title: Direktiva 2009/75/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o zaštitnim konstrukcijama pri prevrtanju traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (statičko ispitivanje) (kodificirana verzija)  Tekst značajan za EGP

text:
               13/Sv. 052

               HR

               Službeni list Europske unije

               186

         32009L0075

               L 261/40

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               13.07.2009.

      DIREKTIVA 2009/75/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

   od 13. srpnja 2009.
   o zaštitnim konstrukcijama pri prevrtanju traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (statičko ispitivanje)
   (kodificirana verzija)
   (Tekst značajan za EGP)
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 95.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
   u skladu s postupkom utvrđenim u članku 251. Ugovora (2)

   budući da:

               (1)

               Direktiva Vijeća 79/622/EEZ od 25. lipnja 1979. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na zaštitnu konstrukciju pri prevrtanju traktora za poljoprivredu i šumarstvo na kotačima (statičko ispitivanje) (3) bitno je izmijenjena nekoliko puta (4). U interesu jasnoće i racionalnosti navedenu Direktivu trebalo bi kodificirati.

               (2)

               Direktiva 79/622/EEZ je jedna od posebnih direktiva sustava EZ homologacije tipa predviđenog Direktivom Vijeća 74/150/EEZ od 4. ožujka 1974. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na homologaciju tipa traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo, kako je izmijenjena Direktivom 2003/37/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. svibnja 2003. o homologaciji traktora za poljoprivredu i šumarstvo, njihovih prikolica i priključnih vučenih strojeva, kao i njihovih sustava, sastavnih dijelova ili zasebnih tehničkih jedinica (5), i njom se utvrđuju tehnički propisi koji se odnose na konstrukciju i izvedbu traktora za poljoprivredu i šumarstvo u pogledu njihove zaštitne konstrukcije pri prevrtanju (statičko ispitivanje). Ti tehnički propisi odnose se na usklađivanje zakonodavstava država članica kako bi se za svaki tip traktora omogućila primjena postupka EZ homologacije tipa predviđenog u Direktivi 2003/37/EZ. Shodno tome, odredbe utvrđene u Direktivi 2003/37/EZ koje se odnose na traktore za poljoprivredu i šumarstvo, njihove prikolice i priključne vučene strojeve, zajedno s njihovim sustavima, sastavnim dijelovima i zasebnim tehničkim jedinicama, primjenjuju se na ovu Direktivu.

               (3)

               Ova Direktiva ne dovodi u pitanje obveze država članica koje se odnose na rokove za prenošenje direktiva određenih u Prilogu X., dijelu B u nacionalno zakonodavstvo,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Ova se Direktiva primjenjuje na traktore prema definiciji u članku 2. točki (j) Direktive 2003/37/EZ koji imaju sljedeće značajke:

               (a)

               zračnost do tla ispod stražnje osovine koja nije veća od 1 000 mm;

               (b)

               stalni ili promjenljivi razmak kotača na jednoj od pogonskih osovina od najmanje 1 150 mm;

               (c)

               mogućnost da bude opremljen višezglobnom poteznicom za priključna oruđa i vučno rudo;

               (d)

               masu od 800 kg ili veću, koja odgovara masi neopterećenog traktora, kako je određena u Prilogu I. Direktivi 2003/37/EZ, točki 2.1.1., uključujući zaštitnu konstrukciju koja je ugrađena u skladu s ovom Direktivom i gume najveće veličine koju preporučuje proizvođač.

         Članak 2.
   1.   Svaka država članica dodjeljuje EZ homologaciju tipa sastavnog dijela za svaki tip zaštitne konstrukcije pri prevrtanju i njezino pričvršćenje na traktor ako ispunjava zahtjeve za izradu i ispitivanja utvrđene u prilozima od I. do V.
   2.   Država članica koja je dodijelila EZ homologaciju tipa sastavnog dijela poduzima mjere potrebne za provjeru, u mjeri u kojoj je to potrebno i ako je potrebno u suradnji s nadležnim tijelima u drugim državama članicama, da su proizvodni modeli u skladu s homologiranim tipom. Takva je provjera ograničena na nasumične provjere.
   Članak 3.
   Države članice za svaki tip zaštitne konstrukcije pri prevrtanju i njezinog pričvršćenja na traktor koji one homologiraju u skladu s člankom 2., izdaju oznaku EZ homologacije tipa sastavnog dijela u skladu s primjerom prikazanim u Prilogu VI. proizvođaču traktora ili zaštitne konstrukcije ili njegovom ovlaštenom zastupniku.
   Države članice poduzimaju sve odgovarajuće mjere za sprečavanje uporabe oznaka koje bi mogle stvoriti zabunu između zaštitnih konstrukcija čiji je tip bio homologiran u skladu s člankom 2. i drugih naprava.
   Članak 4.
   Država članica ne može zabraniti stavljanje na tržište zaštitne konstrukcije pri prevrtanju ni njezinog pričvršćenja na traktor zbog razloga koji se odnose na njihovu izradu ako imaju oznaku EZ homologacije tipa sastavnog dijela.
   Međutim, država članica može zabraniti stavljanje na tržište zaštitnih konstrukcija pri prevrtanju koje imaju oznaku EZ homologacije tipa sastavnog dijela, ali sustavno pokazuju nesukladnost s homologiranim tipom.
   Država članica odmah obavješćuje druge države članice i Komisiju o poduzetim mjerama i o razlozima za svoju odluku.
   Članak 5.
   Nadležna tijela država članica u roku jednog mjeseca šalju nadležnim tijelima drugih država članica presliku certifikata o homologaciji tipa sastavnog dijela, za koje je primjer dan u Prilogu VII., sastavljenog za svaki tip zaštitne konstrukcije pri prevrtanju koji ona homologiraju ili odbijaju homologirati.
   Članak 6.
   1.   Ako država članica koja je dodijelila EZ homologaciju tipa sastavnog dijela utvrdi da određeni broj zaštitnih konstrukcija pri prevrtanju i njihovih pričvršćenja na traktor koji imaju istu oznaku EZ homologacije tipa sastavnog dijela nije u skladu s tipom koji je ona homologirala, ona treba poduzeti potrebne mjere za uspostavljanje sukladnosti proizvodnje s homologiranim tipom.
   Nadležna tijela te države članice obavješćuju nadležna tijela u drugim državama članicama o poduzetim mjerama, koje se mogu po potrebi proširiti na povlačenje EZ homologacije tipa sastavnog dijela u slučaju ozbiljne i ponavljajuće nesukladnosti.
   Navedena tijela poduzimaju iste mjere ako ih nadležna tijela druge države članice obavijeste o takvoj nesukladnosti.
   2.   Nadležna tijela država članica se u roku jednog mjeseca međusobno obavješćuju o svakom povlačenju EZ homologacije tipa sastavnog dijela i o razlozima za takvu mjeru.
   Članak 7.
   Za svaku odluku o odbijanju ili povlačenju homologacije tipa sastavnog dijela za zaštitne konstrukcije i njihovog pričvršćenja na traktor ili o zabrani njihovog stavljanja na tržište ili uporabu, donesenu u skladu s propisima donesenima za primjenu ove Direktive, detaljno se navode razlozi na kojima se temelji.
   O takvoj se odluci obavješćuje odgovarajuća strana, koju istodobno treba obavijestiti o raspoloživim pravnim sredstvima u skladu s važećim zakonodavstvom u državama članicama i rokovima dopuštenim za primjenu takvih pravnih sredstava.
   Članak 8.
   1.   Država članica ne smije odbiti dodjeljivanje EZ homologacije tipa, izdavanje dokumenta propisanog člankom 2. točkom (u) Direktive 2003/37/EZ, ni dodjeljivanje nacionalne homologacije za tip traktora zbog razloga koji se odnose na zaštitne konstrukcije pri prevrtanju, ako one ispunjavaju zahtjeve određene u prilozima od I. do IX.
   2.   Države članice ne mogu izdati dokument propisan člankom 2. točkom (u) Direktive 2003/37/EZ za tip traktora koji ne ispunjava zahtjeve ove Direktive.
   Države članice mogu odbiti dodijeliti nacionalnu homologaciju tipa za tip traktora koji ne ispunjava zahtjeve ove Direktive.
   Članak 9.
   Države članice ne smiju odbiti ni zabraniti prodaju, registraciju, stavljanje u uporabu ni uporabu traktora zbog razloga koji se odnose na zaštitne konstrukcije pri prevrtanju, ako one ispunjavaju zahtjeve određene u prilozima od I. do IX.
   Članak 10.
   Za potrebe EZ homologacije tipa, traktori na koje se odnosi članak 1. moraju biti opremljeni zaštitnom konstrukcijom pri prevrtanju koja ispunjava zahtjeve utvrđene u prilozima od I. do IV.
   Međutim traktori određeni u članku 1. Direktive 2009/57/EZ od 13. srpnja 2009. Europskog parlamenta i Vijeća o zaštitnim konstrukcijama pri prevrtanju traktora na kotačima za poljoprivredu i šumarstvo (6) mogu za potrebe EZ homologacije tipa biti opremljeni zaštitnom konstrukcijom pri prevrtanju koja ipunjava zahtjeve utvrđene u prilozima od I. do IV. toj Direktivi.
   Članak 11.
   Sve izmjene koje su potrebne za prilagođavanje tehničkom napretku zahtjeva priloga od I. do IX. donose se u skladu s postupkom iz članka 20. stavka 3. Direktive 2003/37/EZ.
   Članak 12.
   Države članice Komisiji dostavljaju tekstove glavnih odredaba nacionalnog prava koje donose u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 13.
   Direktiva 79/622/EEZ, kako je izmijenjena aktima navedenim u Prilogu X. dijelu A, stavlja se izvan snage ne dovodeći u pitanje obveze država članica koje se odnose na rokove za prijenos u nacionalno zakonodavstvo i primjenu direktiva navedenih u Prilogu X, dijelu B.
   Upućivanja na Direktivu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Direktivu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu XI.
   Članak 14.
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Ona se primjenjuje od 1. siječnja 2010.
   Članak 15.
   Ova je Direktiva upućena država članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 13. srpnja 2009.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         H.-G. PÖTTERING

            Za Vijeće

            Predsjednik

         E. ERLANDSSON

      (1)  SL C 211, 19.8.2008., str. 17.

      (2)  Mišljenje Europskog parlamenta od 17. lipnja 2008. (još nije objavljeno u Službenom listu) i Odluka Vijeća od 22. lipnja 2009.

