title: Direktiva 96/71/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 1996. o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga

text:
               05/Sv. 005

               HR

               Službeni list Europske unije

               127

         31996L0071

               L 018/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               16.12.1996.

      DIREKTIVA 96/71/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

   od 16. prosinca 1996.
   o upućivanju radnika u okviru pružanja usluga
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 57. stavak 2. i članak 66.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   u skladu s postupkom utvrđenim u članku 189.b Ugovora (3),

               (1)

               Budući da sukladno članku 3. točki (c) Ugovora ukidanje prepreka između država članica za slobodno kretanje osoba i usluga čini jedan od ciljeva Zajednice.

               (2)

               Budući da su sva ograničenja, u odnosu na pružanje usluga, temeljena na zahtjevima državljanstva ili boravišta zabranjena Ugovorom s učinkom od kraja prijelaznog razdoblja.

               (3)

               Budući da ostvarenje unutarnjeg tržišta nudi dinamično okruženje za transnacionalno pružanje usluga, čime se sve veći broj poduzeća potiče da privremeno upućuju radnike u inozemstvo kako bi obavljali posao na državnom području države članice koja nije država u kojoj su uobičajeno zaposleni.

               (4)

               Budući da pružanje usluga može biti u obliku obavljanja posla od strane poduzeća za vlastiti račun i pod svojim vodstvom, na temelju ugovora sklopljenog između tog poduzeća i primatelja usluga ili u obliku ustupanja radnika poduzeću u okviru javnog ili privatnog ugovora.

               (5)

               Budući da svako takvo poticanje transnacionalnog pružanja usluga zahtijeva klimu poštenog tržišnog natjecanja i mjere koje jamče poštovanje prava radnika.

               (6)

               Budući da transnacionalizacija radnog odnosa stvara probleme u pogledu zakonodavstva koje se primjenjuje na radni odnos. Budući da je u interesu stranaka da odrede uvjete koji uređuju predviđeni radni odnos.

               (7)

               Budući da je Rimska konvencija od 19. lipnja 1980. o mjerodavnom pravu za ugovorne obveze (4), koju je potpisalo 12 država članica, stupila na snagu 1. travnja 1991. u većini država članica.

               (8)

               Budući da članak 3. te Konvencije kao opće pravilo predviđa slobodan izbor prava stranaka; budući da je, u slučaju izostanka izbora, prema članku 6. stavku 2., na ugovor primjenjivo pravo države u kojoj radnik uobičajeno obavlja posao ispunjavajući ugovor, čak i ako je privremeno zaposlen u drugoj državi, ili, ako radnik svoj posao ne obavlja uobičajeno u jednoj državi, pravo države u kojoj se nalazi poslovna jedinica koja ga je zaposlila, osim ako iz sveukupnih okolnosti ne proizlazi da ugovor ima bližu vezu s nekom drugom državom, u kojem slučaju se na ugovor primjenjuje pravo te države.

               (9)

               Budući da, prema članku 6. stavku 1. navedene Konvencije, izbor prava stranaka ne smije imati za posljedicu lišavanje radnika zašite koju mu pružaju prisilni propisi prava koje bi bilo mjerodavno prema stavku 2. tog članka u slučaju izostanka izbora.

               (10)

               Budući da članak 7. navedene Konvencije određuje da pod određenim uvjetima na snazi mogu biti, istodobno s pravom koje bude proglašeno mjerodavnim, prisilni propisi prava druge države, posebno prava države članice na čije je područje radnik privremeno upućen.

               (11)

               Budući da prema načelu prednosti prava Zajednice, predviđenom u njezinom članku 20., navedena Konvencija ne utječe na primjenu odredaba koje, u odnosu na konkretan slučaj, propisuju pravila o izboru prava koja se odnose na ugovorne obveze i koja su ili će biti sadržana u aktima institucija Europskih zajednica ili u nacionalnom pravu usklađenom u provođenju takvih akata.

               (12)

               Budući da pravo Zajednice ne sprečava države članice u primjeni njihovog zakonodavstva ili kolektivnih ugovora koje su sklopili poslodavci i radnici, za bilo koju osobu koja je, čak i privremeno, zaposlena na državnom području te države članice, iako njezin poslodavac ima poslovni nastan u drugoj državi članici; budući da Zajednica ne zabranjuje državama članicama da odgovarajućim sredstvima jamče pridržavanje tih pravila.

