title: Direktiva 2003/97/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 10. studenoga 2003. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na homologaciju tipa uređaja za neizravno gledanje i vozila opremljenih s tim uređajima, izmjeni Direktive 70/156/EEZ te stavljanju izvan snage Direktive 71/127/EEZ  Tekst značajan za EGP

text:
               13/Sv. 012

               HR

               Službeni list Europske unije

               215

         32003L0097

               L 025/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               10.11.2003.

      DIREKTIVA 2003/97/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

   od 10. studenoga 2003.
   o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na homologaciju tipa uređaja za neizravno gledanje i vozila opremljenih s tim uređajima, izmjeni Direktive 70/156/EEZ te stavljanju izvan snage Direktive 71/127/EEZ
   (Tekst značajan za EGP)
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 95.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   u skladu s postupkom predviđenim u članku 251. Ugovora (3),
   budući da:

               (1)

               Direktiva Vijeća 71/127/EEZ od 1. ožujka 1971. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na retrovizore motornih vozila (4) donesena je kao jedna od odvojenih direktiva postupka EZ homologacije tipa kako je određeno Direktivom Vijeća 70/156/EEZ od 6. veljače 1970. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na homologaciju tipa motornih vozila i njihovih prikolica (5). Stoga se odredbe propisane Direktivom 70/156/EEZ o sustavima vozila, sastavnim dijelovima i zasebnim tehničkim jedinicama primjenjuju na Direktivu 71/127/EEZ.

               (2)

               Postojeće su se odredbe, posebno kod kategorija N2, N3, M2 i M3, pokazale neodgovarajućima u vezi s vanjskim vidnim poljem bočno, ispred i iza vozila. Neophodno je propisati veće vidno polje da bi se otklonio ovaj nedostatak.

               (3)

               Na osnovi stečenog iskustva i sadašnjeg stanja tehnike mogu se, radi povećanja cestovne sigurnosti, postrožiti određeni zahtjevi Direktive 71/127/EEZ, te dopustiti da se uz ogledala koriste i druge tehnologije.

               (4)

               Uzimajući u obzir narav i brojnost nužnih promjena propisa koji su danas na snazi, preporučljivo je staviti izvan snage te zamijeniti Direktivu 71/127/EEZ ovom Direktivom. Postupci za homologaciju i sukladnost proizvodnje propisani su u Direktivi 70/156/EEZ, pa ih nije neophodno ponoviti u ovoj Direktivi.

               (5)

               Priloge Direktive 70/156/EEZ treba izmijeniti na odgovarajući način,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Cilj je ove Direktive uskladiti pravila o homologaciji uređaja za neizravno gledanje i vozila opremljenih tim uređajima.
   Ta su pravila sadržana u prilozima ovoj Direktivi.
   U smislu ove Direktive „vozilo” je bilo koje motorno vozilo definirano u odjeljku A Priloga II. Direktivi 70/156/EEZ.
   Članak 2.
   1.   Od 26. siječnja 2005. države članice, u vezi s uređajima za neizravno gledanje, ne smiju

               —

               uskratiti izdavanje EZ homologacije tipa ili nacionalne homologacije vozilu ili uređaju za neizravno gledanje,

               —

               zabraniti prodaju, registraciju i početak uporabe vozila ili uređaja za neizravno gledanje

         ako vozila ili uređaji za neizravno gledanje ispunjavaju zahtjeve ove Direktive.
   2.   Od 26. siječnja 2006. države članice uskraćuju izdavanje EZ homologacije tipa za bilo koji novi tip vozila u vezi s uređajima za neizravno gledanje i za bilo koji novi tip uređaja za neizravno gledanje, ako ne ispunjavaju zahtjeve ove Direktive.
   Međutim, taj se dan odgađa za 12 mjeseci kod zahtjeva u vezi s prednjim zrcalom razreda VI. kao sastavnim dijelom i njegovom ugradbom na vozila.
   3.   Od 26. siječnja 2006. države članice zabranjuju nacionalnu homologaciju tipa za svaki novi tip vozila u vezi s uređajima za neizravno gledanje ako zahtjevi ove Direktive nisu ispunjeni.
   Međutim, taj se dan odgađa za 12 mjeseci kod zahtjeva u vezi s prednjim zrcalom razreda VI. kao sastavnim dijelom i njegovom ugradbom na vozila.
   4.   Od 26. siječnja 2010. za vozila kategorija M1 i N1 odnosno od 26. siječnja 2007. za sva vozila drugih kategorija, države članice:

               —

               smatraju da certifikati o sukladnosti koji prate nova vozila u skladu s odredbama Direktive 70/156/EEZ više ne vrijede u smislu članka 7. stavka 1. te Direktive,

               —

               zabranjuju prodaju, registraciju i početak uporabe vozila,

         u vezi s uređajima za neizravno gledanje, ako vozila ne ispunjavaju zahtjeve ove Direktive.
   5.   Od 26. siječnja 2010. za vozila kategorija M1 i N1 odnosno od 26. siječnja 2007. za sva vozila drugih kategorija, zahtjevi ove Direktive u vezi s uređajima za neizravno gledanje kao sastavnim dijelovima primjenjuju se u smislu članka 7. stavka 2. Direktive 70/156/EEZ.
   6.   Bez obzira na stavke 2. i 5., u smislu zamjenskih dijelova, države članice nastavljaju izdavati EZ homologacije tipa i dopuštati prodaju i početak uporabe sastavnih dijelova i zasebnih tehničkih jedinica namijenjenih za uporabu u tipovima vozila odobrenima prije 26. siječnja 2007., u skladu s Direktivom 71/127/EEZ i, prema potrebi, kasnijim produženjima tih odobrenja.
   7.   Bez obzira na stavak 3., države članice mogu nastaviti izdavati nacionalne homologacije tipa za bilo koji novi tip zglobnih vozila kategorija M2 i M3, razreda I., kao što je određeno u Prilogu I. točki 2.1.1.1. Direktive 2001/85/EZ (6), sastavljen od barem tri zglobna čvrsta dijela, koji ne ispunjavaju odredbe ove Direktive, uz uvjet da se poštuju zahtjevi za vozačevo vidno polje kao što je navedeno u Prilogu III. točki 5. ove Direktive.
   8.   Odredbe propisane ovom Direktivom pridonose također određivanju visoke razine zaštite u sklopu međunarodnog usklađivanja zakonodavstava u tom području. Stoga je Komisija u najkraćem mogućem roku nakon usvajanja ove Direktive obvezna podnijeti prijedlog Ekonomskom povjerenstvu Ujedinjenih naroda za Europu s ciljem da se usklade odredbe Uredbe 46. UNECE-a s odredbama ove Direktive.
   Članak 3.
   Do 26. siječnja 2010. Komisija provodi detaljniju studiju radi ocjene imaju li izmjene uvedene ovom Direktivom pozitivne učinke na cestovnu sigurnost, posebno pješaka, biciklista i drugih ugroženih cestovnih korisnika. Na temelju tih nalaza Komisija po potrebi predlaže dodatne zakonodavne mjere za daljnja poboljšanja u području neizravnoga gledanja ako će to biti potrebno.
   Članak 4.
   Direktiva 70/156/EEZ mijenja se kako slijedi:

               1.

               u Prilogu I. točka 9.9. zamjenjuje se sljedećim:
               „9.9.   Uređaji za neizravno gledanje
               9.9.1.   Zrcala (navesti za svako zrcalo): …
               9.9.1.1.   Marka: …
               9.9.1.2.   EZ homologacijska oznaka tipa: …
               9.9.1.3.   Inačica: …
               9.9.1.4.   Crtež (crteži) koji prikazuju položaj zrcala u odnosu na strukturu vozila: …
               9.9.1.5.   Detaljni podatci o načinu pričvršćenja, uključujući dio strukture vozila na koju se pričvršćuje: …
               9.9.1.6.   Dodatna oprema koja može smanjivati stražnje vidno polje: …
               9.9.1.7.   Kratak opis elektroničkih sastavnih dijelova (ako postoje) sustava za namještanje: …
               9.9.2.   Uređaji za neizravno gledanje osim zrcala: …
               9.9.2.1.   Tip i svojstva (kao što je potpuni opis uređaja): …
               9.9.2.1.1.   Kod uređaja s kamerom i monitorom, daljina prepoznavanja (mm), kontrast, raspon osvijetljenosti, korekcija bliještanja, karakteristike zaslona (crno-bijeli ili u boji), učestalost obnavljanja slike, doseg osvijetljenosti monitora: …
               9.9.2.1.2.   Crteži dovoljno detaljni za prepoznavanje cijelog uređaja, uključujući upute za ugradbu; smještaj EZ homologacijske oznake mora biti naznačen na crtežima: …”.

               2.

               u Prilogu III. točka 9.9. zamjenjuje se sljedećim:
               „9.9.   Uređaji za neizravno gledanje
               9.9.1.   Zrcala (navesti za svako zrcalo): …
               9.9.1.1.   Marka: …
               9.9.1.2.   EZ homologacijska oznaka: …
               9.9.1.3.   Inačica: …
               9.9.1.4.   Crtež (crteži) koji prikazuju položaj zrcala u odnosu na strukturu vozila: …
               9.9.1.5.   Detaljni podatci o načinu pričvršćenja, uključujući dio strukture vozila na koju se pričvršćuje: …
               9.9.1.6.   Dodatna oprema koja može smanjivati stražnje vidno polje: …
               9.9.1.7.   Kratak opis elektroničkih sastavnih dijelova (ako postoje) sustava za namještanje: …
               9.9.2.   Uređaji za neizravno gledanje osim zrcala: …
               9.9.2.1.   Tip i svojstva (kao što je potpuni opis uređaja): …
               9.9.2.1.1.   Kod uređaja s kamerom i monitorom, daljina prepoznavanja (mm), kontrast, raspon svjetljivosti, smanjenje bliještanja, karakteristike zaslona (crno-bijeli ili u boji), učestalost obnavljanja slike, doseg osvijetljenosti monitora: …
               9.9.2.1.2.   Crteži dovoljno detaljni za prepoznavanje cijelog uređaja, uključujući upute za ugradbu; smještaj EZ homologacijske oznake mora biti naznačen na crtežima: …”.

               3.

               Prilog IV. mijenja se kako slijedi:

                           —

                           dio I. točka 8. tablice zamjenjuje se sljedećim:

                                          „Predmet

                                          Direktiva broj

                                          Objava u Službenom listu

                                          Primjenjivost

                                          M1

                                          M2

                                          M3

                                          N1

                                          N2

                                          N3

                                          O1

                                          O2

                                          O3

                                          O4

                                          …

                                                      8.

                                                      Uređaji za neizravno gledanje

                                          2003/97/EZ

                                          L 25 od 29.1.2004.

                                          X

                                          X

                                          X

                                          X

                                          X

                                          X”

                           —

                           u točki 8. dijela I., pojam „retrovizori” zamjenjuje se i glasi „uređaji za neizravno gledanje”,

                           —

                           u točki 8. dijela II., pojam „retrovizori” zamjenjuje se i glasi „uređaji za neizravno gledanje”.

               4.

               u točki 8. Dodataka 1. i 2. Prilogu XI., pojam „retrovizori” zamjenjuje se i glasi „uređaji za neizravno gledanje”.

         Članak 5.
   1.   Države članice donose zakone, propise i druge odredbe potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 24. siječnja 2005. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 6.
   Direktiva 71/127/EEZ stavlja se izvan snage s učinkom od 24. siječnja 2010.
   Smatra se da se upute na Direktivu stavljenu izvan snage odnose na ovu Direktivu te ih treba čitati prema korelacijskoj tablici navedenoj u Prilogu IV.
   Članak 7.
   Ova Direktiva stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europske Unije.
   Članak 8.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 10. studenoga 2003.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         P. COX

            Za Vijeće

            Predsjednik

         A. MARZANO

      (1)  SL C 126 E, 28.5.2002., str. 225.

      (2)  SL C 149, 21.6.2002., str. 5.

      (3)  Mišljenje Europskog parlamenta od 9. travnja 2002. (SL C 127 E, 29.5.2003., str. 25.), Zajedničko stajalište Vijeća od 8. travnja 2003. (SL C 214 E, 9.9.2003., str. 7.), stajalište Europskog parlamenta od 1. srpnja 2003. (još nije objavljeno u Službenom listu) i Odluka Vijeća od 20. listopada 2003.

      (4)  SL L 68, 22.3.1971., str. 1. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Aktom o pristupanju iz 1994.

      (5)  SL L 42, 23.2.1970., str. 1. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Uredbom (EZ) br. 807/2003 (SL L 122, 16.5.2003., str. 36.)

