title: 85/1/EEZ: Direktiva Vijeća od 18. prosinca 1984. o izmjeni Direktive 80/181/EEZ o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na mjerne jedinice

text:
               13/Sv. 057

               HR

               Službeni list Europske unije

               25

         31985L0001

               L 002/11

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               18.12.1984.

      DIREKTIVA VIJEĆA

   od 18. prosinca 1984.
   o izmjeni Direktive 80/181/EEZ o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na mjerne jedinice
   (85/1/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegov članak 100.;
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Skupštine (2),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (3),
   budući da je definicija SI mjerne jedinice duljine izmijenjena na međunarodnoj razini na 17. općoj konferenciji za utege i mjere (CGPM); budući da se ta nova definicija mora upotrebljavati na razini Zajednice;
   budući da u preporuci od 22. svibnja 1981. Svjetska zdravstvena organizacija zahtijeva da se milimetar žive zadrži uz kilopaskal kao mjerna jedinica za krvni tlak i tlak drugih tjelesnih tekućina; budući da je uputno da Zajednica usvoji ovo rješenje;
   budući da je barn jedinica koja se općenito upotrebljava za mjerenje efektivne ploštine presjeka kod nuklearnih reakcija; budući da je iskustvo pokazalo da se ova posebna jedinica ne može jednostavno zamijeniti SI jedinicom; budući da je stoga neophodno odobriti njezinu uporabu u nuklearnom području;
   budući da stoga treba na odgovarajući način izmijeniti Direktivu 80/181/EEZ (4),
   DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Prilog Direktivi 80/181/EEZ mijenja se kako slijedi:

               1.

               U točki 1.1. poglavlja I. definicija jedinice duljine zamjenjuje se sljedećim:
               „Jedinica duljine

               Metar je duljina puta koji svjetlost prijeđe u vakuumu za vrijeme 1/299 792 458 sekunde.
               (Sedamnaesti CGPM (1983.), Rezolucija 1).”

               2.

               U odjeljku 4. poglavlja I.:

                           (a)

                           sljedeće se dodaje u tablici:

                                       „Veličina

                                       Jedinica

                                       Naziv

                                       Simbol

                                       Vrijednost

                                       krvni tlak i tlak drugih tjelesnih tekućina

                                       milimetar žive

                                       mm Hg(*)

                                       1 mm Hg = 133,322 Pa

                                       efektivna ploština presjeka

                                       barn

                                       b

                                       1 b = 10-28 m2”

                           (b)

                           napomena se zamjenjuje sljedećim:
                           „Predmeci i njihovi simboli navedeni u točki 1.3. mogu se upotrebljavati zajedno s gore navedenim jedinicama i simbolima osim milimetra žive i njegovog simbola. Međutim, višekratnik 102 a naziva se ‚hektarom’.”

               3.

               U poglavlju II.:

                           (a)

                           mjerna jedinica za krvni tlak navedena u tablici briše se;

                           (b)

                           napomena se zamjenjuje sljedećim:
                           „Predmeci i njihovi simboli navedeni u točki 1.3. poglavlja I. mogu se, osim simbola ‚g’, upotrebljavati zajedno s gore navedenim jedinicama i simbolima.”

         Članak 2.
   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 1. srpnja 1985. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Članak 3.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 18. prosinca 1984.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         J. BRUTON

      (1)  SL C 155, 14.6.1983., str. 10.

      (2)  SL C 242, 12.9.1983., str. 101.

      (3)  SL C 341, 19.12.1983., str. 1.

      (4)  SL L 39, 15.2.1980., str. 40.


title: Direktiva 2003/6/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2003. o trgovanju na temelju povlaštenih informacija i manipuliranju tržištem (zlouporabi tržišta)

text:
               06/Sv. 003

               HR

               Službeni list Europske unije

               74

         32003L0006

               L 096/16

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               28.01.2003.

      DIREKTIVA 2003/6/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

   od 28. siječnja 2003.
   o trgovanju na temelju povlaštenih informacija i manipuliranju tržištem (zlouporabi tržišta)
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 95.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   uzimajući u obzir mišljenje Europske središnje banke (3),
   u skladu s postupkom utvrđenim u članku 251. Ugovora (4),
   budući da:

               (1)

               Istinsko jedinstveno tržište za financijske usluge presudno je za gospodarski rast i stvaranje radnih mjesta u Zajednici.

               (2)

               Integrirano i učinkovito financijsko tržište iziskuje integritet tržišta. Nesmetano funkcioniranje tržišta vrijednosnih papira i povjerenje javnosti u tržišta preduvjeti su za gospodarski rast i blagostanje. Zlouporaba tržišta šteti integritetu financijskih tržišta i narušava povjerenje javnosti u vrijednosne papire i izvedenice.

               (3)

               Komunikacija Komisije od 11. svibnja 1999. pod nazivom „Provođenje okvira za financijska tržišta: akcijski plan” utvrđuje niz radnji koje su potrebne kako bi se dovršilo jedinstveno tržište za financijske usluge. Europsko je vijeće u Lisabonu u travnju 2000. pozvalo na provedbu akcijskog plana do 2005. Akcijski plan naglašava potrebu da se izradi Direktiva za sprečavanje manipuliranja tržištem.

               (4)

               Na sastanku 17. srpnja 2000. Vijeće je osnovalo Odbor mudrih za uređenje europskih tržišta vrijednosnih papira. U svojem je završnom izvješću Odbor mudrih predložio uvođenje novih zakonodavnih tehnika na temelju četverorazinskog pristupa, odnosno okvirnih načela, provedbenih mjera, suradnje i izvršenja. Razina 1, direktiva, treba se ograničiti na široka općenita „okvirna” načela, dok razina 2 treba sadržavati tehničke provedbene mjere koje Komisija treba donijeti uz pomoć odbora.

               (5)

               Rezolucija koju je donijelo Europsko vijeće u Stockholmu u ožujku 2001. potvrdila je završno izvješće Odbora mudrih i predloženi četverorazinski pristup, kako bi regulatorni proces u području zakonodavstva Zajednice o vrijednosnim papirima bio učinkovitiji i transparentniji.

               (6)

               Rezolucija Europskog parlamenta od 5. veljače 2002. o provedbi zakonodavstva o financijskim uslugama je također potvrdila završno izvješće Odbora mudrih na temelju svečane izjave Komisije Parlamentu istog dana i pisma od 2. listopada 2001. kojeg je povjerenik za unutarnje tržište uputio predsjedniku parlamentarnog Odbora za gospodarska i monetarna pitanja u pogledu očuvanja uloge Europskog parlamenta u ovome procesu.

               (7)

               Mjere potrebne za provedbu ove Direktive trebaju se donijeti u skladu s Odlukom Vijeća 1999/468/EZ od 28. lipnja 1999. o utvrđivanju postupaka za izvršavanje provedbenih ovlasti dodijeljenih Komisiji (5).

               (8)

               Prema Europskom vijeću iz Stockholma, provedbene se mjere razine 2 trebaju češće koristiti kako bi se osiguralo da tehničke odredbe idu ukorak s razvojem tržišta i nadzora, dok se za sve faze poslova razine 2 trebaju odrediti rokovi.

               (9)

               Europski parlament treba imati tri mjeseca vremena od prvog slanja nacrta provedbenih mjera kako bi ih mogao proučiti i dati svoje mišljenje. Međutim, to se razdoblje u hitnim i opravdanim slučajevima može skratiti. Ako Europski parlament u tom razdoblju donese rezoluciju, Komisija treba ponovno proučiti nacrt mjera.

               (10)

               Novi financijski i tehnički razvoj pruža više poticaja, načina i mogućnosti za zlouporabu tržišta: kroz nove proizvode, nove tehnologije, rastuće prekogranične aktivnosti i internet.

               (11)

               Postojeći je zakonski okvir Zajednice za zaštitu integriteta tržišta nepotpun. Zakonski se zahtjevi razlikuju od jedne države članice do druge, tako da su gospodarski subjekti često nesigurni u pogledu koncepata, definicija i provedbe. U nekim državama članicama ne postoji zakonodavstvo koje se bavi pitanjima manipuliranja cijenama i širenja obmanjujućih informacija.

               (12)

               Zlouporaba tržišta sastoji se od trgovanja na temelju povlaštenih informacija i manipuliranja tržištem. Cilj zakonodavstva za sprečavanje trgovanja na temelju povlaštenih informacija isti je kao i cilj zakonodavstva za sprečavanje manipuliranja tržištem: osigurati integritet financijskih tržišta Zajednice i ojačati povjerenje ulagatelja u ta tržišta. Stoga je uputno donijeti zajednička pravila za suzbijanje, kako trgovanja na temelju povlaštenih informacija tako i manipuliranja tržištem. Jedinstvena će Direktiva osigurati isti pravni okvir diljem Zajednice za dodjelu odgovornosti, provedbu i suradnju.

               (13)

               S obzirom na promjene na financijskim tržištima i u zakonodavstvu Zajednice nakon donošenja Direktive Vijeća 89/592/EEZ od 13. studenoga 1989. o usklađivanju propisa o trgovanju na temelju povlaštenih informacija (6), tu Direktivu sada treba zamijeniti kako bi se osigurala usklađenost sa zakonodavstvom za sprečavanje manipuliranja tržištem. Nova je Direktiva također potrebna kako bi se izbjegle rupe u zakonodavstvu Zajednice koje bi se mogle koristiti za protuzakonito ponašanje i koje bi mogle potkopati povjerenje javnosti i time narušiti nesmetano funkcioniranje tržišta.

               (14)

               Ova je Direktiva odgovor na brige koje su države članice izrazile nakon napada 11. rujna 2001. u pogledu borbe protiv financiranja terorističkih aktivnosti.

               (15)

               Trgovanje na temelju povlaštenih informacija i manipuliranje tržištem sprečavaju potpunu i odgovarajuću transparentnost tržišta, što je preduvjet za sudjelovanje svih gospodarskih subjekata na integriranim financijskim tržištima.

               (16)

               Povlaštena je informacija svaka informacija precizne naravi koja nije objavljena i koja se izravno ili neizravno odnosi na jednog ili više izdavatelja financijskih instrumenata ili jedan ili više financijskih instrumenata. Informacija koja bi mogla značajno utjecati na razvoj i formiranje cijena uređenog tržišta kao takvog može se smatrati informacijom koja se neizravno odnosi na jednog ili više izdavatelja financijskih instrumenata ili jedan ili više povezanih izvedenih financijskih instrumenata.

               (17)

               Kod trgovanja na temelju povlaštenih informacija potrebno je voditi računa o slučajevima kada povlaštena informacija ne potječe iz struke ili funkcije, nego iz kaznenih djela čija bi priprema ili izvršenje mogli značajno utjecati na cijene jednog ili više financijskih instrumenata ili na formiranje cijena na uređenom tržištu.

               (18)

               O uporabi povlaštenih informacija može biti riječ kada financijske instrumente stječe ili otpušta osoba koja zna, ili je trebala znati, da je informacija koju ima povlaštena informacija. S time u vezi, nadležna tijela trebaju uzeti u obzir što je normalna i razumna osoba znala ili je trebala znati u danim okolnostima. Sama činjenica da održavatelji tržišta, tijela ovlaštena da djeluju kao druge ugovorne strane ili osobe ovlaštene za izvršavanje naloga u ime trećih osoba imaju povlaštene informacije, ali se, u prva dva slučaja, ograničavaju na obavljanje svoje zakonite djelatnosti kupnje ili prodaje financijskih instrumenata, ili, u posljednjem slučaju, na uredno izvršavanje naloga, ne treba se sama po sebi smatrati uporabom takve povlaštene informacije.

