3., 4., 5. i 8. ne primjenjuju se na mobilne radnike.
   Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi se osiguralo da mobilni radnici imaju pravo na odgovarajući odmor, osim u okolnostima iz članka 17. stavka 3. točke (f) i (g).
   2.   U skladu s općim načelima zaštite sigurnosti i zdravlja radnika i pod uvjetom da se predstavnici poslodavca i zaposlenika kojih se to tiče međusobno posavjetuju te da se potiču svi relevantni oblici socijalnog dijaloga, uključujući pregovore ako stranke to žele, države članice mogu, iz objektivnih ili tehničkih razloga ili razloga vezanih uz organizaciju rada, u slučaju radnika koji uglavnom obavljaju poslove na moru (offshore) produljiti referentno razdoblje iz članka 16. točka (b) na 12 mjeseci.
   3.   Najkasnije do 1. kolovoza 2005. Komisija će, nakon savjetovanja s državama članicama te radnicima na vodećim položajima i radnicima na europskoj razini, ispitati provedbu odredbi koje se odnose na radnike koji rade na moru (offshore) s obzirom na njihovu sigurnost i zdravlje, kako bi, prema potrebi, predložila odgovarajuće izmjene.
   Članak 21.
   Radnici na ribarskim brodovima duge plovidbe
   1.   Članci od 3. do 6. i 8. ne primjenjuju se na radnike na ribarskim brodovima duge plovidbe pod zastavom države članice.
   Države članice poduzimaju, međutim, potrebne mjere kako bi se osiguralo da svaki radnik na ribarskom brodu duge plovidbe pod zastavom države članice ima pravo na odgovarajući odmor, te kako bi se ograničio prosječan broj radnih sati tjedno na 48, izračunan za referentno razdoblje koje ne prelazi 12 mjeseci.
   2.   Unutar ograničenja iz stavka 1. drugog podstavka i stavaka 3. i 4., države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi se u skladu s potrebama zaštite sigurnosti i zdravlja tih radnika osiguralo:

               (a)

               da radno vrijeme bude ograničeno na najveći broj radnih sati koji se u određenom razdoblju ne smije prijeći; ili

               (b)

               da se predvidi najmanji broj sati odmora u određenom razdoblju.

         Najmanji broj radnih sati i najmanji broj sati odmora određuje se zakonom i drugim propisima ili kolektivnim ugovorima ili sporazumima između socijalnih partnera.
   3.   Ograničeni broj radnih sati ili sati odmora jest:

               (a)

               ili maksimalan broj radnih sati koji ne smije prelaziti:

                           i.

                           14 sati u svakom 24-satnom razdoblju;

                           ii.

                           72 sata u svakom sedmodnevnom razdoblju;

                     ili

               (b)

               najmanji broj sati odmora koji ne smije biti manji od:

                           i.

                           10 sati u svakom 24-satnom razdoblju; i

                           ii.

                           77 sati u svakom sedmodnevnom razdoblju.

         4.   Vrijeme odmora može se podijeliti u najviše dva dijela, jedan u trajanju od najmanje šest sati, dok vremensko razdoblje između dva uzastopna odmora ne smije trajati dulje od 14 sati.
   5.   U skladu s općim načelima zaštite zdravlja i sigurnosti radnika država članica može iz objektivnih ili tehničkih razloga ili zbog organizacije rada dopustiti iznimke, uključujući stvaranje referentnih razdoblja, unutar granica utvrđenih u stavku 1. drugom podstavku te stavcima 3. i 4.
   Ove iznimke trebaju u što većoj mjeri biti u skladu s utvrđenim standardima, ali u obzir se mogu uzeti češća ili dulja razdoblja za odmor radnika. Ove se iznimke mogu propisati:

               (a)

               zakonima i drugim propisima pod uvjetom da se kada je to moguće obave konzultacije između predstavnika poslodavaca i radnika, te da se učine napori za poticanje svih oblika socijalnog dijaloga; ili

               (b)

               kolektivnim ugovorima ili ugovorima između socijalnih partnera.

         6.   Kapetan ribarskog broda duge plovidbe ima pravo od radnika na brodu tražiti obavljanje onoliko sati rada koliko je to potrebno za izravnu sigurnost plovila, osoba na brodu ili tereta, ili u svrhu pružanja pomoći drugim plovilima ili osobama na moru koje su u opasnosti.
   7.   Države članice mogu predvidjeti da radnici na ribarskim brodovima duge plovidbe, za koje nacionalno zakonodavstvo ili praksa uređuje da ti brodovi ne smiju biti u funkciji u određenim razdobljima tijekom kalendarske godine duljim od mjesec dana, imaju pravo koristiti godišnji odmor prema članku 7. unutar tog razdoblja.
   Članak 22.
   Ostale odredbe
   1.   Država članica ima mogućnost ne primjenjivati članak 6. ako se pridržava općih načela sigurnosti i zdravstvene zaštite radnika i ako je neophodnim mjerama osigurano da:

               (a)

               poslodavac ne traži od radnika rad dulji od 48 sati unutar sedmodnevnog razdoblja izračunanog kao prosječno referentno razdoblje iz članka 16. točke (b), osim ako radnik nije izrazio suglasnost s takvim radom;

               (b)

               ni jedan radnik nije pretrpio štetu od svog poslodavca zato što nije bio spreman obavljati rad na taj način;

               (c)

               poslodavac vodi ažurirane liste o radnicima koji obavljaju takav rad;

               (d)

               te se liste dostavljaju nadležnim tijelima koja zbog sigurnosti i/ili zaštite zdravlja radnika mogu zabraniti ili ograničiti mogućnost prekoračenja najvećeg broja radnih sati tjedno;

               (e)

               poslodavac nadležna tijela na njihov zahtjev izvještava koji su radnici izrazili spremnost raditi dulje od 48 sati tijekom sedmodnevnog razdoblja, izračunanog kao prosjek za referentno razdoblje iz članka 16. točke (b).