      (6)  Direktiva 2001/85/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. studenoga 2001. u odnosu na posebne odredbe za vozila za prijevoz putnika i koja imaju osim vozačeva više od osam sjedala (SL L 42, 13.2.2002., str. 1.).
   POPIS PRILOGA

               Prilog I.:

            Definicije i administrativne odredbe za EZ homologaciju tipa

               Dodatak 1.:

            Opisni dokument o EZ homologaciji tipa uređaja za neizravno gledanje

               Dodatak 2.:

            Obrazac certifikata o EZ homologaciji tipa sastavnog dijela uređaja za neizravno gledanje

               Dodatak 3.:

            Opisni dokument o EZ homologaciji tipa vozila

               Dodatak 4.:

            Obrazac certifikata o EZ homologaciji vozila s obzirom na ugradbu uređaja za neizravno gledanje

               Dodatak 5.:

            Oznaka EZ homologacije tipa sastavnog dijela

               Dodatak 6.:

            Postupak za određivanje točke H i provjere relativnih položaja točaka R i H

               Prilog II.:

            Konstrukcijski zahtjevi i propisana ispitivanja za EZ homologaciju tipa sastavnog dijela uređaja za neizravno gledanje

               Dodatak 1.:

            Postupak određivanja polumjera zakrivljenosti „r” zrcalne plohe zrcala

               Dodatak 2.:

            Metoda za ispitivanje refleksije svjetlosti

               Prilog III.:

            Zahtjevi za ugradbu zrcala i drugih uređaja za neizravno gledanje u vozila

               Dodatak

            Izračunavanje daljine prepoznavanja

               Prilog IV.:

            Korelacijska tablica predviđena u članku 6.
         PRILOG I.
   DEFINICIJE I ADMINISTRATIVNE ODREDBE ZA EZ HOMOLOGACIJU
   1.   DEFINICIJE
   1.1.   „Uređaji za neizravno gledanje” znači uređaje za promatranje prometnog područja uz vozilo, koje se ne može promatrati izravnim gledanjem. Ti su uređaji uobičajena zrcala, uređaji s kamerom i monitorima i drugi uređaji koji vozaču mogu predstaviti informaciju o neizravnom vidnom polju.
   1.1.1.   „Zrcalo” znači svaki uređaj, isključujući uređaje kao što su periskopi, koji je namijenjen da omogući jasan pogled unatrag, na bočnu ili prednju stranu vozila unutar vidnih polja određenih u točki 5. Priloga III.
   1.1.1.1.   „Unutarnje zrcalo” znači uređaj određen u točki 1.1. koji se može ugraditi u vozilo u prostoru za putnike.
   1.1.1.2.   „Vanjsko zrcalo” znači uređaj određen u točki 1.1. koji se može ugraditi na vanjskoj strani vozila.
   1.1.1.3.   „Nadzorno zrcalo” znači zrcalo, koje se razlikuje od uređaja određenog u točki 1.1.1., i može se ugraditi na unutarnjoj ili vanjskoj strani vozila da bi se dobila vidna polja, osim onih koji su navedeni u točki 5. Priloga III.
   1.1.1.4.   „r” znači srednju vrijednost polumjera zakrivljenosti izmjerenu na zrcalnoj plohi prema metodi opisanoj u točki 2. Dodatka 1. Prilogu II.
   1.1.1.5.   „Glavni polumjer zakrivljenosti u jednoj točki zrcalne plohe (ri)” znači vrijednosti polumjera zakrivljenosti dobivene mjernom napravom, određenom u Dodatku 1. Prilogu II., izmjerene na luku zrcalne plohe koji prolazi kroz središte te plohe usporedno s odsječkom b, koji je određen u točki 2.2.1. Priloga II., i na luku koji je okomit na taj odsječak.
   1.1.1.6.   „Polumjer zakrivljenosti u jednoj točki zrcalne plohe (rp)” znači aritmetičku sredinu glavnog polumjera zakrivljenosti ri i r’i, tj.:

   1.1.1.7.   „Kuglasta ploha” znači plohu koja ima konstantan i jednak polumjer u svim smjerovima.
   1.1.1.8.   „Nekuglasta ploha” znači plohu koja ima samo jednu ravninu s konstantnim polumjerom.
   1.1.1.9.   „Nekuglasto zrcalo” znači zrcalo koje se sastoji od kuglastog i nekuglastog dijela, pri čemu je prijelaz zrcalne plohe od kuglastog prema nekuglastom dijelu označen. Zakrivljenost glavne osi zrcala određena je u koordinatnom x-y sustavu polumjerom kuglaste primarne kalote s:

               R

               :

               nazivni polumjer u kuglastom dijelu

               k

               :

               konstanta za promjenu zakrivljenosti

               a

               :

               konstanta za veličinu kuglaste primarne kalote

         1.1.1.10.   „Središte zrcalne plohe” znači središnju točku vidnog dijela zrcalne plohe.
   1.1.1.11.   „Polumjer zakrivljenosti sastavnih dijelova zrcala” znači polumjer zakrivljenosti „c” luka kruga kojim se najbolje približava zakrivljeni oblik dijela o kojemu je riječ.
   1.1.1.12.   „Točke vozačevih očiju” znači dvije točke međusobno udaljene 65 mm i 635 mm vertikalno iznad točke R vozačeva sjedala, kako je određeno u Dodatku 6. ovom Prilogu. Pravac koji povezuje te dvije točke prolazi okomito na vertikalnu uzdužnu središnju ravninu vozila. Središte odsječka koji spaja obje točke očiju nalazi se u vertikalnoj uzdužnoj ravnini koja prolazi kroz središte određenog vozačkog sjedećeg položaja, prema podatcima proizvođača vozila.
   1.1.1.13.   „Ambinokularna vidljivost” znači ukupno vidno polje koje se dobije prekrivanjem monokularnih polja desnog i lijevog oka (vidi sliku 1. dolje).

   1.1.1.14.   „Razred zrcala” znači sve uređaje koji imaju jedno ili više zajedničkih svojstava ili funkcija. Razlikuju se sljedeći razredi:

               —

               razred I.: „Unutarnji retrovizor” koji daje vidna polja određena u točki 5.1. Priloga III.

               —

               razredi II.i III.: „glavni vanjski retrovizor” koji daje vidna polja određena u točkama 5.2. i 5.3. Priloga III.

               —

               razred IV.: „širokokutno vanjsko zrcalo” koje daje vidna polja određena u točki 5.4. Priloga III.

               —

               razred V.: „blizinsko vanjsko zrcalo” koje daje vidna polja određena u točki 5.5. Priloga III.

               —

               razred VI.: „prednje zrcalo” koje daje vidna polja određena u točki 5.6. Priloga III.

         1.1.2.   „Uređaji za neizravno gledanje s kamerom s monitorom” znači uređaj određen u točki 1.1. gdje je vidno polje dobiveno pomoću kombinacije kamere i monitora, kako je određeno u točkama 1.1.2.1. i 1.1.2.2.
   1.1.2.1.   „Kamera” znači uređaj koji prenosi sliku vanjskog svijeta pomoću leća na elektronički detektor osjetljiv na svjetlo koji zatim pretvara tu sliku u video signal.
   1.1.2.2.   „Monitor” znači uređaj koji pretvara video signal u slike koje se prenose u vidljivi spektar.
   1.1.2.3.   „Prepoznavanje” znači sposobnost razlikovanja objekta od njegove pozadine/okoline na određenoj udaljenosti.
   1.1.2.4.   „Svjetljivost” znači omjer sjaja objekta i njegove neposredne pozadine/okoline koji omogućava razlikovanje objekta od njegove pozadine/okoline.
   1.1.2.5.   „Razlučivanje” znači najmanji detalj koji se može razaznati perceptivnim sustavom, odnosno opaziti kao odvojen od veće cjeline. Razlučivanje ljudskog oka naziva se „oštrinom vida”
   1.1.2.6.   „Kritični objekt” znači okrugli predmet promjera D0 = 0,8 m (1).
   1.1.2.7.   „Kritična sposobnost raspoznavanja” znači razinu sposobnosti raspoznavanja koju je ljudsko oko općenito sposobno postići u različitim uvjetima. U cestovnom prometu, granična vrijednost kritične sposobnosti raspoznavanja je osam lučnih minuta vidnog kuta.
   1.1.2.8.   „Vidno polje” znači odsječak trodimenzionalnog prostora u kojemu se kritični objekt može zamijetiti i prenijeti uređajem za neizravno gledanje. To se temelji na vidljivosti na razini tla koju daje uređaj i koja može biti ograničena s najvećom daljinom prepoznavanja koju ima uređaj.
   1.1.2.9.   „Daljina prepoznavanja” znači udaljenost mjerenu na razini tla od referentne točke gledanja do krajnje točke na kojoj se kritični predmet može zamijetiti (granična vrijednost očito dostignute kritične sposobnosti raspoznavanja).
   1.1.2.10.   „Kritično vidno polje” znači područje u kojemu kritični predmet treba biti prepoznat pomoću uređaja za neizravno gledanje, a koje je određeno kutom i jednom ili više daljina prepoznavanja.
   1.1.2.11.   „Referentna točka gledanja” označava točku u odnosu na vozilo na koje se odnosi propisano vidno polje. Ta točka je projekcija na tlo presjeka vertikalne ravnine koja prolazi kroz točke vozačevih očiju s ravninom usporednom s središnjom uzdužnom ravninom vozila koja se nalazi 20 cm od vanjske strane vozila.
   1.1.2.12.   „Vidljivi spektar” znači valnu duljinu u području sposobnosti raspoznavanja ljudskog oka: 380 – 780 nm.
   1.1.3.   „Drugi uređaji za neizravno gledanje” znači uređaje određene u točki 1.1., gdje se vidno polje ne dobiva pomoću zrcala ili uređaja za neizravno gledanje s kamerom i monitorom.
   1.1.4.   „Tip uređaja za neizravno gledanje” znači uređaje koji se ne razlikuju po sljedećim bitnim svojstvima:

               —

               konstrukciji uređaja, uključujući spoj s nadogradnjom ako je važno,

               —

               kod zrcala, razredu, obliku, dimenzijama i polumjeru zakrivljenosti zrcalne plohe zrcala,

               —

               kod uređaja s kamerom i monitorom, daljini prepoznavanja i rasponu vidljivosti.

         1.2.   „Vozila kategorija M1, M2, M3, N1, N2, i N3” znači kategorije vozila određene u Prilogu II. dijelu A Direktive 70/156/EEZ.
   1.2.1.   „Tip vozila s obzirom na neizravno gledanje” znači motorna vozila koja su istovjetna s obzirom na sljedeće osnovne značajke:

               1.2.1.1.

               tip uređaja za neizravno gledanje;

               1.2.1.2.

               dijelove nadogradnje koji smanjuju vidno polje;

               1.2.1.3.

               koordinate R točke;

               1.2.1.4.

               propisani položaji i oznake homologacije tipa obveznih i neobveznih (ako su ugrađeni) uređaja za neizravno gledanje.

         2.   ZAHTJEV ZA EZ HOMOLOGACIJU TIPA SASTAVNOG DIJELA UREĐAJA ZA NEIZRAVNO GLEDANJE
   2.1.   Zahtjev za EZ homologaciju tipa sastavnog dijela tipa uređaja za neizravno gledanje mora podnijeti proizvođač.
   2.2.   Obrazac opisnog dokumenta prikazan je u Dodatku 1. ovom Prilogu.
   2.3.   Za svaki tip uređaja za neizravno gledanje zahtjev mora biti popraćen:

               2.3.1.

               kod zrcala, sa četiri primjerka: tri za ispitivanja i jedan koji ostaje u laboratoriju za moguće daljnje ispitivanje za koje bi se kasnije mogla ukazati potreba. Laboratorij može zahtijevati dostavljanje dodatnih uzoraka.

               2.3.2.

               kod drugih uređaja za neizravno gledanje, s po jednim primjerkom svih dijelova.