               (19)

               Države članice trebaju se boriti protiv prakse trgovanja prije klijenta (poznate kao „front running”), uključujući i trgovanje prije klijenta kod izvedenica na robu, ako se pri tome radi o zlouporabi tržišta prema definicijama iz ove Direktive.

               (20)

               Osoba koja izvrši transakcije ili izda naloge za trgovanjem koji predstavljaju manipuliranje tržištem može moći tvrditi da su njezini razlozi za izvršavanje tih transakcija ili izdavanje naloga za trgovanjem zakoniti, te da su te transakcije i nalozi za trgovanjem u skladu s prihvaćenom praksom na dotičnom uređenom tržištu. Sankcija se ipak može izreći ako nadležno tijelo utvrdi da postoji i neki drugi, nezakoniti razlog iza tih transakcija ili naloga za trgovanjem.

               (21)

               Nadležno tijelo može izdati upute u pogledu pitanja obuhvaćenih ovom Direktivom, na primjer u pogledu definicije povlaštene informacije u odnosu na izvedenice na robu ili primjene definicije prihvaćenih tržišnih praksi u vezi s definicijom manipuliranja tržištem. Te bi upute trebale biti u skladu s odredbama Direktive i provedbenim mjerama donesenim u skladu s postupkom komitologije.

               (22)

               Države članice trebaju same moći odabrati najprikladniji način za reguliranje osoba koje izrađuju ili šire analize o financijskim instrumentima ili izdavateljima financijskih instrumenata ili osoba koje izrađuju ili šire druge informacije kojima se preporučuju ili predlažu strategije ulaganja, uključujući i odgovarajuće mehanizme za samoreguliranje, o čemu bi trebalo obavijestiti Komisiju.

               (23)

               Kada objavljuju povlaštene informacije na svojim internetskim stranicama, izdavatelji se trebaju pridržavati pravila o prijenosu osobnih podataka trećim zemljama utvrđenima Direktivom 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom prijenosu takvih podataka (7).

               (24)

               Promptno i primjereno objavljivanje informacija javnosti jača integritet tržišta, dok selektivno objavljivanje od strane izdavatelja može dovesti do gubitka povjerenja ulagatelja u integritet financijskih tržišta. Profesionalni gospodarski subjekti trebaju različitim mjerama doprinijeti integritetu tržišta. Takve bi mjere, primjerice, mogle obuhvaćati sastavljanje „sivih lista”, primjenu ograničenog vremena za trgovanje na osjetljive kategorije osoblja („window trading”), primjenu internih kodeksa ponašanja i uspostavu „kineskih zidova”. Te preventivne mjere mogu doprinijeti borbi protiv zlouporabe tržišta samo ako ih se odlučno provodi i savjesno kontrolira. Odgovarajuća bi kontrola provedbe na primjer predstavljala imenovanje službenika za usklađenost s pravilima unutar dotičnih tijela (compliance officer) i redovne provjere koje bi obavljali neovisni revizori.

               (25)

               Moderne metode komunikacije omogućavaju stručnjacima na financijskom tržištu i privatnim ulagateljima veću jednakost u pristupu financijskim informacijama, ali također povećavaju rizik širenja neistinitih ili obmanjujućih informacija.

               (26)

               Veća transparentnost transakcija koje vrše osobe koje pri izdavatelju obavljaju rukovoditeljske dužnosti, te, ovisno o slučaju, osobe koje su s njima usko povezane, predstavlja preventivnu mjeru protiv zlouporabe tržišta. Objavljivanje barem pojedinih takvih transakcija također može biti izuzetno vrijedan izvor informacija ulagateljima.

               (27)

               Tržišni operateri trebaju doprinijeti sprečavanju zlouporabe tržišta i donijeti strukturalne odredbe kojima je cilj sprečavanje i otkrivanje praksi manipuliranja tržištem. Te odredbe mogu sadržavati zahtjeve o transparentnosti izvršenih transakcija, potpuno objavljivanje sporazuma o reguliranju cijena, pravedan sustav uparivanja naloga, uvođenje učinkovitog sustava otkrivanja netipičnih naloga, dovoljno snažne sustave određivanja referentnih cijena financijskih instrumenata i jasnoću pravila o obustavi transakcija.

               (28)

               Ovu Direktivu države članice trebaju tumačiti i provoditi u skladu sa zahtjevima za učinkovitom regulacijom kako bi se zaštitili interesi imatelja prenosivih vrijednosnih papira s pravom glasa u nekom društvu (ili koji mogu imati ta prava kao posljedicu ostvarivanja prava ili konverzije), kada je društvo predmet javne ponude za preuzimanje ili nekog drugog prijedloga za promjenom kontrole. Posebno, ova Direktiva ni na koji način ne sprečava države članice da uvedu ili provode mjere koje u tu svrhu smatraju primjerenima.

               (29)

               Činjenica da netko ima pristup povlaštenoj informaciji koja se odnosi na neko drugo društvo i da je koristi u vezi s javnom ponudom za preuzimanje u svrhu dobivanja kontrole nad tim društvom ili prijedloga o spajanju s tim društvom ne treba se sama po sebi smatrati trgovanjem na temelju povlaštenih informacija.

               (30)

               Budući da stjecanje ili otpuštanje financijskih instrumenata nužno pretpostavljaju prethodnu odluku o stjecanju ili otpuštanju koju donosi osoba koja poduzima jednu ili drugu od tih radnji, čin tog stjecanja ili otpuštanja ne treba sam po sebi predstavljati uporabu povlaštenih informacija.

               (31)

               Analize i procjene izrađene na temelju javno dostupnih podataka ne trebaju se smatrati povlaštenim informacijama, pa se stoga ni transakcije izvršene na osnovi takvih analiza ili procjena ne trebaju same po sebi smatrati trgovanjem na temelju povlaštenih informacija u smislu ove Direktive.

               (32)

               Države članice i Europski sustav središnjih banaka, nacionalne središnje banke i sva druga službeno imenovana tijela, ili osobe koje djeluju u njihovo ime, ne bi trebali imati ograničenja u provođenju monetarne politike, tečajne politike ili politike upravljanja javnim dugom.

               (33)

               Stabilizacija financijskih instrumenata ili trgovanje vlastitim dionicama u programima otkupa mogu se u određenim okolnostima opravdati gospodarskim razlozima, te se zato sami po sebi ne trebaju smatrati zlouporabom tržišta. Potrebno je izraditi zajedničke standarde koji bi pružili praktične upute.

               (34)

               Sve veći značaj financijskih tržišta, njihov brzi razvoj i lepeza novih proizvoda i dostignuća zahtijevaju široku primjenu ove Direktive na financijske instrumente i korištene tehnike kako bi se jamčio integritet financijskih tržišta Zajednice.

               (35)

               Uspostava jednakih uvjeta na financijskim tržištima Zajednice iziskuje široku geografsku primjenu odredaba obuhvaćenih ovom Direktivom. Što se tiče izvedenih instrumenata koji nisu uvršteni za trgovanje, ali spadaju u područje primjene ove Direktive, svaka država članica treba biti nadležna za sankcioniranje radnji izvršenih na njezinom državnom području ili u inozemstvu koje se tiču temeljnih financijskih instrumenata uvrštenih za trgovanje na uređenom tržištu koje se nalazi ili posluje unutar njezinog državnog područja ili za koje je bio podnesen zahtjev za uvrštenje za trgovanje na takvom uređenom tržištu. Svaka država članica također treba biti nadležna za sankcioniranje radnji izvršenih na njezinom državnom području koje se tiču temeljnih financijskih instrumenata uvrštenih za trgovanje na uređenom tržištu u državi članici ili za koje je podnesen zahtjev za uvrštenje za trgovanje na takvom tržištu.

               (36)

               Velik broj nadležnih tijela u državama članicama koja imaju različite odgovornosti može prouzročiti zabunu među gospodarskim subjektima. U svakoj se državi članici treba odrediti samo jedno nadležno tijelo koje bi preuzelo barem konačnu odgovornost za nadzor usklađenosti s odredbama donesenim na temelju ove Direktive, kao i za međunarodnu suradnju. Takvo tijelo treba biti upravne prirode kako bi se jamčila njegova neovisnost od gospodarskih subjekata i izbjegli sukobi interesa. Države članice trebaju u skladu s nacionalnim zakonodavstvom osigurati primjereno financiranje nadležnog tijela. To tijelo treba imati odgovarajuće mehanizme savjetovanja o mogućim promjenama nacionalnog zakonodavstva, kao što je savjetodavni odbor sastavljen od predstavnika izdavatelja, pružatelja financijskih usluga i potrošača, kako bi bilo u potpunosti informirano o njihovim stavovima i pitanjima koja su im od važnosti.

               (37)

               Zajednički će minimalni skup učinkovitih alata i ovlasti nadležnih tijela svake države članice jamčiti učinkovitost nadzora. Sudionici na tržištu i svi gospodarski subjekti također trebaju na svojoj razini doprinijeti integritetu tržišta. U tom smislu, imenovanje samo jednog nadležnog tijela za zlouporabu tržišta ne isključuje suradnju sa sudionicima na tržištu ili delegiranje zadaća u okviru odgovornosti nadležnog tijela sudionicima na tržištu radi jamčenja učinkovitog nadzora usklađenosti s odredbama donesenim na temelju ove Direktive.

               (38)

               Kako bi se osigurala dostatna djelotvornost pravnog okvira Zajednice za sprečavanje zlouporabe tržišta, svako kršenje zabrana ili zahtjeva utvrđenih ovom Direktivom mora se odmah otkriti i sankcionirati. U tu svrhu sankcije trebaju dovoljno odvraćati i biti proporcionalne ozbiljnosti prekršaja i ostvarenim dobicima, te se trebaju dosljedno primjenjivati.

               (39)

               Prilikom određivanja upravnih mjera i sankcija, države članice trebaju imati na umu potrebu da se osigura određeni stupanj ujednačenosti propisa od jedne države članice do druge.

               (40)

               Sve veći broj prekograničnih aktivnosti iziskuje poboljšanu suradnju i sveobuhvatan skup odredaba za razmjenu informacija među nadležnim nacionalnim tijelima. Organizacija nadzora i istražnih ovlasti u svakoj državi članici ne bi trebala ometati suradnju među nadležnim nacionalnim tijelima.

               (41)

               S obzirom na to da države članice ne mogu dostatno ostvariti cilj predložene aktivnosti, a to je sprečavanje zlouporabe tržišta u obliku trgovanja na temelju povlaštenih informacija i manipuliranja tržištem, te se stoga taj cilj zbog opsega i učinaka mjera može na bolji način ostvariti na razini Zajednice, Zajednica može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim člankom 5. Ugovora. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim tim člankom, ova Direktiva ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.

               (42)

               Tehničke upute i provedbene mjere za pravila utvrđena ovom Direktivom mogu povremeno biti potrebne kako bi se u obzir uzela nova dostignuća na financijskim tržištima. Komisija u skladu s time treba biti ovlaštena donositi provedbene mjere, nakon savjetovanja s Europskim odborom za vrijednosne papire osnovanim Odlukom Komisije 2001/528/EZ (8), pod uvjetom da te mjere ne mijenjaju ključne elemente ove Direktive i da Komisija djeluje u skladu s načelima utvrđenim ovom Direktivom.