      (3)  SL L 179, 17.7.1979., str. 1.

      (4)  Vidjeti Prilog X., dio A.

      (5)  SL L 171, 9.7.2003., str. 1.

      (6)  SL L 261, 3.10.2009., str. 1.
   POPIS PRILOGA

                  PRILOG I.

            Uvjeti za EZ homologaciju tipa sastavnog dijela

                  PRILOG II.

            Uvjeti za ispitivanje čvrstoće zaštitnih konstrukcija i njihovog pričvršćenja na traktore

                  PRILOG III.

            Postupci ispitivanja

                  PRILOG IV.

            Slike

                  PRILOG V.

            Obrazac izvješća o ispitivanju za EZ homologaciju tipa sastavnog dijela zaštitne konstrukcije pri prevrtanju (sigurnosni okvir ili kabina) s obzirom na njezinu čvrstoću i na čvrstoću njezinog pričvršćenja na traktor (statičko ispitivanje)

                  PRILOG VI.

            Oznake

                  PRILOG VII.

            Obrazac EZ certifikata o homologaciji tipa sastavnog dijela

                  PRILOG VIII.

            Uvjeti za EZ homologaciju tipa

                  PRILOG IX.

            Prilog EZ certifikatu o homologaciji tipa za tip traktora s obzirom na čvrstoću zaštitnih konstrukcija (sigurnosni okvir ili kabina) i čvrstoću njihovog pričvršćenja na traktor (statička ispitivanja)

                  PRILOG X.

               Dio A: Direktiva stavljena izvan snage s popisom njezinih uzastopnih izmjena
               Dio B: Rokovi za prenošenje u nacionalno zakonodavstvo i primjenu

                  PRILOG XI.

            Korelacijska tablica
         PRILOG I.

      uvjeti za ez homologaciju tipa sastavnog dijela

   1.   DEFINICIJE

               1.1.

               „Zaštitna konstrukcija pri prevrtanju” (sigurnosna kabina ili okvir), dalje u tekstu „zaštitna konstrukcija”, znači konstrukcija na traktoru kojoj je osnovna svrha spriječiti ili smanjiti opasnost za vozača u slučaju prevrtanja traktora pri uobičajenoj uporabi.

               1.2.

               Konstrukcije koje su navedene u točki 1.1. imaju značajku da pri ispitivanjima propisanim u prilozima II. i III. osiguraju slobodan unutarnji prostor dovoljno velik da zaštiti vozača.

         2.   OPĆI ZAHTJEVI

               2.1.

               Svaka zaštitna konstrukcija i njezino pričvršćenje na traktor moraju biti konstruirani i proizvedeni tako da ispunjavaju bitnu svrhu propisanu u točki 1.

               2.2.

               Smatra se da je taj uvjet ispunjen ako su ispunjeni zahtjevi iz priloga II. i III.

         3.   ZAHTJEV ZA EZ HOMOLOGACIJU TIPA SASTAVNOG DIJELA

               3.1.

               Zahtjev za EZ homologaciju tipa sastavnog dijela s obzirom na čvrstoću zaštitne konstrukcije i čvrstoću njezinog pričvršćenja na traktor treba podnijeti proizvođač traktora ili proizvođač zaštitne konstrukcije ili njihovi ovlašteni zastupnici.

               3.2.

               Uz zahtjev za EZ homologaciju tipa sastavnog dijela mora se dostaviti dolje navedena dokumentacija u tri primjerka i sljedeće pojedinosti:

                           —

                           opći sklopni crtež s navedenim mjerilom na crtežu ili s glavnim dimenzijama zaštitne konstrukcije. Taj crtež posebno mora prikazivati pojedinosti elemenata za pričvršćivanje,

                           —

                           fotografije bočne i stražnje strane koje prikazuju pojedinosti pričvršćivanja,

                           —

                           kratak opis zaštitne konstrukcije, uključujući tip konstrukcije, pojedinosti pričvršćenja na traktor i po potrebi, pojedinosti o oplatama, rješenja prilaza i izlaza u nuždi, pojedinosti o unutarnjem oblaganju i napravama za sprečavanje nastavljanja prevrtanja te pojedinosti o sustavu grijanja i prozračivanja,

                           —

                           detalje o upotrijebljenim materijalima za nosive elemente konstrukcije, uključujući elemente za pričvršćivanje i vijke za spajanje (vidjeti Prilog V.).

               3.3.

               Traktor koji predstavlja tip traktora za koji je namijenjena zaštitna konstrukcija koju treba homologirati treba se dostavi tehničkoj službi odgovornoj za provođenje ispitivanja za homologaciju tipa sastavnog dijela. Taj traktor mora biti opremljen zaštitnom konstrukcijom.

               3.4.

               Nositelj EZ homologacije tipa sastavnog dijela može zatražiti proširenje te homologacije na druge tipove traktora. Nadležno tijelo koje je dodijelilo prvobitnu EZ homologaciju tipa sastavnog dijela dodijelit će proširenje ako homologirana zaštitna konstrukcija i tip (tipovi) traktora za koji (koje) je zatraženo proširenje, ispunjava (ispunjavaju) sljedeće uvjete:

                           —

                           masa neopterećenog traktora, prema definiciji u Prilogu II. točki 1.3., ne prelazi za više od 5 % referentnu masu ispitivanog,

                           —

                           način pričvršćenja i sastavni dijelovi traktora za koje su pričvršćenja proizvedena istovjetni su,

                           —

                           sastavni dijelovi, kao što su blatobrani i poklopci motora, koji mogu služiti kao oslonac za zaštitnu konstrukciju istovjetni su,

                           —

                           položaj i kritične dimenzije sjedala u zaštitnoj konstrukciji i relativni položaji zaštitne konstrukcije i traktora moraju biti takvi da sigurnosni prostor tijekom ispitivanja ostane unutar zaštite deformirane konstrukcije.

         4.   OZNAKE

               4.1.

               Svaka zaštitna konstrukcija koja je sukladna homologiranom tipu mora imati sljedeće oznake:

                           4.1.1.

                           trgovačku oznaku ili naziv;

                           4.1.2.

                           homologacijsku oznaku tipa sastavnog dijela koja je u skladu s primjerom u Prilogu VI.;

                           4.1.3.

                           serijski broj zaštitne konstrukcije;

                           4.1.4.

                           marku i tip (tipove) traktora za koji (koje) je zaštitna konstrukcija namijenjena.

               4.2.

               Svi se ti podaci moraju nalaziti na maloj pločici.

               4.3.

               Te oznake moraju biti vidljive, čitljive i neizbrisive.

         PRILOG II.

      Uvjeti za ispitivanje čvrstoće zaštitnih konstrukcija i njihovog pričvršćenja na traktore

   1.   OPĆI ZAHTJEVI
   1.1.   Namjene ispitivanja
   Ispitivanja se obavljaju posebnim napravama za simuliranje opterećenja koja djeluju na zaštitnu konstrukciju u slučaju prevrtanja traktora. Takva ispitivanja koja su opisana u Prilogu III. moraju omogućiti utvrđivanje čvrstoće zaštitne konstrukcije i elemenata za njezino pričvršćivanje na traktor i svih dijelova traktora koji prenose ispitnu silu.
   1.2.   Priprema za ispitivanje
   1.2.1.   Zaštitna konstrukcija mora biti u skladu sa zahtjevima za serijsku proizvodnju. Ona se mora pričvrstiti u skladu s metodom za pričvršćivanje koju navede proizvođač na jedan od traktora za koji je konstruirana. Za ispitivanje nije potreban potpuni traktor; međutim zaštitna konstrukcija i dijelovi traktora na koji se za ispitivanje ona pričvršćuje moraju predstavljati stvarnu ugradbu, dalje u tekstu „sklop”.
   1.2.2.   Sklop se pričvršćuje na temeljnu ploču tako da se elementi koji povezuju sklop i osnovnu ploču pri opterećenju znatno ne deformiraju u odnosu na zaštitnu konstrukciju. Način pričvršćivanja sklopa na osnovnu ploču sam po sebi ne smije promijeniti čvrstoću sklopa.
   1.2.3.   Sklop se mora držati i pričvrstiti ili prilagoditi tako da ispitnu energiju potpuno preuzme zaštitna konstrukcija i njezino pričvršćenje na krute sastavne dijelove traktora.
   1.2.3.1.   Za ispunjavanje zahtjeva iz točke 1.2.3. preinakom se mora blokirati sustav ovjesa traktora u vožnji na način da ne može apsorbirati bilo koji dio ispitne energije.
   1.2.4.   Za ispitivanja traktor mora biti opremljen svim nosivim sastavnim dijelovima iz serijske proizvodnje koji mogu utjecati na čvrstoću zaštitne konstrukcije ili mogu biti potrebni za ispitivanje čvrstoće.
   Sastavni dijelovi koji bi mogli prouzročiti opasnost u sigurnosnom prostoru moraju biti pričvršćeni tako da se može provjeriti njihova sukladnost sa zahtjevima iz točke 4.
   Svi sastavni dijelovi koje može ukloniti sam vozač moraju se ukloniti za ispitivanja. Ako se vrata ili prozori mogu držati otvorenim ili se mogu ukloniti kada traktor nije u uporabi, moraju se držati otvorenim ili ukloniti tijekom ispitivanja tako da ne povećavaju čvrstoću zaštitne konstrukcije pri prevrtanju. Ako u tom položaju predstavljaju opasnost za vozača ako bi se traktor prevrnuo, tu činjenicu treba navesti u izvješću o ispitivanju.
   1.3.   Masa traktora
   Referentna masa mt koja se upotrebljava u formulama (vidjeti Prilog III.) za izračunavanje energije i sile gnječenja mora biti najmanje jednaka onoj koja je određena u točki 2.1.1. Priloga I. Direktivi 2003/37/EZ (tj. bez neobvezne opreme, ali uključujući rashladno sredstvo, ulja, gorivo, alate i vozača) uvećana za masu zaštitne konstrukcije i umanjena za 75 kg.
   Ne uključuje se masa prednjih ili stražnjih neobveznih dodatnih utega, dodatnih utega kotača, priključnih strojeva, ugrađene opreme ili svih posebnih sastavnih dijelova.
   2.   NAPRAVE I OPREMA
   2.1.   Ispitivanja vodoravnim opterećivanjem (bočno i uzdužno)
   2.1.1.   Pribor, oprema i sredstva za sidrenje koji će odgovarajuće osigurati čvrsto pričvršćivanje sklopa na osnovnu ploču, neovisno o gumama ako postoje.
   2.1.2.   Sredstva koja omogućuju djelovanje vodoravne sile na zaštitnu konstrukciju pomoću krute grede, kako je prikazano na slikama 1. i 2. u Prilogu IV.
   2.1.2.1.   Visina čelne plohe krute grede mora biti 150 mm.
   2.1.2.2.   Potrebno je osigurati da opterećenje bude jednoliko raspoređeno okomito na smjer opterećenja uzduž grede čija je duljina između 250 i 700 mm i višekratnik je točno broja 50.
   2.1.2.3.   Rubovi grede koji dodiruju zaštitnu konstrukciju moraju biti zaobljeni najvećim polumjerom od 50 mm.
   2.1.2.4.   Moraju se upotrijebiti kardanski ili njima istovrijedni zglobovi kako bi se osiguralo da naprave za opterećivanje ne proizvode uvijanje ili pomicanje zaštitne konstrukcije u nekom drugom smjeru osim smjera opterećivanja.
   2.1.2.5.   Kad dio zaštitne konstrukcije na koji treba djelovati opterećenje nije u vodoravnoj ravnini i okomit na smjer djelovanja opterećenja, on treba ispuniti međuprostor tako da se opterećenje rasporedi po toj duljini.
   2.1.3.   Oprema namijenjena za mjerenje u okviru tehničkih mogućnosti energije koju apsorbiraju zaštitna konstrukcija i kruti dijelovi traktora na koji je pričvršćena, npr. mjerenjem primijenjene sile i pomicanja njezinog hvatišta u smjeru djelovanja sile u odnosu na točku na šasiji traktora.
   2.1.4.   Sredstva za dokazivanje da tijekom ispitivanja nijedan dio zaštitne konstrukcije nije prodro u sigurnosni prostor. Može se upotrijebiti naprava u skladu s onom na slikama 6.a, 6.b i 6.c u Prilogu IV.
   2.2.   Ispitivanja gnječenjem (sprijeda i straga)
   2.2.1.   Pribor, oprema i sredstva za sidrenje koji će odgovarajuće osigurati čvrsto pričvršćivanje sklopa na osnovnu ploču, neovisno o gumama ako postoje.
   2.2.2.   Sredstva koja omogućuju djelovanje vertikalne sile na zaštitnu konstrukciju, kako su prikazana na slici 3. u Prilogu IV., pomoću krute grede za pritiskivanje širine od 250 mm.
   2.2.3.   Oprema za mjerenje primijenjene ukupne vertikalne sile.
   2.2.4.   Sredstva za dokazivanje da tijekom ispitivanja nijedan dio zaštitne konstrukcije nije prodro u sigurnosni prostor. Može se upotrijebiti naprava u skladu s onom na slikama 6.a, 6.b i 6.c u Prilogu IV.
   2.3.   Dopuštena odstupanja pri mjerenju
   2.3.1.   Dimenzije: ± 3 mm
   2.3.2.   Deformacije: ± 3 mm.
   2.3.3.   Masa traktora: ± 20 kg.
   2.3.4.   Opterećenja i sile: ± 2 %.
   2.3.5.   Smjer opterećenja: odstupanja od vodoravnog i vertikalnog smjera propisana u Prilogu III:

               —

               na početku ispitivanja, bez opterećenja: ± 2°,

               —

               tijekom ispitivanja, pri opterećenju: 10° iznad i 20° ispod vodoravne ravnine.

         3.   ISPITIVANJA
   3.1.   Opći zahtjevi
   3.1.1.   Redoslijed ispitivanja
   3.1.1.1.   Redoslijed ispitivanja mora biti sljedeći:

               3.1.1.1.1.

               Uzdužno opterećenje (Prilog III. točka 1.2.)
               Za traktore kod kojih najmanje 50 % mase određene u točki 1.3. otpada na stražnje kotače uzdužno opterećenje primjenjuje se odostraga (1. slučaj). Za ostale traktore uzdužno opterećenje primjenjuje se sprijeda (2. slučaj).

               3.1.1.1.2.

               Prvo ispitivanje gnječenjem
               Prvo ispitivanje gnječenjem primjenjuje se na istoj strani zaštitne konstrukcije kao kod uzdužnog opterećenja tj.:

                           —

                           odostraga u 1. slučaju (Prilog III. točka 1.5.), ili

                           —

                           sprijeda u 2. slučaju (Prilog III. točka 1.6.).

               3.1.1.1.3.

               Bočno opterećenje (Prilog III. točka 1.3.)

               3.1.1.1.4.

               Drugo ispitivanje gnječenjem
               Drugo ispitivanje gnječenjem primjenjuje se na suprotnoj strani zaštitne konstrukcije u odnosu na uzdužno opterećenje, tj.:

                           —

                           sprijeda u 1. slučaju (Prilog III. točka 1.6.), ili

                           —

                           straga u 2. slučaju (Prilog III. točka 1.5.).

               3.1.1.1.5.

               Drugo uzdužno opterećenje (Prilog III. točka 1.7.)
               Drugo uzdužno opterećenje primjenjuje se na traktore opremljene zaštitnom konstrukcijom koja je konstruirana tako da se naginje kad se uzdužno opterećenje (vidjeti točku 3.1.1.1.1.) ne primjenjuje u smjeru u kojemu bi moglo prouzročiti naginjanje zaštitne konstrukcije.

         3.1.1.2.   Ako se tijekom ispitivanja slomi ili pomakne koji dio opreme za sidrenje, ispitivanje treba ponoviti.
   3.1.1.3.   Tijekom ispitivanja ne smiju se na traktoru ni zaštitnoj konstrukciji obavljati nikakvi popravci ni namještanja.
   3.1.2.   Širina razmaka kotača
   Kotači se moraju ukloniti ili namjestiti na takvu širinu razmaka kotača da se osigura da tijekom ispitivanja ne dođe do utjecaja na zaštitnu konstrukciju.
   3.1.3.   Uklanjanje sastavnih dijelova koji ne predstavljaju opasnost
   Svi sastavni dijelovi traktora i zaštitne konstrukcije koji kao cjelina predstavljaju zaštitu za vozača, uključujući i zaštitu od vremenskih utjecaja, moraju biti dostavljeni s traktorom koji se ispituje.
   Zaštitna konstrukcija koja je namijenjena za ispitivanje ne mora biti opremljena prednjim, bočnim i stražnjim prozorima od sigurnosnog stakla ili sličnih materijala i svim uklonljivim plohama, opremom i priborom koji ne utječu na čvrstoću nosive konstrukcije i ne mogu predstavljati opasnost u slučaju prevrtanja.
   3.1.4.   Mjerna oprema
   Zaštitna konstrukcija mora biti opremljena uređajima potrebnim za dobivanje podataka potrebnih za crtanje dijagrama sila–deformacija (vidjeti sliku 4. u Prilogu IV.). Ukupna i trajna deformacija zaštitne konstrukcije treba se izmjeriti i zabilježiti za svaku fazu ispitivanja (vidjeti sliku 5. u Prilogu IV.).
   3.1.5.   Smjer opterećenja
   U slučaju traktora čije sjedalo nije u središnjoj ravnini traktora i/ili čija čvrstoća zaštitne konstrukcije nije simetrična, bočno se opterećenje primjenjuje na strani na kojoj će najvjerojatnije doći do prodora u sigurnosni prostor tijekom ispitivanja (vidjeti također Prilog III. točku 1.3.).
   4.   UVJETI PRIHVAĆANJA
   4.1.   Smatra se da zaštitna konstrukcija koja je dostavljena na EZ homologaciju tipa sastavnog dijela ispunjava zahtjeve za čvrstoću ako nakon ispitivanja ispunjava sljedeće uvjete:

               4.1.1.

               zaštitna konstrukciju nije prodrla ni u jedan dio sigurnosnog prostora opisanog u točki 3.2. Priloga III. ili ga je štitila tijekom ispitivanja opisanih u točkama 1.2., 1.3., 1.5., 1.6. i kad je primjenljivo, u točki 1.7. Priloga III.
               Ako je obavljeno ispitivanje preopterećenjem, sila primijenjena tijekom faze u kojoj se specifična energija apsorbira ne smije biti manja od 0,8 najveće sile koja se javlja tijekom glavnog ispitivanja i odgovarajućeg ispitivanja preopterećenjem (vidjeti slike 4.b i 4.c u Prilogu IV.).

               4.1.2.

               Tijekom ispitivanja zaštitna konstrukciju ne smije proizvoditi nikakva naprezanja na konstrukciji sjedala.

               4.1.3.

               U trenutku kad je dosegnuta potrebna energija u svakom od propisanih vodoravnih ispitivanja opterećenjem, sila mora prelaziti 0,8 Fmax.

         4.2.   K tome, ne smije postojati drugi element koji bi predstavljao posebnu opasnost za vozača npr. nedovoljno oblaganje na unutarnjoj strani krova ili svugdje gdje vozač može udariti glavom.
   5.   IZVJEŠĆE O ISPITIVANJU
   5.1.   Izvješće o ispitivanju prilaže se EZ certifikatu o homologaciji tipa sastavnog dijela navedenog u Prilogu VII. Primjerak izvješća o ispitivanju prikazan je u Prilogu V. On mora sadržavati:

               5.1.1.

               opći opis oblika i konstrukcije zaštitne konstrukcije (vidjeti Prilog IV. za obvezne dimenzije), uključujući dijelove za uobičajeni ulaz i izlaz te za izlaz u nuždi, rješenja sustava grijanja i prozračivanja i drugu opremu ako postoji i ako može utjecati na sigurnosni prostor ili može predstavljati opasnost.

               5.1.2.

               pojedinosti o svim posebnim napravama kao što su uređaji za sprečavanje nastavljanja prevrtanja traktora.

               5.1.3.

               kratak opis cijelog unutarnjeg oblaganja.

               5.1.4.

               izjava o tipu upotrijebljenog vjetrobranskog stakla i ostakljenja te svake postavljene EZ ili druge homologacijske oznake.

         5.2.   Ako je EZ homologacija tipa sastavnog dijela proširena za druge tipove traktora, izvješće mora sadržavati točno upućivanje na izvješće u prvobitnom certifikatu o EZ homologaciji tipa sastavnog dijela te izuzetno točne podatke koji se odnose na zahtjeve utvrđene u točki 3.4. Priloga I.
   5.3.   Izvješće mora jasno odrediti tip traktora (proizvođač, tip, trgovački opis itd.) koji je upotrijebljen za ispitivanje i tipove za koje je zaštitna konstrukcija namijenjena.
   6.   SIMBOLI

               mt

               =

               referentna masa traktora (kg), kako je određena u točki 1.3.