         Vijeće će prije 23. studenoga 2003., na temelju prijedloga Komisije i priloženog izvještaja o ocjeni, razmotriti odredbe iz ovog stavka i donijeti odluku o daljnjem postupanju.
   2.   Što se tiče primjene članka 7. države članice imaju na raspolaganju prijelazno razdoblje od najviše tri godine od 23. studenoga 1996. nadalje, pod uvjetom da tijekom tog prijelaznog razdoblja:

               (a)

               svaki radnik ima plaćeni godišnji odmor od najmanje tri tjedna prema uvjetima za stjecanje prava i odobravanje godišnjeg odmora, predviđenim nacionalnim propisima i/ili praksom; i

               (b)

               plaćeni godišnji odmor od tri tjedna ne može se zamijeniti novčanom naknadom, osim u slučaju prestanka radnog odnosa.

         3.   Ako države članice koriste mogućnosti utvrđene u ovom članku, o tome trebaju odmah obavijestiti Komisiju.
   POGLAVLJE 6.

      ZAVRŠNE ODREDBE

   Članak 23.
   Razina zaštite
   Ne dovodeći u pitanje pravo država članica da ovisno o promijenjenim okolnostima u pogledu radnog vremena stvaraju različite zakone i druge propise ili ugovorne odredbe, a uz uvjet da se poštuju minimalni zahtjevi utvrđeni u ovoj Direktivi, provođenje ove Direktive ne predstavlja razlog za smanjivanje opće razine zaštite radnika.
   Članak 24.
   Izvješća
   1.   Države članice Komisiji dostavljaju tekstove odredaba nacionalnog prava koje donose ili koje su već donijele u području koje uređuje ova Direktiva.
   2.   Države članice Komisiji svakih pet godina podnose izvješće o primjeni propisa iz ove Direktive u praksi, s time da pritom priopćavaju i stajalište socijalnih partnera.
   Komisija o tome izvještava Europski Parlament, Vijeće, Europski gospodarski i socijalni odbor i Savjetodavni odbor za sigurnost, higijenu i zaštitu zdravlja na radu.
   3.   Poslije 23. studenoga 1996., Komisija Europskom Parlamentu, Vijeću i Europskom gospodarskom i socijalnom odboru svakih pet godina podnosi izvješće o primjeni ove Direktive uzimajući u obzir članke 22. i 23. i stavke 1. i 2. ovog članka.
   Članak 25.
   Nadzor nad provođenjem odredbi za radnike na ribarskim brodovima duge plovidbe
   Najkasnije do 1. kolovoza 2009. Komisija, nakon savjetovanja s državama članicama, te poslodavcima i radnicima na europskoj razini, nadzire jesu li odredbe o radnicima na ribarskim brodovima duge plovidbe, posebno što se tiče zdravlja i sigurnosti, i dalje zadovoljavajuće, kako bi se prema potrebi predložile odgovarajuće izmjene.
   Članak 26.
   Nadzor nad provođenjem odredbi za radnike koji se bave prijevozom putnika
   Najkasnije do 1. kolovoza 2005. Komisija, nakon konzultacija s državama članicama, te poslodavcima i radnicima na europskoj razini, nadzire provođenje odredbi za radnike koji rade u redovnom gradskom prijevozu putnika, s namjerom da se u slučaju potrebe predlože odgovarajuće izmjene, kako bi se osigurao usklađen i primjeren pristup ovom sektoru.
   Članak 27.
   Stavljanje izvan snage
   1.   Direktiva 93/104/EZ, kako je izmijenjena Direktivom iz Priloga I. Dijela A, ne dovodeći u pitanje obveze država članica u odnosu na rokove za prenošenje, stavlja se izvan snage.
   2.   Upućivanje na Direktivu stavljenu izvan snage smatra se upućivanjem na ovu Direktivu i tumači se u skladu s korelacijskom tablicom utvrđenom u Prilogu II.
   Članak 28.
   Stupanje na snagu
   Ova Direktiva stupa na snagu 2. kolovoza 2004.
   Članak 29.
   Adresati
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 4. studenoga 2003.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         P. COX

            Za Vijeće

            Predsjednik

         G. TREMONTI

      (1)  SL C 61, 14.3.2003., str. 123.

      (2)  Mišljenje Europskog parlamenta od 17. prosinca 2002. (još nije objavljeno u Službenom listu) i Odluka Vijeća od 22. rujna 2003.

      (3)  SL L 307, 13.12.1993., str. 18. Direktiva kako je izmijenjena Direktivom 2000/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 195, 1.8.2000., str. 41.).

      (4)  SL L 183, 29.6.1989., str. 1.

      (5)  SL L 167, 2.7.1999., str. 33.
   PRILOG I.
   DIO A

      DIREKTIVE STAVLJENE IZVAN SNAGE I NJIHOVE IZMJENE

   (članak 27.)

               Direktiva Vijeća 93/104/EZ

               (SL L 307, 13.12.1993., str. 18.)

               Direktiva 2000/34/EZ Europskog Parlamenta i Vijeća

               (SL L 195, 1.8.2000., str. 41.)

   DIO B

      ROKOVI ZA PRENOŠENJE U NACIONALNO PRAVO

   (članak 27.)

               Direktiva

               Rok za prenošenje

               93/104/EZ

               23. studenoga 1996.

               2000/34/EZ

               1. kolovoza 2003. (1)

      (1)  1. kolovoza 2004. u slučaju liječnika na osposobljavanju. Vidjeti članak 2. Direktive 2000/34/EZ.
   PRILOG II.
   KORELACIJSKA TABLICA

               Direktiva 93/104/EZ

               Ova Direktiva

               Članci 1. do 5.

               Članak 1. do 5.

               Članak 6., uvodne riječi

               Članak 6., uvodne riječi

               Članak 6. stavak 1.