               (13)

               Budući da zakoni država članica moraju biti usklađeni kako bi se utvrdila jezgra prisilnih pravila za minimalnu zaštitu kojih se pridržavaju poslodavci u zemlji domaćinu koji upućuju radnike na obavljanje privremenog rada na državnom području države članice u kojoj se usluge pružaju; budući da se takva usklađenost može postići jedino pomoću prava Zajednice.

               (14)

               Budući da bi se pružatelj usluga trebao pridržavati ključnih, jasno definiranih zaštitnih pravila neovisno o trajanju upućivanja radnika.

               (15)

               Budući da je potrebno utvrditi da se, u određenim, jasno definiranim slučajevima sastavljanja i/ili ugradnje robe ne primjenjuju odredbe o minimalnim plaćama i minimalnim plaćenim godišnjim odmorima.

               (16)

               Budući da bi također trebala postojati određena fleksibilnost u primjeni odredaba o minimalnim plaćama i minimalnom trajanju plaćenih godišnjih odmora; budući da, ako upućivanje nije dulje od jednog mjeseca, države članice mogu pod određenim uvjetima odstupiti od odredaba o minimalnim plaćama ili predvidjeti mogućnost odstupanja pomoću kolektivnih ugovora; budući da, ako količina posla koji se obavlja nije znatna, države članice mogu odstupiti od odredaba o minimalnim plaćama i minimalnom trajanju plaćenih godišnjih odmora.

               (17)

               Budući da prisilni propisi o minimalnoj zaštiti koja su na snazi u zemlji domaćinu ne smiju sprečavati primjenu uvjeta zapošljavanja koji su povoljniji za radnike.

               (18)

               Budući da je potrebno očuvati načelo da poduzeće s poslovnim nastanom izvan Zajednice ne smije imati povoljniji tretman od poduzeća s poslovnim nastanom na državnom području države članice.

               (19)

               Budući da, ne dovodeći u pitanje ostale odredbe prava Zajednice, ova Direktiva ne sadržava obvezu pravnog priznavanja postojanja poduzeća za privremeno zapošljavanje, niti dovodi u pitanje primjenu zakona država članica u odnosu na ustupanje radnika i poduzeća za privremeno zapošljavanje na poduzeća koja nemaju poslovni nastan na njihovom državnom području, ali u okviru pružanja usluga tamo posluju.

               (20)

               Budući da ova Direktiva ne utječe na sporazume koje je Zajednica sklopila s trećim zemljama ni na zakone država članica o pristupu pružatelja usluga iz trećih zemalja njihovom državnom području; budući da ova Direktiva također ne dovodi u pitanje nacionalno pravo koje se odnosi na ulazak, boravak i pristup zapošljavanju radnika iz trećih zemalja.

               (21)

               Budući da Uredba Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalnog osiguranja na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i članove njihovih obitelji koji se kreću unutar Zajednice (5) sadrži odredbe koje se primjenjuju na davanja i doprinose iz socijalnog osiguranja.

               (22)

               Budući da ova Direktiva ne dovodi u pitanje pravo država članica u odnosu na kolektivne mjere za zaštitu strukovnih interesa.

               (23)

               Budući da nadležna tijela u različitim državama članicama moraju međusobno surađivati u primjeni ove Direktive; budući da države članice moraju predvidjeti odgovarajuće mjere za slučaj nepoštovanja odredaba ove Direktive.

               (24)

               Budući da je potrebno jamčiti pravilnu primjenu ove Direktive i u tu svrhu predvidjeti rješenja za blisku suradnju između Komisije i država članica.