               D

               =

               deformacija (mm) zaštitne konstrukcije na točki i pravcu djelovanja opterećenja.

               D’

               =

               deformacija (mm) zaštitne konstrukcije za izračunanu zahtijevanu energiju.

               F

               =

               sila statičkog opterećenja (N) (Newton).

               Fmax

               =

               najveća sila statičkog opterećenja koja se pojavi tijekom opterećenja (N), izuzimajući preopterećenje.

               F’

               =

               sila za izračunanu zahtijevanu energiju.

               F-D

               =

               krivulja sila/deformacija.

               Eis

               =

               ulazna energija koju treba apsorbirati tijekom bočnog opterećenja (J) (Joule).

               Eil 1

               =

               ulazna energija koju treba apsorbirati tijekom uzdužnog opterećenja (J).

               Eil 2

               =

               ulazna energija koju treba apsorbirati tijekom drugog uzdužnog opterećenja (J).

               Fr

               =

               primijenjena sila na stražnjem dijelu pri ispitivanju gnječenjem (N).

               Ff

               =

               primijenjena sila na prednjem dijelu pri ispitivanju gnječenjem (N).

         PRILOG III.

      POSTUPAK ISPITIVANJA

   1.   ISPITIVANJA VODORAVNIM OPTEREĆENJEM I GNJEČENJEM
   1.1.   Opće odredbe za ispitivanja vodoravnim opterećenjem
   1.1.1.   Opterećenja koja djeluju na zaštitnu konstrukciju treba raspodijeliti pomoću krute grede koja je u skladu s odredbama točke 2.1.2. Priloga II., postavljene okomito na smjer djelovanja opterećenja; ta kruta greda može biti opremljena potporom koja sprečava njezino bočno pomicanje. Brzina deformacije pri opterećivanju ne smije biti veća od 5 mm/s. Tijekom djelovanja opterećenja, kako bi se osigurala točnost, vrijednosti F i D bilježe se istodobno pri porastu deformacije manjim od 15 mm ili jednakim. Kad jednom počne opterećivanje ono se više ne smije smanjivati dok se ne okonča ispitivanje; međutim dopušteno je prestati povećavati opterećenje, ako je potrebno, npr. radi zapisivanja rezultata mjerenja.
   1.1.2.   Ako je element konstrukcije na koji djeluje opterećenje zakrivljen, odredbe iz točke 2.1.2.5. Priloga II. moraju biti zadovoljene. Djelovanje opterećenja, međutim, mora zadovoljavati zahtjeve iz gornje točke 1.1.1. i točke 2.1.2. Priloga II.
   1.1.3.   Ako ne postoji nosivi element konstrukcije u točki djelovanja opterećenja, zamjenska ispitna greda koja ne povećava čvrstoću konstrukcije može se upotrijebiti za postupak ispitivanja.
   1.1.4.   Zaštitna se konstrukcija pregledava vizualno na kraju svakog ispitivanja opterećivanjem nakon prestanka opterećenja. Ako se pukotine ili napukline pojave tijekom opterećivanja, ispitivanje preopterećenjem, određeno u točki 1.4. dolje, treba obaviti prije primjene sljedećeg opterećenja po redoslijedu navedenom u točki 3.1.1.1. Priloga II.
   1.2.   Uzdužno opterećenje (vidjeti sliku 2. u Prilogu IV.)
   Primjena opterećenja mora biti vodoravno i usporedno s vertikalnom središnjom ravninom traktora.
   Kod traktora s 50 % svoje mase, kako je određena u točki 1.3. Priloga II., na stražnjim kotačima, uzdužno stražnje opterećenje i bočno opterećenje primjenjuje se na različitim stranama središnje uzdužne ravnine zaštitne konstrukcije. Kod traktora s 50 % svoje mase na prednjim kotačima, uzdužno prednje opterećenje mora djelovati na istoj strani uzdužne središnje ravnine zaštitne konstrukcije kao kod bočnog optrećenja
   Ono se primjenjuje na najviši nosivi poprečni element zaštitne konstrukcije (tj. na onaj dio koji bi u slučaju prevrtanja vjerojatno prvi dodirnuo tlo).
   Točka primjene opterećenja mora se nalaziti na jednoj šestini širine njezinog vrha zaštitne konstrukcije, mjereno prema unutra od vanjskog ruba. Za širinu zaštitne konstrukcije uzima se udaljenost između dvije crte usporedne s vertikalnom središnjom ravninom traktora koje dodiruju vanjske rubove zaštitne konstrukcije u vodoravnoj ravnini koja dodiruje gornje strane poprečnih elementa zaštitne konstrukcije.
   Duljina grede ne smije biti manja od jedne trećine širine zaštitne konstrukcije (kako je prethodno opisana) ni veća od 49 mm od te najmanje duljine.
   Uzdužno opterećenje primjenjuje se odostraga ili sprijeda kako je određeno u točki 3.1.1.1. Priloga II.
   Ispitivanje se zaustavlja kad:

               (a)

               je energija deformacije koju apsorbira zaštitna konstrukcija jednaka ili veća od zahtijevane ulazne energije Eil 1 (gdje Eil 1 = 1,4 mt);

               (b)

               zaštitna konstrukcija prodre u sigurnosni prostor ili ostavi taj prostor bez zaštite.

         1.3.   Bočno opterećenje (vidjeti Prilog IV. sliku 1.)
   Opterećenje treba djelovati vodoravno pod 90° u odnosu na vertikalnu središnju ravninu traktora. Ono mora djelovati na gornji dio zaštitne konstrukcije u točki 300 mm ispred referentne točke sjedala kad je sjedalo u krajnjem stražnjem položaju (vidjeti točku 2.3.1.). Ako zaštitna konstrukcija ima bilo kakvu izbočinu na strani za koju je izvjesno da će prva dodirnuti tlo tijekom bočnog prevrtanja opterećenje treba djelovati u toj točki. U slučaju traktora sa zakretnim položajem za vožnju, opterećenje se primjenjuje na gornjemu rubu zaštitne konstrukcije pri prevrtanju na polovici razmaka između obiju referentnih točaka sjedala.
   Greda mora biti toliko duga koliko je moguće, ali joj duljina ne smije biti veća od 700 mm.
   Ispitivanje se zaustavlja:

               (a)

               kad je energija deformacije koju apsorbira zaštitna konstrukcija jednaka ili veća od zahtijevane ulazne energije EiS (gdje je EiS = 1,75 mt); ili

               (b)

               kad zaštitna konstrukcija prodre u sigurnosni prostor ili ostavi taj prostor bez zaštite.

         1.4.   Ispitivanje preopterećenjem (vidjeti Prilog IV. slike 4.a, 4.b i 4.c)
   1.4.1.   Ispitivanje preopterećenjem mora se obaviti kad se sila smanji za više od 3 % tijekom poslijednje 5 %-tne deformacije koja se pojavi kad konstrukcija apsorbira zahtijevanu energiju (vidjeti sliku 4.b).
   1.4.2.   Ispitivanje preopterećenjem uključuje postupno povećavanje vodoravnog opterećenja s porastom po 5 % od početne zahtijevane energije do najviše 20 % od dodatne energije (vidjeti sliku 4.c).
   1.4.2.1.   Ispitivanje preopterećenjem zadovoljava ako se nakon svakog porasta od 5, 10 ili 15 % zahtijevane energije sila smanji za manje od 3 % pri porastu od 5 % i ostane veća od 0,8 Fmax.
   1.4.2.2.   Ispitivanje preopterećenjem zadovoljava ako sila prelazi 0,8 Fmax nakon što konstrukcija absorbira 20 % dodatne energije.
   1.4.2.3.   Tijekom ispitivanja preopterećenjem dopuštene su dodatne pukotine ili naprsline i/ili prodiranje u sigurnosni prostor ili da on ostane bez zaštite kao posljedica elastične deformacije. Međutim nakon prestanka opterećenja konstrukcija ne smije dopirati u sigurnosni prostor koji mora biti potpuno zaštićen.
   1.5.   Ispitivanje gnječenjem odostraga
   Gredu treba postaviti na stražnje gornje nosive elemente, a rezultanta sila gnječenja mora se nalaziti u vertikalnoj uzdužnoj referentnoj ravnini. Primjenjuje se sila Fr = 20 mt.
   Kad stražnji dio krova zaštitne konstrukcije ne izdrži cijelu tlačnu silu gnječenja, sila treba djelovati dok se krov ne deformira toliko da se podudara s ravninom koja spaja gornji dio zaštitne konstrukcije s onim stražnjim dijelom traktora koji je sposoban nositi masu traktora kad se prevrne. Nakon toga treba ukloniti silu i traktor ili silu opterećenja usmjeriti tako da se greda nalazi iznad točke zaštitne konstrukcije koja bi nosila traktor kad se potpuno prevrne. Nakon toga primjenjuje se sila Fr.
   Sila Fr treba djelovati najmanje pet sekunda nakon prestanka vidno uočljive deformacije.
   Ispitivanje se zaustavlja ako zaštitna konstrukcija prodre u sigurnosni prostor ili ostavi sigurnosni prostor bez zaštite.
   1.6.   Ispitivanje gnječenjem sprijeda
   Gredu treba postaviti preko prednjih gornjih nosivih elemenata, a rezultanta sila gnječenja mora se nalaziti u vertikalnoj uzdužnoj referentnoj ravnini. Primjenjuje se sila Ff = 20 mt.
   Kad prednji dio krova zaštitne konstrukcije ne izdrži cijelu silu gnječenja, sila treba djelovati dok se krov ne deformira toliko da se podudara s ravninom koja spaja gornji dio zaštitne konstrukcije s onim prednjim dijelom traktora koji je sposoban nositi masu traktora kad se prevrne. Nakon toga treba ukloniti silu i traktor ili silu opterećenja usmjeriti tako da se greda nalazi iznad točke zaštitne konstrukcije koja bi nosila traktor kad se potpuno prevrne. Nakon toga primjenjuje se sila Ff.
   Sila Ff treba djelovati najmanje pet sekundi nakon prestanka vidno uočljive deformacije.
   Ispitivanje se zaustavlja ako zaštitna konstrukcija prodre u sigurnosni prostor ili ostavi sigurnosni prostor bez zaštite.
   1.7.   Drugo uzdužno opterećenje
   Primjena opterećenja je vodoravna i usporedna s vertikalnom središnjom ravninom traktora.
   Drugo uzdužno opterećenje primjenjuje se odostraga ili sprijeda kako je određeno u točki 3.1.1.1 Priloga II.
   Ono se primjenjuje u smjeru suprotnom od djelovanja uzdužnog opterećenja navedenog u točki 1.2. i na rubu koji je najudaljeniji od istog tog opterećenja.
   Ono se mora primjenjivati na najviši nosivi poprečni element zaštitne konstrukcije (tj. na onaj dio koji bi u slučaju prevrtanja vjerojatno prvi dodirnuo tlo).
   Točka primjene opterećenja mora se nalaziti na jednoj šestini širine vrha zaštitne konstrukcije, mjereno prema unutra od vanjskog ruba. Za širinu zaštitne konstrukcije uzima se udaljenost između dvije crte usporedne s vertikalnom središnjom ravninom traktora koje dodiruju vanjske rubove zaštitne konstrukcije u vodoravnoj ravnini koja dodiruje gornje strane poprečnih elementa zaštitne konstrukcije.
   Duljina grede ne smije biti manja od jedne trećine širine zaštitne konstrukcije (kako je prethodno opisana) ni veća od 49 mm od te najmanje duljine.
   Ispitivanje se zaustavlja:

               (a)

               kad je energija deformacije koju apsorbira zaštitna konstrukcija jednaka ili veća od zahtijevane ulazne energije Eil 2 (gdje Eil 2 = 0,35 mt); ili

               (b)

               kad zaštitna konstrukcija prodre u sigurnosni prostor ili ostavi taj prostor bez zaštite.