               Članak 6. točka (a)

               Članak 6. stavak 2.

               Članak 6. točka (b)

               Članak 7.

               Članak 7.

               Članak 8, uvodne riječi

               Članak 8, uvodne riječi

               Članak 8. stavak 1.

               Članak 8. točka (a)

               Članak 8. stavak 2.

               Članak 8. točka (b)

               Članci 9., 10. i 11.

               Članci 9., 10. i 11.

               Članak 12., uvodne riječi

               Članak 12, uvodne riječi

               Članak 12. stavak 1.

               Članak 12. točka (a)

               Članak 12. stavak 2.

               Članak 12. točka (b)

               Članci 13., 14. i 15.

               Članci 13., 14. i 15.

               Članak 16., uvodne riječi

               Članak 16., uvodne riječi

               Članak 16. stavak 1.

               Članak 16. točka (a)

               Članak 16. stavak 2.

               Članak 16. točka (b)

               Članak 16. stavak 3.

               Članak 16. točka (c)

               Članak 17. stavak 1.

               Članak 17. stavak 1.

               Članak 17. stavak 2., uvodne riječi

               Članak 17. stavak 2.

               Članak 17. stavak 2. podstavak 1.

               Članak 17. stavak 3. točke od (a) do (e)

               Članak 17. stavak 2. podstavak 2.

               Članak 17. stavak 3. točke od (f) do (g)

               Članak 17. stavak 2. podstavak 3.

               Članak 17. stavak 4.

               Članak 17. stavak 2. podstavak 4.

               Članak 17. stavak 5.

               Članak 17. stavak 3.

               Članak 18.

               Članak 17. stavak 4.

               Članak 19.

               Članak 17.a stavak 1.

               Članak 20. stavak 1., prvi podstavak

               Članak 17.a stavak 2.

               Članak 20. stavak 1. drugi podstavak

               Članak 17.a stavak 3.

               Članak 20. stavak 2.

               Članak 17.a stavak 4.

               Članak 20. stavak 3.

               Članak 17.b stavak 1.

               Članak 21. stavak 1., prvi podstavak

               Članak 17.b stavak 2.

               Članak 21. stavak 1., drugi podstavak

               Članak 17.b stavak 3.

               Članak 21. stavak 2.

               Članak 17.b stavak 4.

               Članak 21. stavak 3.

               Članak 17.b stavak 5.

               Članak 21. stavak 4.

               Članak 17.b stavak 6.

               Članak 21. stavak 5.

               Članak 17.b stavak 7.

               Članak 21. stavak 6.

               Članak 17.b stavak 8.

               Članak 21. stavak 7.

               Članak 18. stavak 1. točka (a)

               —

               Članak 18. stavak 1. točka (b) podtočka i.

               Članak 22. stavak 1.

               Članak 18. stavak 1. točka (b) podtočka ii.

               Članak 22. stavak 2.

               Članak 18. stavak 1. točka (c)

               Članak 22. stavak 3.

               Članak 18. stavak 2.

               —

               Članak 18. stavak 3.

               Članak 23.

               Članak 18. stavak 4.

               Članak 24. stavak 1.

               Članak 18. stavak 5.

               Članak 24. stavak 2.

               Članak 18. stavak 6.

               Članak 24. stavak 3.

               —

               Članak 25. (1)

               —

               Članak 26. (2)

               —

               Članak 27.

               —

               Članak 28.

               Članak 19.

               Članak 29.

               —

               Prilog I.

               —

               Prilog II.

      (1)  Direktiva 2000/34/EZ, članak 3.

      (2)  Direktiva 2000/34/EZ, članak 4.


title: Direktiva Vijeća 92/60/EEZ od 30. lipnja 1992. o izmjeni Direktive 90/425/EEZ o veterinarskim i zootehničkim pregledima u trgovini određenim živim životinjama i proizvodima unutar Zajednice radi uspostave unutarnjeg tržišta

text:
               03/Sv. 018

               HR

               Službeni list Europske unije

               34

         31992L0060

               L 268/75

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               30.06.1992.