         3.   NATPISI
   Uzorci tipa zrcala ili drugih uređaja za neizravno gledanje koji su dostavljeni za EZ homologaciju tipa sastavnog dijela moraju biti jasno, vidljivo i neizbrisivo označeni trgovačkom oznakom ili nazivom i moraju imati dovoljno prostora za upisivanje EZ homologacije tipa sastavnog dijela; taj prostor mora biti prikazan na crtežima koji se navode u točki 1.2.1.2. Dodatka 1. ovom Prilogu.
   4.   ZAHTJEV ZA EZ HOMOLOGACIJU VOZILA S OBZIROM NA UGRADBU UREĐAJA ZA NEIZRAVNO GLEDANJE
   4.1.   Zahtjev za EZ homologaciju vozila s obzirom na uređaje za neizravno gledanje mora podnijeti proizvođač.
   4.2.   Obrazac opisnog dokumenta prikazan je u Dodatku 3. ovom Prilogu.
   4.3.   Za svaki tip vozila zahtjev mora biti popraćen:
   4.3.1.   s vozilom kao predstavnikom tog tipa, s tim da se vozilo ako je potrebno odabire prema sporazumu s tehničkom službom odgovornom za provođenje ispitivanja.
   5.   EZ HOMOLOGACIJA TIPA SASTAVNOG DIJELA
   5.1.   Za svako zrcalo ili drugi uređaj za neizravno gledanje osim zrcala, ako su zadovoljeni odgovarajući zahtjevi, izdaju se EZ homologacija tipa sastavnog dijela i homologacijski broj, prema Prilogu VII. Direktivi 70/156/EEZ.
   5.2.   Taj se broj ne smije dodijeliti kojemu drugom tipu uređaja za neizravno gledanje.
   5.3.   Obrazac certifikata o EZ homologaciji prikazan je u Dodatku 2. ovom Prilogu.
   6.   OZNAČIVANJE
   Svaki uređaj za neizravno gledanje koji je u skladu s tipom za koji je dodijeljena homologacija tipa sastavnog dijela prema ovoj Direktivi mora nositi oznaku EZ homologacije tipa sastavnog dijela kao što je navedeno u Dodatku 5.
   7.   EZ HOMOLOGACIJA VOZILA
   7.1.   Za svaki tip vozila, ako su zadovoljeni relevantni zahtjevi, izdaje se EZ homologacija vozila.
   7.2.   Obrazac certifikata o EZ homologaciji prikazan je u Dodatku 4. ovom Prilogu.
   7.3.   Svakom tipu vozila izdaje se broj homologacije, prema Prilogu VII. Direktivi 70/156/EEZ. Pojedina država članica ne smije dodijeliti isti broj kojemu drugom tipu vozila.
   8.   PREINAKE TIPA I IZMJENE HOMOLOGACIJA
   8.1.   Kada su učinjene preinake tipa vozila ili tipa uređaja za neizravno gledanje u skladu s ovom Direktivom, primjenjuju se odredbe članka 5. Direktive 70/156/EEZ.
   9.   SUKLADNOST PROIZVODNJE (VOZILA I SASTAVNI DIJELOVI)
   9.1.   Poduzimaju se mjere za osiguranje sukladnosti proizvodnje u skladu s odredbama propisanima u članku 10. Direktive 70/156/EEZ.

      (1)  Sustav za neizravno gledanje namijenjen je prepoznavanju relevantnih cestovnih korisnika. Relevantnost cestovnog korisnika određena je njegovim položajem i (potencijalnom) brzinom. Više ili manje u razmjeru s brzinom pješaka, biciklista ili vozača mopeda, povećavaju se i dimenzije tih cestovnih korisnika. U svrhu prepoznavanja cestovnog korisnika, vozač mopeda (D = 0,8) na udaljenosti od 40 m smatra se istovjetnim pješaku (D = 0,5) na udaljenosti od 25 m. S obzirom na njihove brzine, vozač mopeda je odabran kao kriterij za veličinu prepoznavanja; iz tog razloga objekt veličine 0,8 m koristi se za određivanje uspješnosti prepoznavanja.
   PRILOG II.
   KONSTRUKCIJSKI ZAHTJEVI I PROPISANA ISPITIVANJA ZA EZ HOMOLOGACIJU TIPA SASTAVNOG DIJELA UREĐAJA ZA NEIZRAVNO GLEDANJE
   A.   ZRCALA
   1.   Opći zahtjevi

   1.1.   Sva zrcala moraju biti namjestiva.
   1.2.   Rub zrcalne plohe mora se nalaziti unutar zaštitnog kućišta (držača i sl.) čiji obod mora imati vrijednost „c” veću od 2,5 mm ili jednaku u svakoj točki i svim smjerovima. Ako zrcalna ploha strši iznad zaštitnog kućišta, polumjer zakrivljenosti „c” ruba dijela koji strši ne smije biti manji od 2,5 mm i zrcalna ploha mora se vraćati u zaštitno kućište pod djelovanjem sile od 50 N u točki u kojoj najviše strši u odnosu na zaštitno kućište u vodoravnom smjeru približno usporednom uzdužnoj središnjoj ravnini vozila.
   1.3.   Kad je zrcalo pričvršćeno na ravnu plohu, svi dijelovi, neovisno o položaju namještanja zrcala, uključujući i dijelove koji su ostali pričvršćeni na zaštitno kućište nakon ispitivanja iz točke 4.2., koji se mogu dotaknuti s kuglom promjera 165 mm kod unutarnjeg zrcala ili 100 mm kod vanjskog zrcala, moraju imati polumjer zakrivljenosti „c” koji nije manji od 2,5 mm.
   1.3.1.   Rubovi rupa za pričvršćenje ili upuštanje čiji su promjer ili dijagonala manji od 12 mm izuzeti su od zahtjeva za polumjer iz točke 1.3. pod uvjetom da su tupi.
   1.4.   Nosač zrcala na vozilu mora biti konstruiran tako da valjak polumjera 70 mm, čija je os u osi, ili u jednoj od osi zakretanja ili preklapanja čime se omogućava otklon zrcala u pravcu mogućeg udarca, prolazi barem kroz dio plohe na koju je nosač pričvršćen.
   1.5.   Dijelovi vanjskih zrcala, koji se spominju u točkama 1.2. i 1.3., načinjeni od materijala tvrdoće manje od 60 Shore A izuzeti su od navedenih zahtjeva.
   1.6.   Ako su dijelovi unutarnjih zrcala načinjeni od materijala tvrdoće manje od 50 Shore A i pričvršćeni na kruti nosač, zahtjevi iz točaka 1.2. i 1.3. primjenjuju se samo na nosač.
   2.   Dimenzije

   2.1.   Unutarnji retrovizori (razred I.)
   Dimenzije zrcalne plohe moraju biti takve da je u nju moguće upisati pravokutnik čija je jedna stranica duljine 40 mm, a druga duljine „a” u milimetrima gdje je:

   r = polumjer zakrivljenosti.
   2.2.   Glavni vanjski retrovizori (razredi II. i III.)

               2.2.1.

               Dimenzije zrcalne plohe moraju biti takve da je na površinu moguće upisati:

                           —

                           pravokutnik visine 40 mm čija duljina osnovice, izražena u milimetrima, ima vrijednost „a”

                           —

                           odsječak usporedan s visinom pravokutnika čija duljina, izražena u milimetrima, ima vrijednost „b”.

               2.2.2.

               Najmanje vrijednosti „a” i „b” dane su u donjoj tablici:

                           Razred retrovizora

                           a
                           (mm)

                           b
                           (mm)

                           II

                           200

                           III

                           70

         2.3.   „Širokokutna” vanjska zrcala (razred IV.)
   Obris zrcalne plohe mora biti jednostavnoga geometrijskog oblika, a njene dimenzije takve da omogućava, prema potrebi zajedno s vanjskim zrcalom razreda II., vidno polje određeno u točki 5.4. Priloga III.
   2.4.   „Blizinska” vanjska zrcala (razred V.)
   Obris zrcalne plohe mora biti jednostavnoga geometrijskog oblika, a njene dimenzije takve da zrcalo omogućava vidno polje određeno u točki 5.5. Priloga III.
   2.5.   Prednja zrcala (razred VI.)
   Obris zrcalne plohe mora biti jednostavnoga geometrijskog oblika, a njene dimenzije takve da zrcalo omogućava vidno polje određeno u točki 5.6. Priloga III.
   3.   Zrcalna ploha i koeficijenti refleksije

   3.1.   Zrcalna ploha zrcala mora biti ravna ili kuglasto izbočena. Vanjska zrcala mogu biti opremljena dodatnim nekuglastim dijelom ako glavno zrcalo ispunjava zahtjeve za indirektno vidno polje.
   3.2.   Razlike između polumjera zakrivljenosti zrcala

               3.2.1.

               Razlika između ri ili r’i i rp kod svake referentne točke ne smije prelaziti 0,15 r.

               3.2.2.

               Razlika između svakog od polumjera zakrivljenosti (rp1, rp2 i rp3) i r ne smije prelaziti 0,15 r.

               3.2.3.

               Kada r nije manji od 3 000 mm, vrijednost od 0,15 r određena u točkama 3.2.1. i 3.2.2. zamjenjuje se s 0,25 r.

         3.3.   Zahtjevi za nekuglaste dijelove zrcala

               3.3.1.

               Nekuglasta zrcala moraju biti dovoljne veličine i takvog oblika da vozaču pruže korisne informacije. To uobičajeno znači najmanju širinu od 30 mm u određenoj točki.

               3.3.2.

               Polumjer zakrivljenosti ri nekuglastog dijela ne smije biti manji od 150 mm.

         3.4.   Vrijednost „r” kuglastih zrcala ne smije biti manja od:

               3.4.1.

               1 200 mm za unutarnje retrovizore (razred I.);

               3.4.2.

               1 200 mm za glavne vanjske retrovizore razreda II. i III.;

               3.4.3.

               300 mm za „širokokutna” vanjska zrcala (razred IV.) i „blizinska” vanjska zrcala (razred V.);

               3.4.4.

               200 mm za prednja zrcala (razred VI.).

         3.5.   Vrijednost uobičajenog koeficijenta refleksije, određena prema metodi opisanoj u Dodatku 1. ovom Prilogu, ne smije biti manja od 40 %.
   Ako zrcalna ploha ima promjenjiv stupanj refleksije, „dnevni” položaj treba omogućiti prepoznavanje boja signalizacije koja se upotrebljava u cestovnome prometu. Vrijednost uobičajenog koeficijenta refleksije u „noćnome” položaju ne smije biti manja od 4 %.
   3.6.   Zrcalna ploha treba zadržati svojstva utvrđena u točki 3.5. usprkos duljem izlaganju nepovoljnim vremenskim uvjetima u uobičajenoj uporabi.
   4.   Ispitivanja

   4.1.   Zrcala se podvrgavaju ispitivanjima koja su opisana u točki 4.2.
   4.1.1.   Ispitivanje navedeno u točki 4.2. nije potrebno kod vanjskih zrcala čiji ni jedan dio, bez obzira na položaj namještanja i kada je vozilo opterećeno tako da ima najveću tehnički dopuštenu masu, nije manje od 2 m iznad tla.
   To se odstupanje također primjenjuje na dijelove za pričvršćivanje zrcala (pričvrsne pločice, nosače, kuglaste zglobove itd.) koji su postavljeni manje od 2 m iznad tla i koji ne strše izvan ukupne širine vozila izmjerene u poprečnoj ravnini koja prolazi kroz dijelove za pričvršćivanje najnižeg zrcala ili kroz druge točke ispred te ravnine ako to daje veću ukupnu širinu.
   U takvim slučajevima treba priložiti opis s objašnjenjem da zrcalo treba ugraditi tako da bude u skladu s navedenim uvjetima za postavljanje njegovih dijelova za pričvršćivanje na vozilo.
   Pri primjeni tog odstupanja, nosač treba neizbrisivo označiti simbolom

   a u certifikat o homologaciji tipa potrebno je staviti odgovarajuću napomenu.
   4.2.   Ispitivanje udarom
   Ispitivanje iz ovog stavka ne provodi se za uređaje integrirane u nadogradnji vozila s prednjim područjem otklona ne većim od 45 ° mjereno u odnosu prema uzdužnoj središnjoj ravnini vozila ili uređaja koji ne strše više od 100 mm, mjereno izvan okolne nadogradnje vozila prema Direktivi 74/483/EEZ.
   4.2.1.   Opis ispitne naprave
   4.2.1.1.   Ispitna naprava sastoji se od njihala koje se može njihati oko dviju vodoravnih međusobno okomitih osi, od kojih je jedna okomita na ravninu u kojoj leži putanja otpuštanja njihala.
   Kraj njihala ima čekić u obliku krute kugle promjera 165 ± 1 mm koja je obložena slojem gume debljine 5 mm tvrdoće 50 Shore A.
   Opremljena je uređajem koji omogućava određivanje pretpostavljenog najvećeg kuta kraka njihala u ravnini otpuštanja.
   Podloga koja je čvrsto pričvršćena na konstrukciju njihala služi za držanje uzoraka u skladu sa zahtjevima za ispitivanje udarom koji su navedeni u točki 4.2.2.6.

      Slika 2. prikazuje dimenzije ispitne naprave i posebne konstrukcijske zahtjeve:

   4.2.1.2.   Središte udarca njihala leži u središtu kugle koja predstavlja čekić. Njegova udaljenost „l” od osi njihanja u ravnini otpuštanja iznosi 1 m ± 5 mm. Reducirana masa njihala je m0 = 6,8 ± 0,05 kilograma. Omjer između „m0” i ukupne mase njihala „m” i razmaka „d” između težišta njihala i njegove osi vrtnje izražen je jednadžbom:

   4.2.2.   Opis ispitivanja
   4.2.2.1.   Za pričvršćenje zrcala na podlogu upotrebljava se postupak koji preporuča proizvođač uređaja ili, kad je primjenjivo, proizvođač vozila.
   4.2.2.2.   Postavljanje zrcala za ispitivanje

               4.2.2.2.1.

               Zrcala se postavljaju na napravu za udar njihalom tako da su uspravna i vodoravna os u istome položaju kao kad je zrcalo ugrađeno na vozilo u skladu s proizvođačevim uputama za ugradbu.