         2.   SIGURNOSNI PROSTOR
   2.1.   Sigurnosni je prostor prikazan u Prilogu IV. na slici 6., a određen je u odnosu na referentnu, obično uzdužnu ravninu traktora koja prolazi kroz referentnu točku sjedala, određenu u točki 2.3. i središte kola upravljača. Pretpostavlja se da se referentna ravnina pomiče vodoravno sa sjedalom i kolom upravljača tijekom udara, ali da ostaje okomita na pod traktora ili zaštitne konstrukcije, ako je ugrađena elastično.
   Kad se kolo upravljača može namještati njegov položaj mora odgovarati uobičajenom položaju za vozača kad sjedi.
   2.2.   Granice prostora određene su:
   2.2.1.   vertikalnim ravninama koje prolaze 250 mm s obje strane referentne ravnine, koje dosežu visinu od 300 mm iznad referentne točke sjedala;
   2.2.2.   usporednim ravninama koje se protežu od gornjeg ruba ravnina navedenih u točki 2.2.1. do visine od najviše 900 mm iznad referentne točke sjedala i nagnute su tako da se gornji rub ravnine na strani na koju je izveden udar nalazi barem 100 mm od referentne ravnine;
   2.2.3.   vodoravnom ravninom na visini 900 mm iznad referentne točke sjedala;
   2.2.4.   kosom ravninom okomitom na središnju ravninu koja sadrži točku koja se nalazi 900 mm izravno iznad referentne točke sjedala i krajnju stražnju točku naslona sjedala;
   2.2.5.   površinom, zakrivljenom ako je potrebno, s izvodnicama okomitim na referentnu ravninu koja se proteže prema dolje od krajnje stražnje točke sjedala i dodiruje naslon sjedala po cijeloj njegovoj duljini;
   2.2.6.   linearno zakrivljenom površinom, okomitom na referentnu ravninu, s polumjerom 120 mm i koja dodiruje ravnine navedene u točkama 2.2.3. i 2.2.4.;
   2.2.7.   linearno zakrivljenom površinom okomitom na referentnu ravninu, koja ima polumjer 900 mm i nastavlja se 400 mm prema naprijed od ravnine navedene u točki 2.2.3. i koju dodiruje u točki koja se nalazi 150 mm ispred referentne točke sjedala;
   2.2.8.   kosom ravninom okomitom na referentnu ravninu koja povezuje površinu navedenu u točki 2.2.7. u njezinu prednjem rubu i prolazi na udaljenosti od 40 mm od kola upravljača. U slučaju najvišeg položaja kola upravljača ta se ravnina zamjenjuje ravninom tangencijalnom na površinu navedenu u točki 2.2.7.;
   2.2.9.   vertikalnom ravninom okomitom na referentnu ravninu koja se nalazi 40 mm ispred kola upravljača;
   2.2.10.   vodoravnom ravninom kroz referentnu točku sjedala;
   2.2.11.   U slučaju traktora sa zakretnim položajem za vožnju, sigurnosni prostor sastoji se od oba sigurnosna prostora određena s oba položaja kola upravljača i sjedala.
   2.2.12.   U slučaju traktora koji se može opremiti dodatnim sjedalima, pri ispitivanjima se upotrebljava sastavljeni sigurnosni prostor oko referentnih točaka za sve moguće položaje postavljanja sjedala. Zaštitna konstrukciju pri prevrtanju ne smije prodrijeti u sastavljeni prostor oko različitih referentnih točaka.
   2.2.13.   Kad se nakon obavljena ispitivanja predloži novi položaj sjedala, proračunom treba provjeriti nalazi li se sigurnosni prostor oko nove referentne točke sjedala potpuno u prethodno određenu sigurnosnom prostoru. Ako to nije tako, potrebno je novo ispitivanje.
   2.3.   Položaj sjedala i referentna točka sjedala.
   2.3.1.   Za potrebe određivanja sigurnog prostora u točki 2.1. sjedalo treba biti u krajnjem stražnjem položaju koji omogućuje vodoravno namještanje. Sjedalo se mora postaviti u središnji položaj područja namještanja po visini kad je to namještanje neovisno o namještanju njegovog vodoravnog položaja.
   Referentna točka određuje se uporabom naprave koja je prikazana na slikama 7. i 8. u Prilogu IV. i kojom se simulira opterećenje ljudskim tijelom. Naprava se sastoji od sjedišne ploče i ploča naslona. Donja ploča naslona zglobno je povezana u području trtice (A) i križa (B), pri čemu se zglob (B) može namještati po visini.
   2.3.2.   Referentna točka sjedala određena je kao točka u središnjoj uzdužnoj ravnini sjedala u kojoj se presijecaju tangencijalna ravnina na donjemu dijelu naslona i vodoravna ravnina. Ta vodoravna ravnina presijeca donju plohu sjedišne ploče 150 mm ispred gore navedene tangente.
   2.3.3.   Kad sjedalo ima namjestivi hod sjedala, bez obzira na to može li se ili ne može namještati ovisno o težini vozača, ono mora biti namješteno na sredini tog hoda.
   Naprava mora biti postavljena na sjedalo. Potom ju je potrebno opteretiti silom od 550 N u točki 50 mm ispred zgloba (A), a oba dijela plohe naslona lagano pritisnuti tangencijalno na naslon sjedala.
   2.3.4.   Ako nije moguće točno odrediti tangentu za svako područje naslona (ispod i iznad lumbalnog područja), mora se provesti sljedeći postupak:

               2.3.4.1.

               ako nije moguće točno odrediti tangentu na donju površinu, donji dio ploče naslona u vertikalnom položaju pritisne se na naslon sjedala;

               2.3.4.2.

               ako nije moguće odrediti tangentu na gornju površinu, zglob (B) pričvrsti se na visini 230 mm iznad referentne točke sjedala (S) ako je donji dio ploče naslona vertikalan. Potom oba dijela ploče naslona treba u vertikalnom položaju lagano pritisnuti tangencijalno na naslon sjedala.

         3.   PROVJERE I MJERENJA KOJE TREBA OBAVITI
   3.1.   Sigurnosni prostor
   Tijekom svakog ispitivanja treba pregledati zaštitnu konstrukciju radi utvrđivanja je li koji dio zaštitne konstrukcije prodro u sigurnosni prostor oko vozačkog sjedala kako je određen u točki 2.1. Dodatno, treba pregledati zaštitnu konstrukciju radi utvrđivanja je li koji dio sigurnosnog prostora izvan područja zaštićenog zaštitnom konstrukcijom. U tom smislu smatra se da je izvan područja zaštićenog konstrukcijom ako bilo koji dio sigurnosnog prostora dotakne ravnu podlogu kad se traktor prevrne u smjeru iz kojega se primjenjuje opterećenje. Pritom se pretpostavlja da su veličina guma i namještanje razmaka kotača najmanji prema podacima proizvođača.
   3.2.   Konačna trajna deformacija
   Nakon ispitivanja mora se zapisati konačna trajna deformacija zaštitne konstrukcije. U tu se svrhu prije početka ispitivanja zapišu položaji glavnih elemenata zaštitne konstrukcije u odnosu na sjedalo.
   PRILOG IV.

      SLIKE

               Slika 1.

               :

               Točka djelovanja bočnog opterećenja

               Slika 2.

               :

               Točka djelovanja stražnjeg uzdužnog opterećenja

               Slika 3.

               :

               Primjer izgleda naprave za ispitivanje gnječenjem

               Slika 4.a

               :

               Krivulja sila/deformacija – ispitivanje preopterećenjem nije potrebno

               Slika 4.b

               :

               Krivulja sila/deformacija – ispitivanje preopterećenjem potrebno

               Slika 4.c

               :

               Krivulja sila/deformacija – ispitivanje preopterećenjem se nastavlja

               Slika 5.

               :

               Prikaz pojmova za trajnu, elastičnu i ukupnu deformaciju

               Slika 6.a

               :

               Bočni pogled na sigurnosni prostor

               Slika 6.b

               :

               Pogled sprijeda/odostraga na sigurnosni prostor

               Slika 6.c

               :

               Izometrički pogled

               Slika 7.

               :

               Naprava za određivanje referentne točke sjedala

               Slika 8.

               :

               Postupak određivanja referentne točke sjedala

   PRILOG V.

   PRILOG VI.

      OZNAKE

   Oznaka EZ homologacije tipa sastavnog dijela sastoji se od pravokutnika oko malog slova „e” iza kojega se nalazi razlikovno (razlikovna) slovo (slova) ili broj države članice koja je dodijelila homologaciju tipa sastavnog dijela:
   1 za Njemačku
   2 za Francusku
   3 za Italiju
   4 za Nizozemsku
   5 za Švedsku
   6 za Belgiju
   7 za Mađarsku
   8 za Češku
   9 za Španjolsku
   11 za Ujedinjenu Kraljevinu
   12 za Austriju
   13 za Luksemburg
   17 za Finsku
   18 za Dansku
   19 za Rumunjsku
   20 za Poljsku
   21 za Portugal
   23 za Grčku
   24 za Irsku
   26 za Sloveniju
   27 za Slovačku
   29 za Estoniju
   32 za Latviju
   24 za Bugarsku
   36 za Litvu
   49 za Cipar
   50 za Maltu.
   U blizini pravokutnika mora se također navesti broj EZ homologacije tipa sastavnog dijela koji odgovara broju certifikata o EZ homologaciji tipa sastavnog dijela izdanog s obzirom na čvrstoću tipa zaštitne konstrukcije i njezinog pričvršćenja na traktor.