               (43)

               Komisija bi pri izvršavanju svojih provedbenih ovlasti u skladu s ovom Direktivom trebala poštovati sljedeća načela:

                           —

                           potrebu da se osigura povjerenje u financijska tržišta među ulagateljima poticanjem visoke razine transparentnosti financijskih tržišta,

                           —

                           potrebu da se ulagateljima ponudi široka lepeza konkurentskih mogućnosti ulaganja te razina zaštite i količina informacija koja odgovara njihovim okolnostima,

                           —

                           potrebu da se osigura da neovisna regulatorna tijela dosljedno provode pravila, posebno u pogledu borbe protiv gospodarskog kriminala,

                           —

                           potrebu za visokom razinom transparentnosti i za savjetovanjem sa svim sudionicima na tržištu i s Europskim parlamentom i Vijećem,

                           —

                           potrebu da se potiču inovacije na financijskim tržištima kako bi ona bila dinamična i učinkovita,

                           —

                           potrebu da se osigura integritet tržišta detaljnim i promptnim nadzorom financijskih inovacija,

                           —

                           važnost smanjenja troškova kapitala i olakšanja pristupa kapitalu,

                           —

                           dugoročnu ravnotežu između troškova i koristi za sudionike na tržištu (uključujući mala i srednja poduzeća i male ulagatelje) u svim provedbenim mjerama,

                           —

                           potrebu promicanja međunarodne konkurentnosti financijskih tržišta EU-a, ne dovodeći u pitanje vrlo potrebno širenje međunarodne suradnje,

                           —

                           potrebu da se postignu jednaki uvjeti za sve sudionike na tržištu uspostavom propisa za cijelu Europsku uniju svaki put kada je to prikladno,

                           —

                           potrebu da se poštuju različitosti na nacionalnim tržištima kada te razlike neopravdano ne narušavaju usklađenost jedinstvenog tržišta,

                           —

                           potrebu da se osigura usklađenost s drugim odredbama zakonodavstva Zajednice u ovom području, budući da nejednakost informacija i nedostatak transparentnosti mogu ugroziti funkcioniranje tržišta i iznad svega štetiti potrošačima i malim ulagateljima.

               (44)

               Ova Direktiva poštuje temeljna prava i načela koja posebno priznaje Povelja o temeljnim pravima Europske unije, a posebno njezin članak 11., te članak 10. Europske konvencije o ljudskim pravima. U tom pogledu ova Direktiva ni na koji način ne sprečava države članice da primjene svoja ustavna prava koja se odnose na slobodu tiska i slobodu izražavanja u medijima,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   U smislu ove Direktive:

               1.

               „Povlaštena informacija” znači informacija precizne naravi koja nije objavljena i koja se izravno ili neizravno odnosi na jednog ili više izdavatelja financijskih instrumenata ili na jedan ili više financijskih instrumenata, te koja bi, kada bi bila objavljena, mogla imati značajan utjecaj na cijene tih financijskih instrumenata ili na cijene povezanih izvedenih financijskih instrumenata.
               U odnosu na izvedenice na robu, „povlaštena informacija” znači informacija precizne naravi koja nije objavljena i izravno ili neizravno se odnosi na jednu ili više tih izvedenica i koju bi korisnici tržišta na kojima se tim izvedenicama trguje očekivali primiti u skladu s prihvaćenim tržišnim praksama na tim tržištima.
               Za osobe zadužene za izvršavanje naloga koji se odnose na financijske instrumente, „povlaštena informacija” također znači svaka informacija koju je prenio klijent i koja se odnosi na naloge klijenta u čekanju, koja je precizne naravi, koja se izravno ili neizravno odnosi na jednog ili više izdavatelja financijskih instrumenata ili na jedan ili više financijskih instrumenata, i koja bi, kada bi bila objavljena, vjerojatno imala značajan utjecaj na cijene tih financijskih instrumenata ili na cijenu povezanih izvedenih financijskih instrumenata.

               2.

               „Manipuliranje tržištem” znači:

                           (a)

                           transakcije ili nalozi za trgovanje:

                                       —

                                       koji daju ili bi mogli davati neistinite ili obmanjujuće signale u pogledu ponude, potražnje ili cijene financijskih instrumenata, ili

                                       —

                                       koji djelovanjem jedne ili više osoba koje surađuju, drže cijenu jednog ili nekoliko financijskih instrumenata na neuobičajenoj ili umjetnoj razini,

                                 osim ako osoba koja je izvršila transakcije ili izdala naloge za trgovanjem ne dokaže da su razlozi zbog kojih je to učinila zakoniti i da su te transakcije ili nalozi za trgovanjem u skladu s prihvaćenim tržišnim praksama na dotičnom uređenom tržištu;

                           (b)

                           transakcije ili nalozi za trgovanjem u kojima se upotrebljavaju fiktivni postupci ili svaki drugi oblik obmane ili prevare;

                           (c)

                           širenje informacija putem medija, uključujući i internet ili nekim drugim načinom, koje daju ili bi mogle davati lažne ili obmanjujuće signale u pogledu financijskih instrumenata, uključujući širenje glasina i lažnih ili obmanjujućih vijesti, kada je osoba koja je proširila informacije znala ili trebala znati da su one lažne ili obmanjujuće. U slučaju novinara koji obavljaju svoju profesiju, takvo širenje informacija treba se procijeniti ne dovodeći u pitanje članak 11., uzimajući u obzir pravila koja uređuju njihovu profesiju, osim ako te osobe ne stječu izravnu ili neizravnu prednost ili korist od širenja dotičnih informacija.
                           Iz glavne definicije u točkama (a), (b), i (c) gore proizlaze posebno sljedeći primjeri:

                                       —

                                       aktivnosti jedne osobe ili više osoba koje surađuju kako bi se osigurao dominantan položaj u vezi s ponudom ili potražnjom financijskog instrumenta, koje imaju učinak izravnog ili neizravnog određivanja kupovnih ili prodajnih cijena ili stvaranja drugih nepravednih uvjeta trgovanja,

                                       —

                                       kupnja ili prodaja financijskih instrumenata pred kraj trgovinskog dana s učinkom obmanjivanja ulagatelja koji djeluju na temelju zadnje cijene trgovanja,

                                       —

                                       iskorištavanje povremenog ili redovnog pristupa tradicionalnim ili elektroničkim medijima iznošenjem mišljenja o financijskom instrumentu (ili neizravno o njegovu izdavatelju), nakon što je osoba prethodno zauzela poziciju u tom financijskom instrumentu i kao posljedica tog imala korist od utjecaja iznesenog mišljenja o cijeni tog instrumenta, a da nije u isto vrijeme javnosti na odgovarajući i učinkovit način objavila taj sukob interesa.
                                       Definicije manipuliranja tržištem prilagođavaju se kako bi se osiguralo uključivanje novih obrazaca aktivnosti koje u praksi predstavljaju manipuliranje tržištem.

               3.

               „Financijski instrument” znači:

                           —

                           prenosivi vrijednosni papiri kako je definirano Direktivom Vijeća 93/22/EEZ od 10. svibnja 1993. o investicijskim uslugama u području vrijednosnih papira (9),

                           —

                           udjeli u subjektima za zajednička ulaganja,

                           —

                           instrumenti tržišta novca,

                           —

                           financijske budućnosnice, uključujući i istovrsne instrumente koji se poravnavaju u gotovini,

                           —

                           kamatni unaprijedni ugovori,

                           —

                           kamatne i valutne zamjene i zamjene dionica,

                           —

                           opcije za stjecanje ili otpuštanje svakog instrumenta koji spada u ove kategorije, uključujući ekvivalentne instrumente koji se poravnavaju u gotovini. Ova kategorija posebno obuhvaća valutne i kamatne opcije,

                           —

                           izvedenice na robu,

                           —

                           svaki drugi instrument koji je uvršten za trgovanje na uređenom tržištu u državi članici ili za koji je podnesen zahtjev za uvrštenje za trgovanje na takvom tržištu.

               4.

               „Uređeno tržište” znači tržište u smislu članka 1. točke 13. Direktive 93/22/EEZ.

               5.

               „Prihvaćene tržišne prakse” znači prakse koje se prema razumnoj procjeni očekuju na jednom ili više financijskih tržišta i koje je nadležno tijelo prihvatilo u skladu sa smjernicama koje je Komisija donijela u skladu s postupkom utvrđenim člankom 17. stavkom 2.

               6.

               „Osoba” znači svaka fizička ili pravna osoba.

               7.

               „Nadležno tijelo” znači nadležno tijelo imenovano u skladu s člankom 11.

         Kako bi vodila računa o razvoju na financijskim tržištima i osigurala ujednačenu primjenu ove Direktive u Zajednici, Komisija donosi provedbene mjere u vezi s točkama 1., 2. i 3. ovog članka, djelujući u skladu s postupkom utvrđenim u članku 17. stavku 2.
   Članak 2.
   1.   Države članice zabranjuju svakoj osobi iz drugog podstavka koja posjeduje povlaštenu informaciju da upotrijebi tu informaciju pri stjecanju ili otpuštanju, ili pokušaju stjecanja ili otpuštanja, za vlastiti račun ili za račun treće osobe, izravno ili neizravno, financijskog instrumenta na koji se ta informacija odnosi.
   Prvi se podstavak primjenjuje na svaku osobu koja posjeduje tu informaciju:

               (a)

               na temelju svojeg članstva u upravnim, upravljačkim ili nadzornim tijelima izdavatelja; ili

               (b)

               na temelju svojeg udjela u kapitalu izdavatelja; ili

               (c)

               na temelju pristupa informaciji putem obavljanja svojega posla, profesije ili dužnosti; ili

               (d)

               na temelju počinjenog kaznenog djela.

         2.   Kada je osoba iz stavka 1. pravna osoba, zabrana utvrđena tim stavkom također se primjenjuje na fizičke osobe koje sudjeluju u odluci da se izvrši transakcija za račun dotične pravne osobe.
   3.   Ovaj se članak ne primjenjuje na transakcije koje se obavljaju radi izvršavanja dospjele obveze da se steknu ili otpuste financijski instrumenti kada ta obveza proizlazi iz sporazuma sklopljenog prije nego što je dotična osoba posjedovala povlaštenu informaciju.
   Članak 3.
   Države članice svakoj osobi koja podliježe zabrani utvrđenoj člankom 2. zabranjuju da:

               (a)

               objavljuje povlaštene informacije bilo kojoj drugoj osobi, osim ako se informacija objavi u redovnom tijeku obavljanja posla, profesije ili dužnosti;

               (b)

               preporuči nekoj drugoj osobi ili je navede da na temelju povlaštene informacije stekne ili otpusti financijske instrumente na koje se ta informacija odnosi.