               4.2.2.2.2.

               Kad je zrcalo namjestivo u odnosu na podlogu, položaj pri ispitivanju mora biti takav da je unutar granica namještanja, koje je naveo podnositelj zahtjeva, mogućnost pomicanja uređaja najmanje vjerojatna.

               4.2.2.2.3.

               Kad zrcalo ima napravu za namještanje njegove udaljenosti od podloge, ta se naprava treba namjestiti u položaj u kojemu je razmak između kućišta i podloge najkraći.

               4.2.2.2.4.

               Kad je zrcalna ploha pomična u kućištu, namješta se tako da je gornji rub koji je najudaljeniji od vozila u položaju najvećeg stršenja u odnosu na kućište.

         4.2.2.3.   Osim kod ispitivanja 2. za unutarnja zrcala (vidi točku 4.2.2.6.1.) kad je njihalo u uspravnome položaju, vodoravna i uzdužna vertikalna ravnina, koje prolaze kroz središte čekića, moraju prolaziti kroz središte zrcalne plohe, prema definiciji u točki 1.1.1.10. Priloga I. Uzdužni smjer njihanja njihala mora biti usporedan s uzdužnom središnjom ravninom vozila.
   4.2.2.4.   Kad pri uvjetima namještanja utvrđenim u točkama 4.2.2.1. i 4.2.2.2. dijelovi zrcala ograničavaju vraćanje čekića, točku udara treba pomaknuti u smjeru okomitu na os vrtnje ili zakretanja o kojoj je riječ.
   Pomak ne smije biti veći od onog nužno potrebnog za provedbu ispitivanja; pomak može biti ograničen tako:

               —

               da kugla koja ograničava čekić barem dodiruje cilindar, prema definiciji u točki 1.4.,

               —

               ili da je dodirna točka s čekićem odmaknuta barem 10 mm od ruba zrcalne plohe.

         4.2.2.5.   Ispitivanje se provodi tako da čekić padne s visine koja odgovara kutu njihala od 60 ° u odnosu na okomicu, tako da čekić udari retrovizor u trenutku kad klatno dođe u uspravni položaj.
   4.2.2.6.   Ispitivanje zrcala udarom pod različitim sljedećim uvjetima
   4.2.2.6.1.   Unutarnja zrcala

               —

               Ispitivanje 1. Točke udara moraju odgovarati definiciji u točki 4.2.2.3. Udar mora biti takav da čekić udari zrcalo na strani zrcalne plohe.

               —

               Ispitivanje 2. Točka udara na rubu je zaštitnog kućišta, tako da proizvedeni udarac čini kut od 45 ° u odnosu na ravninu zrcalne plohe i nalazi se u vodoravnoj ravnini koja prolazi kroz središte te površine. Udarac mora pogoditi zrcalnu plohu.

         4.2.2.6.2.   Vanjska zrcala

               —

               Ispitivanje 1. Točke udara moraju odgovarati definicijama u točkama 4.2.2.3. i 4.2.2.4. Udar mora biti takav da čekić udari zrcalo na strani zrcalne plohe.

               —

               Ispitivanje 2. Točke udara moraju odgovarati definicijama u točkama 4.2.2.3. i 4.2.2.4. Udar mora biti takav da čekić udari zrcalo na suprotnoj strani od zrcalne plohe.

         Kad su retrovizori razreda II. i III. pričvršćeni na zajednički nosač s retrovizorima razreda IV., gore navedena ispitivanja provode se na nižemu retrovizoru. Ipak, tehnička služba odgovorna za ispitivanja može ponoviti jedno ili oba ispitivanja na gornjemu retrovizoru ako je on manje od 2 m iznad tla.
   5.   Rezultati ispitivanja

   5.1.   Kod ispitivanja opisanih u točki 4.2., njihalo mora nakon udarca nastaviti njihanje tako da projekcija pretpostavljenog položaja kraka u ravnini otpuštanja čini kut od 20 ° u odnosu na okomicu. Točnost mjerenja kuta mora biti ± 1 °.
   5.1.1.   Taj se zahtjev ne primjenjuje na zrcala pričvršćena na vjetrobransko staklo, na koje se nakon ispitivanja primjenjuje zahtjev određen u točki 5.2.
   5.1.2.   Propisan kut vraćanja njihala u odnosu na okomicu smanjuje se od 20 ° na 10 ° za sve retrovizore razreda II. i IV. te za retrovizore razreda III. koji su pričvršćeni na nosač koji se uobičajeno upotrebljava za zrcala razreda IV.
   5.2.   Ako bi se nosač zrcala koji je pričvršćen na vjetrobransko staklo slomio za vrijeme ispitivanja opisanih u točki 4.2., preostali dio ne smije stršiti iznad podloge više od 10 mm, a njegov oblik nakon ispitivanja mora zadovoljavati zahtjeve utvrđene u točki 1.3.
   5.3.   Zrcalna ploha ne smije popucati za vrijeme ispitivanja opisanih u točki 4.2. Međutim, dopušteno je pucanje zrcalne plohe ako je ispunjen jedan od ovih uvjeta:

               5.3.1.

               da fragmenti stakla još ostaju na podlozi kućišta ili na površini koja je čvrsto pričvršćena na kućište; djelomično odvajanje stakla od njegove podloge prihvatljivo je pod uvjetom da ne prekoračuje 2,5 mm na svakoj strani pukotina. Dopušteno je da sitni djelići otpadaju s površine stakla u točki udara;

               5.3.2.

               da je zrcalna ploha od sigurnosnog stakla.

         B.   UREĐAJI ZA NEIZRAVNO GLEDANJE OSIM ZRCALA
   1.   Opći zahtjevi

               1.1.

               Ako je neophodno da korisnik sam namjesti uređaj za neizravno gledanje, uređaj mora biti namjestiv bez uporabe alata.

               1.2.

               Ako uređaj za neizravno gledanje može prikazati cijelo propisano vidno polje samo pretraživanjem vidnog polja, cijeli postupak pretraživanja, prikazivanja i vraćanja u svoj početni položaj ne smije trajati više od dvije sekunde.

         2.   Uređaji za neizravno gledanje s kamerom i monitorom

   2.1.   Opći zahtjevi

               2.1.1.

               Kad je uređaj za neizravno gledanje s kamerom i monitorom pričvršćen na ravnu površinu, svi dijelovi, bez obzira na položaj namještanja uređaja, koji se mogu dotaknuti s kuglom promjera 165 mm kod monitora i 100 mm kod kamere, moraju imati polumjer zakrivljenosti „c” koji nije manji od 2,5 mm.

               2.1.2.

               Rubovi rupa za pričvršćenje ili upuštanje čiji su promjer ili najduža dijagonala manji od 12 mm izuzeti su od zahtjeva za polumjer iz točke 2.1.1. pod uvjetom da su tupi.

               2.1.3.

               Ako su dijelovi kamere i monitora načinjeni od materijala tvrdoće manje od 60 Shore A i pričvršćeni na kruti nosač, zahtjevi iz točke 2.1.1. primjenjuju se samo na nosač.

         2.2.   Funkcionalni zahtjevi

               2.2.1.

               Kamera treba dobro raditi i pri slabijem dnevnom osvjetljenju. Kamera mora omogućiti kontrast svjetljivosti od najmanje 1: 3 pri slabijoj sunčevoj svjetlosti u području izvan dijela slike u kojemu je izvor svjetlosti reproduciran (uvjet utvrđen u EN 12368:8.4). Izvor svjetlosti treba osvjetljavati kameru sa 40 000 luksa. Kut između okomice na ravninu osjetila i pravca koji spaja središnju točku osjetila i izvor svjetlosti treba iznositi 10 °.

               2.2.2.

               Monitor mora u različitim uvjetima osvijetljenosti proizvoditi najmanji kontrast kako je određen u nacrtu međunarodne norme ISO/DIS 15008 [2].

               2.2.3.

               Mora biti moguće ručno ili automatsko namještanje prosječne svjetljivost monitora prema uvjetima u okolini.

               2.2.4.

               Mjerenje kontrasta svjetljivosti treba provoditi prema ISO/DIS 15008.

         3.   Drugi uređaji za neizravno gledanje

   Mora se osigurati da uređaj zadovoljava sljedeće zahtjeve:

               3.1.

               Uređaj mora opažati vidljivi spektar i uvijek prikazivati sliku bez potrebe za tumačenjem u vidljivom spektru.

               3.2.

               Funkcionalnost treba biti osigurana u uvjetima uporabe u kojima će sustav biti primjenjivan. Zavisno od tehnologije korištene za dobivanje i prikazivanje slika, potpuno ili djelomično treba uvažiti točku 2.2. U ostalim slučajevima, definiranjem sustava osjetljivosti i demonstriranjem pomoću tog sustava koji je podudaran s onim u točki 2.2., može se pokazati da je osiguran usporediv ili bolji rad od rada koji se zahtijeva od zrcala i uređaja za neizravno gledanje s kamerom i monitorom.

         PRILOG III.
   ZAHTJEVI ZA UGRADBU ZRCALA I DRUGIH UREĐAJA ZA NEIZRAVNO GLEDANJE U VOZILA

      Općenito

               1.1.

               Zrcala i drugi uređaji za neizravno gledanje moraju biti pričvršćeni tako da se pomicanjem zrcala ili uređaja znatnije ne mijenja vidno polje i da se ne tresu toliko da bi kod vozača to moglo prouzročiti pogrešno tumačenje prirode uočene slike.

               1.2.

               Uvjeti koji su utvrđeni u točki 1.1. moraju biti zadovoljeni do 80 % najveće brzine vozila, ali ne veće od 150 km/h.

               1.3.

               Vidna polja utvrđena niže primjenjuju se gledanjem s oba oka istodobno, iz „točaka vozačevih očiju” prema definiciji u točki 1.1.1.12. Priloga I. Vidna polja određuju se kad je vozilo u voznome stanju prema definiciji u Direktivi 97/27/EZ, Prilogu I. točki 2.5. Gledanje se provodi kroz stakla čiji je koeficijent ukupnog propuštanja svjetlosti najmanje 70 % izmjeren okomito na plohu.

      Zrcala

   2.   Broj
   2.1.   Najmanji broj obveznih zrcala
   2.1.1.   Vidna polja propisana u točki 5. moraju se dobiti s najmanjim brojem obveznih zrcala prema sljedećoj tablici. Kad zrcala nisu obvezna to znači da se ne zahtijeva niti je obvezan bilo koji drugi sustav za neizravno gledanje.

               Kategorija vozila

               Unutarnje zrcalo

               Vanjska zrcala

               Unutarnje zrcalo
               Razred I.

               Glavno zrcalo (veliko)
               Razred II.

               Glavno zrcalo (malo)
               Razred III.

               Širokokutno zrcalo
               Razred IV.

               Blizinsko zrcalo
               Razred V.

               Prednje zrcalo
               Razred VI.

               M1

                  Obvezno

               Osim ako zrcalo ne osigurava stražnju vidljivost (kao što je određeno u točki 5.1., Priloga III.)

                  Neobvezan

               Ako zrcalo ne osigurava stražnju vidljivost

                  Neobvezno

                  Obvezno

               Jedno na vozačevoj strani i jedno na suvozačevoj strani. Može se ugraditi zrcalo razreda II. kao alternativa.

                  Neobvezno

               Jedno na vozačevoj strani i/ili jedno na suvozačevoj strani

                  Neobvezno

               Jedno na vozačevoj strani i jedno na suvozačevoj strani (oba moraju biti ugrađena najmanje 2 m iznad tla)

                  Neobvezno

               (mora biti ugrađeno najmanje 2 m iznad tla)

               M2

                  Neobvezno

               (nema zahtjeva za vidno polje)

                  Obvezno

               Jedno na vozačevoj strani i jedno na suvozačevoj strani

               Nije dopušteno

                  Neobvezno

               Jedno na vozačevoj strani i/ili jedno na suvozačevoj strani

                  Neobvezno

               Jedno na vozačevoj strani i jedno na suvozačevoj strani (oba moraju biti ugrađena najmanje 2 m iznad tla)

                  Neobvezno

               (mora biti ugrađeno najmanje 2 m iznad tla)

               M3

                  Neobvezno

               (nema zahtjeva za vidno polje)

                  Obvezno

               Jedno na vozačevoj strani i jedno na suvozačevoj strani

               Nije dopušteno

                  Neobvezno

               Jedno na vozačevoj strani i/ili jedno na suvozačevoj strani

                  Neobvezno

               Jedno na vozačevoj strani i jedno na suvozačevoj strani (oba moraju biti ugrađena najmanje 2 m iznad tla)

                  Neobvezno

               (mora biti ugrađeno najmanje 2 m iznad tla)

               N1

                  Obvezno

               Osim ako zrcalo ne osigurava stražnju vidljivost (kao što je određeno u točki 5.1., Priloga III.)