               (25)

               Budući da najkasnije pet godina nakon donošenja ove Direktive Komisija mora preispitati detaljna pravila za provedbu ove Direktive s ciljem predlaganja nužnih izmjena, prema potrebi,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Opseg
   1.   Ova se Direktiva primjenjuje na poduzeća s poslovnim nastanom u državi članici koja, u okviru transnacionalnog pružanja usluga, upućuju radnike u skladu sa stavkom 3. na državno područje države članice.
   2.   Ova se Direktiva ne primjenjuje na posadu brodova trgovačke mornarice.
   3.   Ova se Direktiva primjenjuje u mjeri u kojoj poduzeća iz stavka 1. poduzimaju jednu od sljedećih transnacionalnih mjera:

               (a)

               upućuju radnike, za svoj račun i pod svojim vodstvom, na državno područje države članice na temelju ugovora sklopljenog između poduzeća koje upućuje i primatelja usluge koji posluje u toj državi članici, pod uvjetom da postoji radni odnos između poduzeća koje vrši upućivanje i radnika za vrijeme upućivanja; ili

               (b)

               upućuju radnike u pogon ili poduzeće koje pripada skupini poduzeća na državnom području države članice, pod uvjetom da postoji radni odnos između poduzeća koje vrši upućivanje i radnika za vrijeme upućivanja; ili

               (c)

               upućuju radnike, kao poduzeće za privremeno zapošljavanje ili poduzeće koje ustupa radnike, poduzeću korisniku koje ima poslovni nastan ili obavlja djelatnost na državnom području države članice, pod uvjetom da postoji radni odnos između poduzeća za privremeno zapošljavanje ili poduzeća koje radnika ustupa i radnika za vrijeme upućivanja.

         4.   Poduzeća s poslovnim nastanom u državi nečlanici ne smiju imati povoljniji tretman od poduzeća s poslovnim nastanom u državi članici.
   Članak 2.
   Definicija
   1.   Za potrebe ove Direktive „upućeni radnik” znači radnik koji u ograničenom vremenskom razdoblju obavlja svoj posao na državnom području države članice koja nije država u kojoj uobičajeno radi.
   2.   Za potrebe ove Direktive definicija radnika je definicija koja se primjenjuje u pravu države članice na čije je državno područje radnik upućen.
   Članak 3.
   Uvjeti zaposlenja
   1.   Države članice osiguravaju da, neovisno o pravu koje se primjenjuje na radni odnos, poduzeća iz članka 1. stavka 1. radnicima upućenim na njihovo državno područje jamče uvjete zaposlenja u odnosu na sljedeća pitanja, koja su u državi članicu u kojoj se obavlja posao određena:

               —

               zakonom ili drugim propisom, i/ili

               —

               kolektivnim ugovorima ili arbitražnim pravorijecima proglašenim univerzalno primjenjivim u smislu stavka 8., ako se odnose na djelatnosti iz Priloga:

                           (a)

                           maksimalno radno vrijeme i minimalno vrijeme odmora;

                           (b)

                           minimalni plaćeni godišnji odmori;

                           (c)

                           minimalne plaće, uključujući one uvećane za prekovremeni rad; ova se točka ne primjenjuje na dopunske strukovne mirovinske sustave;

                           (d)

                           uvjete ustupanja radnika, posebno od strane poduzeća za privremeno zapošljavanje;

                           (e)

                           zdravstvene uvjete, sigurnost i higijenu na radu;

                           (f)

                           zaštitne mjere u odnosu na uvjete zaposlenja trudnica ili žena koje su nedavno rodile, djece i mladih;

                           (g)

                           jednako postupanje prema muškarcima i ženama i ostale odredbe u odnosu na nediskriminaciju.