         Članak 4.
   Države članice osiguravaju da se članci 2. i 3. također primjenjuju na svaku osobu koja nije navedena u tim člancima, a koja posjeduje povlaštenu informaciju i koja zna, ili je trebala znati, da je riječ o povlaštenoj informaciji.
   Članak 5.
   Države članice zabranjuju svakoj osobi da se bavi manipuliranjem tržišta.
   Članak 6.
   1.   Države članice osiguravaju da izdavatelji financijskih instrumenata što je prije moguće obavještavaju javnost o povlaštenim informacijama koje se izravno tiču dotičnih izdavatelja.
   Ne dovodeći u pitanje mjere koje se poduzimaju kako bi se poštovale odredbe prvog podstavka, države članice osiguravaju da izdavatelji tijekom odgovarajućeg razdoblja na svojim internetskim stranicama objave sve povlaštene informacije koje su obvezni javno objaviti.
   2.   Izdavatelj može na vlastitu odgovornost odgoditi javno objavljivanje povlaštene informacije, kako je navedeno u stavku 1., kako ne bi narušio svoje legitimne interese, pod uvjetom da ta odgoda ne dovede do obmane javnosti i da izdavatelj može osigurati povjerljivost te informacije. Države članice mogu tražiti da izdavatelj bez odgode obavijesti nadležno tijelo o odluci da odgodi javno objavljivanje povlaštene informacije.
   3.   Kada izdavatelj ili osoba koja djeluje u njegovo ime ili za njegov račun objavi povlaštenu informaciju trećoj osobi u redovnom tijeku obavljanja posla, profesije ili dužnosti u smislu članka 3. točke (a), države članice zahtijevaju da on tu informaciju u potpunosti i učinkovito objavi javnosti, i to istodobno u slučaju namjernog objavljivanja i brzo u slučaju nenamjernog objavljivanja.
   Odredbe prvog podstavka ne primjenjuju se ukoliko je osoba koja je primila informaciju vezana obvezom povjerljivosti, bez obzira na to temelji li se ta obveza na zakonu, propisima, statutu ili ugovoru.
   Države članice iziskuju da izdavatelji ili osobe koje djeluju u njihovo ime ili za njihov račun sastave popis osoba koje rade za njih na temelju ugovora o radu ili na neki drugi način i koje imaju pristup povlaštenim informacijama. Izdavatelji i osobe koje djeluju u njihovo ime ili za njihov račun redovno ažuriraju taj popis i šalju ga nadležnome tijelu kada ga ono zatraži.
   4.   Osobe koje obavljaju rukovoditeljske dužnosti pri izdavatelju financijskih instrumenata, i ovisno o slučaju, osobe koje su s njima usko povezane, prijavljuju nadležnom tijelu barem postojanje transakcija izvršenih za njihov račun koje se odnose na dionice navedenog izdavatelja ili na izvedenice ili druge financijske instrumente koji su s njima povezani. Države članice osiguravaju da javnost što je prije moguće ima nesmetan pristup informacijama o tim transakcijama, barem na pojedinačnoj osnovi.
   5.   Države članice osiguravaju postojanje odgovarajućih propisa kako bi se zajamčilo da osobe koje izrađuju ili šire analize o financijskim instrumentima ili izdavateljima financijskih instrumenata, te osobe koje izrađuju ili šire druge informacije namijenjene distribucijskim kanalima ili javnosti kojima se preporuča ili predlaže strategija ulaganja na prikladan način, vode računa o tome da se takve informacije na odgovarajući način prikažu, te da objavljuju svoje interese ili sukobe interesa u pogledu financijskih instrumenata na koji se te informacije odnose. O pojedinostima takvih propisa obavještava se Komisija.
   6.   Države članice osiguravaju da sudionici na tržištu donesu strukturalne odredbe kojima je cilj sprečavanje i otkrivanje praksi manipuliranja tržištem.
   7.   Kako bi se zajamčilo poštovanje stavaka od 1. do 5., nadležno tijelo može poduzeti sve potrebne mjere kako bi se osiguralo da je javnost točno obaviještena.
   8.   Javne institucije koje šire statističke podatke koji bi mogli imati značajan utjecaj na financijska tržišta šire ih na primjeren i transparentan način.
   9.   Države članice zahtijevaju da svaka osoba koja u okviru svojega posla izvršava transakcije financijskim instrumentima i koja opravdano sumnja da bi transakcija mogla predstavljati trgovanje na temelju povlaštenih informacija ili manipuliranje tržištem bez odgađanja o tome obavijesti nadležno tijelo.
   10.   Kako bi se vodilo računa o tehničkom razvoju na financijskim tržištima i osigurala ujednačena primjena ove Direktive, Komisija u skladu s postupkom iz članka 17. stavka 2. donosi provedbene mjere o:

               —

               tehničkim načinima odgovarajućeg javnog objavljivanja povlaštenih informacija kako je navedeno u stavcima 1. i 3.,

               —

               tehničkim načinima odgađanja javnog objavljivanja povlaštenih informacija kako je navedeno u stavku 2.,

               —

               tehničkim načinima kojima je cilj olakšati zajednički pristup u provedbi druge rečenice stavka 2.,

               —

               uvjetima pod kojima izdavatelji ili subjekti koji djeluju u njihovo ime trebaju sastaviti popis osoba koje rade za njih i imaju pristup povlaštenim informacijama, naveden u stavku 3., zajedno s uvjetima pod kojima se takvi popisi trebaju ažurirati,

               —

               kategorijama osoba koje podliježu obvezi prijavljivanja iz stavka 4. i obilježjima transakcije, uključujući i njezinu veličinu, zbog kojih nastaje ta obveza, te tehničkim rješenjima za prijavljivanje nadležnom tijelu,

               —

               tehničkim rješenjima za različite kategorije osoba iz stavka 5. za odgovarajući prikaz analiza i drugih informacija kojima se preporuča strategija ulaganja i za objavljivanje određenih interesa ili sukoba interesa u smislu stavka 5. Ta rješenja vode računa o pravilima, uključujući i samoreguliranje, koja uređuju novinarsku profesiju,

               —

               tehničkim rješenjima prema kojima osobe iz stavka 9. obavještavaju nadležno tijelo.

         Članak 7.
   Ova se Direktiva ne primjenjuje na transakcije koje država članica, Europski sustav središnjih banaka, nacionalna središnja banka ili neko drugo službeno imenovano tijelo ili osoba koja djeluje u njihovo ime izvršavaju u provođenju monetarne politike, tečajne politike ili politike upravljanja javnim dugom. Države članice mogu, u pogledu svoje politike upravljanja javnim dugom, proširiti ovo izuzeće na svoje savezne države ili slična lokalna tijela.
   Članak 8.
   Zabrane predviđene ovom Direktivom ne primjenjuju se na trgovanje vlastitim dionicama u programima otkupa vlastitih dionica ili na stabilizaciju financijskog instrumenta, pod uvjetom da je to trgovanje obavljeno u skladu s provedbenim mjerama donesenim u skladu s postupkom utvrđenim člankom 17. stavkom 2.
   Članak 9.
   Ova se Direktiva primjenjuje na svaki financijski instrument uvršten za trgovanje na uređenom tržištu u barem jednoj državi članici, ili za koji je podnesen zahtjev za uvrštenjem za trgovanje na takvom tržištu, bez obzira na to vrši li se sama transakcija na tome tržištu ili ne.
   Članci 2., 3. i 4. također se primjenjuju na svaki financijski instrument koji nije uvršten za trgovanje na uređenom tržištu države članice, ali čija vrijednost ovisi o financijskom instrumentu navedenome u stavku 1.
   Članak 6. stavci 1. do 3. ne primjenjuju se na izdavatelje koji nisu zahtijevali ili nisu dobili dozvolu za uvrštenje svojeg financijskog instrumenta u trgovanje na uređenom tržištu u državi članici.
   Članak 10.
   Svaka država članica primjenjuje zabrane i obveze predviđene ovom Direktivom na:

               (a)

               radnje obavljene na njezinom državnom području ili u inozemstvu koje se odnose na financijske instrumente uvrštene za trgovanje na uređenom tržištu koje je smješteno ili posluje na njezinom državnom području ili za koje je podnesen zahtjev za uvrštenje za trgovanje na tom tržištu;

               (b)

               radnje obavljene na njezinom državnom području koje se odnose na financijske instrumente uvrštene za trgovanje na uređenom tržištu u državi članici ili za koje je podnesen zahtjev za uvrštenje za trgovanje na tom tržištu.

         Članak 11.
   Ne dovodeći u pitanje nadležnosti sudskih tijela, svaka država članica imenuje samo jedno upravno tijelo koje je nadležno za nadzor primjene odredaba donesenih ovom Direktivom.
   Države članice uspostavljaju učinkovite mjere i postupke koji se odnose na savjetovanje sa sudionicima na tržištu u pogledu mogućih promjena nacionalnog zakonodavstva. Te mjere mogu obuhvaćati savjetodavne odbore u okviru svakog nadležnog tijela, čije članstvo treba u najvećoj mogućoj mjeri odražavati raznolikost sudionika na tržištu, bez obzira na to je li riječ o izdavateljima, pružateljima financijskih usluga ili potrošačima.
   Članak 12.
   1.   Nadležno tijelo dobiva sve nadzorne i istražne ovlasti koje su potrebne za izvršavanje njegovih funkcija. Ono izvršava te ovlasti:

               (a)

               izravno; ili

               (b)

               u suradnji s drugim tijelima ili sudionicima na tržištu; ili

               (c)

               delegiranjem zadaća u okviru svoje odgovornosti na ta tijela ili sudionike na tržištu;

               (d)

               zahtjevom nadležnom sudskom tijelu.

         2.   Ne dovodeći u pitanje članak 6. stavak 7., ovlasti iz stavka 1. ovog članka izvršavaju se u skladu s nacionalnim zakonodavstvom i obuhvaćaju barem pravo:

               (a)

               pristupa svakom dokumentu u bilo kojem obliku i dobivanja njegove preslike;

               (b)

               traženja informacija od svake osobe, uključujući i one koje su uzastopno uključene u prijenos naloga ili koje obavljaju druge poslove pri izvršenju transakcija, kao i od njihovih nalogodavaca, i prema potrebi pozivanja i saslušanja te osobe;

               (c)

               obavljanja izravnog nadzora;

               (d)

               traženja postojećih zapisa telefonskih razgovora i postojećih zapisa o prijenosu podataka;

               (e)

               traženja prekida svakog postupanja koje je suprotno odredbama donesenim u provođenju ove Direktive;

               (f)

               obustave trgovanja dotičnim financijskim instrumentima;

               (g)

               traženja da se zamrzne i/ili zaplijeni imovina;

               (h)

               traženja privremene zabrane profesionalne djelatnosti.

         3.   Ovaj članak ne dovodi u pitanje nacionalne zakonske odredbe o poslovnoj tajni.
   Članak 13.
   Obveza čuvanja poslovne tajne primjenjuje se na sve osobe koje rade ili su radile za nadležno tijelo ili za tijela ili sudionike na tržištu kojima je nadležno tijelo prenijelo svoje ovlasti, uključujući revizore i stručnjake koji su dobili upute od nadležnog tijela. Informacije obuhvaćene poslovnom tajnom ne smiju se odati ni jednoj drugoj osobi ili tijelu, osim na temelju odredaba utvrđenih zakonom.
   Članak 14.
   1.   Ne dovodeći u pitanje pravo država članica da izriču kaznene sankcije, države članice osiguravaju, u skladu sa svojim nacionalnim zakonom, mogućnost poduzimanja odgovarajućih upravnih mjera ili upravnih sankcija protiv odgovornih osoba kada se nisu poštovale odredbe donesene u provedbi ove Direktive. Države članice osiguravaju da su te mjere učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.
   2.   U skladu s postupkom utvrđenim člankom 17. stavkom 2., Komisija radi informiranja sastavlja popis upravnih mjera i sankcija iz stavka 1.
   3.   Države članice određuju sankcije koje se primjenjuju zbog nesudjelovanja u istrazi obuhvaćenoj člankom 12.
   4.   Države članice osiguravaju da nadležno tijelo može javnosti objaviti svaku mjeru ili sankciju koja će se izreći za kršenje odredaba donesenih u provedbi ove Direktive, osim ako bi takvo objavljivanje ozbiljno ugrozilo financijska tržišta ili prouzročilo nerazmjernu štetu sudionicima na tržištu.
   Članak 15.
   Države članice osiguravaju da se protiv odluka koje je donijelo nadležno tijelo može podnijeti žalba.
   Članak 16.
   1.   Nadležna tijela međusobno surađuju kad god je to potrebno u svrhu izvršavanja svojih dužnosti, koristeći svoje ovlasti utvrđene bilo ovom Direktivom ili nacionalnim zakonodavstvom. Nadležna tijela pružaju pomoć nadležnim tijelima drugih država članica. Posebno, one razmjenjuju informacije i surađuju u istražnim aktivnostima.
   2.   Nadležna tijela na zahtjev odmah šalju sve informacije u svrhu navedenu u stavku 1. Kada je potrebno, nadležna tijela koja su primila takav zahtjev odmah poduzimaju potrebne mjere kako bi prikupila tražene informacije. Ako nadležno tijelo koje je primilo zahtjev nije u mogućnosti odmah dostaviti tražene informacije, ono o razlozima obavještava nadležno tijelo koje je podnijelo zahtjev. Za tako dostavljene informacije vrijedi obveza čuvanja poslovne tajne kojoj podliježu osobe koje su zaposlene ili su prije bile zaposlene pri nadležnim tijelima koja primaju te informacije.
   Nadležna tijela mogu odbiti postupanje po zahtjevu za informacijama kada:

               —

               bi slanje informacija moglo negativno utjecati na suverenitet, sigurnost ili javni poredak države članice kojoj je upućen zahtjev,

               —

               je već pokrenut sudski postupak u vezi s istim radnjama i protiv istih osoba pred sudom države članice kojoj je upućen zahtjev, ili

               —

               je donesena pravomoćna presuda u odnosu na te osobe za iste radnje u državi članici kojoj je upućen zahtjev.