                  Neobvezno

               Ako zrcalo ne osigurava stražnju vidljivost

                  Neobvezno

                  Obvezno

               Jedno na vozačevoj strani i jedno na suvozačevoj strani. Može se ugraditi zrcalo razreda II. kao alternativa.

                  Neobvezno

               Jedno na vozačevoj strani i/ili jedno na suvozačevoj strani

                  Neobvezno

               Jedno na vozačevoj strani i jedno na suvozačevoj strani (oba moraju biti ugrađena najmanje 2 m iznad tla)

                  Neobvezno

               (mora biti ugrađenonajmanje 2 m iznad tla)

               N2 ≤ 7,5 t

                  Neobvezno

               (nema zahtjeva za vidno polje)

                  Obvezno

               Jedno na vozačevoj strani i jedno na suvozačevoj strani

               Nije dopušteno

                  Neobvezno

               Jedno na vozačevoj strani i jedno na suvozačevoj strani

                  Neobvezno

               Jedno na vozačevoj strani i jedno na suvozačevoj strani (oba moraju biti ugrađena najmanje 2 m iznad tla)

                  Neobvezno

               Jedno prednje zrcalo (mora biti ugrađeno najmanje 2 m iznad tla)

               N2 > 7,5 t

                  Neobvezno

               (nema zahtjeva za vidno polje)

                  Obvezno

               Jedno na vozačevoj strani i jedno na suvozačevoj strani

               Nije dopušteno

                  Obvezno

               Jedno na vozačevoj strani i jedno na suvozačevoj strani

                  Obvezno, vidjeti točke 3.7. i 5.5.5.

               Priloga III.
               Jedno na suvozačevoj strani

                  Neobvezno

               Jedno na vozačevoj strani (oba moraju biti ugrađena najmanje 2 m iznad tla)

                  Obvezno, vidjeti točku 2.1.2.

               Priloga III.
               Jedno prednje zrcalo (mora biti ugrađeno najmanje 2 m iznad tla)

               N3

                  Neobvezno

               (nema zahtjeva za vidno polje)

                  Obvezno

               Jedno na vozačevoj strani i jedno na suvozačevoj strani

               Nije dopušteno

                  Obvezno

               Jedno na vozačevoj strani i jedno na suvozačevoj strani

                  Obvezno, vidjeti točke 3.7. i 5.5.5.

               Priloga III.
               Jedno na suvozačevoj strani

                  Neobvezno

               Jedno na vozačevoj strani (oba moraju biti ugrađena najmanje 2 m iznad tla)

                  Obvezno, vidjeti točku 2.1.2.

               Priloga III.
               Jedno prednje zrcalo (mora biti ugrađeno najmanje 2 m iznad tla)

         2.1.2.   Ako se opisano vidno polje prednjeg zrcala zadano u točki 5.6. može dobiti drugim uređajem za neizravno gledanje koji je odobren u skladu s Prilogom II. dio B, i ako je uređaj ugrađen u skladu s ovim Prilogom, taj se uređaj može rabiti umjesto zrcala.
   Ako je uporabljen uređaj s kamerom i monitorom, monitor smije pokazivati isključivo vidno polje zadano u točki 5.6. dok se vozilo kreće naprijed brzinom do 30 km/h. Ako se vozilo kreće većom brzinom ili se kreće natrag monitor se može rabiti da prikaže vidno polje drugih kamera ugrađenih na vozilo.
   2.2.   Odredbe ove Direktive ne primjenjuju se na nadzorna zrcala određena u točki 1.1.1.3. Priloga I. Međutim, vanjska nadzorna zrcala trebaju biti ugrađena na visini od najmanje 2 m iznad tla kad masa vozila s teretom odgovara najvećoj tehnički dopuštenoj masi.
   3.   Položaj
   3.1.   Zrcala moraju biti ugrađena tako da vozač iz svog sjedala u uobičajenom položaju jasno vidi cestu iza, ispred i bočno od vozila.
   3.2.   Vanjska zrcala moraju biti vidljiva kroz bočne prozore ili kroz dio vjetrobranskog stakla koji prekrivaju brisači. Međutim, zbog konstrukcijskih razloga posljednja se odredba (tj. odredba u vezi s dijelom vjetrobranskog stakla koje se briše) ne primjenjuje na:

               —

               vanjska zrcala na suvozačkoj strani za vozila kategorija M2 i M3,

               —

               zrcala razreda VI.

         3.3.   Kod mjerenja vidnog polja na podvozju s kabinom, najveće i najmanje širine nadogradnje vozila mora dati proizvođač i prema potrebi ih simulirati profilom glave lutke. Sve ispitivane konfiguracije vozila i zrcala moraju se prikazati na certifikatu o EZ homologaciji tipa vozila s obzirom na ugradbu zrcala (vidi Prilog I. Dodatak 4.).
   3.4.   Propisano vanjsko zrcalo na vozačevoj strani vozila mora biti postavljeno tako da čini kut od najviše 55 ° između središnje vertikalne ravnine vozila i vertikalne ravnine koja prolazi kroz središte zrcala i središte odsječka od 65 mm koji spaja točke vozačevih očiju.
   3.5.   Zrcala ne smiju stršiti izvan vanjskog dijela nadogradnje vozila osjetno više nego je potrebno za zadovoljavanje zahtjeva za vidno polje utvrđenih u točki 5.
   3.6.   Kad je razmak od donjeg ruba vanjskog zrcala do tla manji od 2 m i vozilo je opterećeno do najveće tehnički dopuštene mase, to zrcalo ne smije stršiti više od 250 mm izvan vanjske širine vozila izmjerene bez zrcala.
   3.7.   Zrcala razreda V. i VI. moraju biti ugrađena na vozila tako da bez obzira na njihov položaj nakon namještanja ni jedan njihov dio ni dio njihovih držača nije manje od 2 m iznad tla kad je vozilo opterećeno tako da ima najveću tehnički dopuštenu ukupnu masu.
   Međutim, ta zrcala ne smiju biti ugrađena na vozila s kabinom takve visine da bi se spriječila sukladnost s tim zahtjevom. U takvom slučaju ne zahtijeva se neki drugi uređaj za neizravno gledanje.
   3.8.   U uvjetima iz točaka 3.5, 3.6 i 3.7., zrcala mogu stršiti izvan najvećih dopuštenih širina vozila.
   4.   Namještanje
   4.1.   Unutarnje zrcalo mora biti takvo da ga vozač može namještati iz svojeg sjedala.
   4.2.   Vanjsko zrcalo na vozačevoj strani vozila mora biti moguće namještati iz vozila kad su zatvorena vrata, a otvoren prozor. Međutim, mora ga biti moguće izvana učvrstiti u jednom položaju.
   4.3.   Zahtjevi iz točke 4.2. ne primjenjuju se na vanjska zrcala koja se iz sklopljenog položaja mogu vratiti u prijašnji položaj bez namještanja.
   5.   Vidna polja
   5.1.   Unutarnji retrovizor (razred I.)
   Vidno polje mora biti takvo da vozač može vidjeti ravni vodoravni dio ceste, simetričan u odnosu na središnju uspravnu uzdužnu ravninu vozila, širine 20 m na udaljenosti od 60 m iza točaka vozačevih očiju do horizonta (vidi sliku 6.).

   5.2.   Glavni vanjski retrovizor razreda II.
   5.2.1.   Vanjski retrovizor na vozačevoj strani
   Vidno polje mora biti takvo da vozač može vidjeti ravni vodoravni dio ceste širine najmanje 5 m, ograničen ravninom koja je usporedna sa središnjom uspravnom uzdužnom ravninom i prolazi kroz krajnju točku vozila na vozačevoj strani, na udaljenosti od 30 m iza točaka vozačevih očiju do horizonta.
   Dodatno, cesta mora biti vidljiva vozaču po širini preko 1 m, što je ograničeno ravninom koja je usporedna sa središnjom vertikalnom uzdužnom ravninom i prolazi kroz krajnju točku vozila počevši od točke na 4 m iza vertikalne ravnine koja prolazi kroz točke vozačevih očiju (vidi sliku 7.).
   5.2.2.   Vanjski retrovizor na suvozačevoj strani
   Vidno polje mora biti takvo da vozač može vidjeti ravni vodoravni dio ceste širine najmanje 5 m, ograničen na suvozačevoj strani ravninom koja je usporedna sa središnjom vertikalnom uzdužnom ravninom vozila i prolazi kroz krajnju točku vozila na suvozačevoj strani, na udaljenosti od 30 m iza točaka vozačevih očiju do horizonta.
   Dodatno, cesta mora biti vidljiva vozaču po širini preko 1 m, što je ograničeno ravninom koja je usporedna sa središnjom vertikalnom uzdužnom ravninom i prolazi kroz krajnju točku vozila počevši od točke na 4 m iza vertikalne ravnine koja prolazi kroz točke vozačevih očiju (vidi sliku 7.).

   5.3.   Glavni vanjski retrovizori razreda III.
   5.3.1.   Vanjski retrovizor na vozačevoj strani
   Vidno polje mora biti takvo da vozač može vidjeti ravni vodoravni dio ceste širine najmanje 4 m, ograničen ravninom koja je usporedna sa središnjom vertikalnom uzdužnom ravninom i prolazi kroz krajnju točku vozila na vozačevoj strani, na udaljenosti od 20 m iza točaka vozačevih očiju do horizonta (vidi sliku 8.).
   Dodatno, cesta mora biti vidljiva vozaču u širini od preko 1 m, što je ograničeno ravninom koja je usporedna sa središnjom vertikalnom uzdužnom ravninom i prolazi kroz krajnju točku vozila počevši od točke na 4 m iza vertikalne ravnine koja prolazi kroz točke vozačevih očiju.
   5.3.2.   Vanjski retrovizor na suvozačevoj strani
   Vidno polje mora biti takvo da vozač može vidjeti ravni vodoravni dio ceste širine najmanje 4 m, ograničen na suvozačevoj strani ravninom koja je usporedna sa središnjom vertikalnom uzdužnom ravninom vozila i prolazi kroz krajnju točku vozila na suvozačevoj strani, na udaljenosti od 20 m iza točaka vozačevih očiju do horizonta (vidi sliku 8.).
   Dodatno, cesta mora biti vidljiva vozaču u širini od preko 1 m, što je ograničeno ravninom koja je usporedna sa središnjom vertikalnom uzdužnom ravninom i prolazi kroz krajnju točku vozila počevši od točke na 4 m iza vertikalne ravnine koja prolazi kroz točke vozačevih očiju.

   5.4.   „Širokokutno” vanjsko zrcalo (razred IV.)
   5.4.1.   „Širokokutno” vanjsko zrcalo na vozačevoj strani
   Vidno polje mora biti takvo da vozač može vidjeti ravni vodoravni dio ceste širine najmanje 15 m, ograničen ravninom koja je usporedna sa središnjom vertikalnom uzdužnom ravninom i prolazi kroz krajnju točku vozila na vozačevoj strani, na udaljenosti od najmanje 10 do 25 m iza točaka vozačevih očiju.
   Dodatno, cesta mora biti vidljiva vozaču u širini od preko 4,5 m, što je ograničeno ravninom koja je usporedna sa središnjom vertikalnom uzdužnom ravninom i prolazi kroz krajnju točku vozila počevši od točke na 1,5 m iza vertikalne ravnine koja prolazi kroz točke vozačevih očiju (vidi sliku 9.).
   5.4.2.   „Širokokutno” vanjsko zrcalo na suvozačevoj strani
   Vidno polje mora biti takvo da vozač može vidjeti ravni vodoravni dio ceste širine najmanje 15 m, ograničen na suvozačevoj strani ravninom koja je usporedna sa središnjom vertikalnom uzdužnom ravninom vozila i prolazi kroz krajnju točku vozila na suvozačevoj strani, na udaljenosti od najmanje 10 do 25 m iza točaka vozačevih očiju.
   Dodatno, cesta mora biti vidljiva vozaču u širini od preko 4,5 m, što je ograničeno ravninom koja je usporedna sa središnjom vertikalnom uzdužnom ravninom i prolazi kroz krajnju točku vozila počevši od točke na 1,5 m iza vertikalne ravnine koja prolazi kroz točke vozačevih očiju (vidi sliku 9.).

   5.5.   „Blizinsko” vanjsko zrcalo (razred V.)
   Vidno polje mora biti takvo da vozač može vidjeti ravni vodoravni dio ceste duž bočne strane vozila, ograničen sljedećim vertikalnim ravninama (vidi slike 10.a i 10.b):
   5.5.1.   ravninom koja je usporedna sa središnjom vertikalnom uzdužnom ravninom vozila koja prolazi kroz krajnju točku kabine vozila na vozačevoj strani;
   5.5.2.   u poprečnome smjeru, usporednom ravninom koja prolazi na razmaku od 2 m ispred ravnine navedene u točki 5.5.1.;
   5.5.3.   prema natrag, ravninom koja je usporedna s vertikalnom ravninom koja prolazi kroz točke vozačevih očiju i postavljena je na razmaku od 1,75 m iza te ravnine;
   5.5.4.   prema naprijed, ravninom koja je usporedna s vertikalnom ravninom koja prolazi kroz točke vozačevih očiju i postavljena je na razmaku od 1 m ispred te ravnine. Ako je vertikalna poprečna ravnina koja prolazi kroz prednji rub branika vozila manje od 1 m ispred vertikalne ravnine koja prolazi kroz točke vozačevih očiju, vidno polje mora biti ograničeno tom ravninom.
   5.5.5.   Ako se vidno polje prikazano na slikama 10.a i 10.b može vidjeti pomoću kombinacije vidnih polja širokokutnog zrcala razreda IV. i prednjeg zrcala razreda VI., ugradba blizinskog zrcala razreda V. nije obvezna.