      DIREKTIVA VIJEĆA 92/60/EEZ
   od 30. lipnja 1992.
   o izmjeni Direktive 90/425/EEZ o veterinarskim i zootehničkim pregledima u trgovini određenim živim životinjama i proizvodima unutar Zajednice radi uspostave unutarnjeg tržišta
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegov članak 43.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (2),
   budući da Zajednica mora usvojiti mjere za postupnu uspostavu unutarnjeg tržišta do 31. prosinca 1992.;
   budući da Direktiva 90/425/EEZ (3) predviđa da se na unutarnjim granicama Zajednice više ne provode veterinarski pregledi za određene žive životinje i proizvode životinjskog podrijetla;
   budući da je, od donošenja Direktive 90/425/EEZ, Vijeće odredilo načela koja uređuju organizaciju veterinarskih pregleda za žive životinje i proizvode životinjskog podrijetla koji ulaze u Zajednicu iz trećih zemalja; budući da s tim u vezi treba voditi računa o Direktivi Vijeća 70/675/EEZ od 10. prosinca 1990. o utvrđivanju načela organizacije veterinarskih pregleda proizvoda koji se unose u Zajednicu iz trećih zemalja (4) i Direktivi Vijeća 91/496/EEZ od 15. srpnja 1991. o utvrđivanju načela o organizaciji veterinarskih pregleda životinja koje se unose u Zajednicu iz trećih zemalja i o izmjeni Direktiva 89/662/EEZ, 90/425/EEZ i 90/675/EEZ (5);
   budući da četvrti stavak članka 21. Direktive 90/452/EEZ predviđa da se u područje primjene navedene Direktive i Direktive Vijeća 89/662/EEZ od 11. prosinca 1989. o veterinarskim pregledima u trgovini unutar Zajednice radi uspostave unutarnjeg tržišta (6) uključi žive životinje i proizvode životinjskog podrijetla koje navedene Direktive ne pokrivaju;
   budući da članak 25. Direktive 90/425/EEZ određuje da je potrebno odrediti postupke koji se primjenjuju nakon što prijelazne odredbe iz članka 24. prestanu važiti; budući da u vezi s tim treba uzeti u obzir napredak postignut u Zajednici i u pogledu usvajanja pravila u vezi sa živim životinjama i proizvodima životinjskog podrijetla iz trećih zemalja, kao i usklađivanja mjera za kontrolu bolesti slinavke i šapa te svinjske kuge, a posebno Direktivu Vijeća 90/423/EEZ od 26. lipnja 1990. o izmjeni Direktive 85/511/EEZ o uvođenju mjera Zajednice za kontrolu bolesti slinavke i šapa, Direktivu 64/432/EEZ o zdravstvenim problemima životinja koji utječu na trgovinu govedima i svinjama unutar Zajednice i Direktivu 72/462/EEZ o problemima u vezi sa zdravstvenim i veterinarskim pregledima pri uvozu goveda, svinja i svježeg mesa ili mesnih proizvoda iz trećih zemalja (7) i Direktivu Vijeća 91/685/EEZ od 11. prosinca 1991. o izmjeni Direktive 80/217/EEZ o uvođenju mjera Zajednice za kontrolu klasične svinjske kuge (8);
   budući da je, posebno u svjetlu napretka postignutog u usklađivanju veterinarskih pravila, od 1. srpnja 1992. potrebno predvidjeti ukidanje veterinarskih pregleda koji se provode na unutarnjim granicama za sve žive životinje i proizvode životinjskog podrijetla;
   budući da je potrebno predvidjeti posebna pravila u vezi s veterinarskim pregledima koji se odnose na premještanje kućnih ljubimaca u pratnji i pod odgovornošću fizičke osobe, ako takva premještanja nisu predmet komercijalnih transakcija,
   DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Direktiva 90/425/EEZ ovime se mijenja kako slijedi:

               1.

               Sljedeći se stavak dodaje članku 1.:
               „Ova se Direktiva ne primjenjuje na veterinarske preglede za kretanje kućnih ljubimaca između država članica koje su u pratnji i pod odgovornošću fizičke osobe ako takva premještanja nisu predmet komercijalnih transakcija.”

               2.

               U članku 7. stavku 2. „1. siječnja 1993.” zamjenjuje se sljedećim do „1. srpnja 1992.”

               3.

               U prvom stavku članka 21., riječi „do 31. prosinca 1992.” brišu se.

               4.

               Drugi stavak članka 21. zamjenjuje se sljedećim:
               „Države članice priopćavaju Komisiji i drugim državama članicama uvjete i postupke koji se primjenjuju u trgovini životinjama i proizvodima iz prvog stavka.”

               5.

               Zadnja rečenica četvrtog stavka članka 21. se briše.

               6.

               Članak 22. zamjenjuje se sljedećim:
               „Članak 22.
               1.   Države članice dostavljaju Komisiji, po usklađenom modelu, relevantne informacije o pregledima koji se provode prema ovoj Direktivi.
               2.   Komisija proučava informacije iz stavka 1. u okviru Stalnog veterinarskog odbora. Može usvojiti odgovarajuće mjere u skladu s postupkom iz članka 18.
               3.   Detaljna pravila za primjenu ovog članka, a posebno učestalost slanja informacija, model koji se koristi i vrsta traženih informacija utvrđuju se u skladu s postupkom iz članka 18.”

               7.

               Članak 24. zamjenjuje se sljedećim:
               „Članak 24.
               Radi omogućivanja postupnog provođenja aranžmana pregleda utvrđenih ovom Direktivom, države članice mogu do 31. prosinca 1992. obavljati:

                           —

                           dokumentacijske preglede tijekom prijevoza životinja i proizvoda iz Priloga A i B ili uvezenih iz trećih zemalja,

                           —

                           nediskriminirajuće veterinarske preglede na licu mjesta tijekom prijevoza životinja i proizvoda iz Priloga B;”

               8.

               Članak 25. se briše.

               9.

               Dio A Priloga B zamjenjuje se sljedećim:
               A.   Veterinarsko zakonodavstvo – ostale žive životinje koje nisu obuhvaćene Prilogom A.I.”

               10.

               Dio B Priloga B zamjenjuje se sljedećim:
               B.   Veterinarsko zakonodavstvo – Sjeme, jajne stanice i zameci koji nisu obuhvaćeni Prilogom A.I.”

         Članak 2.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s odredbama ove Direktive do 1. srpnja 1992. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se iz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 3.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Luxembourgu 30. lipnja 1992.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         Arlindo MARQUES CUNHA

      (1)  SL C 122, 14.5.1992., str. 18.

      (2)  SL C 176, 13.7.1992.

      (3)  SL L 224, 18.8.1990., str. 29. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 91/628/EEZ (SL L 340, 11.12.1991., str. 17.).

      (4)  SL L 373, 31.12.1990., str. 1.

      (5)  SL L 268, 24.9.1991., str. 56.

      (6)  SL L 395, 30.12.1989., str. 13.

      (7)  SL L 224, 18.8.1990., str. 13.

      (8)  SL L 377, 31.12.1991., str. 1.


title: Direktiva 2000/7/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. ožujka 2000. o brzinomjerima za motorna vozila na dva ili tri kotača i o izmjeni Direktive 92/61/EEZ o homologaciji tipa motornih vozila na dva ili tri kotača

text:
               13/Sv. 011

               HR

               Službeni list Europske unije

               60

         32000L0007

               L 106/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               20.03.2000.