      Primjer oznake EZ homologacije tipa sastavnog dijela

   Oznaka EZ homologacije tipa sastavnog dijela mora se dopuniti dodatnom oznakom „S”

   PRILOG VII.

   PRILOG VIII.

      Uvjeti za EZ homologaciju tipa

               1.

               Zahtjev za EZ homologaciju tipa traktora s obzirom na čvrstoću zaštitne konstrukcije i čvrstoću njezinog pričvršćenja na traktor mora podnijeti proizvođač traktora ili njegov ovlašteni predstavnik.

               2.

               Traktor koji predstavlja tip traktora koji treba homologirati, na koji su ugrađeni zaštitna konstrukcija i njezino pričvršćenje, mora se dostaviti tehničkim službama koje su odgovorne za provođenje homologacijskih ispitivanja.

               3.

               Tehnička služba koja je odgovorna za provođenje homologacijskih ispitivanja treba provjeriti je li predviđena ugradba homologiranog tipa zaštitne konstrukcije na tip traktora za koji je zatražena homologacija. Posebno se treba uvjeriti da pričvršćenje zaštitne konstrukcije odgovara ispitanom kad je dodijeljena EZ homologacija tipa.

               4.

               Nositelj EZ homologacije tipa može zatražiti njezino proširenje na druge tipove zaštitne konstrukcije.

               5.

               Nadležna tijela za homologaciju dodjeljuju takvo proširenje pod sljedećim uvjetima:

                           5.1.

                           novi tip zaštitne konstrukcije i njezino pričvršćenje na traktor dobili su homologaciju tipa sastavnog dijela;

                           5.2.

                           ona je konstruirana za ugradbu na tip traktora za koji je zatraženo proširenje EZ homologacija tipa;

                           5.3.

                           pričvršćenje zaštitne konstrukcije na traktor odgovara ispitanom kad je dodijeljena EZ homologacije tipa sastavnog dijela.

               6.

               Certifikat za koji je obrazac prikazan u Prilogu IX. prilaže se certifikatu o EZ homologaciji tipa za svaku dodijeljenu ili odbijenu homologaciju tipa ili proširenje homologacije tipa.

               7.

               Ako je zahtjev za EZ homologaciju tipa za tip traktora podnesen istodobno sa zahtjevom za EZ homologaciju tipa sastavnog dijela za tip zaštitne konstrukcije koja je namijenjena ugradbi na tip traktora za koji je zatražena EZ homologacija tipa, ispitivanja propisana u točkama 2. i 3. ne provode se.

         PRILOG IX.

   PRILOG X.
   DIO A

      Direktiva stavljena izvan snage s popisom njezinih uzastopnih izmjena

   (navedeno u članku 13.)

               Direktiva Vijeća 79/622/EEZ
               (SL L 179, 17.7.1979., str. 1.)

               Direktiva Komisije 82/953/EEZ
               (SL L 386, 31.12.1982., str. 31.)

               Točka IX.A.15.(h) Priloga I. Aktu o pristupanju iz 1985.
               (SL L 302, 15.11.1985., str. 213.)

               Direktiva Vijeća 87/354/EZ
               (SL L 192, 11.7.1987., str. 43.)

               Samo u pogledu upućivanja na Direktivu 79/622/EEZ u članku 1. i Prilogu, točki 9. podtočki (h)

               Direktiva Vijeća 88/413/EEZ
               (SL L 200, 26.7.1988., str. 32.)

               Točka XI.C.II.4. Priloga I. Aktu o pristupanju iz 1994.
               (SL L C 241, 29.8.1994., str. 206.)

               Direktiva Komisije 1999/40/EZ
               (SL L 124, 18.5.1999., str. 11.).

               Točka 1.A.29. Priloga II. Aktu o pristupanju iz 2003.
               (SL L 236, 23.9.2003., str. 61.)

               Direktiva Vijeća 2006/96/EZ
               (SL L 363, 20.12.2006., str. 81.)

               Samo u pogledu upućivanje na Direktivu 79/622/EEZ u članku 1. i Prilogu, točki A.28.

         DIO B

      Popis rokova za prenošenje u nacionalno zakonodavstvo

   (navedeno u članku 13.)

               Direktiva

               Rok za prenošenje

               79/622/EEZ

               27. prosinca 1980.

               82/953/EEZ

               30. rujna 1983. (1)

               87/354/EEZ

               31. prosinca 1987.

               88/413/EEZ

               30. rujna 1988. (2)

               1999/40/EZ

               30. lipnja 2000. (3)

               2006/96/EZ

               31. prosinca 2006.

      (1)  U skladu s člankom 2. Direktive 1982/953/EEZ:

      „1.   S učinkom od 1. listopada 1983. države članice ne smiju:

                  —

                  odbiti dodijeliti EEZ homologaciju tipa, ni izdati dokument propisan u članku 10. stavku 1. zadnjoj alineji Direktive 74/150/EEZ niti dodijeliti nacionalnu homologaciju tipa za svaki tip traktora, ni

                  —

                  zabraniti stavljanje u uporabu traktora,

            ako zaštitna konstrukcija pri prevrtanju za taj tip traktora ili te traktore ispunjava odredbe ove Direktive.
      2.   S učinkom od 1. listopada 1984. države članice:

                  —

                  ne mogu više izdavati dokument propisan u članku 10. stavku 1. zadnjoj alineji Direktive 74/150/EEZ za svaki tip traktora na kojem zaštitna konstrukcija pri prevrtanju ne ispunjava odredbe ove Direktive,

                  —

                  mogu odbiti dodijeliti nacionalnu homologaciju za svaki tip traktora na kojem zaštitna konstrukcija pri prevrtanju ne ispunjava odredbe ove Direktive.

            3.   S učinkom od 1. listopada 1985. države članice mogu zabraniti početak uporabe traktora na kojima zaštitna konstrukcija pri prevrtanju ne ispunjava odredbe ove Direktive.
      4.   Odredbe stavaka 1. i 3. ne dovode u pitanje odredbe Direktive 77/536/EEZ”.

      (2)  U skladu s člankom 2. Direktive 88/413/EEZ:

      „1.   Od 1. listopada 1988. države članice ne smiju:

                  —

                  odbiti dodijeliti EEZ homologaciju tipa, ni izdati dokument propisan u članku 10. stavku 1. zadnjoj alineji Direktive 74/150/EEZ niti dodijeliti nacionalnu homologaciju tipa za svaki tip traktora, ni

                  —

                  zabraniti stavljanje u uporabu traktora,

            ako zaštitna konstrukcija pri prevrtanju za taj tip traktora ili te traktore ispunjava odredbe ove Direktive.
      2.   Od 1. listopada 1989. države članice:

                  —

                  ne mogu više izdavati dokument propisan u članku 10. stavku 1. zadnjoj alineji Direktive 74/150/EEZ za svaki tip traktora na kojem zaštitna konstrukcija pri prevrtanju ne ispunjava odredbe ove Direktive.

                  —

                  mogu odbiti dodijeliti nacionalnu homologaciju za svaki tip traktora na kojem zaštitna konstrukcija pri prevrtanju ne ispunjava odredbe ove Direktive.”

      (3)  U skladu s člankom 2. Direktive 1999/40/EZ:

      „1.   Od 1. srpnja 2000., države članice ne smiju:

                  —

                  odbiti dodijeliti EEZ homologaciju tipa, ni izdati dokument propisan u članku 10. stavku 1. zadnjoj alineji Direktive 74/150/EEZ niti dodijeliti nacionalnu homologaciju tipa za svaki tip traktora, ni

                  —

                  zabraniti stavljanje u uporabu traktora,

            ako dotični traktori ispunjavaju zahtjeve Direktive 79/622/EEZ, kako je izmijenjena ovom Direktivom.
      2.   Od 1. siječnja 2001. države članice:

                  —

                  ne mogu više izdavati dokument propisan u članku 10. stavku 1. trećoj alineji Direktive 74/150/EEZ za svaki tip traktora koji ne ispunjava zahtjeve Direktive 79/622/EEZ, kako je izmijenjena ovom Direktivom,

                  —

                  mogu odbiti dodijeliti nacionalnu homologaciju za svaki tip traktora koji ne ispunjava zahtjeve Direktive 79/622/EEZ, kako je izmijenjena ovom Direktivom.”

   PRILOG XI.

      KORELACIJSKA TABLICA

               Direktiva 79/622/EEZ

               Direktiva 1999/40/EZ

               Ova Direktiva

               Članci 1. i 2.

               Članci 2. i 3.

               Članak 3. stavak 1.

               Članak 4., prvi stavak

               Članak 3. stavak 2.

               Članak 4. drugi i treći stavak

               Članci 4. i 5.

               Članci 5. i 6.

               Članak 6. prva rečenica

               Članak 7. prvi stavak

               Članak 6. druga rečenica

               Članak 7. drugi stavak

               Članak 2.

               Članak 8.

               Članak 8.

               Članak 9.

               Članak 9. uvodni dio

               Članak 1. uvodni dio

               Članak 9. prva alineja

               Članak 1. točka (a)

               Članak 9. druga alineja

               Članak 1. točka (b)

               Članak 9. treća alineja

               Članak 1. točka (c)

               Članak 9. četvrta alineja

               Članak 1. točka (d)

               Članci 10. i 11.

               Članci 10. i 11.

               Članak 12. stavak 1.

               —

               Članak 12. stavak 2.

               Članak 12.

               —

               Članci 13. i 14.

               Članak 13.

               Članak 15.

               Prilozi od I. do IX.

               Prilozi od I. do IX.

               —

               Prilog X.

               —

               Prilog XI.


title: Direktiva 2006/116/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o trajanju zaštite autorskog prava i određenih srodnih prava (kodificirana verzija)

text:
               17/Sv. 002

               HR

               Službeni list Europske unije

               104

         32006L0116

               L 372/12

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               12.12.2006.