   5.6.   Prednje zrcalo (razred VI.)
   5.6.1.   Vidno polje mora biti takvo da vozač može vidjeti ravni vodoravni dio ceste, ograničen:

               —

               jednom poprečnom vertikalnom ravninom koja prolazi kroz krajnju vanjsku točku na prednjeg dijela kabine vozila,

               —

               jednom poprečnom vertikalnom ravninom 2 000 mm ispred vozila,

               —

               jednom vertikalnom uzdužnom ravninom koja je usporedna sa središnjom vertikalnom uzdužnom ravninom koja dotiče krajnju vanjsku točku vozila na vozačevoj strani, i

               —

               jednom vertikalnom uzdužnom ravninom koja je usporedna sa središnjom vertikalnom uzdužnom ravninom udaljenoj 2 000 mm od krajnje vanjske točke vozila na vozačevoj strani.

         Prednji dio vidnog polja nasuprot vozačeve strane može biti zaobljen polumjerom od 2 000 mm (vidi sliku 11.).
   Zahtjevi za prednja zrcala obvezni su za vozila s ravnom vozačevom kabinom (kako je određeno u Direktivi 70/156/EEZ, Prilogu I. točki (a) bilješci (Z) za vozila kategorija N2
                           > 7,5 t i N3.
   Ako vozila tih kategorija i drugih konstrukcijskih svojstava u pogledu nadogradnje ne ispunjavaju zahtjeve za uporabu prednjeg zrcala, treba uporabiti uređaj s kamerom i monitorom. Ako niti jedna od tih mogućnosti ne osigura odgovarajuće vidno polje, tada treba uporabiti neki drugi uređaj za neizravno gledanje. Taj uređaj mora moći otkriti objekt visine 50 cm i promjera 30 cm unutar polja određenog u slici 11.

   5.6.2.   Međutim, ako vozač može vidjeti, uzimajući u obzir zaklanjanja zbog A-nosača, ravni pravac 300 mm ispred vozila na visini 1 200 mm iznad površine ceste koji se nalazi između uzdužne vertikalne ravnine usporedne s uzdužnom vertikalnom ravninom koja prolazi kroz krajnju vanjsku točku vozila na vozačevoj strani i uzdužne vertikalne ravnine usporedne s uzdužnom vertikalnom središnjom ravninom udaljenom 900 mm od krajnje vanjske točke vozila na strani suprotnoj od vozačeve, prednje zrcalo razreda VI nije obvezatno.
   5.7.   Kod zrcala koja imaju više zrcalnih ploha različite zakrivljenosti ili su pod kutom jedna prema drugoj, barem jedna od zrcalnih ploha mora osigurati vidno polje s dimenzijama (vidi točku 2.2.2. Priloga II.) kako je određeno za razred kojem oni pripadaju.
   5.8.   Zaklanjanja
   5.8.1.   Unutarnji retrovizor (razred I.)
   Smanjenje vidnog polja zbog postojanja naslona za glavu i posebno uređaja kao što su štitnici protiv sunca, brisači stražnjeg stakla, grijači i stop svjetla kategorije S3 te sastavni dijelovi nadogradnje kao što su prozorski nosači i razdjeljiva stražnja vrata, dopušteno je pod uvjetom da ti uređaji zajedno ne zaklanjaju više od 15 % propisanog vidnog polja projicirano na vertikalnu ravninu koja je okomita na uzdužnu središnju ravninu vozila. Stupanj zaklanjanja mjeri se naslonima za glavu namještenim u najniži mogući položaj i sa sklopljenim štitnicima protiv sunca.
   5.8.2.   Vanjska zrcala (razredi II., III., IV., V. i VI.)
   Zaklanjanje gore navedenih vidnih polja nadogradnjom ili nekim njezinim dijelovima, kao što su druga zrcala, ručke na vratima, gabaritna svjetla, pokazivači smjera, vanjski rubovi stražnjih branika i zrcalne plohe naprava za čišćenje, zanemaruje se ako je ukupno zaklanjanje manje od 10 % od propisanog vidnog polja.
   5.9.   Postupak ispitivanja
   Vidno polje određuje se postavljanjem jakih izvora svjetlosti u položaj očiju i promatranjem reflektirane svjetlosti na vertikalnom zaslonu za promatranje. Mogu se upotrebljavati druge istovjetne metode.

      Uređaji za neizravno gledanje osim zrcala

   6.   Uređaj za neizravno gledanje treba osigurati takvu učinkovitost da se kritični objekt može vidjeti unutar opisanog vidnog polja, uzimajući u obzir kritično zapažanje.
   7.   Zaklanjanje izravnog vozačevog pogleda zbog ugrađenog uređaja za neizravno gledanje mora se ograničiti na najmanju moguću mjeru.
   8.   Za određivanje daljine prepoznavanja kod uređaja za neizravno gledanje s kamerom i monitorom primjenjuje se postupak iz Dodatka ovom Prilogu.
   9.   Zahtjevi pri ugradbi monitora

   Smjer gledanja u monitor treba biti približan smjeru gledanja u jedan od glavnih zrcala.
   10.   Vozila kategorija M2 i M3 i potpuna ili dovršena vozila kategorija N2
                     > 7,5 t i N3 s posebnom nadogradnjom za skupljanje smeća mogu biti opremljena u stražnjemu dijelu nadogradnje s uređajem za neizravno gledanje osim zrcala da bi se osiguralo sljedeće vidno polje.
   10.1.   Vidno polje (vidi sliku 12.) mora biti takvo da vozač može vidjeti barem ravan vodoravan dio ceste koji je ograničen:

               —

               vertikalnom ravninom koja je poravnata s najdaljom stražnjom točkom potpunog vozila i okomita na vertikalnu uzdužnu središnju ravninu vozila;

               —

               vertikalnom ravninom koja je usporedna s prethodnom ravninom te se nalazi 2 000 mm iza prethodne ravnine (s obzirom na stražnji kraj vozila);

               —

               s dvije vertikalne uzdužne ravnine određene krajnjim vanjskim bočnim točkama vozila i koje su usporedne s vertikalnom uzdužnom središnjom ravninom vozila.

         10.2.   Ako vozila tih kategorija ne mogu ispuniti zahtjeve točke 10.1. uporabom uređaja s kamerom i monitorom, mogu se rabiti drugi uređaji za neizravno gledanje. U tom slučaju uređaj mora moći otkriti objekt visine 50 cm i promjera 30 cm unutar polja određenog u točki 10.1.

   PRILOG IV.
   KORELACIJSKA TABLICA PREDVIĐENA U ČLANKU 6.

               Direktiva 71/127/EEZ kako je izmijenjena

               Ova Direktiva

               —

               Članak 1.

               —

               Članak 2.

               Članak 1.

               —

               Članak 2.

               —

               Članak 3.

               —

               Članak 4.

               —

               Članak 5.

               —

               Članak 6.

               —

               Članak 7.

               Članak 3.

               Članak 8.

               —

               —

               Članak 4.

               Članak 9.

               —

               Članak 10.

               Članak 5.

               —

               Članak 6.

               —

               Članak 7.

               Članak 11.

               Članak 8.

               Prilog I.

               Prilog I.

               Dodatak 1. Prilogu I.

               Dodatak 1. Prilogu II.

               —

               Dodatak 1. Prilogu I.

               —

               Dodatak 2. Prilogu I.

               —

               Dodatak 3. Prilogu I.

               —

               Dodatak 4. Prilogu I.

               —

               Dodatak 5. Prilogu I.

               Dodatak 2. Prilogu I.

               Dodatak 6. Prilogu I.

               Prilog II.

               Prilog II., A

               —

               Prilog II., B

               Dodatak 1. Prilogu II.

               Dodatak 1. Prilogu II.

               —

               Dodatak 2. Prilogu II.

               Dodatak 2. Prilogu II.

               —

               Dodatak 3. Prilogu II.

               Prilog I. i Dodatak 5. Prilogu I.

               Prilog III.

               Dodatak 2. Prilogu I.

               —

               Prilog III.

               Dodatak Prilogu III.

               Dodatak Prilogu III.

               —

               Dodatak 4. Prilogu I.

               —

               Prilog IV.


title: Direktiva 1999/92/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1999. o minimalnim zahtjevima za poboljšanje sigurnosti i zaštite zdravlja radnika potencijalno izloženih riziku od eksplozivnih atmosfera (15. pojedinačna direktiva u smislu članka 16. stavka 1. Direktive 89/391/EEZ)

text:
               05/Sv. 004

               HR

               Službeni list Europske unije

               238

         31999L0092

               L 023/57

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               16.12.1999.

      DIREKTIVA 1999/92/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

   od 16. prosinca 1999.
   o minimalnim zahtjevima za poboljšanje sigurnosti i zaštite zdravlja radnika potencijalno izloženih riziku od eksplozivnih atmosfera (15. pojedinačna direktiva u smislu članka 16. stavka 1. Direktive 89/391/EEZ)
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 137,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1) podnesen nakon konzultacija sa Savjetodavnim odborom za sigurnost, higijenu i zaštitu zdravlja na radu te s Komisijom za sigurnost i zdravlje u rudarstvu i drugim ekstraktivnim industrijama,
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   nakon savjetovanja s Odborom regija,
   djelujući u skladu s postupkom predviđenim u članku 251. Ugovora s obzirom na zajednički tekst koji je Odbor za mirenje odobrio 21. listopada 1999. (3),
   budući da:

               (1)

               Članak 137. Ugovora propisuje da Vijeće pomoću direktiva može donijeti minimalne zahtjeve za poticanje poboljšanja, posebno u radnom okolišu, kako bi se zajamčilo bolju razinu zaštite zdravlja i sigurnosti radnika;

               (2)

               Prema uvjetima iz tog članka, tim direktivama treba izbjeći uvođenje upravnih, financijskih i zakonskih ograničenja na način koji bi priječio osnivanje i razvoj malih i srednjih poduzeća;

               (3)

               Poboljšanje sigurnosti, higijene i zaštite zdravlja na radu cilj je koji ne smije biti podređen isključivo ekonomskim razlozima;

               (4)

               Zadovoljavanje minimalnih zahtjeva za poboljšanje sigurnosti i zaštite zdravlja radnika potencijalno izloženih riziku od eksplozivnih atmosfera bitno je ako se želi osigurati sigurnost i zaštita zdravlja radnika;

               (5)

               Ova je Direktiva pojedinačna direktiva u smislu članka 16. stavka 1. Direktive Vijeća 89/391/EEZ od 12. lipnja 1989. o uvođenju mjera za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja radnika na radu (4); stoga se odredbe spomenute direktive, posebno one koje se odnose na informiranje radnika, na savjetovanje i sudjelovanje radnika te na osposobljavanje radnika, u potpunosti primjenjuju i na slučajeve u kojima su radnici potencijalno izloženi riziku od eksplozivnih atmosfera, ne dovodeći u pitanje restriktivnije ili posebne odredbe iz ove Direktive;

               (6)

               Ova Direktiva predstavlja praktični korak prema ostvarenju socijalne dimenzije unutarnjeg tržišta;

               (7)

               U Direktivi 94/9/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. ožujka 1994. o usklađivanju zakonodavstava država članica o opremi i zaštitnim sustavima namijenjenim za uporabu u potencijalno eksplozivnim atmosferama (5) navodi se da je namijenjena za pripremu dodatne direktive koja se temelji na članku 137. Ugovora koji se odnosi posebno na opasnosti od eksplozije do kojih dolazi zbog određene uporabe i/ili tipova i metoda ugradnje opreme;

               (8)

               Zaštita od eksplozije posebno je važna za sigurnost budući da eksplozije ugrožavaju život i zdravlje radnika zbog nekontroliranih učinaka vatre i tlaka, prisutnosti štetnih proizvoda reakcije i trošenja kisika u okolnom zraku koji radnici moraju udisati;

               (9)

               Utvrđivanje koherentne strategije za sprečavanje eksplozija zahtijeva da organizacijske mjere dopunjavaju tehničke mjere poduzete na mjestu rada; Direktivom 89/391/EEZ od poslodavca se zahtijeva da posjeduje procjenu rizika za zdravlje i sigurnost radnika na radu; smatra se da je taj zahtjev utvrđen ovom Direktivom budući da se njome propisuje da poslodavac treba sastaviti dokument ili set dokumenata o zaštiti od eksplozije koji zadovoljavaju minimalne zahtjeve utvrđene ovom Direktivom i koje treba stalno ažurirati; dokument o zaštiti od eksplozije obuhvaća utvrđivanje opasnosti, ocjenu rizika i definiranje posebnih mjera koje treba poduzeti da se zaštiti zdravlje i sigurnost radnika koji su izloženi riziku od eksplozivnih atmosfera, u skladu s člankom 9. Direktive 89/391/EEZ; dokument o zaštiti od eksplozije može biti dio procjene rizika za zdravlje i sigurnost radnika na radu propisane člankom 9. Direktive 89/391/EEZ;

               (10)

               Procjena rizika od eksplozije može se zahtijevati na temelju drugih akata Zajednice; međutim, da bi se izbjeglo nepotrebno umnožavanje posla, poslodavcu treba omogućiti da u skladu s nacionalnom praksom kombinira dokumente, dijelove dokumenata ili druga odgovarajuća izvješća sastavljena u skladu s drugim aktima Zajednice kako bi dobio jedinstveno „izvješće o sigurnosti”;

               (11)

               Sprečavanje nastajanja eksplozivnih atmosfera uključuje i primjenu načela supstitucije;

               (12)

               Potrebna je koordinacija kada su radnici iz nekoliko poduzeća prisutni na istom mjestu rada;

               (13).