      DIREKTIVA 2000/7/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

   od 20. ožujka 2000.
   o brzinomjerima za motorna vozila na dva ili tri kotača i o izmjeni Direktive 92/61/EEZ o homologaciji tipa motornih vozila na dva ili tri kotača
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegov članak 95.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   u skladu s postupkom utvrđenim u članku 251. Ugovora (3),
   budući da:

               (1)

               Sigurnost cestovnog prometa temeljni je cilj Zajednice koji zahtijeva praćenje i provjeru brzine pomoću brzinomjera s ciljem podizanja svijesti, posebno kod mladih ljudi, o potrebi ispravnog ponašanja u cestovnom prometu.

               (2)

               Tehničko zakonodavstvo o sigurnosti u cestovnom prometu treba donijeti povezano, u obliku „paketa” direktiva, tako da poveća javnu svijest o doprinosu Europske unije povećanju sigurnosti u cestovnom prometu.

               (3)

               U svakoj državi članici motorna vozila na dva ili tri kotača moraju s obzirom na brzinomjere imati određene tehničke značajke utvrđene obvezatnim odredbama koje se razlikuju od jedne do druge države članice; takve razlike predstavljaju zapreku trgovini unutar Zajednice.

               (4)

               Takve se zapreke u djelovanju unutarnjeg tržišta mogu ukloniti usvajanjem jednakih zahtjeva u svim državama članicama umjesto njihovih postojećih pravila i propisa.

               (5)

               Ova se Direktiva dodaje zasebnim direktivama koje moraju biti zadovoljene u skladu s člankom 4. Direktive Vijeća 92/61/EEZ od 30. lipnja 1992. o homologaciji tipa motornih vozila na dva ili tri kotača (4).

               (6)

               Potrebno je uvođenje usklađenih zahtjeva za brzinomjere u vozilima na dva ili tri kotača kako bi se za svaki tip tih vozila omogućila primjena homologacije tipa i postupaka homologacije koji su utvrđeni Direktivom 92/61/EEZ.

               (7)

               U skladu s načelima supsidijarnosti i proporcionalnosti navedenima u članku 5. Ugovora, države članice ne mogu dostatno ostvariti cilj predviđenog djelovanja, to jest homologaciju tipa Zajednice za tip vozila, te ga se, s obzirom na raspon i utjecaj predviđenog djelovanja može na bolji način ostvariti na razini Zajednice. Ova se Direktiva ograničava na najmanju mjeru potrebnu za ostvarivanje toga cilja i ne prelazi ono što je potrebno za tu svrhu.

               (8)

               Za lakši pristup tržištima država nečlanica očito je potrebno uspostaviti ujednačenost između zahtjeva ove Direktive i zahtjeva Pravilnika br. 39 Gospodarske komisije UN-a za Europu (u daljnjemu tekstu: „Pravilnik UNECE br. 39”).

               (9)

               Države članice Europske unije moraju se što je prije moguće dogovoriti o izmjeni Pravilnika UNECE br. 39 radi njegova usklađivanja s odredbama ove Direktive.

               (10)

               Sukladno tome treba izmijeniti Direktivu 92/61/EEZ,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   1.   Ova se Direktiva primjenjuje na brzinomjere tipova vozila opisanih u članku 1. Direktive 92/61/EEZ.
   2.   Vozila koja su obuhvaćena područjem primjene Direktive 92/61/EEZ moraju biti opremljena brzinomjerom koji je u skladu s Prilogom ovoj Direktivi.
   Članak 2.
   Postupci za dodjelu homologacije tipa sastavnoga dijela s obzirom na brzinomjer tipa motornog vozila na dva ili tri kotača i uvjeti za slobodno kretanje takvih vozila su kako su utvrđeni redom u poglavljima II. i III. Direktive 92/61/EEZ.
   Članak 3.
   U skladu s člankom 11. Direktive 92/61/EEZ, ovime se potvrđuje istovrijednost između zahtjeva utvrđenih u ovoj Direktivi i u Pravilniku UNECE br. 39, u posljednjoj verziji koja je usvojena u Zajednici.
   Nadležna tijela država članica koja dodjeljuju homologaciju tipa moraju prihvaćati homologacije i homologacijske oznake tipa, dodijeljene u skladu sa zahtjevima navedenoga Pravilnika UNECE br. 39 unutar područja primjene toga Pravilnika, umjesto odgovarajućih homologacija i homologacijskih oznaka tipa dodijeljenih u skladu sa zahtjevima ove Direktive.
   Članak 4.
   Izmjene koje su bitne radi uzimanja u obzir izmjene Pravilnika UNECE br. 39 i za prilagodbu Priloga tehničkom napretku donijet će se u skladu s postupkom navedenim u članku 13. Direktive Vijeća 70/156/EEZ od 6. veljače 1970. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na homologaciju tipa motornih vozila i njihovih prikolica (5).
   Članak 5.
   Direktiva 92/61/EEZ mijenja se kako slijedi:

               1.

               U rubrici br. 45. Priloga I. „Brzinomjer i odometar za motocikle, motorne tricikle i četverocikle” mijenja se u „Brzinomjer” i oznaka „CONF” u „SD”.

               2.

               Prilog II.A mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           u točki 4.7. „Brzinomjer i odometar: da/ne1” mijenja se u „Brzinomjer”;

                           (b)

                           dodaju se nove točke:
                           4.7.3.   Fotografije i/ili crteži cjelovitoga sustava
                           4.7.4.   Raspon brzina na predočniku
                           4.7.5.   Dopušteno odstupanje mjernog mehanizma brzinomjera
                           4.7.6.   Tehnička stalnica brzinomjera
                           4.7.7.   Način rada i opis pogonskog mehanizma
                           4.7.8.   Ukupni prijenosni omjer pogonskog mehanizma”.

               3.

               U rubrici br. 10.12. Priloga III.B „Brzinomjer i odometar za motocikle, motorne tricikle i četverocikle” mijenja se u „Brzinomjer” i oznaka „CONF” u „SD”.