      DIREKTIVA 2006/116/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

   od 12. prosinca 2006.
   o trajanju zaštite autorskog prava i određenih srodnih prava
   (kodificirana verzija)
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 47. stavak 2., članak 55. i članak 95.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
   u skladu s postupkom predviđenim u članku 251. Ugovora (2),
   budući da:

               (1)

               Direktiva Vijeća 93/98/EEZ od 29. listopada 1993. o usklađivanju trajanja zaštite autorskog prava i određenih srodnih prava (3) znatno je izmijenjena (4). Radi jasnoće i racionalnosti navedenu Direktivu trebalo bi kodificirati.

               (2)

               Bernskom konvencijom za zaštitu književnih i umjetničkih djela i Međunarodnom konvencijom za zaštitu umjetnika izvođača, proizvođača fonograma i organizacija za radiodifuziju (Rimska konvencija) određeno je samo minimalno trajanje zaštite prava na koja se one odnose, a državama ugovornicama dana je mogućnost da odobre duže rokove. Određene države članice iskoristile su to pravo. Osim toga, neke države članice još nisu postale strankom Rimske konvencije.

               (3)

               Iz tog proizlaze razlike između nacionalnih zakonodavstava kojima se uređuje trajanje zaštite autorskog prava i srodnih prava, što može dovesti do sprečavanja slobode kretanja roba i slobode pružanja usluga, te narušavanja tržišnog natjecanja na zajedničkom tržištu. Stoga bi u namjeri da se omogući nesmetano funkcioniranje unutarnjeg tržišta zakone država članica trebalo uskladiti tako da trajanje zaštite u cijeloj Zajednici bude jednako.

               (4)

               Važno je utvrditi ne samo trajanje zaštite kao takve, već i određene provedbene formalnosti kao što je datum od kojega se računa svako trajanje zaštite.

               (5)

               Odredbe ove Direktive ne bi smjele utjecati na primjenu odredaba članka 14. bis. stavka 2. točaka (b), (c) i (d) i stavka 3. Bernske konvencije od strane država članica.

               (6)

               Najkraće trajanje zaštite utvrđeno Bernskom konvencijom, tj. životni vijek autora i 50 godina nakon njegove smrti, bilo je namijenjeno zaštiti autora i prve dvije generacije njegovih nasljednika. Prosječna životna dob u Zajednici produžila se do te mjere da to trajanje više nije dovoljno da bi obuhvatilo dvije generacije.

               (7)

               Određene države članice odobrile su trajanje zaštite dulje od 50 godina od autorove smrti, kako bi ublažile učinke svjetskih ratova na iskorištavanje autorskih djela.

               (8)

               Određene države članice uvele su glede zaštite srodnih prava trajanje od 50 godina od zakonite objave ili od zakonitog priopćavanja javnosti.

               (9)

               Diplomatska konferencija održana 1996. pod pokroviteljstvom Svjetske organizacije za intelektualno vlasništvo (WIPO), zaključena je usvajanjem WIPO Ugovora o izvedbama i fonogramima, kojim se uređuje zaštita umjetnika izvođača i proizvođača fonograma. Tim je Ugovorom znatno ažurirana međunarodna zaštita srodnih prava.

               (10)

               Poštovanje stečenih prava jedno je od osnovnih pravnih načela koje štiti pravni poredak Zajednice. Stoga rokovi trajanja zaštite autorskog prava i srodnih prava koji su utvrđeni pravom Zajednice ne mogu skraćivati trajanje zaštite koju uživaju nositelji prava u Zajednici prije stupanja na snagu Direktive 93/98/EEZ. Kako bi se učinci prijelaznih mjera sveli na minimum i kako bi se omogućilo nesmetano funkcioniranje unutarnjeg tržišta, trebalo bi te rokove primjenjivati duže vremensko razdoblje.

               (11)

               Razina zaštite autorskog prava i srodnih prava trebala bi biti visoka, budući da su ta prava temelj intelektualnog stvaralaštva. Njihova zaštita osigurava održavanje i razvoj stvaralaštva u interesu autora, kulturnih industrija, potrošača i društva u cjelini.

               (12)

               Kako bi se uspostavila visoka razina zaštite koja istovremeno udovoljava uvjetima unutarnjeg tržišta i potrebi uspostave pravnog okvira koji vodi usklađenom razvoju književnog i umjetničkog stvaralaštva u Zajednici, trajanje zaštite autorskog prava trebalo bi uskladiti i odrediti da to bude 70 godina od smrti autora ili 70 godina od zakonitog stavljanja djela na raspolaganje javnosti, a trajanje zaštite srodnih prava 50 godina od događaja od kojeg se računa početak roka trajanja prava.

               (13)

               Zbirke su zaštićene sukladno članku 2. stavku 5. Bernske konvencije kada, prema odabiru i rasporedu svojeg sadržaja, čine intelektualne tvorevine. Ta su djela zaštićena kao takva, i ne utječu na autorsko pravo koje postoji na djelima koja su uvrštena u takve zbirke. Stoga se na djela koja su uvrštena u zbirke mogu primjenjivati posebni rokovi trajanja zaštite.

               (14)

               U svim slučajevima u kojima je jedna fizička osoba ili više njih označena kao autor, trajanje zaštite trebalo bi se izračunavati nakon njegove smrti. Pitanje autorstva cijelog djela ili jednog njegova dijela činjenično je pitanje o kojem odlučuju nacionalni sudovi.

               (15)

               Trajanje zaštite trebalo bi se računati od prvog siječnja godine koja slijedi godinu u kojoj se dogodio relevantni događaj, kako je utvrđeno Bernskom i Rimskom konvencijom.

               (16)

               Zaštita fotografija u državama članicama predmet je različitih aranžmana. Fotografsko djelo se u smislu Bernske konvencije smatra izvornikom ako je to autorova vlastita intelektualna tvorevina koja odražava njegovu osobnost, pri čemu se druga mjerila, na primjer vrijednost ili namjena, ne uzimaju u obzir. Zaštitu ostalih fotografija trebalo bi prepustiti nacionalnim zakonodavstvima.

               (17)

               Kako bi se izbjegle razlike u trajanju zaštite srodnih prava, potrebno je predvidjeti isto polazište za izračun trajanja zaštite u cijeloj Zajednici. Prilikom izračuna trajanja zaštite trebalo bi uzeti u obzir izvedbu, fiksaciju, prijenos, zakonitu objavu i zakonito priopćavanje javnosti, tj. sredstva kojima se predmet srodnih prava na sve primjerene načine priopćava široj javnosti, neovisno o tome u kojoj se državi ta izvedba, ta fiksacija, taj prijenos, ta zakonita objava ili to zakonito priopćavanje javnosti obavlja.

               (18)

               Prava organizacija za radiodifuziju na njihovim emitiranjima, bilo da se ta emitiranja prenose žičanim putem ili bežično, uključujući kablom ili satelitom, ne bi smjela biti neograničena. Stoga je potrebno da rok trajanja zaštite počinje teći isključivo od prvog radiodifuzijskog emitiranja. Ovom se odredbom izbjegava započinjanje novog roka u slučajevima kada se radi o radiodifuzijskom emitiranju koje je identično prethodnom.

               (19)

               Države članice trebale bi imati mogućnost zadržati ili uvoditi druga autorskom pravu srodna prava, osobito u vezi sa zaštitom kritičkih i znanstvenih izdanja. Međutim, kako bi se osigurala transparentnost na razini Zajednice, potrebno je da države članice koje uvedu nova srodna prava o tome obavijeste Komisiju.

               (20)

               Bilo bi potrebno jasno dati na znanje da se ova Direktiva ne odnosi na moralna prava.

               (21)

               Na djela koja potječu iz zemalja koja su u smislu Bernske konvencije treće zemlje, a autor kojih nije državljanin Zajednice, trebalo bi primijeniti usporedbu rokova trajanja zaštite, pod uvjetom da rok trajanja priznat u Zajednici ne traje duže od roka trajanja zaštite utvrđenog ovom Direktivom.

               (22)

               Kada nositelj prava koji nije državljanin Zajednice zadovolji uvjete za zaštitu prema međunarodnom sporazumu, rok trajanja zaštite srodnih prava trebao bi biti istovjetan s onim utvrđenim ovom Direktivom. Međutim, taj rok trajanja ne bi smio biti duži od onog utvrđenog u trećoj zemlji čiji je nositelj prava državljanin.

               (23)

               Usporedba rokova trajanja ne bi se smjela kositi s međunarodnim obvezama država članica.

               (24)

               Države članice trebale bi imati mogućnost i dalje donositi odredbe o tumačenju, prilagodbi i daljnjem izvršavanju ugovora o iskorištavanju zaštićenih djela i drugih predmeta zaštite, koji su sklopljeni prije produljenja trajanja zaštite koje proizlazi iz ove Direktive.

               (25)

               Poštovanje stečenih prava i zakonita očekivanja dio su pravnog poretka Zajednice. Države članice mogu osobito predvidjeti da u određenim okolnostima autorsko pravo i srodna prava, koja su ponovno uspostavljena u skladu s ovom Direktivom, ne moraju dovesti do plaćanja od strane osoba koje su u dobroj vjeri počele iskorištavati djela u trenutku kada su takva djela bila javno dobro.