         Za potrebe ove Direktive, pojam minimalnih plaća iz stavka 1. točke (c) određen je nacionalnim pravom i/ili praksom države članice na čije je državno područje radnik upućen.
   2.   U slučaju početnog sastavljanja i/ili prve ugradnje robe, koji čine sastavni dio ugovora o isporuci robe i koji su nužni za stavljanje isporučene robe u uporabu te ih obavljaju stručni i/ili specijalizirani radnici poduzeća koje obavlja isporuku, stavak 1. prvi podstavak točke (b) i (c) ne primjenjuje se ako razdoblje upućivanja ne prelazi osam dana.
   Ova se odredba ne primjenjuje na djelatnosti u području građevinskih radova nabrojane u Prilogu.
   3.   Države članice mogu, nakon savjetovanja sa socijalnim partnerima, u skladu s tradicijama i praksom svake države članice odlučiti da se ne primjenjuje stavak 1. prvi podstavak točka (c) u slučajevima iz članka 1. stavka 3. točaka (a) i (b), ako duljina upućivanja ne prelazi jedan mjesec.
   4.   Države članice mogu, u skladu s nacionalnim pravom i/ili praksom, predvidjeti odstupanje od stavka 1. prvog podstavka točke (c) u slučajevima navedenim u članku 1. stavku 3. točkama (a) i (b) te od odluke države članice u smislu stavka 3. ovog članka, pomoću kolektivnih ugovora u smislu stavka 8. ovog članka za jednu ili više djelatnosti ako duljina upućivanja ne prelazi jedan mjesec.
   5.   Države članice mogu predvidjeti odobravanje izuzeća od stavka 1. prvog podstavka točaka (b) i (c) u slučajevima navedenim u članku 1. stavku 3. točkama (a) i (b) na temelju činjenice da posao koji se obavlja nije znatan.
   Države članice koje koriste mogućnost iz prvog podstavka određuju kriterije koje posao koji se obavlja mora ispunjavati kako bi se smatrao „neznatnim”.
   6.   Duljina trajanja upućivanja izračunava se na temelju referentnog razdoblja od jedne godine od početka upućivanja.
   U svrhu ovih izračuna u obzir se uzimaju sva ranija razdoblja u kojima je taj posao obavljao upućeni radnik.
   7.   Stavci od 1. do 6. ne sprečavaju primjenu uvjeta zapošljavanja koji su povoljniji za radnike.
   Doplaci karakteristični za upućivanje smatraju se dijelom minimalne plaće, ako se ne plaćaju kao nadoknada za stvarno nastale troškove zbog upućivanja, kao što su troškovi putovanja, hrane i smještaja.
   8.   „Kolektivni ugovori ili arbitražni pravorijeci proglašeni univerzalno primjenjivima” znači kolektivni ugovori ili arbitražni pravorijeci kojih se moraju pridržavati sva poduzeća na zemljopisnom području i u predmetnoj struci ili industriji.
   Ako ne postoji sustav proglašavanja kolektivnih ugovora ili arbitražnih pravorijeka univerzalno primjenjivima u smislu prvog podstavka, države članice mogu, ako tako odluče, uzeti kao osnovu:

               —

               kolektivne ugovore ili arbitražne pravorijeke koji su općenito primjenjivi za slična poduzeća na zemljopisnom području i u predmetnoj struci ili industriji, i/ili

               —

               kolektivne ugovore koje su sklopile najviše predstavničke organizacije poslodavaca i radnika na nacionalnoj razini i koji se primjenjuju na cijelom državnom području,

         pod uvjetom da njihova primjena na poduzeća iz članka 1. stavka 1. osigura jednako postupanje u pitanjima navedenih u prvom podstavku stavka 1. ovog članka između tih poduzeća i poduzeća iz ovog podstavka koja su u sličnoj situaciji.
   Smatra se da jednak tretman u smislu ovog članka postoji ako domaća poduzeća u sličnoj situaciji podliježu:

               —

               u odnosu na pitanja navedena u stavku prvom podstavku stavka 1. u dotičnom mjestu ili u predmetnom sektoru, istim obvezama kao i poduzeća koja vrše upućivanje, i

               —

               ispunjavanju istih obveza s istim učincima.

         9.   Države članice mogu predvidjeti da poduzeća iz članka 1. stavka 1. moraju jamčiti radnicima iz članka 1. stavka 3. točke (c) uvjete koji se primjenjuju na privremeno zaposlene radnike u državi članici u kojoj se posao obavlja.
   10.   Ova Direktiva ne sprečava države članice da, u skladu s Ugovorom, na svoja poduzeća i poduzeća drugih država na jednak način primjenjuju:

               —

               uvjete zaposlenja na pitanja osim pitanja iz prvog podstavka stavka 1. u mjeri u kojoj se radi o odredbama javnog poretka,

               —

               uvjete zaposlenja određenih kolektivnim ugovorima ili arbitražnim pravorijecima u smislu stavka 8. i koji se odnose na djelatnosti osim onih spomenutih u Prilogu.