         Članak 6.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 1. siječnja 2001. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine toga upućivanja određuju države članice.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   3.   Od 1. siječnja 2001. države članice ne smiju dalje zabranjivati, s obzirom na brzinomjere, prvo stavljanje u uporabu vozila koja zadovoljavaju zahtjeve ove Direktive.
   4.   Države članice primjenjuju zahtjeve utvrđene u prvom podstavku stavka 1. od 1. srpnja 2001., osim za mopede, na koje će se ti zahtjevi primjenjivati od 1. srpnja 2002.
   Članak 7.
   Ova Direktiva stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europskih zajednica.
   Članak 8.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 20. ožujka 2000.

            Za Europski parlament

            Predsjednica

         N. FONTAINE

            Za Vijeće

            Predsjednik

         J. GAMA

      (1)  SL C 212, 8.7.1998., str. 7.

      (2)  SL C 40, 15.2.1999., str. 1.

      (3)  Mišljenje Europskog parlamenta od 12. siječnja 1999. (SL C 104, 14.4.1999., str. 19.) potvrđeno 27. listopada 1999., Zajedničko stajalište Vijeća od 20. svibnja 1999. (SL C 232, 13.8.1999., str. 1.) i Odluka Europskog parlamenta od 27. listopada 1999. (još nije objavljena u Službenom listu).

      (4)  SL L 225, 10.8.1992., str. 72. Direktiva kako je izmijenjena Aktom o pristupanju iz 1994.

      (5)  SL L 42, 23.2.1970., str. 1. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 98/91/EZ (SL L 11, 16.1.1999., str. 25.).
   PRILOG
   1.   Definicije
   U smislu ove Direktive:
   „Tip vozila s obzirom na njegov brzinomjer”
   znači vozila koja se međusobno bitno ne razlikuju, posebno s obzirom na sljedeće:
   1.1.1.   oznaku veličine guma odabranih između guma koje se uobičajeno ugrađuju;
   1.1.2.   ukupni prijenosni omjer do brzinomjera, uključujući svaki dodatak za redukciju prijenosa;
   1.1.3.   tip brzinomjera koji je određen:
   1.1.3.1.   dopuštenim odstupanjima mjernog mehanizma brzinomjera,
   1.1.3.2.   tehničkom stalnicom brzinomjera,
   1.1.3.3.   rasponom pokazanih brzina.
   „Gume za uobičajenu ugradnju” znači tip(ovi) guma koje je za određeni tip vozila namijenio njegov proizvođač i naveo u opisnom dokumentu navedenom u Prilogu II. Direktivi 92/61/EEZ.
   Zimske gume ne smatraju se gumama za uobičajenu ugradnju.
   „Uobičajeni radni tlak” znači tlak puhanja zračnice u hladnome stanju koji je odredio proizvođač vozila uvećan za 0,2 bara.
   „Brzinomjer” znači dio uređaja koji je namijenjen da u svakome trenutku pokazuje vozaču brzinu njegova vozila.
   „Dopušteno odstupanje mjernog mehanizma brzinomjera” znači točnost samog brzinomjera izraženu kao gornju i donju granicu pokazivanja brzine u rasponu ulaznih podataka za brzinu.
   „Tehnička stalnica mjernog mehanizma brzinomjera” znači omjer između broja okretaja ili impulsa u minuti i određene pokazane brzine.
   „Masa u voznome stanju” znači masa prema definiciji u napomeni (d)(2) Priloga II. Direktivi 92/61/EEZ.
   2.   Zahtjevi
   2.1.   Brojčanik brzinomjera mora biti postavljen u izravnom vidnom polju vozača te mora biti jasno čitljiv i po danu i u noći. Raspon naznačenih brzina mora biti dovoljno velik da obuhvati najveću brzinu koju je naveo proizvođač za taj tip vozila.
   2.2.   Kad brzinomjer ima ljestvicu umjesto digitalnog očitavanja, za razliku od brojčanog prikaza, ljestvica mora imati jasnu podjelu.
   2.2.1.   U slučaju brzinomjera namijenjenih za motocikle ili motorne tricikle, podjela mora biti po 1, 2, 5 ili 10 km/h. Brzina mora biti prikazana prema sljedećem:
   2.2.1.1.   kad najveća vrijednost na ljestvici ne prelazi 200 km/h, odsječci između brojčano označenih vrijednosti brzine ne smiju prelaziti 20 km/h;
   2.2.1.2.   kad najveća vrijednost na ljestvici prelazi 200 km/h, odsječci između brojčano označenih vrijednosti brzine prikazanih na ljestvici ne smiju prelaziti 30 km/h.
   2.2.2.   U slučaju brzinomjera namijenjenih za mopede, ljestvica mora prikazivati najveću brzinu koja ne prelazi 80 km/h; podjela mora biti po 1, 2, 5 ili 10 km/h, a odsječci između označenih vrijednosti brzine prikazanih na ljestvici ne smiju prelaziti 10 km/h.
   Dodatno, ljestvica mora jasno prikazivati brzinu 45 km/h (ili 25 km/h u slučaju sporih mopeda).
   2.2.3.   kad je vozilo namijenjeno prodaji u državi članici u kojoj se upotrebljava britanski sustav jedinica, na brzinomjeru moraju biti označene mph (milje na sat) s podjelom ljestvice po 1, 2, 5 ili 10 mph. Odsječci između brojčano označenih vrijednosti brzine ne smiju prelaziti 20 mph i moraju početi s 10 mph ili 20 mph.
   2.2.4.   odsječci između brojčano prikazanih vrijednosti brzina ne moraju biti jednaki.
   2.3.   Točnost brzinomjera će se ispitati u skladu sa sljedećim postupkom:
   2.3.1.   vozilo treba opremiti gumama za uobičajenu ugradnju prema definiciji u točki 1.2. Ispitivanje treba provesti za sve tipove brzinomjera koje je proizvođač naveo za ugradnju;
   2.3.2.   opterećenje osovine kotača koji pogoni brzinomjer mora odgovarati masi u voznome stanju;
   2.3.3.   referentna temperatura brzinomjera mora biti 296 K ± 5 K;
   2.3.4.   tijekom svakog ispitivanja tlak guma mora biti jednak uobičajenom radnom tlaku, kao što je navedeno u točki 1.3;
   2.3.5.   vozilo će se ispitati pri sljedećim brzinama:

               Najveća brzina (Vmax) koju je naveo proizvođač vozila
               (km/h)

               Brzina pri ispitivanju
               (km/h)

               Vmax ≤ 45

               80 % Vmax

               45 < Vmax ≤ 100

               40 i 80 % Vmax (ako je brzina pri ispitivanju ≥ 55)

               100 < Vmax ≤ 150

               40, 80 i 80 % Vmax (ako je brzina pri ispitivanju ≥ 100)

               150 < Vmax

               40, 80 i 120

         2.3.6.   točnost mjernog uređaja koji se upotrebljava za mjerenje stvarne brzine vozila mora biti najmanje ± 0,5 %;
   2.3.6.1.   ako se mjerenja provode na ispitnoj stazi, njezina površina mora biti ravna i suha te osiguravati potrebno prianjanje;
   2.3.6.2.   ako se za mjerenje upotrebljava dinamometar s valjcima, promjer valjaka mora biti najmanje 2 m. U slučaju brzinomjera koji su namijenjeni za mopede, ispitivanja se mogu provoditi na valjcima čiji je promjer najmanje 400 mm;
   2.3.7.   pokazana brzina nikada ne smije biti manja od stvarne brzine. Pri ispitnim brzinama koje su navedene u točki 2.3.5., između brzine V1 očitane na brzinomjeru i stvarne brzine V2 mora postojati sljedeći odnos:
   0 ≤ (V1 – V2) ≤ 0,1·V2 + 4 km/h.
   3.   Sukladnost proizvodnje
   3.1.   Sukladnost proizvodnje provjerava se na temelju odredbi Priloga VI. Direktivi 92/61/EEZ.
   3.2.   Smatra se da će proizvodni modeli ispunjavati zahtjeve ove Direktive ako je pod uvjetima navedenima u točkama 2.3.1. – 2.3.6. odnos između brzine V1 očitane na brzinomjeru i stvarne brzine V2 sljedeći:
   0 ≤ (V1 – V2) ≤ 0,1·V2 + 4 km/h za mopede
   i
   0 ≤ (V1 – V2) ≤ 0,1·V2 + 8 km/h za motocikle i tricikle.
   Dodatak 1.
   OPISNI DOKUMENT
   s obzirom na ugradnju brzinomjera na tip motornog vozila na dva ili tri kotača
   (prilaže se uz zahtjev za homologaciju kad je podnesen odvojeno od zahtjeva za homologaciju tipa vozila)
   Br. narudžbe (dodjeljuje podnositelj zahtjeva)
   Zahtjev za homologaciju s obzirom na ugradnju brzinomjera na motorna vozila na dva ili tri kotača mora sadržavati podatke dane u sljedećim točkama dijela A Priloga II. Direktivi 92/61/EEZ:

               0.1.

               0.2.

               0.5.

               0.6.

               2.1.

               2.1.1.

               4.7. — 4.7.8.

               5.2.

               5.2.2.

         Dodatak 2.
   CERTIFIKAT O HOMOLOGACIJI TIPA
   s obzirom na ugradnju brzinomjera na tip motornog vozila na dva ili tri kotača
   OBRAZAC


title: Direktiva Komisije 2011/90/EU od 14. studenoga 2011. o izmjeni dijela II. Priloga I. Direktivi 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća koji predviđa dodatne pretpostavke za izračun efektivne kamatne stope  Tekst značajan za EGP

text:
               15/Sv. 014

               HR

               Službeni list Europske unije

               216

         32011L0090

               L 296/35

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               14.11.2011.

      DIREKTIVA KOMISIJE 2011/90/EU
   od 14. studenoga 2011.
   o izmjeni dijela II. Priloga I. Direktivi 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća koji predviđa dodatne pretpostavke za izračun efektivne kamatne stope
   (Tekst značajan za EGP)
   EUROPSKA KOMISIJA,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
   uzimajući u obzir Direktivu 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EZ (1) (Direktiva o potrošačkim kreditima), a posebno njezin članak 19. stavak 5.,
   budući da:

               (1)

               Iskustvo koje su države članice stekle u provedbi Direktive 2008/48/EZ pokazalo je da pretpostavke navedene u dijelu II. Priloga I. toj Direktivi nisu dostatne za jednoobrazni izračun efektivne kamatne stope i da više ne odgovaraju komercijalnoj situaciji na tržištu.

               (2)

               Tim pretpostavkama stalno treba dodavati nove pretpostavke o standardima za izračun efektivne kamatne stope za kredite na neodređeno vrijeme ili kredite koji su otplativi u cijelosti. Isto tako treba predvidjeti standarde za vremenski raspored početnog povlačenja novca na osnovi kredita i uplata koje treba izvršiti potrošač.

               (3)

               Dio II. Priloga I. Direktivi 2008/48/EZ bi trebalo stoga na odgovarajući način izmijeniti.

               (4)

               Mjere predviđene ovom Direktivom u skladu su s mišljenjem Odbora osnovanog člankom 25. stavkom 1. Direktive 2008/48/EZ, a ni Europski parlament ni Vijeće im se nisu usprotivili,

         DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Dio II. Priloga I. Direktivi 2008/48/EZ mijenja se u skladu s Prilogom ovoj Direktivi.
   Članak 2.
   1.   Države članice donose i objavljuju zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 31. prosinca 2012. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   One primjenjuju te odredbe od 1. siječnja 2013.
   Kada države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Države članice određuju načine tog upućivanja.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 3.
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 4.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 14. studenoga 2011.