               (26)

               Ova Direktiva ne bi smjela dovoditi u pitanje obveze država članica koje se odnose na primjenu direktiva i njihovo prenošenje u nacionalna zakonodavstva, kako je određeno dijelom B Priloga I.,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Trajanje autorskog prava
   1.   Prava autora književnog ili umjetničkog djela u smislu članka 2. Bernske konvencije traju za života autora i 70 godina nakon njegove smrti, bez obzira na datum na koji je djelo zakonito stavljeno na raspolaganje javnosti.
   2.   U slučaju djela na kojem postoji zajedničko autorsko pravo, rok iz stavka 1. računa se od smrti koautora koji je najdulje živio.
   3.   Rok trajanja zaštite u slučaju anonimnih i pseudonimnih djela je 70 godina od zakonitog stavljanja djela na raspolaganje javnosti. Međutim, ako pseudonim autora ne dovodi u sumnju njegov identitet ili ako autor razotkrije svoj identitet tijekom razdoblja iz prve rečenice, primjenjuje se rok trajanja zaštite koji je propisan u stavku 1.
   4.   Kada država članica predviđa posebne odredbe o autorskom pravu koje se odnose na kolektivna djela ili na imenovanje pravne osobe nositeljem prava, rok trajanja zaštite računa se u skladu s odredbama iz stavka 3., osim ako su fizičke osobe koje su stvorile djelo označene kao takve u verzijama djela koja su stavljena na raspolaganje javnosti. Ovaj stavak ne dovodi u pitanje prava označenih autora čiji su doprinosi sadržani u takvim djelima; na takve se doprinose primjenjuje stavak 1. ili stavak 2.
   5.   Kada je djelo objavljeno u svescima, dijelovima, nastavcima, izdanjima ili epizodama i kad rok trajanja zaštite počinje teći od trenutka kad je djelo zakonito stavljeno na raspolaganje javnosti, rok trajanja zaštite za svaki takav dio teče zasebno.
   6.   U slučaju djela za koja se rok trajanja zaštite ne računa od smrti autora, te koja nisu zakonito stavljena na raspolaganje javnosti u roku od 70 godina od njihova stvaranja, zaštita prestaje.
   Članak 2.
   Kinematografska ili audiovizualna djela
   1.   Glavni redatelj kinematografskog ili audiovizualnog djela smatra se njegovim autorom ili jednim od njegovih autora. Države članice imaju mogućnost imenovati druge koautore.
   2.   Rok trajanja zaštite kinematografskih ili audiovizualnih djela istječe 70 godina nakon smrti posljednje preživjele osobe od navedenih, neovisno o tome jesu li te osobe imenovane koautorima: glavni redatelj, autor scenarija, autor dijaloga, skladatelj glazbe posebno skladane za korištenje u tom kinematografskom ili tom audiovizualnom djelu.
   Članak 3.
   Trajanje srodnih prava
   1.   Prava umjetnika izvođača prestaju istekom 50 godina od datuma izvedbe. Međutim, ako je fiksirana izvedba zakonito izdana ili zakonito priopćena javnosti u tom razdoblju, prava umjetnika izvođača prestaju istekom 50 godina od prve takve objave ili prvog takva priopćavanja javnosti, ovisno o tome što je bilo ranije.
   2.   Prava proizvođača fonograma prestaju istekom 50 godina od fiksiranja fonograma. Međutim, ako je fonogram bio zakonito izdan u tom razdoblju, navedena prava prestaju istekom 50 godina od prvog zakonitog izdanja. Ako fonogram nije zakonito izdan u razdoblju iz prve rečenice i ako je u tom razdoblju zakonito priopćen javnosti, navedena prava prestaju istekom 50 godina od datuma prvog zakonitog priopćavanja javnosti.
   Međutim, ovaj stavak nema učinak ponovne zaštite prava proizvođača fonograma koji, istekom trajanja zaštite koja im je priznata sukladno članku 3. stavku 2. Direktive 93/98/EEZ, u verziji prije njezinih izmjena Direktivom 2001/29/EEZ, na dan 22. prosinca 2002., više nisu bili zaštićeni.
   3.   Prava proizvođača prve fiksacije filma prestaju istekom 50 godina od stvaranja takve fiksacije. Međutim, ako je film u tom razdoblju bio zakonito izdan ili zakonito priopćen javnosti, prava prestaju istekom 50 godina od prvog takva izdavanja ili prvog takva priopćavanja javnosti, ovisno o tome što je bilo ranije. Izraz „film” označava kinematografsko ili audiovizualno djelo ili pokretne slike, sa zvukom ili bez njega.
   4.   Prava radiodifuzijskih organizacija prestaju istekom 50 godina od prvog radiodifuzijskog emitiranja, bez obzira je li to radiodifuzijsko emitiranje preneseno putem žica ili bežično, uključujući putem kabela ili satelita.
   Članak 4.
   Zaštita prethodno neobjavljenih djela
   Svaka osoba koja nakon isteka zaštite autorskog prava prvi put zakonito izdaje ili zakonito priopći javnosti prethodno neobjavljeno djelo, uživa zaštitu koja je ekvivalentna imovinskim pravima autora. Trajanje zaštite takvih prava je 25 godina od prvog zakonitog izdanja ili prvog zakonitog priopćavanja javnosti.
   Članak 5.
   Kritike i znanstvena izdanja
   Države članice mogu štititi kritička i znanstvena izdanja djela koja su javno dobro. Najduže trajanje zaštite takvih prava je 30 godina od trenutka prve zakonite objave takvih izdanja.
   Članak 6.
   Zaštita fotografija
   Fotografije koje su izvornici u smislu da su autorove vlastite intelektualne tvorevine, štite se u skladu s člankom 1. Za utvrđivanje njihove podobnosti za zaštitu ne primjenjuju se nikakva druga mjerila. Države članice mogu predvidjeti zaštitu drugih fotografija.
   Članak 7.
   Zaštita u odnosu na treće zemlje
   1.   Kad je zemlja podrijetla nekog djela u smislu Bernske konvencije treća zemlja i kad autor djela nije građanin Zajednice, rok trajanja zaštite priznate u državama članicama istječe na datum isteka zaštite priznate u državi podrijetla djela, ali taj rok ne smije biti dulji od roka određenog člankom 1.
   2.   Rokovi trajanja zaštite određeni člankom 3. primjenjuju se i na nositelje prava koji nisu građani Zajednice, pod uvjetom da im države članice priznaju zaštitu. Međutim, ne dovodeći u pitanje međunarodne obveze država članica, rok trajanja zaštite koju su priznale države članice istječe najkasnije na datum isteka trajanja zaštite priznate u državi koje je nositelj prava državljanin i taj rok ne smije biti dulji od roka koji je određen člankom 3.
   3.   Države članice koje su na dan 29. listopada 1993., osobito u skladu sa svojim međunarodnim obvezama, odobrile dulji rok trajanja zaštite od onog koji bi proizašao iz odredaba stavaka 1. i 2., mogu zadržati tu zaštitu do sklapanja međunarodnih sporazuma o roku trajanja zaštite autorskog prava i srodnih prava.
   Članak 8.
   Računanje rokova
   Rokovi određeni ovom Direktivom računaju se od prvog dana siječnja godine koja slijedi godinu u kojoj se dogodio događaj koji je doveo do njihova nastanka.
   Članak 9.
   Moralna prava
   Ova Direktiva ne dovodi u pitanje odredbe država članica kojima se uređuju moralna prava.
   Članak 10.
   Vremenska primjena
   1.   Kada je u državi članici 1. srpnja 1995. već tekao rok trajanja zaštite koji je duži od odgovarajućeg roka predviđenog ovom Direktivom, ova Direktiva nema učinak skraćivanja tog roka trajanja zaštite u toj državi članici.
   2.   Rokovi trajanja zaštite predviđeni ovom Direktivom primjenjuju se na sva djela i sve predmete zaštite koji su bili zaštićeni barem u jednoj državi članici na datum naveden u stavku 1. u skladu s nacionalnim odredbama o autorskom pravu ili o srodnim pravima, ili koji zadovoljavaju mjerila za zaštitu prema [Direktivi Vijeća 92/100/EEZ od 19. studenoga 1992. o pravu iznajmljivanja i pravu posudbe i određenim pravima srodnim autorskom pravu u području intelektualnog vlasništva] (5).
   3.   Ova Direktiva ne dovodi u pitanje bilo koju radnju iskorištavanja izvršenu prije datuma iz stavka 1. Države članice moraju donijeti potrebne odredbe kako bi zaštitile posebno stečena prava trećih osoba.
   4.   Države članice nisu dužne primijeniti odredbe članka 2. stavka 1. na kinematografska ili na audiovizualna djela stvorena prije 1. srpnja 1994.
   Članak 11.
   Obavješćivanje i dostava
   1.   Države članice odmah obavješćuju Komisiju o svakom vladinom prijedlogu o priznavanju novih srodnih prava, uključujući temeljne razloge za njihovo uvođenje te predviđeno trajanje zaštite.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekstove odredaba internog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 12.
   Stavljanje izvan snage
   Direktiva 93/98/EEZ stavlja se izvan snage ne dovodeći u pitanje obveze država članica koje se odnose na rokove za primjenu direktiva i njihovo prenošenje u nacionalno zakonodavstvo, kako je utvrđeno dijelom B Priloga I.
   Upućivanja na direktivu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Direktivu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu II.
   Članak 13.
   Stupanje na snagu
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 14.
   Adresati
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Strasbourgu 12. prosinca 2006.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         J. BORRELL FONTELLES

            Za Vijeće

            Predsjednik

         M. PEKKARINEN

      (1)  Mišljenje od 26. listopada 2006. (još nije objavljeno u Službenom listu).

      (2)  Mišljenje Europskog parlamenta od 12. listopada 2006. (još nije objavljeno u Službenom listu) i Odluka Vijeća od 30. studenoga 2006.

      (3)  SL L 290, 24.11.1993., str. 9. Direktiva kako je izmijenjena Direktivom 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 167, 22.6.2001., str. 10.).

      (4)  Vidjeti Prilog I., dio A.

      (5)  SL L 346, 27.11.1992., str. 61. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 2001/29/EZ.
   PRILOG I.

      DIO A

      Direktiva koja je stavljena izvan snage s njezinim izmjenama

               Direktiva Vijeća 93/98/EEZ
               (SL L 290, 24.11.1993., str. 9.)

               Samo članak 11. stavak 2.

               Direktiva 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
               (SL L 167, 22.6.2001., str. 10.)

      DIO B

      Popis rokova za prenošenje u nacionalna zakonodavstva i početak primjene

   (iz članka 12.)

               Direktiva

               Rok za prenošenje

               Datum početka primjene

               93/98/EEZ

               1. srpnja 1995. (članci od 1. do 11.)

               19. studenoga 1993. (članak 12.)
               a najkasnije 1. srpnja 1997. s obzirom na članak 2. stavak 1. (članak 10. stavak 5.)

               2001/29/EZ

               22. prosinca 2002.

         PRILOG II.

      Korelacijska Tablica

               Direktiva 93/98/EEZ

               Ova Direktiva

               Članci 1. do 9.
               Članak 10. stavci 1. do 4.
               Članak 10. stavak 5.
               Članak 11.
               Članak 12.
               Članak 13. stavak 1. podstavak 1.
               Članak 13. stavak 1. podstavak 2.
               Članak 13. stavak 1. podstavak 3.
               Članak 13. stavak 2.
               —
               —

                  Članak 14.

               —
               —

               Članci 1. do 9.
               Članak 10. stavci 1. do 4.
               —
               —
               Članak 11. stavak 1.
               —
               —
               Članak 11. stavak 2.
               —
               Članak 12.
               Članak 13.
               Članak 14.
               Prilog I.
               Prilog II.