         U svakom takvom slučaju ona sukladno tome obavještavaju nadležno tijelo koje je podnijelo zahtjev, pružajući što je moguće detaljnije informacije o tom postupku ili presudi.
   Ne dovodeći u pitanje članak 226. Ugovora, nadležno tijelo po čijem se zahtjevu za informacijama ne postupi u razumnom roku ili čiji se zahtjev za informacijama odbije, može o tome obavijestiti Odbor europskih nadzornih tijela za vrijednosne papire, koji će održati raspravu kako bi se pronašlo brzo i učinkovito rješenje.
   Ne dovodeći u pitanje obveze kojima podliježu u sudskim postupcima u okviru kaznenog zakona, nadležna tijela koja dobiju informacije na temelju stavka 1. mogu ih koristiti samo u izvršavanju svojih funkcija unutar opsega ove Direktive i u kontekstu upravnih ili sudskih postupaka koji se posebno odnose na izvršavanje tih funkcija. Međutim, ako nadležno tijelo koje dostavlja informacije na to pristane, tijelo koje prima informacije može ih koristiti za druge svrhe ili ih proslijediti nadležnim tijelima drugih država.
   3.   Kada je nadležno tijelo uvjereno da se na državnom području neke druge države članice čine ili su počinjena djela suprotna odredbama ove Direktive ili da djela utječu na financijske instrumente kojima se trguje na uređenom tržištu koje se nalazi u drugoj državi članici, ono o toj činjenici što je detaljnije moguće obavještava nadležno tijelo druge države članice. Nadležno tijelo druge države članice poduzima odgovarajuće mjere. Ono obavještava nadležno tijelo koje ga je obavijestilo o rezultatu i, ako je moguće, o značajnom privremenom razvoju događaja. Ovaj stavak ne dovodi u pitanje nadležnosti nadležnog tijela koje je poslalo informaciju. Nadležna tijela različitih država članica koje su nadležne u smislu članka 10. savjetuju se o nastavku svojih aktivnosti.
   4.   Nadležno tijelo jedne države članice može zatražiti da nadležno tijelo druge države članice provede istragu na državnom području potonje.
   Ono nadalje može zatražiti da tijekom istrage članovima njegovog osoblja bude dopušteno pratiti osoblje nadležnog tijela druge države članice.
   Istraga međutim u cijelosti podliježe potpunoj kontroli države članice na čijem se državnom području vodi.
   Nadležna tijela mogu odbiti postupiti po zahtjevu da se provede istraga u skladu s prvim podstavkom ili po zahtjevu da njegovo osoblje prati osoblje nadležnog tijela druge države članice u skladu s drugim podstavkom kada bi takva istraga mogla negativno utjecati na suverenitet, sigurnost ili javni poredak države članice kojoj je upućen zahtjev, ili kada je pred tijelima države kojoj je upućen zahtjev već pokrenut sudski postupak u vezi s istim radnjama i protiv istih osoba, ili kada je u vezi s tim osobama za iste radnje već donesena pravomoćna presuda u državi kojoj je upućen zahtjev. U takvom slučaju one o tome obavještavaju nadležno tijelo koje je podnijelo zahtjev, pružajući što detaljnije informacije o tom postupku ili presudi.
   Ne dovodeći u pitanje odredbe članka 226. Ugovora, nadležno tijelo po čijem se zahtjevu da se otvori istraga ili da se njegovim službenicima dopusti da prate službenike nadležnog tijela druge države članice ne postupi u razumnom roku ili se zahtjev odbije, može o tome obavijestiti Odbor europskih nadzornih tijela za vrijednosne papire, koji će održati raspravu kako bi se pronašlo brzo i učinkovito rješenje.
   5.   U skladu s postupkom utvrđenim člankom 17. stavkom 2., Komisija donosi provedbene mjere u pogledu postupaka za razmjenu informacija i prekogranične istrage iz ovog članka.
   Članak 17.
   1.   Komisiji pomaže Europski odbor za vrijednosne papire osnovan Odlukom 2001/528/EZ (dalje u tekstu „Odbor”).
   2.   Prilikom upućivanja na ovaj stavak primjenjuju se članci 5. i 7. Odluke 1999/468/EZ, uzimajući u obzir odredbe članka 8. te odluke, pod uvjetom da provedbene mjere donesene u skladu s ovim postupkom ne izmjenjuju ključne odredbe ove Direktive.
   Razdoblje utvrđeno člankom 5. stavkom 6. Odluke 1999/468/EZ određuje se na tri mjeseca.
   3.   Odbor donosi svoj poslovnik.
   4.   Ne dovodeći u pitanje već donesene provedbene mjere, po isteku razdoblja od četiri godine od stupanja na snagu ove Direktive, obustavlja se primjena njezinih odredaba koje iziskuju donošenje tehničkih pravila i odluka u skladu sa stavkom 2. Europski parlament i Vijeće na prijedlog Komisije mogu obnoviti dotične odredbe u skladu s postupkom utvrđenim člankom 251. Ugovora, te ih u tu svrhu pregledavaju prije isteka gore navedenog razdoblja.
   Članak 18.
   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 12. listopada 2004. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   Članak 19.
   Članak 11. ne dovodi u pitanje mogućnost države članice da donese odvojene zakone i druge propise za prekomorska europska područja za čije je vanjske odnose ta država članica odgovorna.
   Članak 20.
   Direktiva 89/592/EEZ i članak 68. stavak 1. i članak 81. stavak 1. Direktive 2001/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 28. svibnja 2001. o uvrštenju vrijednosnih papira u službenu kotaciju burze te o informacijama koje treba objaviti o tim vrijednosnim papirima (10) stavljaju se izvan snage od dana stupanja na snagu ove Direktive.
   Članak 21.
   Ova Direktiva stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 22.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 28. siječnja 2003.

            Za Parlament

            Predsjednik

         P. COX

            Za Vijeće

            Predsjednik

         G. PAPANDREOU

      (1)  SL C 240 E, 28.8.2001., str. 265.

      (2)  SL C 80, 3.4.2002., str. 61.

      (3)  SL C 24, 26.1.2002., str. 8.

      (4)  Mišljenje Europskog parlamenta od 14. ožujka 2002. (još nije objavljeno u Službenom listu), Zajedničko stajalište Vijeća od 19. srpnja 2002. (SL C 228 E, 25.9.2002., str. 19.) i Odluka Europskog parlamenta od 24. listopada 2002. (još nije objavljena u Službenom listu).

      (5)  SL L 184, 17.7.1999., str. 23.

      (6)  SL L 334, 18.11.1989., str. 30.

      (7)  SL L 281, 23.11.1995., str. 31.

      (8)  SL L 191, 13.7.2001., str. 45.

      (9)  SL L 141, 11.6.1993., str. 27. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom Europskog parlamenta i Vijeća 2000/64/EZ (SL L 290, 17.11.2000., str. 27.).

      (10)  SL L 184, 6.7.2001., str. 1.


title: Direktiva (EU) 2015/720 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2015. o izmjeni Direktive 94/62/EZ u pogledu smanjenja potrošnje laganih plastičnih vrećica za nošenje (Tekst značajan za EGP)

text:
                  6.5.2015

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 115/11

            DIREKTIVA (EU) 2015/720 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
      od 29. travnja 2015.
      o izmjeni Direktive 94/62/EZ u pogledu smanjenja potrošnje laganih plastičnih vrećica za nošenje
      (Tekst značajan za EGP)
      EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
      uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114.,
      uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
      nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
      uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
      uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (2),
      u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (3),
      budući da:

                  (1)

                  Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 94/62/EZ (4) donesena je kako bi se spriječio ili smanjio utjecaj ambalaže i ambalažnog otpada na okoliš. Iako plastične vrećice za nošenje predstavljaju ambalažu u smislu te Direktive, ona ne sadržava specifične mjere u vezi s potrošnjom takvih vrećica.

                  (2)

                  Trenutačne razine potrošnje plastičnih vrećica za nošenje uzrokuju visoke razine smeća koje dospije u okoliš i neučinkovitu uporabu resursa te se očekuje njihovo povećanje ako ne budu poduzeta nikakva djelovanja. Onečišćivanje okoliša smećem u obliku plastičnih vrećice za nošenje uzrokuje onečišćenje okoliša i pogoršava vrlo raširen problem smeća u vodnim tijelima, ugrožavajući vodne ekosustave diljem svijeta.

                  (3)

                  Nadalje, gomilanje plastičnih vrećica za nošenje u okolišu ima nedvojbeno negativan utjecaj na određene gospodarske aktivnosti.

                  (4)

                  Plastične vrećice za nošenje s debljinom stjenke manjom od 50 mikrona („lagane plastične vrećice za nošenje”) koje čine veliku većinu ukupnog broja plastičnih vrećica za nošenje koje se troše u Uniji, rjeđe se ponovno uporabljuju od debljih plastičnih vrećica za nošenje. Lagane plastične vrećice za nošenje zbog toga brže postaju otpad te se njima, zbog njihove male mase, češće onečišćuje okoliš smećem.

                  (5)

                  Trenutačne stope recikliranja laganih plastičnih vrećica za nošenje vrlo su niske te zbog niza praktičnih i gospodarskih poteškoća u bliskoj budućnosti vjerojatno neće dosegnuti značajnu razinu.

                  (6)

                  Prema hijerarhiji otpada sprečavanje je na prvome mjestu. Plastične vrećice za nošenje služe raznim svrhama i njihova potrošnja će se nastaviti u budućnosti. Radi osiguravanja da potrebne plastične vrećice za nošenje ne završavaju u okolišu kao otpad trebalo bi donijeti odgovarajuće mjere, a potrošače bi trebalo informirati o pravilnoj obradi otpada.

                  (7)

                  Razine potrošnje plastičnih vrećica za nošenje jako se razlikuju širom Unije zbog razlika u potrošačkim navikama, svijesti o okolišu i djelotvornosti mjera politike koje poduzimaju države članice. Pojedine države članice uspjele su znatno smanjiti razine potrošnje plastičnih vrećica za nošenje, pri čemu prosječna razina potrošnje u sedam država članica koje imaju najbolje rezultate iznosi samo 20 % prosječne potrošnje Unije.

                  (8)

                  Dostupnost i točnost podataka o trenutačnim razinama potrošnje laganih plastičnih vrećica za nošenje razlikuju se među državama članicama. Točni i usporedivi podaci o potrošnji ključni su za procjenu djelotvornosti mjera za smanjivanje i osiguravanje jedinstvenih uvjeta za provedbu. Stoga bi, radi praćenja napretka u smanjenju potrošnje takvih vrećica, trebalo razviti zajedničku metodologiju za izračun godišnje potrošnje laganih plastičnih vrećica za nošenje po osobi.

                  (9)

                  Nadalje, pokazalo se da informiranje potrošača ima ključnu ulogu u postizanju svih ciljeva koji se odnose na smanjenje potrošnje plastičnih vrećica za nošenje. Stoga su potrebni napori na institucionalnoj razini radi podizanja svijesti o utjecaju plastičnih vrećica za nošenje na okoliš i uklanjanja trenutačne percepcije o plastici kao neškodljivoj i jeftinoj robi.