               Ako je potrebno, preventivne mjere treba nadopuniti dodatnim mjerama koje stupaju na snagu ako dođe do zapaljenja; maksimalna sigurnost može se postići kombiniranjem preventivnih mjera i drugih dodatnih mjera koje ograničavaju štetne učinke eksplozija na radnike;

               (14)

               Direktiva Vijeća 92/58/EEZ od 24. lipnja 1992. o minimalnim zahtjevima za postavljanje znakova sigurnosti i/ili zaštite zdravlja na radu (deveta pojedinačna Direktiva u smislu članka 16. stavka 1. Direktive 89/391/EEZ (6) u potpunosti se primjenjuje, posebno na mjesta koja su u neposrednoj blizini opasnih područja gdje bi pušenje, rezanje, zavarivanje ili druge radnje uz uporabu plamena ili iskrenja mogle izazvati interakciju s opasnim područjem;

               (15)

               U Direktivi 94/9/EZ oprema i zaštitni sustavi na koje se ona odnosi podijeljeni su u skupine opreme i kategorije; tom se direktivom predviđa da mjesta na kojima bi se mogla pojaviti eksplozivna atmosfera poslodavac treba razvrstati u zone i odrediti koju skupinu opreme i zaštitnih sustava i kategorije treba upotrijebiti u svakoj zoni,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   ODJELJAK I.

      OPĆE ODREDBE

   Članak 1.
   Predmet i područje primjene
   1.   Ova Direktiva, koja je 15. pojedinačna direktiva u smislu članka 16. stavka 1. Direktive 89/391/EEZ, propisuje minimalne zahtjeve za sigurnost i zaštitu zdravlja radnika potencijalno izloženih riziku od eksplozivnih atmosfera kako je određeno člankom 2.
   2.   Ova se Direktiva ne primjenjuje na:

               (a)

               područja koja se izravno koriste za i tijekom liječenja pacijenata;

               (b)

               uporabu aparata na plinska goriva u skladu s Direktivom 90/396/EEZ (7);

               (c)

               proizvodnju, rukovanje, uporabu, skladištenje i prijevoz eksploziva ili kemijski nestabilnih tvari;

               (d)

               industriju vađenja minerala obuhvaćenu Direktivom 92/91/EEZ (8) ili Direktivom 92/104/EEZ (9);

               (e)

               uporabu kopnenih, morskih i zračnih prijevoznih sredstava na koja se primjenjuju odgovarajuće odredbe međunarodnih sporazuma (npr. ADNR, ADR, ICAO, IMO, RID) te direktive Zajednice kojima ti sporazumi postaju važeći. Ne isključuju se prijevozna sredstva namijenjena za uporabu u potencijalno eksplozivnoj atmosferi.

         3.   Odredbe Direktive 89/391/EEZ i odgovarajuće pojedinačne direktive u potpunosti se primjenjuju na područje iz stavka 1., ne dovodeći u pitanje restriktivnije i/ili posebne odredbe sadržane u ovoj Direktivi.
   Članak 2.
   Definicija
   Za potrebe ove Direktive „eksplozivna atmosfera” znači smjesa zraka i zapaljivih tvari u atmosferskim uvjetima, u obliku plinova, para, aerosola ili prašina, u kojoj se nakon što je došlo do zapaljenja, izgaranje širi na cijelu nezapaljenu smjesu.
   ODJELJAK II.

      OBVEZE POSLODAVCA

   Članak 3.
   Sprečavanje i zaštita od eksplozija
   Radi sprečavanja u smislu članka 6. stavka 2. Direktive 89/391/EEZ i osiguranja zaštite od eksplozija poslodavac treba poduzeti tehničke i/ili organizacijske mjere koje odgovaraju prirodi operacije, i to prema prioritetu i u skladu sa sljedećim osnovnim načelima:

               —

               sprečavanje pojave eksplozivne atmosfere ili tamo gdje to priroda aktivnosti ne dopušta,

               —

               izbjegavanje zapaljenja eksplozivne atmosfere,
               i

               —

               ublažavanje štetnih učinaka eksplozije radi osiguranja zaštite zdravlja i sigurnosti radnika.

         Te se mjere prema potrebi kombiniraju i/ili dopunjavaju mjerama protiv širenja eksplozija i preispituju redovito, a u svakom slučaju kad god dođe do značajnih promjena.
   Članak 4.
   Procjena rizika od eksplozije
   1.   Da bi ispunio obveze utvrđene člankom 6. stavkom 3. i člankom 9. stavkom 1. Direktive 89/391/EEZ, poslodavac procjenjuje posebne rizike povezane s eksplozivnim atmosferama, uzimajući u obzir minimalno:

               —

               vjerojatnost da će doći do eksplozivnih atmosfera i njihovo trajanje,

               —

               vjerojatnost da će postojati izvori zapaljenja, uključujući i elektrostatsko pražnjenje, kao i mogućnost da se aktiviraju i da djeluju,

               —

               instalacije, upotrijebljene tvari, procese i njihove moguće interakcije,

               —

               razmjer predviđenih učinaka.

         Procjena rizika od eksplozije treba biti sveobuhvatna.
   2.   Prilikom procjene rizika od eksplozije treba voditi računa o mjestima koja su ili mogu biti otvorima povezana s mjestima u kojima može doći do pojave eksplozivnih atmosfera.
   Članak 5.
   Opće obveze
   Radi osiguranja sigurnosti i zaštite zdravlja radnika i u skladu s osnovnim načelima procjene rizika i načelima utvrđenima u članku 3., poslodavac poduzima potrebne mjere tako da:

               —

               tamo gdje bi se mogle pojaviti eksplozivne atmosfere u količinama koje bi mogle ugroziti zdravlje i sigurnost radnika ili drugih, radno okruženje bude takvo da se rad može sigurno odvijati,

               —

               u radnim okruženjima gdje bi se mogle pojaviti eksplozivne atmosfere u količinama koje bi mogle ugroziti zdravlje i sigurnost radnika, uporabom odgovarajućih tehničkih sredstava osigura u skladu s procjenom rizika odgovarajući nadzor dok su radnici prisutni.

         Članak 6.
   Obveza koordinacije
   Kada su na mjestu rada prisutni radnici iz nekoliko poduzeća, svaki je poslodavac odgovoran za sve stvari koje su pod njegovom kontrolom.
   Ne dovodeći u pitanje osobnu odgovornost svakog poslodavca kako je predviđeno Direktivom 89/391/EEZ, poslodavac koji je odgovoran za mjesto rada u skladu s nacionalnim pravom i/ili praksom koordinira provedbu svih mjera koje se tiču zaštite zdravlja i sigurnosti radnika, a u dokumentu o zaštiti od eksplozije iz članka 8. navodi cilj koordinacije te mjere i postupke za njezinu provedbu.
   Članak 7.
   Mjesta gdje se mogu pojaviti eksplozivne atmosfere
   1.   U skladu s Prilogom I. mjesta gdje bi se mogle pojaviti eksplozivne atmosfere poslodavac treba razvrstati u zone.
   2.   Poslodavac osigurava da se minimalni zahtjevi utvrđeni u Prilogu II. primjenjuju na mjesta obuhvaćena stavkom 1.
   3.   Prema potrebi, mjesta gdje bi se mogle pojaviti eksplozivne atmosfere u količinama koje mogu ugroziti zdravlje i sigurnost radnika treba označiti znakovima na njihovim ulaznim točkama u skladu s Prilogom III.
   Članak 8.
   Dokument o zaštiti od eksplozije
   Kako bi ispunio obveze predviđene člankom 4., poslodavac osigurava da je dokument, dalje u tekstu „dokument o zaštiti od eksplozije” sastavljen i da se redovito ažurira.
   U dokumentu o zaštiti od eksplozije dokazuje se posebno:

               —

               da su rizici od eksplozije utvrđeni i procijenjeni,

               —

               da će se poduzeti odgovarajuće mjere za postizanje ciljeva ove Direktive,

               —

               da su mjesta razvrstana u zone u skladu s Prilogom I.,

               —

               mjesta gdje se primjenjuju minimalni zahtjevi navedeni u Prilogu II.,

               —

               da su mjesto rada i oprema za rad, uključujući i naprave za uzbunjivanje, što se tiče sigurnosti, pravilno projektirani te da rade i da ih se održava na odgovarajući način,

               —

               da su u skladu s Direktivom Vijeća 89/655/EEZ (10) poduzete mjere za uporabu opreme za rad na siguran način.

         Dokument o zaštiti od eksplozije treba sastaviti prije početka posla i treba ga ponovo preispitati ako dođe do značajnih promjena, proširenja ili adaptacija na mjestu rada, opremi za rad ili u organizaciji rada.
   Poslodavac može kombinirati postojeće procjene rizika od eksplozije, dokumente ili druga odgovarajuća izvješća koji su izrađeni u skladu s drugim aktima Zajednice.
   Članak 9.
   Posebni zahtjevi za opremu za rad i mjesta rada
   1.   Oprema za rad za uporabu na mjestima gdje se mogu pojaviti eksplozivne atmosfere koja je već u uporabi ili je u tvrtki ili poduzeću prvi put dostupna prije 30. lipnja 2003., od tog datuma mora zadovoljavati minimalne zahtjeve utvrđene u Prilogu II. dijelu A., ako se neka druga direktiva Zajednice ne primjenjuje ili se primjenjuje samo djelomično.
   2.   Oprema za rad za uporabu na mjestima gdje se mogu pojaviti eksplozivne atmosfere koja je u tvrtki ili poduzeću prvi put dostupna nakon 30. lipnja 2003. mora zadovoljavati minimalne zahtjeve utvrđene u Prilogu II. dijelovima A. i B.
   3.   Mjesta rada na kojima postoje mjesta gdje se mogu pojaviti eksplozivne atmosfere i koja se po prvi put koriste nakon 30. lipnja 2003. moraju zadovoljavati minimalne zahtjeve navedene u ovoj Direktivi.
   4.   Tamo gdje su mjesta rada na kojima postoje mjesta gdje se mogu pojaviti eksplozivne atmosfere u uporabi već prije 30. lipnja 2003., ona moraju zadovoljiti minimalne zahtjeve navedene u ovoj Direktivi najkasnije tri godine nakon tog datuma.
   5.   Ako se nakon 30. lipnja 2003. na mjestima rada gdje se mogu pojaviti eksplozivne atmosfere poduzmu bilo koje preinake, proširenja ili rekonstrukcije, poslodavac poduzima potrebne korake kako bi osigurao da ona zadovoljavaju minimalne zahtjeve navedene u ovoj Direktivi.
   ODJELJAK III.