            Za Komisiju

            Predsjednik

         José Manuel BARROSO

      (1)  SL L 133, 22.5.2008., str. 66.
   PRILOG
   Dio II. Priloga I. Direktivi 2008/48/EZ zamjenjuje se sljedećim:

                  „II.

                  Dodatne pretpostavke za izračun efektivne kamatne stope su sljedeće:

                              (a)

                              Ako ugovor o kreditu daje potrošaču slobodu povlačenja novca na osnovi ugovora, smatra se da se ukupan iznos kredita povlači odmah i u cijelosti.

                              (b)

                              Ako ugovor o kreditu daje potrošaču slobodu povlačenja novca općenito, ali nameće, između različitih načina povlačenja novca na osnovi ugovora, ograničenje s obzirom na iznos kredita i razdoblje, smatra se da je iznos kredita povučen na najraniji datum predviđen ugovorom o kreditu i u skladu s tim ograničenjima za povlačenje novca na osnovi ugovora.

                              (c)

                              Ako ugovor o kreditu predviđa različite načine povlačenja novca na osnovi ugovora s različitim pristojbama ili kamatnim stopama, smatra se da se ukupan iznos kredita povlači po najvišoj pristojbi i kamatnoj stopi koje se primjenjuju na najuobičajeniji mehanizam povlačenja tranše za ovu vrstu ugovora o kreditu.

                              (d)

                              U slučaju prekoračenja po računu, smatra se da se ukupni iznos kredita povlači u cijelosti i tijekom cjelokupnog trajanja ugovora o kreditu. Ako trajanje prekoračenja po računu nije poznato, efektivna kamatna stopa izračunava se na temelju pretpostavke da je trajanje kredita 3 mjeseca.

                              (e)

                              u slučaju otvorenog ugovora o kreditu, osim prekoračenja po računu, pretpostavlja se sljedeće:

                                          i.

                                          kredit se daje na rok od 1 godine počevši od datuma početnog povlačenja novca po osnovi kredita, a zadnjim obrokom koji uplaćuje potrošač poravnavaju se preostala glavnica, kamate i druge pristojbe, ako ih ima;

                                          ii.

                                          potrošač otplaćuje glavnicu u jednakim mjesečnim uplatama, počevši 1 mjesec od datuma početnog povlačenja novca po osnovi kredita. Međutim, u slučajevima u kojima se glavnica mora otplatiti isključivo u cijelosti, jednokratnom uplatom, unutar svakog razdoblja otplate, smatra se da se uzastopna povlačenja novca po osnovi kredita i otplate čitave glavnice od strane potrošača događaju tijekom razdoblja od 1 godine. Kamate i druge pristojbe primjenjuju se u skladu s tim povlačenjima novca po osnovi kredita i otplatama glavnice i kako je predviđeno ugovorom o kreditu.

                                    Za potrebe ove točke, otvoreni ugovor o kreditu je ugovor o kreditu na neograničeno vrijeme koji uključuje kredite koji se moraju otplatiti u cijelosti ili nakon nekog razdoblja, a kada su otplaćeni ponovno su na raspolaganju za povlačenje.

                              (f)

                              U slučaju ugovorâ o kreditu koji nisu prekoračenja po računu i otvoreni ugovori iz pretpostavki navedenih u točkama (d) i (e):

                                          i.

                                          ako se datum ili iznos otplate glavnice koju treba izvršiti potrošač ne mogu sa sigurnošću odrediti, pretpostavlja se da se otplata izvršava na najraniji datum predviđen u ugovoru o kreditu i u najmanjem iznosu koji ugovor o kreditu predviđena;

                                          ii.

                                          ako datum sklapanja ugovora o kreditu nije poznat, pretpostavlja se da je datum početnog povlačenja novca po osnovi ugovora datum koji rezultira najkraćim razmakom između tog datuma i datuma prve uplate koju treba izvršiti potrošač.

                              (g)

                              U slučaju kada se datum ili iznos uplate koju treba izvršiti potrošač ne mogu sa sigurnošću odrediti na temelju ugovora o kreditu ili pretpostavki navedenih u točkama (d), (e) ili (f), pretpostavlja se da se uplata izvršava u skladu s datumima i uvjetima koje zahtijeva vjerovnik, a ako oni nisu poznati:

                                          i.

                                          pristojbe se plaćaju zajedno s otplatama glavnice;

                                          ii.

                                          nekamatna pristojba izražena kao jednokratni iznos plaća se na datum sklapanja ugovora o kreditu;

                                          iii.

                                          nekamatne pristojbe izražene kao odvojene uplate plaćaju se u redovitim razmacima, počevši s datumom prve otplate glavnice, a ako iznos takvih uplata nije poznat, pretpostavlja se da su im iznosi jednaki;

                                          iv.

                                          zadnjom uplatom poravnavaju se preostala glavnica, kamate i druge pristojbe, ako ih ima.

                              (h)

                              Ako još nije utvrđena gornja granica koja se primjenjuje na kredit, pretpostavlja se da je ta gornja granica 1 500 eura.

                              (i)

                              Ako su za ograničeno razdoblje ili ograničeni iznos ponuđene različite kamatne stope i pristojbe, smatra se da su kamatne stope i pristojbe najviše stope tijekom cjelokupnog trajanja ugovora o kreditu.

                              (j)

                              Za ugovore o potrošačkim kreditima za koje je dogovorena fiksna kamatna stopa u odnosu na početno razdoblje, na kraju kojeg se određuje nova kamatna stopa koja se dalje periodično prilagođava u skladu s nekim dogovorenim pokazateljem, izračun efektivne kamatne stope temelji se na pretpostavci da je na kraju razdoblja fiksne kamatne stope, kamatna stopa ista kao u trenutku izračuna efektivne kamatne stope, na temelju vrijednosti dogovorenog pokazatelja u tom trenutku.”