                  (10)

                  Radi promicanja održivog smanjenja prosječne razine potrošnje laganih plastičnih vrećica za nošenje, države članice trebale bi poduzeti mjere za znatno smanjivanje potrošnje laganih plastičnih vrećica za nošenje u skladu s općim ciljevima politike Unije o otpadu i njezine hijerarhije otpada kako su predviđeni u Direktivi 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (5). Takvim mjerama za smanjivanje trebalo bi, s jedne strane, uzeti u obzir trenutačne razine potrošnje plastičnih vrećica za nošenje u pojedinačnim državama članicama, pri čemu više razine zahtijevaju ambicioznije napore, a s druge strane, već postignuta smanjenja. Radi praćenja napretka u smanjivanju potrošnje laganih plastičnih vrećica za nošenje potrebno je da nacionalna tijela dostave podatke o njihovoj potrošnji u skladu s člankom 12. Direktive 94/62/EZ.

                  (11)

                  Mjere koje države članice trebaju poduzeti mogu uključivati uporabu ekonomskih instrumenata poput određivanja cijene, poreza i pristojbi koji su se pokazali posebno djelotvornima u smanjivanju potrošnje plastičnih vrećica za nošenje, i ograničenja stavljanja na tržište poput zabrana kojima se odstupa od članka 18. Direktive 94/62/EZ, pod uvjetom da su ta ograničenja razmjerna i nediskriminirajuća.

                  (12)

                  Navedene mjere mogu se razlikovati ovisno o utjecaju laganih plastičnih vrećica za nošenje na okoliš kada se one oporabljuju ili zbrinjavaju, ovisno o njihovim svojstvima recikliranja i kompostiranja, njihovoj trajnosti ili specifičnoj namjeni tih vrećica, te uzimajući u obzir bilo koje moguće negativne učinke zamjene.

                  (13)

                  Države članice mogu odabrati da izuzmu plastične vrećice za nošenje s debljinom stjenke manjom od 15 mikrona („vrlo lagane plastične vrećice za nošenje”) koje služe kao primarna ambalaža za rasutu hranu kada je to potrebno zbog higijenskih razloga ili kada njihova uporaba pomaže spriječiti bacanje hrane.

                  (14)

                  Države članice mogu se slobodno koristiti prihodima ostvarenima mjerama koje su na temelju Direktive 94/62/EZ poduzete radi postizanja održivog smanjenja potrošnje laganih plastičnih vrećica za nošenje.

                  (15)

                  Programi za podizanje svijesti potrošača općenito i obrazovni programi za djecu mogu imati važnu ulogu u smanjivanju potrošnje plastičnih vrećica za nošenje.

                  (16)

                  Europskom normom EN 13432 o „zahtjevima za ambalažu oporabljivu putem kompostiranja i biološke razgradnje – plan ispitivanja i kriteriji ocjenjivanja za konačno prihvaćanje ambalaže” određuju se svojstva koja materijal mora posjedovati kako bi se smatralo da „se može kompostirati”, odnosno da se može reciklirati putem postupka organske oporabe koji se sastoji od kompostiranja i anaerobne digestije. Komisija bi trebala zatražiti od Europskog odbora za normizaciju da razvije zasebnu normu za ambalažu koja se može kompostirati doma.

                  (17)

                  Važno je osigurati, na razini cijele Unije, priznavanje naljepnica ili oznaka za biorazgradive plastične vrećice za nošenje i plastične vrećice za nošenje koje se mogu kompostirati.

                  (18)

                  Pojedine plastične vrećice za nošenje njihovi proizvođači označuju kao „oksobiorazgradive” ili „oksorazgradive”. Takve vrećice sadrže aditive koji su dodani konvencionalnoj plastici. Zbog prisutnosti navedenih aditiva plastika s vremenom fragmentira u sitne čestice koje ostaju u okolišu. Označivanje takvih plastičnih vrećica „biorazgradivima” može biti obmanjujuće jer one možda i nisu rješenje za problem onečišćivanja okoliša smećem nego naprotiv mogu povećati onečišćenje. Komisija bi trebala ispitati utjecaj uporabe oksorazgradivih plastičnih vrećica za nošenje na okoliš te Europskom parlamentu i Vijeću dostaviti izvješće koje prema potrebi sadržava skup mjera za ograničavanje njihove potrošnje ili smanjivanje bilo kojih štetnih utjecaja.

                  (19)

                  Mjere koje države članice trebaju poduzeti za smanjivanje potrošnje plastičnih vrećica za nošenje trebale bi dovesti do održivog smanjenja potrošnje laganih plastičnih vrećica za nošenje i ne bi trebale uzrokovati ukupno povećanje proizvodnje ambalaže.

                  (20)

                  Mjere predviđene ovom Direktivom u skladu su s Komunikacijom Komisije o Planu za resursno učinkovitu Europu i trebale bi doprinijeti djelovanjima protiv onečišćivanja mora smećem koja se poduzimaju u skladu s Direktivom 2008/56/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (6).

                  (21)

                  Direktivu 94/62/EZ trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti,

            DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
      Članak 1.
      Direktiva 94/62/EZ mijenja se kako slijedi:

                  1.

                  U članku 3. umeću se sljedeće točke:

                              „1.a

                              ‚plastika’ znači polimer u smislu članka 3. stavka 5. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (*) kojem mogu biti dodani aditivi ili druge tvari, a koji se može upotrebljavati kao glavni strukturni sastojak vrećica;

                              1.b

                              ‚plastične vrećice za nošenje’ znači vrećice za nošenje s ručkom ili bez ručke, izrađene od plastike koje se daju potrošačima na prodajnom mjestu robe ili proizvodâ;

                              1.c

                              ‚lagane plastične vrećice za nošenje’ znači plastične vrećice za nošenje s debljinom stijenke manjom od 50 mikrona;

                              1.d

                              ‚vrlo lagane plastične vrećice za nošenje’ znači plastične vrećice za nošenje s debljinom stijenke manjom od 15 mikrona koje su potrebne zbog higijenskih razloga ili koje služe kao primarna ambalaža za rasutu hranu kada to pomaže spriječiti bacanje hrane;

                              1.e

                              ‚oksorazgradive plastične vrećice za nošenje’ znači plastične vrećice za nošenje izrađene od plastičnih materijala kojima su dodani aditivi koji kataliziraju fragmentaciju plastičnog materijala u mikro-fragmente.

                     (*)  Uredba (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (SL L 396, 30.12.2006., str. 1.).”"

                  2.

                  U članku 4. umeću se sljedeći stavci:
                  „1.a   Države članice poduzimaju mjere za postizanje održivog smanjenja potrošnje laganih plastičnih vrećica za nošenje na svojem državnom području.
                  Navedene mjere mogu uključivati uporabu nacionalnih ciljeva smanjenja, održavanje ili uvođenje ekonomskih instrumenata kao i ograničenja stavljanja na tržište kojima se odstupa od članka 18., pod uvjetom da su navedena ograničenja razmjerna i nediskriminirajuća.
                  Takve mjere mogu se razlikovati ovisno o utjecaju laganih plastičnih vrećica za nošenje na okoliš kada se one oporabljuju ili zbrinjavaju, njihovim svojstvima kompostiranja, njihovoj trajnosti ili njihovoj specifičnoj namjeni.
                  Mjere koje poduzimaju države članice uključuju jedno ili oboje od sljedećega:

                              (a)

                              donošenje mjera kojima se osigurava da razina godišnje potrošnje od 31. prosinca 2019. ne premaši 90 laganih plastičnih vrećica za nošenje po osobi i od 31. prosinca 2025. 40 laganih plastičnih vrećica za nošenje po osobi ili istovjetne ciljeve određene u masi. Vrlo lagane plastične vrećice za nošenje mogu se isključiti iz nacionalnih ciljeva potrošnje;

                              (b)

                              donošenje instrumenata kojima se osigurava da se lagane plastične vrećice za nošenje od 31. prosinca 2018. ne daju besplatno na prodajnome mjestu robe ili proizvoda, osim ako se provedu jednako djelotvorni instrumenti. Vrlo lagane plastične vrećice za nošenje mogu se isključiti iz navedenih mjera.

                        Od 27. svibnja 2018. države članice izvješćuju o godišnjoj potrošnji laganih plastičnih vrećica za nošenje kada Komisiji dostavljaju podatke o ambalaži i ambalažnom otpadu u skladu s člankom 12.
                  Do 27. svibnja 2016. Komisija donosi provedbeni akt kojim se utvrđuje metodologija za izračun godišnje potrošnje laganih plastičnih vrećica za nošenje po osobi i prilagođavaju formati za izvješćivanje doneseni na temelju članka 12. stavka 3. Navedeni provedbeni akt donosi se u skladu s regulatornim postupkom iz članka 21. stavka 2.
                  1.b   Ne dovodeći u pitanje članak 15., države članice mogu poduzeti mjere poput ekonomskih instrumenata i nacionalnih ciljeva smanjenja u pogledu bilo koje vrste plastičnih vrećica za nošenje, bez obzira na debljinu njihovih stijenki.
                  1.c   Komisija i države članice najmanje tijekom prve godine nakon 27. studenoga 2016. aktivno potiču kampanje za informiranje javnosti i podizanje svijesti o negativnom utjecaju prekomjerne potrošnje plastičnih vrećica za nošenje na okoliš.”

                  3.

                  Umeće se sljedeći članak:
                  „Članak 8.a
                  Specifične mjere za biorazgradive plastične vrećice za nošenje i plastične vrećice za nošenje koje se mogu kompostirati
                  Do 27. svibnja 2017. Komisija donosi provedbeni akt kojim se utvrđuju specifikacije za naljepnice ili oznake radi osiguravanja priznavanja, na razini cijele Unije, biorazgradivih plastičnih vrećica za nošenje i plastičnih vrećica za nošenje koje se mogu kompostirati i pružanja potrošačima točnih informacija o svojstvima kompostiranja takvih vrećica. Navedeni provedbeni akt donosi se u skladu s regulatornim postupkom iz članka 21. stavka 2.
                  Najkasnije osamnaest mjeseci nakon donošenja navedenog provedbenog akta, države članice osiguravaju da biorazgradive plastične vrećice za nošenje i plastične vrećice za nošenje koje se mogu kompostirati budu označene u skladu sa specifikacijama predviđenima u tom provedbenom aktu.”

                  4.

                  Umeće se sljedeći članak:
                  „Članak 20.a
                  Izvješćivanje o laganim plastičnim vrećicama za nošenje
                  1.   Do 27. studenoga 2021. Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću u kojem se procjenjuje djelotvornost mjera iz članka 4. stavka 1.a na razini Unije, u borbi protiv onećišćivanja okoliša smećem, mijenjanju ponašanja potrošača i promicanju sprečavanja nastanka otpada. Ako procjena pokaže da donesene mjere nisu djelotvorne, Komisija ispituje druge moguće načine za postizanje smanjenja potrošnje laganih plastičnih vrećica za nošenje, uključujući postavljanjem realnih i ostvarivih ciljeva na razini Unije i, prema potrebi, podnosi zakonodavni prijedlog.
                  2.   Do 27. svibnja 2017. Komisija podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću u kojem ispituje utjecaj uporabe okso-razgradivih plastičnih vrećica za nošenje na okoliš i, prema potrebi, podnosi zakonodavni prijedlog.
                  3.   Do 27. svibnja 2017. Komisija procjenjuje posljedice, u smislu životnog vijeka, različitih mogućnosti za smanjivanje potrošnje vrlo laganih plastičnih vrećica za nošenje i, prema potrebi, podnosi zakonodavni prijedlog.”

                  5.