      RAZNE ODREDBE

   Članak 10.
   Prilagodbe prilogâ
   Čisto tehničke prilagodbe prilogâ potrebne zbog:

               —

               donošenja direktiva o tehničkom usklađivanju i standardizaciji u području zaštite od eksplozije,
               i/ili

               —

               tehničkog napretka, promjena međunarodnih propisa ili specifikacija te novih otkrića u sprečavanju i zaštiti od eksplozija,

         donose se u skladu s postupkom utvrđenim u članku 17. Direktive 89/391/EEZ.
   Članak 11.
   Vodič dobre prakse
   Komisija sastavlja praktične smjernice u vodiču dobre prakse. U tom vodiču razmatraju se teme iz članaka 3., 4., 5., 6., 7. i 8., Priloga I. i Priloga II. dijelu A.
   U skladu s Odlukom Vijeća 74/325/EEZ (11) Komisija se najprije treba savjetovati sa Savjetodavnim odborom za sigurnost, higijenu i zaštitu zdravlja na radu.
   U kontekstu primjene ove Direktive, prilikom sastavljanja svojih nacionalnih politika za zaštitu zdravlja i sigurnosti radnika države članice gore spomenuti vodič uzimaju u obzir u najvećoj mogućoj mjeri.
   Članak 12.
   Podaci za poduzeća
   Države članice nastoje da relevantni podaci budu dostupni poslodavcima na zahtjev, u skladu s člankom 11., s posebnim upućivanjem na vodič dobre prakse.
   Članak 13.
   Završne odredbe
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s odredbama ove Direktive najkasnije do 30. srpnja 2003. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst odredaba domaćeg prava koje su već donijele ili donose u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   3.   Države članice svakih pet godina izvješćuju Komisiju o praktičnoj provedbi odredaba ove Direktive, navodeći stajališta poslodavaca i radnika. Komisija o tome obavješćuje Europski parlament, Vijeće, Gospodarski i socijalni odbor kao i Savjetodavni odbor za sigurnost, higijenu i zaštitu zdravlja na radu.
   Članak 14.
   Ova Direktiva stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europskih zajednica.

   Članak 15.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 16. prosinca 1999.

            Za Europski parlament

            Predsjednica

         N. FONTAINE

            Za Vijeće

            Predsjednik

         K. KEMILÄ

      (1)  SL C 332, 9.12.1995., str. 10. i SL C 184, 17.6.1997., str. 1.

      (2)  SL C 153, 28.5.1996., str. 35.

      (3)  Mišljenje Europskog parlamenta od 20. lipnja 1996. (SL C 198, 8.7.1996., str. 160.) potvrđeno 4. svibnja 1999. (SL C 279, 1.10.1999., str. 55.), Zajedničko stajalište Vijeća od 22. prosinca 1998. (SL C 55, 25.2.1999., str. 45.), Odluka Europskog parlamenta od 6. svibnja 1999. (SL C 279, 1.10.1999., str. 386.). Odluka Europskog parlamenta od 2. prosinca 1999. i Odluka Vijeća od 6. prosinca 1999.

      (4)  SL L 183, 29.6.1989., str. 1.

      (5)  SL L 100, 19.4.1994., str. 1.

      (6)  SL L 245, 26.8.1992., str. 23.

      (7)  SL L 196, 26.7.1990., str. 15. Direktive kako je izmijenjena Direktivom 93/68/EEZ (SL L 220, 30.8.1993., str. 1.).

      (8)  SL L 348, 28.11.1992., str. 9.

      (9)  SL L 404, 31.12.1992., str. 10.

      (10)  SL L 393, 30.12.1989., str. 13. Direktiva kako je izmijenjena Direktivom 95/63/EZ (SL L 335, 30.12.1995., str. 28.).

      (11)  SL L 185, 9.7.1974., str. 15. Odluka kako je zadnje izmijenjena Aktom o pristupanju iz 1994.
   PRILOG I.

      RAZVRSTAVANJE MJESTA NA KOJIMA SE MOGU POJAVITI EKSPLOZIVNE ATMOSFERE

      Prethodna napomena

   Sljedeći sustav razvrstavanja mora se primijeniti na mjesta gdje se poduzimaju mjere predostrožnosti u skladu s člancima 3., 4., 7. i 8.
   1.   Mjesta gdje se mogu pojaviti eksplozivne atmosfere

   Mjesto u kojem se eksplozivna atmosfera može pojaviti u takvim količinama da je potrebno poduzeti posebne mjere predostrožnosti da se zaštiti zdravlje i sigurnost dotičnih radnika smatra se opasnim u smislu ove Direktive.
   Mjesto u kojem se eksplozivna atmosfera ne očekuje u takvim količinama da je potrebno poduzeti posebne mjere predostrožnosti ne smatra se opasnim u smislu ove Direktive.
   Zapaljive i/ili sagorljive tvari smatraju se materijalima koji mogu stvoriti eksplozivnu atmosferu osim ako ispitivanje njihovih svojstava pokaže da u smjesama sa zrakom one samostalno ne mogu širiti eksploziju.
   2.   Razvrstavanje opasnih mjesta

   Opasna mjesta su razvrstana u zone na temelju učestalosti i trajanja pojave eksplozivne atmosfere.
   Ovo razvrstavanje određuje opseg mjera koje treba poduzeti u skladu s Prilogom II. dijelom A.

      Zona 0

   Mjesto u kojem je eksplozivna atmosfera koja se sastoji od smjese zraka i zapaljivih tvari u obliku plina, pare ili aerosola stalno prisutna ili je prisutna tijekom dugih razdoblja ili je često prisutna.

      Zona 1

   Mjesto u kojem je pojava eksplozivne atmosfere koja se sastoji od smjese zraka i zapaljivih tvari u obliku plina, pare ili aerosola povremeno moguća za vrijeme normalnog rada.

      Zona 2

   Mjesto u kojem nije vjerojatno da će se pojaviti eksplozivna atmosfera koja se sastoji od smjese zraka i zapaljive tvari u obliku plina, pare ili aerosola tijekom normalnog rada, a ako se i pojavi, trajat će samo kratko vrijeme.

      Zona 20

   Mjesto u kojem je eksplozivna atmosfera u obliku oblaka zapaljive prašine u zraku stalno prisutna ili je prisutna tijekom dugih razdoblja ili je često prisutna.

      Zona 21

   Mjesto u kojem je pojava eksplozivne atmosfere u obliku oblaka zapaljive prašine u zraku povremeno moguća za vrijeme normalnog rada.

      Zona 22

   Mjesto u kojem nije vjerojatno da će se eksplozivna atmosfera u obliku oblaka zapaljive prašine u zraku pojaviti za vrijeme normalnog rada, a ako se i pojavi, trajat će samo kratko vrijeme.

      Napomene:

               1.

               Slojevi, naslage i hrpe zapaljive prašine moraju se tretirati kao i svaki drugi izvor koji može stvoriti eksplozivnu atmosferu.

               2.

               „Normalan rad” znači situaciju kada se postrojenja koriste u okviru projektiranih parametara.

         PRILOG II.
   A.   MINIMALNI ZAHTJEVI ZA POBOLJŠANJE SIGURNOSTI I ZAŠTITE ZDRAVLJA RADNIKA POTENCIJALNO IZLOŽENIH RIZIKU OD EKSPLOZIVNIH ATMOSFERA

      Preliminarna bilješka

   Obveze predviđene ovim Prilogom primjenjuju se na:

               —

               mjesta razvrstana kao opasna u skladu s Prilogom I. kad god to nalažu značajke mjesta rada, radnih stanica, opreme ili tvari koje se uporabljuju ili opasnost koju uzrokuje aktivnost vezana uz rizik od eksplozivnih atmosfera,

               —

               opremu na neopasnim mjestima koja je propisana za, ili pomaže da se osigura, siguran rad opreme smještene na opasnim mjestima.

         1.   Organizacijske mjere

   1.1.   Osposobljavanje radnika

   Onima koji rade na mjestima gdje se može pojaviti eksplozivna atmosfera poslodavac mora osigurati dostatno i primjereno osposobljavanje u pogledu zaštite od eksplozije.
   1.2.   Pisane upute i dozvole za rad

   Kada je to propisano dokumentom o zaštiti od eksplozije:

               —

               rad na opasnim mjestima mora se obavljati u skladu s pisanim uputama koje je izdao poslodavac,

               —

               mora se primijeniti sustav dozvola za rad, kako za obavljanje opasnih aktivnosti tako i za aktivnosti koje u interakciji s drugim poslovima mogu izazvati opasnost.

         Dozvole za rad mora izdati osoba odgovorna za to, prije nego se započne s radom.
   2.   Mjere zaštite od eksplozije

   2.1.   Istjecanje i/ili ispuštanje, bilo namjerno ili nenamjerno, zapaljivih plinova, para, aerosola ili zapaljivih prašina koje mogu povećati opasnosti od eksplozije treba na odgovarajući način preusmjeriti ili preseliti na sigurno mjesto ili, ako to nije praktično, na siguran način zadržati ili učiniti sigurnim nekom drugom prikladnom metodom.
   2.2.   Ako neka eksplozivna atmosfera sadrži nekoliko vrsta zapaljivih i/ili sagorljivih plinova, para, aerosola ili prašina, zaštitne mjere moraju biti primjerene najvećem potencijalnom riziku.
   2.3.   Prevencija opasnosti od paljenja u skladu s člankom 3. mora također uzeti u obzir elektrostatsko pražnjenje, tamo gdje radnici ili radno okruženje djeluju kao nositelj ili proizvođač naboja. Radnicima mora biti dostupna odgovarajuća zaštitna odjeća napravljena od materijala koji ne izaziva elektrostatsko pražnjenje koje može zapaliti eksplozivne atmosfere.
   2.4.   Postrojenje, oprema, zaštitni sustavi i sve pridružene spojne naprave mogu se pustiti u rad samo ako je u dokumentu o zaštiti od eksplozije navedeno da se oni mogu sigurno upotrebljavati u eksplozivnoj atmosferi. To se odnosi i na opremu za rad i pridružene spojne naprave koje se ne smatraju opremom ili zaštitnim sustavima u smislu Direktive 94/9/EZ, ako njihova ugradnja u postrojenje može sama po sebi izazvati opasnost od zapaljenja. Treba poduzeti potrebne mjere da se izbjegne zbrka u vezi sa spojnim napravama.
   2.5.   Treba poduzeti sve potrebne mjere da mjesto rada, oprema za rad i bilo koje pridružene spojne naprave koje su dostupne radnicima budu projektirane, konstruirane, montirane i ugrađene, te da se održavaju i da se njima rukuje tako da se smanji opasnost od eksplozije, a ako do eksplozije dođe, da se može nadzirati ili smanjiti njezino širenje na tom radnom mjestu i/ili opremi za rad. Za ta mjesta rada treba poduzeti odgovarajuće mjere da se smanje rizici od fizičkih učinaka eksplozije za radnike.
   2.6.   Prema potrebi radnici se moraju upozoriti optičkim i/ili akustičnim sredstvima za uzbunjivanje te se moraju povući s mjesta rada prije nego se stvore uvjeti za eksploziju.
   2.7.   Kada to propisuje dokument o zaštiti od eksplozije, treba osigurati putove za evakuacije koje treba održavati kako bi se osiguralo da u slučaju opasnosti radnici mogu napustiti ugrožena mjesta odmah i bez opasnosti.
   2.8.   Prije nego se mjesto rada na kojem ima mjesta gdje se mogu pojaviti eksplozivne atmosfere prvi put počne koristiti, mora se provjeriti njegova cjelokupna sigurnost od eksplozije.
   Potrebno je održavati sve uvjete koji osiguravaju zaštitu od eksplozije. Tu provjeru moraju obavljati osobe koje su stručne u području zaštite od eksplozije zbog njihovog iskustva i/ili stručne osposobljenosti.
   2.9.   Kada procjena rizika pokazuje da je to potrebno:

               —

               mora biti moguće, ako bi nestanak električne energije mogao izazvati širenje dodatnog rizika, da se u slučaju nestanka električne energije oprema i zaštitni sustavi održavaju u stanju sigurnog funkcioniranja neovisno od ostalog postrojenja,

               —

               mora biti moguće ručno premoštenje kako bi se oprema i zaštitni sustavi ugrađeni u automatske procese koji odstupaju od predviđenih radnih uvjeta isključili, pod uvjetom da to ne ugrožava sigurnost. Tu radnju mogu izvršiti samo za to osposobljeni radnici,

               —

               prilikom zaustavljanja pogona u hitnim slučajevima, akumuliranu energiju treba što je moguće prije i sigurnije raspršiti ili izolirati tako da više ne predstavlja opasnost.

         B.   KRITERIJI ZA ODABIR OPREME I ZAŠTITNIH SUSTAVA
   Ako u dokumentu o zaštiti od eksplozije koji se temelji na procjeni rizika nije drukčije navedeno, oprema i zaštitni sustavi za sva mjesta u kojima se mogu pojaviti eksplozivne atmosfere moraju biti odabrani na temelju kategorija navedenih u Direktivi 94/9/EZ.
   Posebno se sljedeće kategorije opreme moraju upotrebljavati u navedenim zonama, pod uvjetom da su, prema potrebi, pogodne za plinove, pare ili aerosole i/ili prašine:

               —

               u zoni 0 ili zoni 20, oprema kategorije 1,

               —

               u zoni 1 ili zoni 21, oprema kategorije 1 ili 2,

               —

               u zoni 2 ili zoni 22, oprema kategorije 1, 2 ili 3.

         PRILOG III.
   Znak upozorenja za mjesta gdje se mogu pojaviti eksplozivne atmosfere, sukladno članku 7. stavku 3.:
   Karakteristična svojstva:

               —

               trokutasti oblik,

               —

               crna slova na žutoj podlozi s crnim rubom (žuti dio treba zauzimati najmanje 50 % površine znaka).

         Države članice mogu, ako žele, dodati druge pojašnjavajuće podatke.