         Članak 4.
   Suradnja na informiranju
   1.   Za potrebe provedbe ove Direktive države članice u skladu s nacionalnim pravom i/ili praksom imenuju jedan ili više ureda za kontakt ili jedno ili više nadležnih državnih tijela.
   2.   Države članice donose odredbe za suradnju između tijela javne vlasti koja su, u skladu s nacionalnim pravom, odgovorna za praćenje uvjeta zaposlenja iz članka 3. Takva se suradnja posebno sastoji od odgovaranja na obrazložene zahtjeve tih tijela za podacima o transnacionalnom ustupanju radnika, uključujući očita kršenja ili moguće slučajeve nezakonitih transnacionalnih djelatnosti.
   Komisija i tijela javne vlasti iz prvog podstavka usko surađuju kako bi ispitali sve poteškoće koje se mogu javiti u primjeni članka 3. stavka 10.
   Uzajamna administrativna pomoć pruža se besplatno.
   3.   Svaka država članica donosi odgovarajuće mjere kako bi podaci o uvjetima zapošljavanja iz članka 3. općenito bili dostupni.
   4.   Svaka država članica obavješćuje druge države članice i Komisiju o uredima za kontakt i/ili nadležnim tijelima iz stavka 1.
   Članak 5.
   Mjere
   Države članice poduzimaju potrebne mjere za slučaj nepoštovanja odredaba ove Direktive.
   Posebno osiguravaju da radnicima i/ili njihovim predstavnicima budu na raspolaganju odgovarajući postupci za izvršavanje obveza na temelju ove Direktive.
   Članak 6.
   Sudska nadležnost
   Kako bi se ostvarilo pravo na uvjete zaposlenja zajamčene u članku 3., mogu se pokrenuti sudski postupci u državi članici na čijem je državnom području radnik bio ili jest upućen, ne dovodeći u pitanje, prema potrebi, pravo na pokretanje sudskih postupaka u drugoj državi na temelju postojećih međunarodnih konvencija o sudskoj nadležnosti.
   Članak 7.
   Provedba
   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 16. prosinca 1999. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   Članak 8.
   Preispitivanje Komisije
   Najkasnije do 16. prosinca 2001. Komisija preispituje funkcioniranje ove Direktive s ciljem predlaganja Vijeću potrebnih izmjena.
   Članak 9.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 16. prosinca 1996.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         K. HÄNSCH

            Za Vijeće

            Predsjednik

         I. YATES

      (1)  SL C 225, 30.8.1991., str. 6. i SL C 187, 9.7.1993., str. 5.

      (2)  SL C 49, 24.2.1992., str. 41.

      (3)  Mišljenje Europskog parlamenta od 10. veljače 1993. (SL C 72, 15.3.1993., str. 78.), Zajedničko stajalište Vijeća od 3. lipnja 1996. (SL C 220, 29.7.1996., str. 1.) i Odluka Europskog parlamenta od 18. rujna 1996. (još nije objavljeno u Službenom listu). Odluka Vijeća od 24. rujna 1996.

      (4)  SL L 266, 9.10.1980., str. 1.

      (5)  SL L 149, 5.7.1971., str. 2.; Posebno izdanje 1971. (II), str. 416. Uredba kako je zadnje izmijenjena Uredbom (EZ) br. 3096/95 (SL L 335, 30.12.1995., str. 10.).
   PRILOG
   Djelatnosti spomenute u članku 3. stavku 1., drugoj alineji, uključuju sve građevinske poslove koji se odnose na izgradnju, popravljanje, održavanje, preinake ili rušenje zgrada, a posebno na sljedeće poslove:

               1.

               iskapanje

               2.

               zemljane radove

               3.

               stvarne poslove izgradnje

               4.

               sastavljanje i rastavljanje prerađenih elemenata

               5.

               namještanje ili opremanje

               6.

               preinake

               7.

               renoviranje

               8.

               popravke

               9.

               rastavljanje

               10.

               rušenje

               11.

               održavanje

               12.

               održavanje, ličenje i čišćenje

               13.

               poboljšanje.


title: Direktiva Komisije 2008/78/EZ od 25. srpnja 2008. o izmjeni Direktive 98/8/EZ Europskog parlamenta i Vijeća radi uvrštavanja propikonazola kao aktivne tvari u njezin Prilog I.  Tekst značajan za EGP

text:
                  03/Sv. 69

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  84

            32008L0078

                  L 198/44

                  SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

            DIREKTIVA KOMISIJE 2008/78/EZ
      od 25. srpnja 2008.
      o izmjeni Direktive 98/8/EZ Europskog parlamenta i Vijeća radi uvrštavanja propikonazola kao aktivne tvari u njezin Prilog I.
      (Tekst značajan za EGP)
      KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
      uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice,
      uzimajući u obzir Direktivu 98/8/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 1998. o stavljanju biocidnih pripravaka na tržište (1), a posebno njezin članak 16. stavak 2. drugi podstavak,
      budući da:

                  (1)

                  Uredbom Komisije (EZ) br. 1451/2007 od 4. prosinca 2007. o drugoj fazi desetogodišnjeg radnog programa iz članka 16. stavka 2. Direktive 98/8/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju biocidnih pripravaka na tržište (2) utvrđuje se popis aktivnih tvari koje se procjenjuju radi mogućeg uvrštavanja u priloge I., I.A ili I.B Direktivi 98/8/EZ. Taj popis uključuje propikonazol.

                  (2)

                  Na temelju Uredbe (EZ) br. 1451/2007, propikonazol je ocijenjen u skladu s člankom 11. stavkom 2. Direktive 98/8/EZ o korištenju vrste pripravka 8, sredstva za zaštitu drva, kako je utvrđeno u Prilogu V. Direktivi 98/8/EZ.

                  (3)

                  Državom članicom izvjestiteljicom imenovana je Finska koja je izvješće nadležnog tijela, zajedno s preporukom, podnijela Komisiji 5. travnja 2006. u skladu s člankom 14. stavcima 4. i 6. Uredbe (EZ) br. 1451/2007.

                  (4)

                  Izvješće nadležnog tijela pregledale su države članice i Komisija. U skladu s člankom 15. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 1451/2007, nalazi tog pregleda uneseni su u izvješće o ocjeni u okviru Stalnog odbora za biocidne pripravke 29. studenoga 2007.

                  (5)

                  Ispitivanje propikonazola nije ukazalo na bilo kakva otvorena pitanja ili zabrinutost koje bi trebalo uputiti Znanstvenom odboru za zdravstvene i ekološke rizike.

                  (6)

                  Iz provedenih ispitivanja proizlazi da se za biocidne pripravke koji se koriste kao sredstva za zaštitu drva i sadrže propikonazol može očekivati da će udovoljavati zahtjevima utvrđenim u članku 5. Direktive 98/8/EZ. Stoga je primjereno uvrstiti propikonazol u Prilog I. za vrstu proizvoda 8, kako bi se osiguralo da se dozvole za biocidne proizvode koji se koriste kao sredstva za zaštitu drva i koji sadrže propikonazol u svim državama članicama mogu odobriti, izmijeniti ili poništiti u skladu s člankom 16. stavkom 3. Direktive 98/8/EZ. Međutim, neprihvatljivi rizici utvrđeni su kod in situ tretiranja drveta na otvorenom i kod tretiranog drveta izloženog atmosferilijama. Za dozvole za te uporabe zahtijevat će se dostavljanje podataka koji dokazuju da se ti pripravci mogu koristiti bez neprihvatljivih rizika za okoliš.

                  (7)

                  U svjetlu nalaza izvješća o ocjeni, za pripravke koji sadrže propikonazol i koriste se kao sredstva za zaštitu drva primjereno je zahtijevati da se moraju koristiti s prikladnom opremom za osobnu zaštitu, da se primjenjuju mjere za ublažavanje rizika radi zaštite tla i vodenih ekosustava te da se osiguraju pripadajuće upute, u skladu s člankom 10. stavkom 2. točkom (i) podtočkom (d) Direktive 98/8/EZ.

                  (8)

                  Bitno je da se odredbe ove Direktive primjenjuju istodobno u svim državama članicama kako bi se na tržištu osiguralo jednako postupanje s biocidnih pripravcima koji sadrže aktivnu tvar propikonazol te također olakšalo pravilno funkcioniranje tržišta biocidnim proizvodima općenito.

                  (9)

                  Prije uvrštenja aktivne tvari u Prilog I., državama članicama i zainteresiranim stranama trebalo bi osigurati razuman rok kako bi im se omogućila priprema za udovoljavanje novim zahtjevima koje to uvrštenje donosi te kako bi se osiguralo da podnositelji zahtjeva koji su pripremili dokumentaciju mogu u potpunosti iskoristiti desetogodišnje razdoblje zaštite podataka koje u skladu s člankom 12. stavkom 1. točkom (c) podtočkom ii. Direktive 98/8/EZ počinje od dana uvrštenja.