                  U članku 22. stavku 3.a prvi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
                  „3.a   Pod uvjetom da su ciljevi navedeni u članku 4. i članku 6. postignuti, države članice mogu prenijeti odredbe navedene u članku 4. stavku 1.a i članku 7. putem sporazumâ između nadležnih tijela i dotičnih gospodarskih sektora.”

            Članak 2.
      1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 27. studenoga 2016. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
      Kada države članice donose te mjere, one sadržavaju upućivanje na ovu Direktivu ili se na nju upućuje prilikom njihove službene objave. Načine tog upućivanja utvrđuju države članice.
      2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih mjera nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
      Članak 3.
      Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
      Članak 4.
      Ova je Direktiva upućena državama članicama.

         Sastavljeno u Strasbourgu 29. travnja 2015.

               Za Europski parlament

               Predsjednik

            M. SCHULZ

               Za Vijeće

               Predsjednica

            Z. KALNIŅA-LUKAŠEVICA

         (1)  SL C 214, 8.7.2014., str. 40.

         (2)  SL C 174, 7.6.2014., str. 43.

         (3)  Stajalište Europskog parlamenta od 16. travnja 2014. (još nije objavljeno u Službenom listu) i stajalište Vijeća u prvom čitanju od 2. ožujka 2015. (još nije objavljeno u Službenom listu). Stajalište Europskog parlamenta od 28. travnja 2015. (još nije objavljeno u Službenom istu).

         (4)  Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 94/62/EZ od 20. prosinca 1994. o ambalaži i ambalažnom otpadu (SL L 365, 31.12.1994., str. 10.).

         (5)  Direktiva 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o otpadu i stavljanju izvan snage određenih direktiva (SL L 312, 22.11.2008., str. 3.).

         (6)  Direktiva 2008/56/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 2008. o uspostavljanju okvira za djelovanje Zajednice u području politike morskog okoliša (Okvirna direktiva o pomorskoj strategiji) (SL L 164, 25.6.2008., str. 19.).


title: 77/539/EEZ: Direktiva Vijeća od 28. lipnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na svjetla za vožnju unatrag za motorna vozila i njihove prikolice

text:
               13/Sv. 052

               HR

               Službeni list Europske unije

               19

         31977L0539

               L 220/72

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               28.06.1977.

      DIREKTIVA VIJEĆA

   od 28. lipnja 1977.
   o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na svjetla za vožnju unatrag za motorna vozila i njihove prikolice
   (77/539/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKE ZAJEDNICE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegov članak 100.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Skupštine (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   budući da se tehnički zahtjevi koje motorna vozila moraju ispuniti prema nacionalnom zakonodavstvu između ostalog odnose i na svjetla za vožnju unatrag;
   budući da se zahtjevi razlikuju od jedne do druge države članice; budući da je stoga potrebno da sve države članice donesu jednake zahtjeve, bilo pored svojih postojećih pravila ili umjesto njih, posebno kako bi bilo moguće uvesti postupak EEZ homologacije tipa za svaki tip vozila, što je predmet Direktive Vijeća 70/156/EEZ od 6. veljače 1970. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na homologaciju tipa motornih vozila i njihovih prikolica (3) koja se uvodi za svaki tip motornog vozila;
   budući da je Vijeće Direktivom 76/756/EEZ (4) donijelo jedinstvene zahtjeve za ugradnju uređaja za osvjetljivanje i svjetlosnu signalizaciju na motorna vozila i njihove prikolice;
   budući da se usklađenim postupkom homologacije sastavnog dijela za svjetla za vožnju unatrag omogućuje svim državama članicama provjera sukladnosti sa zajedničkim zahtjevima država članica u odnosu na proizvodnju i ispitivanja i obavješćivanje ostalih država članica o postupcima i slanje preslike certifikata o homologaciji sastavnog dijela za svaki tip svjetla za vožnju unatrag proizvedenog u skladu s homologiranim tipom; budući da postavljanje oznake o EEZ homologaciji sastavnog dijela na sva svjetla za vožnju unatrag koja su proizvedena sukladno homologiranom tipu uklanja potrebu za provođenjem tehničkih provjera svjetala za vožnju unatrag u ostalim državama članicama;
   budući da je poželjno poštovati tehničke zahtjeve koje je usvojila Gospodarska komisija UN-a za Europu u svojem Pravilniku ECE br. 23 („Jedinstvene odredbe o homologaciji svjetala za vožnju unatrag za motorna vozila i njihove prikolice”) (5) koji je priložen Sporazumu od 20. ožujka 1958. o prihvaćanju jedinstvenih uvjeta za homologaciju i uzajamno priznavanje homologacije opreme i dijelova motornih vozila;
   budući da usklađivanje nacionalnih zakonodavstava koja se odnose na motorna vozila zahtijeva uzajamno priznavanje ispitivanja koja su predmet općih zahtjeva, a koja provodi svaka država članica,
   DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   1.   Države članice dodjeljuju EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela za svaki tip svjetla za vožnju unatrag koje ispunjava zahtjeve u odnosu na izvedbu i ispitivanja kako je utvrđeno u prilozima 0., II., III i IV.
   2.   Država članica koja je dodijelila EEZ homologaciju sastavnog dijela prema potrebi poduzima potrebne mjere za provjeru sukladnosti proizvodnje homologiranog tipa u suradnji s nadležnim tijelima ostalih država članica. Takve provjere ograničene su na nasumično odabrane uzorke.
   Članak 2.
   Za svaki tip svjetla za vožnju unatrag koje se homologira sukladno članku 1. države članice dodjeljuju proizvođaču ili njegovom ovlaštenom zastupniku oznaku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela koja je sukladna uzorku iz Priloga II.
   Države članice poduzimaju potrebne mjere za sprečavanje uporabe oznaka koje bi mogle dovesti do zabune između svjetala za vožnju unatrag homologiranih sukladno članku 1. i ostalih uređaja.
   Članak 3.
   1.   Nijedna država članica ne smije zabraniti stavljanje na tržište svjetala za vožnju unatrag zbog njihovog načina izvedbe ili načina rada ako imaju oznaku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela.
   2.   Međutim, država članica smije zabraniti stavljanje na tržište svjetala za vožnju unatrag koja imaju oznaku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela u slučaju trajne nesukladnosti s homologiranim tipom.
   Ta država odmah obavješćuje ostale države članice i Komisiju o poduzetim mjerama navodeći razloge svoje odluke.
   Članak 4.
   Nadležna tijela svake države članice u roku mjesec dana dostavljaju nadležnim tijelima ostalih država članica presliku certifikata o homologaciji tipa sastavnog dijela prema obrascu u Prilogu I. za svaki tip svjetla za vožnju unatrag kojem je dodijeljena homologacija ili za koji odbiju homologaciju.
   Članak 5.
   1.   Ako država članica koja je dodijelila EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela zaključi da postoji niz svjetala za vožnju unatrag koja imaju oznaku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela, a nisu u skladu s odobrenim tipom, ona poduzima potrebne mjere za postizanje sukladnosti tih proizvodnih modela s homologiranim tipom. Nadležna tijela te države članice obavješćuju nadležna tijela ostalih država članica o poduzetim mjerama koje u slučaju trajne nesukladnosti mogu povući EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela. Predmetna tijela poduzimaju jednake mjere ako ih nadležna tijela druge države članice obavijeste o takvoj nesukladnosti.
   2.   U roku mjesec dana nadležna tijela država članica obavješćuju o svim povlačenjima EEZ homologacija tipa sastavnog dijela navodeći razloge svoje odluke.
   Članak 6.
   Sve odluke donesene u skladu s odredbama donesenim za provedbu ove Direktive o odbijanju ili povlačenju EEZ homologacije svjetala za vožnju unatrag ili zabrani njihovog stavljanja na tržište ili u uporabu moraju sadržavati detaljne razloge na kojima se temelje. O takvim se odlukama obavješćuje zainteresirana strana koju odmah treba obavijestiti o pravnom lijeku koji joj je na raspolaganju prema pravu koje je na snazi u državama članicama i o dozvoljenim rokovima za provođenje pravnih lijekova.
   Članak 7.
   Nijedna država članica ne smije odbiti dodjeljivanje EEZ homologacije tipu sastavnog dijela ni nacionalne homologacije vozilu zbog razloga koji se odnose na svjetla za vožnju unatrag koja imaju oznaku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela i ugrađena su sukladno zahtjevima određenim u Direktivi 76/756/EEZ.
   Članak 8.
   Nijedna država članica ne smije odbiti ni zabraniti prodaju, registraciju, početak uporabe ni uporabu vozila zbog razloga koji se odnose na svjetla za vožnju unatrag koja imaju oznaku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela i ugrađena su sukladno zahtjevima određenim u Direktivi 76/756/EEZ.
   Članak 9.
   Za potrebe ove Direktive „vozilo” znači svako motorno vozilo namijenjeno uporabi na cesti, s nadogradnjom ili bez nje, na najmanje četiri kotača i najvećom konstrukcijskom brzinom većom od 25 km/h i njegove prikolice, osim tračnih vozila, traktora i strojeva za poljoprivredu te komunalnih vozila.
   Članak 10.
   Izmjene potrebne radi prilagodbe zahtjeva iz priloga kako bi se uzeo u obzir tehnički napredak donose se u skladu s postupkom utvrđenim u članku 13. Direktive 70/156/EEZ.
   Članak 11.
   1.   Države članice donose odredbe potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom u roku osamnaest mjeseci od dana objavljivanja ove Direktive i o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 12.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Luxembourgu 28. lipnja 1977.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         W. RODGERS

      (1)  SL C 118, 16.5.1977., str. 29.

      (2)  SL C 114, 11.5.1977., str. 3.

      (3)  SL L 42, 23.2.1970., str. 1.

      (4)  SL L 262, 27.9.1976., str. 1.

      (5)  Gospodarska komisija UN-a za Europu, Dokument E/ECE/324/E/ECE/TRANS/505/Rev. 1./Dodatak 22., 20.8.1971.
   POPIS PRILOGA

               PRILOG 0. (1):

            Definicije, opći zahtjevi, jakost emitirane svjetlosti, postupak ispitivanja, boja emitirane svjetlosti, sukladnost proizvodnje

               PRILOG I.:

            Obrazac certifikata o EEZ homologaciji tipa sastavnog dijela

               PRILOG II.:

            Zahtjevi za EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela i označivanje

               PRILOG III. (1):

            Fotometrijska mjerenja

               PRILOG IV. (1):

            Boja emitirane svjetlosti, trikromatske koordinate

      (1)  Tehnički zahtjevi iz ovog Priloga istovjetni su zahtjevima Pravilnika ECE br. 23 Gospodarske komisije UN-a za Europu. Prije svega je jednaka raspodjela na pojedinačne točke. Stoga je broj točke iz Pravilnika ECE br. 23, koji nema dvojnika u ovoj Direktivi, radi prepoznavanja naveden u zagradama.
   PRILOG 0.
   DEFINICIJE, OPĆI ZAHTJEVI, JAKOST EMITIRANE SVJETLOSTI, POSTUPAK ISPITIVANJA, BOJA EMITIRANE SVJETLOSTI, SUKLADNOST PROIZVODNJE
   1.   DEFINICIJE
   1.1.   „Svjetlo za vožnju unatrag” znači svjetlo koje se primjenjuje za osvjetljivanje ceste sa stražnje strane vozila i za upozoravanje ostalih korisnika ceste da vozilo vozi unatrag ili se sprema voziti unatrag.
   1.2.   „Referentna os” znači karakteristična os svjetlosnog signala koju određuje proizvođač kao referentni smjer (H = 0°, V = 0°) za fotometrijska mjerenja i ugradnju svjetla na vozilo.
   1.3.   „Referentno središte” znači sjecište referentne osi i vanjske površine osvjetljivanja. Određuje ga proizvođač svjetla.
   1.4.   „Tip svjetla za vožnju unatrag” znači svjetla za vožnju unatrag koja se ne razlikuju u sljedećim bitnim značajkama:

               1.4.1.

               trgovački naziv ili oznaka;

               1.4.2.

               značajke optičkog sustava;

               1.4.3

               uključenje sastavnih dijelova koji su tijekom djelovanja sposobni mijenjati optičke učinke pomoću refleksije, refrakcije ili apsorpcije;

               1.4.4.

               tip žarulje sa žarnom niti.

         2.    3.    4.
   5.   OPĆI ZAHTJEVI
   5.1.   Svaki uzorak naveden u točki 1.2.3. Priloga II. sukladan je zahtjevima navedenim u donjim odjeljcima.
   5.2.   Svjetla za vožnju unatrag konstruirana su i izvedena tako da rade zadovoljavajuće i da nastavljaju tako raditi pri uobičajenoj uporabi te da zadrže značajke propisane ovom Direktivom usprkos vibracijama do kojih dolazi tijekom te uporabe.
   6.   JAKOST EMITIRANE SVJETLOSTI
   6.1.   Jakost svjetlosti oba uzorka koja su navedena u točki 1.2.3. Priloga II. ne smije biti manja od dolje navedenih najmanjih vrijednosti ni veća od najvećih i treba je mjeriti u odnosu na referentnu os u prikazanim smjerovima (izraženo u stupnjevima kuta u odnosu na referentnu os).
   6.2.   Jakost svjetlosti uzduž referentne osi ne smije biti manja od 80 cd.
   6.3.   Jakost svjetlosti emitirane u svim smjerovima u kojima se svjetlost može opaziti ne smije prekoračiti:

               —

               300 cd u smjerovima u vodoravnoj ravnini ili iznad nje,

               —

               600 cd u smjerovima ispod vodoravne ravnine.

         6.4.   U svakom drugom pravcu mjerenja prikazanom u Prilogu III., jakost svjetla ne smije biti manja od najmanje vrijednosti određene u tom Prilogu.
   7.   POSTUPAK ISPITIVANJA
   Sva se mjerenja provode neobojenim etalonskim žaruljama tipa koji je propisan za svjetla za vožnju unatrag i namještenim tako da imaju svjetlosni tok propisan za taj tip žarulja.
   8.   BOJA EMITIRANE SVJETLOSTI
   Boja emitirane svjetlosti treba biti bijela. U slučaju dvojbe, boja se može provjeriti prema definiciji boje bijelog svjetla iz Priloga IV.
   9.   SUKLADNOST PROIZVODNJE
   Svako svjetlo za vožnju unatrag koje ima oznaku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela odgovara homologiranom tipu i ispunjava fotometrijske zahtjeve navedene u točkama 6. i 8. Međutim, u slučaju da je svjetlo za vožnju unatrag određeno slučajnim odabirom iz serijske proizvodnje, zahtjevi za najmanju jakost emitirane svjetlosti (izmjerene etalonskom žaruljom kako je navedeno u točki 7.) ograničavaju se u svakom odgovarajućemu smjeru na 80 % najmanje vrijednosti propisane u točki 6.10.    11.
   PRILOG I.
   OBRAZAC CERTIFIKATA O EEZ HOMOLOGACIJI TIPA SASTAVNOG DIJELA
   (Najveći format: A4 (210 × 297 mm))

   PRILOG II.
   ZAHTJEV ZA EEZ HOMOLOGACIJU TIPA SASTAVNOG DIJELA I OZNAČIVANJE
   1.   ZAHTJEV ZA EEZ HOMOLOGACIJU TIPA SASTAVNOG DIJELA
   1.1.   Zahtjev za EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela podnosi nositelj trgovačkog naziva ili oznake odnosno njegov ovlašteni zastupnik.
   1.2.   Zahtjevu za svaki tip svjetla za vožnju unatrag prilažu se:

               1.2.1.

               kratak tehnički opis koji navodi, posebno, vrstu (vrste) preporučene žarulje (preporučenih žarulja) sa žarnom niti koja (koje) mora (moraju) biti sukladna (sukladne) specifikaciji Međunarodne elektrotehničke komisije (IEC, International Electrotechnical Commission);

               1.2.2.

               nacrti (u tri primjerka) dovoljne razine detaljnosti koja omogućuje raspoznavanje tipa i prikazuje geometrijski položaj u koji je svjetlo za vožnju unatrag potrebno namjestiti na vozilo, os promatranja koja je tijekom ispitivanja referentna (vodoravni kut H = 0°, okomiti kut V = 0°) i točku koja je u predmetnim ispitivanjima referentno središte;

               1.2.3.

               dva uzorka.

         2.   OZNAČIVANJE
   2.1.   Uzorci tipa svjetla za vožnju unatrag dostavljeni na EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela imaju sljedeće oznake:

               2.1.1.

               trgovački naziv ili marku podnositelja zahtjeva, koja mora biti jasno čitljiva i neizbrisiva;

               2.1.2.

               jasno čitljivu i neizbrisivu oznaku koja navodi tip (tipove) preporučene žarulje (preporučenih žarulja) sa žarnom niti;

               2.1.3.

               ako je potrebno, oznaku „TOP” postavljenu vodoravno na vrhu leće da se spriječi bilo kakva pogreška pri ugradbi na vozilo svjetla za vožnju unatrag;

               2.1.4.

               dovoljno prostora za postavljanje oznake EEZ homologacije tipa sastavnog dijela, uključujući dodatne simbole iz točke 4.; taj prostor prikazan je na crtežima u točki 1.2.2.

         3.   EEZ HOMOLOGACIJA TIPA SASTAVNOG DIJELA
   3.1.   Ako dva uzorka dostavljena sukladno točki 1. ispunjavaju zahtjeve iz Priloga 0., II., III. i IV. dodjeljuje se EEZ homologacija tipa sastavnog dijela i broj homologacije tipa sastavnog dijela.
   3.2.   Taj se broj ne smije dodijeliti nijednom drugom tipu svjetla za vožnju unatrag.
   3.3.   Ako je EEZ homologacija tipa sastavnog dijela zatražena za tip uređaja za osvjetljivanje i svjetlosnu signalizaciju koji obuhvaća svjetlo za vožnju unatrag i ostala svjetla, jedinstvena oznaka EEZ homologacije tipa sastavnog dijela može se dodijeliti pod uvjetom da svjetlo za vožnju unatrag ispunjava zahtjeve ove Direktive i da je svako od ostalih svjetala koja čine dio uređaja za osvjetljivanje i svjetlosnu signalizaciju za koji je podnijet zahtjev za EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela sukladno zahtjevima posebne direktive koja se na njega primjenjuje.
   4.   OZNAKE
   4.1.   Svjetlo za vožnju unatrag koje je sukladno tipu homologiranom prema ovoj Direktivi ima oznaku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela.
   4.2.   Ova se oznaka sastoji od pravokutnika oko malog slova „e” iza kojeg se nalazi razlikovno slovo (slova) ili broj države članice koja je dodijelila homologaciju tipa:

               1

               za Njemačku,

               2

               za Francusku,

               3

               za Italiju,

               4

               za Nizozemsku,

               6

               za Belgiju,

               11

               za Ujedinjenu Kraljevinu,

               13

               za Luksemburg,

               18

               za Dansku,

               IRL

               za Irsku.

         Oznaka sadržava i broj EEZ homologacije tipa sastavnog dijela koji odgovara broju certifikata o EEZ homologaciji tipa sastavnog dijela izdanog za predmetni tip svjetla za vožnju unatrag.
   4.3.   Uz oznaku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela postavlja se i dodatni simbol „AR”.
   4.4.   Broj EEZ homologacije tipa sastavnog dijela postavlja se u blizini pravokutnika oko slova „e”.
   4.5.   Oznaka EEZ homologacije tipa sastavnog dijela i dodatni simbol postavljaju se na osvjetljavajuću površinu ili na jednu od leća tako da je neizbrisiva i jasno čitljiva i nakon ugradbe svjetla za vožnju unatrag na vozilo.
   4.6.   Uzorak oznake EEZ homologacije tipa sastavnog dijela i dodatni simbol koji se sastoji od kombinacije slova A i R nalaze se u Dodatku.
   4.7.   Ako je za tip uređaja za osvjetljivanje i svjetlosnu signalizaciju koji uključuje svjetlo za vožnju unatrag i ostala svjetla dodijeljen broj jedinstvene EEZ homologacije tipa sastavnog dijela sukladno točki 3.3., može se postaviti jedna oznaka EEZ homologacije tipa sastavnog dijela koja se sastoji od:

               —

               pravokutnika oko slova „e” iza kojeg se nalazi razlikovno slovo (slova) ili broj države članice koja je dodijelila homologaciju tipa sastavnog dijela,

               —

               broja EEZ homologacije tipa sastavnog dijela,

               —

               dodatnih simbola određenih u direktivama na temelju kojih je dodijeljena EEZ homologacija tipa sastavnog dijela.

         4.8.   Dimenzije pojedinačnih dijelova te oznake ne smiju biti manje od najveće najmanje dimenzije propisane za pojedinačne oznake u direktivama na temelju kojih je dodijeljena EEZ homologacija tipa sastavnog dijela.
   PRILOG III.
   FOTOMETRIJSKA MJERENJA
   1.   METODE MJERENJA
   1.1.   Kada se provode fotometrijska mjerenja slučajna refleksija sprečava se odgovarajućim prekrivanjem.
   1.2.   U slučaju kada su rezultati mjerenja upitni, mjerenja treba provesti tako da su ispunjeni sljedeći zahtjevi:

               1.2.1.

               mjerenje se provodi na takvoj udaljenosti da vrijedi pravilo recipročnog kvadrata udaljenosti;

               1.2.2.

               mjerna je oprema takva da je kut prijamnika gledano iz referentnog središta svjetla između 10’ i 1°;

               1.2.3.

               zahtjev za jakost svjetlosti propisan za određeni smjer promatranja ispunjen je ako je zahtijevana jakost postignuta u smjeru koji od smjera promatranja ne odstupa za više od 15’.

         2.   TOČKE MJERENJA IZRAŽENE U STUPNJEVIMA KUTA S REFERENTNOM OSI I VRIJEDNOSTIMA NAJMANJE JAKOSTI SVJETLA EMITIRANE SVJETLOSTI

   2.1.   Smjer H = 0° i V = 0° odgovara referentnoj osi (koja je kada je svjetlo ugrađeno na vozilo vodoravna i usporedna uzdužnoj središnjoj ravnini vozila i usmjerena prema zahtijevanom smjeru promatranja). Prolazi kroz referentno središte. Vrijednosti prikazane u tablici prikazuju najmanje jakosti svjetla u cd za razne smjerove mjerenja.
   2.2.   Ako vizualno ispitivanje pokaže da postoje značajna odstupanja jakosti svjetlosti na različitim mjestima provjerava se da nijedna od svjetlosti izmjerenih između dva gore navedena smjera mjerenja nije manja od 50 % od najniže propisane jakosti svjetlosti za taj smjer mjerenja.
   PRILOG IV.
   BOJA EMITIRANE SVJETLOSTI
   TRIKOROMATSKE KOORDINATE

               BIJELA:

               granica prema plavom:

               x ≥ 0,310

               granica prema žutom:

               x ≤ 0,500

               granica prema zelenom:

               y ≤ 0,150 + 0,640 x

               granica prema zelenom:

               y ≤ 0,440

               granica prema grimiznom:

               y ≥ 0,050 + 0,750 x

               granica prema crvenom:

               y ≥ 0,382

         Za utvrđivanje kolorimetrijskih značajki koristi se izvor svjetlosti temperature boje 2 854 K koji odgovara svjetlosnom tijelu A Međunarodne komisije za osvjetljenje (CIE).