                  (10)

                  Nakon uvrštenja, državama članicama trebalo bi omogućiti razuman rok za provedbu članka 16. stavka 3. Direktive 98/8/EZ, a posebno za odobravanje, izmjenu ili poništenje dozvola za biocidne pripravke u vrsti proizvoda 8 koji sadrže propikonazol kako bi osigurale njihovu usklađenost s Direktivom 98/8/EZ.

                  (11)

                  Direktivu 98/8/EZ treba stoga na odgovarajući način izmijeniti.

                  (12)

                  Mjere predviđene u ovoj Direktivi u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za biocidne pripravke,

            DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
      Članak 1.
      Prilog I. Direktivi 98/8/EZ mijenja se u skladu s Prilogom ovoj Direktivi.
      Članak 2.
      Prenošenje
      1.   Države članice najkasnije do 31. ožujka 2009. donose i objavljuju zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba i korelacijsku tablicu između tih odredaba i ove Direktive.
      One te odredbe primjenjuju od 1. travnja 2010.
      Kad države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
      2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
      Članak 3.
      Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
      Članak 4.
      Ova je Direktiva upućena državama članicama.

         Sastavljeno u Bruxellesu 25. srpnja 2008.

               Za Komisiju

            Stavros DIMAS

               Član Komisije

         (1)  SL L 123, 24.4.1998., str. 1. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 2008/31/EZ (SL L 81, 20.3.2008., str. 57.).

         (2)  SL L 325, 11.12.2007., str. 3.

         PRILOG
         U Prilog I. Direktivi 98/8/EZ umeće se sljedeći unos „Br. 8”:

                     Br.

                     Opći naziv

                     Naziv IUPAC
                     Identifikacijske oznake

                     Najmanja čistoća aktivne tvari u biocidnom pripravku koji se stavlja na tržište

                     Datum uvrštenja

                     Rok za usklađivanje s člankom 16. stavkom 3. (osim za pripravke koji sadrže više od jedne aktivne tvari, za koje je krajnji rok za usklađivanje s člankom 16. stavkom 3. utvrđen u posljednjoj odluci o uvrštenju koja se odnosi na dotičnu aktivnu tvar)

                     Datum isteka uvrštenja

                     Vrsta pripravka

                     Posebne odredbe (*)

                     „8

                     propikonazol

                     1-[[2-(2,4-diklorfenil)-4-propil-1,3-dioksolan-2-il]metil]-1H-1,2,4-triazol
                     EZ br.: 262-104-4
                     CAS br.: 60207-90-1

                     930  g/kg

                     1. travanj 2010.

                     31. ožujak 2012.

                     31. ožujak 2020.

                     8

                     Države članice osiguravaju da su dozvole podložne sljedećim uvjetima:
                     S obzirom na pretpostavke iz procjene rizika, pripravci odobreni za industrijsku i/ili profesionalnu upotrebu moraju se koristiti s prikladnom opremom za osobnu zaštitu, osim ako se u zahtjevu za odobrenje pripravka može dokazati da se rizici za industrijske i/ili profesionalne korisnike mogu smanjiti na prihvatljivu razinu drugim sredstvima.
                     U pogledu utvrđenih rizika za tlo i vodene ekosustave, moraju se poduzimati prikladne mjere za ublažavanje rizika kako bi se zaštitili ti predjeli. Posebno, na oznakama i/ili sigurnosnim listovima za pripravke odobrene za industrijsku uporabu navodi se da svježe obrađena drvna građa mora nakon obrade biti uskladištena na zaštićenom mjestu ili na nepromočivoj čvrstoj podlozi kako bi se spriječili izravni gubici u tlo ili vodu i da moguće gubitke obvezno treba prikupiti radi ponovne uporabe ili odlaganja.
                     Dodatno, pripravci ne mogu biti odobreni za in situ obradu drveta na otvorenome ili za drvo koje će biti izloženo atmosferilijama, osim ako nisu dostavljeni podaci koji dokazuju da će proizvod udovoljavati zahtjevima članka 5. i Priloga VI., prema potrebi, primjenom odgovarajućih mjera za ublažavanje rizika.”

            (*)  Za provedbu općih načela iz Priloga VI., sadržaj i zaključci izvješća o ocjeni nalaze se na internetskoj stranici Komisije: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm