title: Direktiva 2003/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. studenoga 2003. o ponovnoj uporabi informacija javnog sektora

text:
               13/Sv. 047

               HR

               Službeni list Europske unije

               141

         32003L0098

               L 345/90

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               17.11.2003.

      DIREKTIVA 2003/98/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

   od 17. studenoga 2003.
   o ponovnoj uporabi informacija javnog sektora
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posnjegov članak 95.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   uzimajući u obzir mišljenje Odbora regija (3),
   u skladu s postupkom utvrđenim u članku 251. Ugovora (4),
   budući da:

               (1)

               Ugovorom je predviđeno uspostavljanje unutarnjeg tržišta i sustava kojim se osigurava da natjecanje na unutarnjem tržištu ne bude narušeno. Usklađenost pravila i praksi u državama članicama koji se odnose na iskorištavanje informacija javnog sektora doprinosi ostvarivanju tih ciljeva.

               (2)

               Razvoj prema informacijskom društvu i društvu znanja utječe na život svih građana u Zajednici, između ostalog omogućujući im pronalaženje novih načina za pristup znanju i njegovo stjecanje.

               (3)

               Digitalni sadržaj igra važnu ulogu u tom razvoju. Proizvodnja sadržaja posljednjih je godina dovela i još uvijek dovodi do brzog otvaranja radnih mjesta. Većina se radnih mjesta otvara u malim novonastalim poduzećima.

               (4)

               Javni sektor prikuplja, izrađuje, reproducira i širi u mnogim područjima djelatnosti široki raspon informacija kao što su socijalne, gospodarske i zemljopisne informacije, informacije o vremenu te turističke, poslovne, patentne i obrazovne informacije.

               (5)

               Jedan od glavnih ciljeva uspostavljanja unutarnjeg tržišta je stvaranje uvjeta koji vode razvoju usluga na razini Zajednice. Informacije javnog sektora važan su primarni materijal za proizvode i usluge s digitalnim sadržajem, a s razvojem bežičnih usluga sadržaja postat će još važnijim izvorom sadržaja. S tim u vezi bit će također bitna široka prekogranična zemljopisna pokrivenost. Šire mogućnosti ponovne uporabe informacija javnog sektora trebaju europskim poduzećima između ostalog omogućiti iskorištavanje vlastitih potencijala te doprinijeti gospodarskom razvoju i otvaranju radnih mjesta.

               (6)

               U državama članicama postoje znatne razlike u pravilima i praksama iskorištavanja izvora informacija javnog sektora koje predstavljaju zapreke ostvarivanju punoga gospodarskog potencijala tog ključnog dokumentacijskog izvora. Tradicionalna praksa korištenja informacija javnog sektora u tijelima javnog sektora razvijala se na vrlo različite načine. To treba uzeti u obzir. Stoga nacionalna pravila i prakse za ponovnu uporabu dokumenata javnog sektora treba minimalno uskladiti u slučajevima kad razlike u nacionalnim propisima i praksama ili pomanjkanje jasnoće sprečavaju nesmetano funkcioniranje unutarnjeg tržišta te pravilan razvoj informacijskog društva u Zajednici.

               (7)

               Štoviše, bez minimalnog usklađivanja na razini Zajednice te razlike mogu biti čak i znatnije kao posljedica zakonodavnih djelovanja na nacionalnoj razini koja su u jednom broju država članica već započeta kako bi se odgovorilo na tehnološke izazove. Utjecaj takvih zakonodavnih razlika i nesigurnosti postat će znatniji u daljnjem razvoju informacijskog društva koje je već uvelike povećalo prekogranično korištenje informacija.

               (8)

               Potreban je opći okvir za uvjete kojima se uređuje ponovna uporaba dokumenata javnog sektora kako bi se osigurali pošteni, razmjerni i nediskriminirajući uvjeti za ponovnu uporabu takvih informacija. Tijela javnog sektora prikupljaju, izrađuju, reproduciraju i šire dokumente za ispunjavanje svojih javnih zadataka. Uporaba takvih dokumenata zbog drugih razloga predstavlja ponovnu uporabu. Politika država članica može ići preko minimalnih standarda utvrđenih ovom Direktivom i tako omogućiti širu ponovnu uporabu.

               (9)

               Ova Direktiva ne sadrži obvezu dopuštanja ponovne uporabe dokumenata. Odluka o tome hoće li se odobriti ponovna uporaba ili ne prepuštena je državama članicama ili dotičnom tijelu javnog sektora. Ova se Direktiva treba primjenjivati na dokumente koji su stavljeni na raspolaganje za ponovnu uporabu kad tijela javnog sektora dozvoljavaju, prodaju, šire, razmjenjuju ili daju informacije. Kako bi se izbjegle unakrsne subvencije, ponovna uporaba treba uključivati daljnju uporabu dokumenata unutar same organizacije za one djelatnosti koje nisu obuhvaćene njezinim javnim zadaćama. Djelatnosti koje nisu obuhvaćene javnom zadaćom obično će uključivati opskrbu dokumentima koji se izrađuju i naplaćuju isključivo na komercijalnoj osnovi te u natjecanju s drugima na tržištu. Definicija „dokumenta” ne obuhvaća računalne programe. Ova se Direktiva oslanja na postojeće režime pristupa u državama članicama i njom se ne izmjenjuju nacionalna pravila za pristup dokumentima. Ona se ne primjenjuje u slučajevima u kojima građani ili poduzeća mogu, prema određenom režimu pristupa, dobiti dokument samo ako mogu dokazati poseban interes. Na razini Zajednice člancima 41. (pravo na dobru upravu) i 42. Povelje o temeljnim pravima Europske unije priznato je pravo svakoga građanina Unije i svake fizičke ili pravne osobe koja boravi ili ima registrirano sjedište u državi članici da ima pristup dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije. Treba poticati tijela javnog sektora da stave na raspolaganje za ponovnu uporabu sve dokumente koje posjeduju. Tijela javnog sektora trebaju promicati i poticati ponovnu uporabu dokumenata u onim slučajevima kad tijelo javnog sektora ima pravo odobriti njihovu ponovnu uporabu, uključujući službene tekstove zakonodavne i upravne prirode.

               (10)

               Definicije „tijela javnog sektora” i „tijela uređenim javnim pravom” preuzete su iz direktiva o javnoj nabavi (92/50/EEZ (5), 93/36/EEZ (6), 93/37/EEZ (7) i 98/4/EZ (8)). Javna poduzeća nisu obuhvaćena tim definicijama.

               (11)

               Ovom se Direktivom utvrđuje generička definicija izraza „dokument” u skladu s razvojem informacijskog društva. Definicija obuhvaća svako predstavljanje akata, činjenica ili informacija, kao i svako sastavljanje tih akata, činjenica ili informacija, na bilo kojemu sredstvu (pisano na papiru, pohranjeno u elektroničkom obliku ili kao zvučni, vizualni ili audiovizualni zapis) u posjedu tijelâ javnog sektora. Dokument u posjedu tijela javnog sektora je onaj čiju ponovnu uporabu može odobriti tijelo javnog sektora.

               (12)

               Rok za odgovor na zahtjeve za ponovnu uporabu treba biti razuman i u skladu s jednakim rokom za zahtjeve za pristup dokumentu prema odgovarajućem režimu pristupa. Razumnim rokovima u cijeloj Uniji poticat će se stvaranje novih zbirnih informacijskih proizvoda i usluga na paneuropskoj razini. Kad je jednom zahtjev za ponovnu uporabu odobren, tijela javnog sektora trebaju dokumente staviti na raspolaganje u roku kojim se omogućuje iskorištavanje njihova potpunoga gospodarskog potencijala. To je posebno važno za dinamički sadržaj (npr. za prometne podatke) čija gospodarska vrijednost ovisi o trenutačnoj dostupnosti informacija i redovitom ažuriranju. Ako se upotrebljava dozvola, pravovremena dostupnost dokumenata može biti dio uvjeta dozvole.

               (13)

               Mogućnosti za ponovnu uporabu mogu se poboljšati ograničavanjem potrebe za digitalizacijom dokumenata na papiru ili obradom digitalnih datoteka kako bi bile međusobno kompatibilne. Stoga tijela javnog sektora trebaju, ako je moguće i prikladno, učiniti dokumente dostupnim u elektroničkom obliku u bilo kojemu postojećem formatu ili jeziku. Tijela javnog sektora trebaju se povoljno odnositi prema zahtjevima za izvode iz postojećih dokumenata kad ispunjenje takvog zahtjeva uključuje samo jednostavnu radnju. Tijela javnog sektora ne trebaju, međutim, biti obvezna dati izvod iz dokumenta ako to uključuje nerazmjeran napor. Kako bi olakšala ponovnu uporabu, tijela javnog sektora trebaju svoje vlastite dokumente učiniti dostupnim u formatu koji je, koliko je to moguće i prikladno, neovisan o uporabi određenog softvera. Ako je moguće i prikladno, tijela javnog sektora trebaju uzeti u obzir mogućnosti ponovne uporabe dokumenata od strane osoba i za osobe s invaliditetom.

               (14)

               Ukupni prihod, ako su uvedene pristojbe, ne treba prelaziti ukupne troškove prikupljanja, izrade, reprodukcije i širenja dokumenata uz razuman povrat ulaganja, uzimajući prema potrebi u obzir zahtjeve samofinanciranja dotičnog tijela javnog sektora. Izrada uključuje stvaranje i prikupljanje, a širenje može uključivati i podršku korisniku. Povrat troškova, zajedno s razumnim povratom ulaganja u skladu s primjenljivim računovodstvenim načelima i odgovarajućom metodom izračuna troškova dotičnog tijela javnog sektora, predstavlja gornju granicu pristojbi budući da se trebaju onemogućiti sve prekomjerne cijene. Gornjom granicom pristojbi određenom u ovoj Direktivi ne dovodi se u pitanje pravo država članica ili tijela javnog sektora da primijene niže pristojbe ili da ih uopće ne primijene, a države članice trebaju poticati tijela javnog sektora da dokumente učine dostupnim po pristojbama koje ne premašuju granične troškove reproduciranja i širenja dokumenata.

               (15)

               Osiguravanje jasnoće i javne dostupnosti uvjeta ponovne uporabe dokumenata javnog sektora preduvjet je razvoja informacijskog tržišta u cijeloj Zajednici. Stoga sve primjenljive uvjete ponovne uporabe dokumenata treba pojasniti mogućim korisnicima ponovne uporabe. Države članice trebaju poticati stvaranje indeksa dostupnih dokumenata, ako je prikladno s online pristupom, kako bi se promicali i olakšali zahtjevi za ponovnu uporabu. Podnositelje zahtjeva za ponovnu uporabu dokumenata treba obavijestiti o raspoloživim pravnim lijekovima u odnosu na odluke ili prakse koje na njih utječu. To će biti posebno važno za mala i srednja poduzeća koja možda nisu upoznata s odnosima s tijelima javnog sektora iz drugih država članica te odgovarajućim pravnim lijekovima.

               (16)

               Objavljivanje svih općedostupnih dokumenata u posjedu javnog sektora, koji se ne odnose samo na politički postupak, već i na pravni i upravni postupak, temeljni je instrument proširenja prava na znanje, koje je osnovno načelo demokracije. Taj se cilj može primijeniti na ustanove svake razine, bilo lokalne, nacionalne ili međunarodne.

               (17)

               U nekim će slučajevima ponovna uporaba dokumenata biti dogovorena bez dozvole. U drugim će se slučajevima izdati dozvola kojom će se nositelju dozvole nametnuti uvjeti za ponovnu uporabu kao što su odgovornost, pravilna uporaba dokumenata, jamčenje nemijenjanja i navođenje izvora. Ako tijela javnog sektora izdaju dozvolu za ponovnu uporabu dokumenata, uvjeti dozvole trebaju biti pošteni i transparentni. Standardne dozvole koje su dostupne online mogu u tom pogledu također igrati važnu ulogu. Stoga države članice trebaju osigurati dostupnost standardnih dozvola.

               (18)

               Ako nadležno tijelo odluči da neke dokumente više ne stavlja na raspolaganje za ponovnu uporabu ili da ih više ne ažurira, treba ih prvom prigodom objaviti, i to kad god je moguće elektroničkim putem.

               (19)

               Uvjeti ponovne uporabe trebaju biti nediskriminirajući za usporedive kategorije ponovne uporabe. Time se ne treba, na primjer, sprečavati besplatnu razmjenu informacija među tijelima javnog sektora pri provođenju javnih zadataka, dok se drugim stranama naplaćuje ponovna uporaba istih dokumenata. Time se također ne treba sprečavati donošenje diferencirane politike naplate za komercijalnu i nekomercijalnu ponovnu uporabu.

               (20)

               Pri utvrđivanju načela za ponovnu uporabu dokumenata, tijela javnog sektora trebaju poštovati pravila tržišnog natjecanja, izbjegavajući u najvećoj mogućoj mjeri isključive sporazume s privatnim partnerima. Međutim, za pružanje usluge od općega gospodarskog interesa ponekad može biti potrebno primijeniti isključivo pravo ponovne uporabe određenih dokumenata javnog sektora. Do toga može doći kad ni jedan komercijalni izdavač ne bi objavio informacije bez takvog isključivog prava.

               (21)

               Ova se Direktiva treba provoditi i primjenjivati uz puno poštivanje načela koja se odnose na zaštitu osobnih podataka u skladu s Direktivom 95/46/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 24. listopada 1995. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom protoku takvih podataka (9).

               (22)

               Ova Direktiva ne utječe na prava intelektualnog vlasništva trećih strana. Zbog otklanjanja svake dvojbe, izraz „prava intelektualnog vlasništva” odnosi se samo na autorsko i srodna prava (uključujući sui generis oblike zaštite). Ova se Direktiva ne primjenjuje na dokumente koji podliježu pravima industrijskog vlasništva, kao što su patenti, registrirani dizajn i zaštitni znakovi. Ova Direktiva ne utječe na postojanje prava intelektualnog vlasništva ili vlasništvo tijela javnog sektora nad njima niti se njome ograničava ostvarivanje tih prava na bilo koji način izvan okvira određenih ovom Direktivom. Obveze određene ovom Direktivom trebaju se primjenjivati samo u mjeri u kojoj su spojive s odredbama međunarodnih sporazuma o zaštiti prava intelektualnog vlasništva, a posebno Bernske konvencije za zaštitu književnih i umjetničkih dijela (Bernska konvencija) te Sporazuma o trgovinskim aspektima prava intelektualnog vlasništva (Sporazum o TRIPS-u). Tijela javnog sektora trebaju, međutim, ostvarivati svoje autorsko pravo na način kojim se olakšava ponovna uporaba.

               (23)

               Alati koji korisnicima ponovne uporabe pomažu naći dokumente dostupne za ponovnu uporabu i uvjeti ponovne uporabe mogu znatno olakšati prekograničnu uporabu dokumenata javnog sektora. Države članice trebaju stoga osigurati praktična rješenja koja korisnicima pomažu u potrazi za dokumentima dostupnim za ponovnu uporabu. Popisi stanja, po mogućnosti dostupni online, glavnih dokumenata (dokumenata koji se u velikoj mjeri ponovno upotrebljavaju ili s mogućnošću ponovne uporabe u velikoj mjeri) i portali koji su povezani s decentraliziranim popisima stanja primjeri su takvih praktičnih rješenja.

               (24)

               Ovom se Direktivom ne dovodi u pitanje Direktivu 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu (10) ni Direktivu 96/9/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 1996. o pravnoj zaštiti baza podataka (11). U njoj se navode uvjeti pod kojima tijela javnog sektora mogu ostvarivati prava intelektualnog vlasništva na unutarnjem informacijskom tržištu ako se dopusti ponovna uporaba dokumenata.

               (25)

               Budući da ciljeve predloženog djelovanja, tj. olakšavanje stvaranja informacijskih proizvoda i usluga na razini Zajednice temeljeno na dokumentima javnog sektora, unapređenje djelotvorne prekogranične uporabe dokumenata javnog sektora od strane privatnih poduzeća za informacijske proizvode i usluge s dodanom vrijednošću te ograničavanje narušavanja natjecanja na tržištu Zajednice, države članice ne mogu ostvariti u dovoljnoj mjeri, već ih je, s obzirom na unutarnji opseg djelovanja Zajednice te utjecaj navedenog djelovanja, lakše ostvariti na razini Zajednice, Zajednica može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti kako je utvrđeno člankom 5. Ugovora. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Direktiva ne prelazi okvir potreban za postizanje tih ciljeva. Ovom se Direktivom treba ostvariti minimalna usklađenost i time izbjeći daljnje razilaženje država članica u vezi s ponovnom uporabom dokumenata javnog sektora,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   POGLAVLJE I.

      OPĆE ODREDBE

   Članak 1.
   Predmet i područje primjene
   1.   Ovom se Direktivom utvrđuje minimalni skup pravila kojima se uređuju ponovna uporaba i praktični načini olakšavanja ponovne uporabe postojećih dokumenata u posjedu tijela javnog sektora država članica.
   2.   Ova se Direktiva ne primjenjuje na:

               (a)

               dokumente čija je opskrba izvan područja primjene javne zadaće dotičnih tijela javnog sektora kako je određeno zakonom ili drugim obvezujućim pravilima u državi članici ili, u nedostatku takvih pravila, kako je određeno u skladu sa zajedničkom upravnom praksom u dotičnoj državi članici;

               (b)

               dokumente na koje prava intelektualnog vlasništva imaju treće strane;

               (c)

               dokumente kojima se ne može pristupiti na temelju režima pristupa u državi članici, uključujući zbog:

                           —

                           zaštite nacionalne sigurnosti (tj. državne sigurnosti), obrane ili javne sigurnosti,

                           —

                           statističke ili komercijalne povjerljivosti;

               (d)

               dokumente u posjedu javne radiotelevizije i njezinih društava kćeri te drugih tijela i njihovih društava kćeri koji obavljaju djelatnost javne radiodifuzije;

               (e)

               dokumente u posjedu obrazovnih i znanstvenih ustanova, kao što su škole, sveučilišta, arhivi, knjižnice i istraživačke jedinice, uključujući, prema potrebi, organizacije uspostavljene za prijenos rezultata istraživanja;

               (f)

               dokumente u posjedu kulturnih ustanova, kao što su muzeji, knjižnice, arhivi, orkestri, opere, baleti i kazališta.

         3.   Ova Direktiva predstavlja daljnji razvoj postojećih režima pristupa u državama članicama, ne dovodeći ih u pitanje. Ova se Direktiva ne primjenjuje u slučajevima kad građani ili poduzeća moraju, prema režimu pristupa, dokazati poseban interes kako bi dobili pristup dokumentima.
   4.   Ovom se Direktivom ne izmjenjuje te ni na koji način ne utječe na razinu zaštite pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka prema odredbama prava Zajednice i nacionalnog prava, a posebno se ne izmjenjuju obveze i prava navedena u Direktivi 95/46/EZ.
   5.   Obveze određene ovom Direktivom primjenjuju se samo u mjeri u kojoj su spojive s odredbama međunarodnih sporazuma o zaštiti prava intelektualnog vlasništva, a posebno Bernske konvencije i Sporazuma o TRIPS-u.
   Članak 2.
   Definicije
   Za potrebe ove Direktive primjenjuju se sljedeće definicije:

               1.

               „tijelo javnog sektora” znači državna, regionalna ili lokalna nadležna tijela, tijela uređena javnim pravom i udruge koje je uspostavilo jedno ili više takvih nadležnih tijela ili jedno ili više takvih tijela uređenih javnim pravom;

               2.

               „tijelo uređeno javnim pravom” znači svako tijelo:

                           (a)

                           uspostavljeno za posebnu namjenu zadovoljavanja potreba javnog interesa koje nije industrijske ili komercijalne prirode;

                           (b)

                           s pravnom osobnošću; i

                           (c)

                           koje najvećim dijelom financiraju državna ili regionalna ili lokalna nadležna tijela ili druga tijela uređena javnim pravom; ili koje podliježe upravnom nadzoru tih tijela; ili koje ima upravni, upraviteljski ili nadzorni odbor u koji su više od polovice članova imenovala državna, regionalna ili lokalna nadležna tijela ili druga tijela uređena javnim pravom;

               3.

               „dokument” znači:

                           (a)

                           svaki sadržaj bez obzira na medij (napisan na papiru ili pohranjen u elektroničkom obliku ili kao vizualni ili audiovizualni zapis);

                           (b)

                           svaki dio takvog sadržaja;

               4.

               „ponovna uporaba” znači uporaba dokumenata u posjedu tijela javnog sektora od strane osoba ili pravnih subjekata za komercijalne i nekomercijalne namjene drukčije od početne namjene u okviru javne zadaće za koju su dokumenti bili izrađeni. Razmjena dokumenata među tijelima javnog sektora isključivo radi obavljanja njihovih javnih zadaća ne predstavlja ponovnu uporabu;

               5.

               „osobni podaci” znači podaci kako je određeno u članku 2. točki (a) Direktive 95/46/EZ.

         Članak 3.
   Opće načelo
   Ako je dopuštena ponovna uporaba dokumenata u posjedu javnog sektora, države članice osiguravaju da se ti dokumenti mogu ponovno upotrijebiti za komercijalne i nekomercijalne namjene u skladu s uvjetima navedenima u poglavljima III. i IV. Kad je to moguće, dokumenti su dostupni elektroničkim putem.
   POGLAVLJE II.

      ZAHTJEVI ZA PONOVNU UPORABU

   Članak 4.
   Zahtjevi koji se primjenjuju na obradu zahtjeva za ponovnu uporabu
   1.   Tijela javnog sektora elektronički obrađuju, kad je to moguće i prikladno, zahtjeve za ponovnu uporabu i podnositelju zahtjeva stavljaju na raspolaganje dokument za ponovnu uporabu ili, ako je potrebna dozvola, izrađuju za podnositelja ponudu dozvole u razumnom roku koji je u skladu s vremenskim okvirima određenim za obradu zahtjeva za pristup dokumentima.
   2.   Kad nisu utvrđeni rokovi ili druga pravila kojima se uređuje pravodobno izdavanje dokumenata, tijela javnog sektora obrađuju zahtjev i dostavljaju podnositelju zahtjeva dokumente za ponovnu uporabu ili, ako je potrebna dozvola, izrađuju za podnositelja ponudu dozvole u razdoblju ne duljem od 20 radnih dana od primitka zahtjeva. To se razdoblje može produljiti za daljnjih 20 radnih dana za opsežne ili složene zahtjeve. U takvim se slučajevima u roku tri tjedna od početnog zahtjeva podnositelja zahtjeva obavješćuje da je za obradu potrebno više vremena.
   3.   U slučaju negativne odluke, tijela javnog sektora priopćuju podnositelju zahtjeva razloge odbijanja na temelju odgovarajućih odredaba režima pristupa u toj državi članici ili nacionalnih odredaba donesenih u skladu s ovom Direktivom, posebno s člankom 1. stavkom 2. točkama (a), (b) i (c) ili člankom 3. Kad se negativna odluka temelji na članku 1. stavku 2. točki (b), tijelo javnog sektora uključuje upućivanje na fizičku ili pravnu osobu, ako je poznata, koja je nositelj prava ili, kao druga mogućnost, na izdavatelja dozvole od kojeg je tijelo javnog sektora dobilo odgovarajući materijal.
   4.   Svaka negativna odluka mora sadržavati upućivanje na pravne lijekove za slučaj da se podnositelj zahtjeva želi žaliti na odluku.
   5.   Za tijela javnog sektora obuhvaćena člankom 1. stavkom 2. točkama (d), (e) i (f) ne traži se zadovoljavanje zahtjeva ovog članka.
   POGLAVLJE III.

      UVJETI ZA PONOVNU UPORABU

   Članak 5.
   Dostupni formati
   1.   Tijela javnog sektora stavljaju na raspolaganje svoje dokumente u bilo kojem postojećem formatu ili jeziku, u elektroničkom obliku kad je to moguće i prikladno. To za tijela javnog sektora ne podrazumijeva obvezu stvaranja ili prilagođavanja dokumenata kako bi se zadovoljio zahtjev niti podrazumijeva obvezu davanja izvoda iz dokumenata ako bi to uključivalo nerazmjeran napor koji nadilazi jednostavnu radnju.
   2.   Na temelju ove Direktive, od tijela javnog sektora ne može se zahtijevati nastavljanje izrade nekih tipova dokumenata s namjerom ponovne uporabe takvih dokumenata od strane organizacija privatnog ili javnog sektora.
   Članak 6.
   Načela kojima se uređuje naplata
   Pri određivanju pristojbi ukupan prihod od opskrbe dokumentima i omogućivanja njihove ponovne uporabe ne smije prelaziti troškove prikupljanja, izrade, reprodukcije i širenja, zajedno s razumnim povratom ulaganja. Pristojbe trebaju biti troškovno usmjerene u odgovarajućem obračunskom razdoblju i izračunane u skladu s računovodstvenim načelima koja se primjenjuju na dotična tijela javnog sektora.
   Članak 7.
   Transparentnost
   Svi primjenljivi uvjeti i standardne pristojbe za ponovnu uporabu dokumenata u posjedu tijela javnog sektora moraju se prethodno utvrditi i objaviti, kad je to moguće i prikladno elektroničkim putem. Tijelo javnog sektora mora na zahtjev navesti osnovu za izračun objavljene pristojbe. Za netipične slučajeve dotično tijelo javnog sektora također navodi koji će čimbenici biti uzeti u obzir u izračunu pristojbi. Tijela javnog sektora osiguravaju da su podnositelji zahtjeva za ponovnu uporabu dokumenata obaviješteni o dostupnim pravnim lijekovima u vezi s odlukama ili praksama koje na njih utječu.
   Članak 8.
   Dozvole
   1.   Tijela javnog sektora mogu bezuvjetno dozvoliti ponovnu uporabu dokumenata ili mogu, kad je to prikladno, dozvolom odrediti uvjete koji se odnose na odgovarajuća pitanja. Ti uvjeti ne smiju nepotrebno ograničavati mogućnosti ponovne uporabe i ne smiju se upotrijebiti za ograničenje tržišnog natjecanja.
   2.   Kad se u državama članicama upotrebljavaju dozvole, države članice osiguravaju dostupnost standardnih dozvola za ponovnu uporabu dokumenata javnog sektora, koje se mogu prilagoditi posebnim primjenama dozvola, u digitalnom formatu i mogućnost njihove elektroničke obrade. Države članice moraju poticati sva tijela javnog sektora da upotrebljavaju standardne dozvole.
   Članak 9.
   Praktična rješenja
   Države članice osiguravaju postojanje praktičnih rješenja kojima se olakšava traženje dokumenata dostupnih za ponovnu uporabu kao što su popisi stanja, po mogućnosti dostupni online, glavnih dokumenata i portali koji su povezani s decentraliziranim popisima stanja.
   POGLAVLJE IV.

      NEDISKRIMINACIJA I POŠTENA TRGOVINA

   Članak 10.
   Nediskriminacija
   1.   Svi primjenljivi uvjeti za ponovnu uporabu dokumenata moraju za usporedive kategorije ponovne uporabe biti nediskriminirajući.
   2.   Ako tijelo javnog sektora ponovno upotrebljava dokumente kao ulazne podatke za svoje komercijalne djelatnosti koje su izvan opsega njihovih javnih zadaća, na opskrbu dokumentima za te djelatnosti primjenjuju se iste pristojbe i drugi uvjeti koji se primjenjuju na druge korisnike.
   Članak 11.
   Zabrana isključivih dogovora
   1.   Ponovna uporaba dokumenata je otvorena za sve potencijalne sudionike na tržištu, čak i kad jedan ili više sudionika na tržištu već koristi proizvode s dodanom vrijednošću na temelju tih dokumenata. Ugovorima ili drugim dogovorima između tijela javnog sektora koja posjeduju te dokumente i trećih strana ne smiju se davati isključiva prava.
   2.   Međutim, ako je isključivo pravo potrebno za pružanje usluga u javnom interesu, valjanost razloga za davanje takvog isključivog prava predmetom je redovitog preispitivanja i u svakom se slučaju preispituje svake tri godine. Isključivi dogovori utvrđeni nakon stupanja na snagu ove Direktive moraju biti transparentni i javni.
   3.   Postojeći isključivi dogovori koji ne ispunjavaju uvjete za izuzeće prema stavku 2. prestaju istekom ugovora ili, u svakome slučaju, najkasnije 31. prosinca 2008.
   POGLAVLJE V.

      ZAVRŠNE ODREDBE

   Članak 12.
   Provedba
   Države članice do 1. srpnja 2005. donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kad države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   Članak 13.
   Preispitivanje
   1.   Komisija prije 1. srpnja 2008. preispituje primjenu ove Direktive i Europskom parlamentu i Vijeću priopćava rezultate tog preispitivanja zajedno sa svim prijedlozima izmjena Direktive.
   2.   Preispitivanje se posebno odnosi na područje primjene i učinak ove Direktive, uključujući opseg povećanja ponovne uporabe dokumenata javnog sektora, učinke načela primijenjenih na naplatu i ponovnu uporabu službenih tekstova zakonodavne i administrativne prirode, kao i daljnje mogućnosti poboljšanja pravilnog funkcioniranja unutarnjeg tržišta i razvoja europske industrije sadržaja.
   Članak 14.
   Stupanje na snagu
   Ova Direktiva stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 15.
   Adresati
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 17. studenoga 2003.

            Za Parlament

         P. COX

            Predsjednik

            Za Vijeće

         G. ALEMANNO

            Predsjednik

      (1)  SL C 227 E, 24.9.2002., str. 382.

      (2)  SL C 85, 8.4.2003., str. 25.

      (3)  SL C 73, 26.3.2003., str. 38.

      (4)  Mišljenje Europskog parlamenta od 12. veljače 2003. (još nije objavljeno u Službenom listu), Zajedničko stajalište Vijeća od 26. svibnja 2003. (SL C 159 E, 8.7.2003., str. 1.) i Stajalište Europskog parlamenta od 25. rujna 2003. (još nije objavljeno u Službenom listu). Odluka Vijeća od 27. listopada 2003.

      (5)  SL L 209, 24.7.1992., str. 1. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom Komisije 2001/78/EZ (SL L 285, 29.10.2001., str. 1.).

      (6)  SL L 199, 9.8.1993., str. 1. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom Komisije 2001/78/EZ.

      (7)  SL L 199, 9.8.1993., str. 54. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom Komisije 2001/78/EZ.

      (8)  SL L 101, 1.4.1998., str. 1.

      (9)  SL L 281, 23.11.1995., str. 31.

      (10)  SL L 167, 22.6.2001., str. 10.

      (11)  SL L 77, 27.3.1996., str. 20.


title: Direktiva Vijeća 2006/103/EZ od 20. studenoga 2006. o prilagodbi određenih direktiva u području prometne politike zbog pristupanja Bugarske i Rumunjske

text:
               13/Sv. 61

               HR

               Službeni list Europske unije

               152

         32006L0103

               L 363/344

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         DIREKTIVA VIJEĆA 2006/103/EZ
   od 20. studenoga 2006.
   o prilagodbi određenih direktiva u području prometne politike zbog pristupanja Bugarske i Rumunjske
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice,
   uzimajući u obzir Ugovor o pristupanju Bugarske i Rumunjske (1), a posebno njegov članak 4. stavak 3.,
   uzimajući u obzir Akt o pristupanju Bugarske i Rumunjske, a posebno njegov članak 56.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   budući da:

               (1)

               U skladu s člankom 56. Akta o pristupanju, ako zbog pristupanja treba prilagoditi akte institucija koji ostaju na snazi nakon 1. siječnja 2007., a spomenutim Aktom ili njegovim dodacima nisu predviđene potrebne prilagodbe, Vijeće mora usvojiti potrebne akte osim ako Komisija ne prihvati izvorni akt.

               (2)

               U Završnom aktu konferencije na kojoj je sastavljen Ugovor o pristupanju navodi se da su visoke ugovorne stranke postigle političku suglasnost oko niza prilagodbi akata, usvojenih od strane institucija koje su potrebne zbog pristupanja, te da su pozvale Vijeće i Komisiju da usvoje te prilagodbe prije pristupanja, dopunjavajući ih i ažurirajući prema potrebi u skladu s razvojem prava Unije.

               (3)

               Direktive 82/714/EEZ (2), 91/439/EEZ (3), 91/440/EEZ (4), 91/672/EEZ (5), 92/106/EEZ (6), 96/26/EZ (7), 1999/37/EZ (8), 1999/62/EZ (9) i 2003/59/EZ (10) trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti,

         DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Direktive 82/714/EEZ, 91/439/EEZ, 91/440/EEZ, 91/672/EEZ, 92/106/EEZ, 96/26/EZ, 1999/37/EZ, 1999/62/EZ i 2003/59/EZ mijenjaju se kako je određeno u Prilogu.
   Članak 2.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do datuma pristupanja Bugarske i Rumunjske Europskoj uniji. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba i korelacijsku tablicu između tih odredaba i ove Direktive.
   Kada države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 3.
   Ova Direktiva stupa na snagu podložno te danom stupanja na snagu Ugovora o pristupanju Bugarske i Rumunjske.
   Članak 4.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 20. studenoga 2006.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         J. KORKEAOJA

      (1)  SL L 157, 21.6.2005., str. 11.

      (2)  SL L 301, 28.10.1982., str. 1.

      (3)  SL L 237, 24.8.1991., str. 1.

      (4)  SL L 237, 24.8.1991., str. 25.

      (5)  SL L 373, 31.12.1991., str. 29.

      (6)  SL L 368, 17.12.1992., str. 38.

      (7)  SL L 124, 23.5.1996., str. 1.

      (8)  SL L 138, 1.6.1999., str. 57.

      (9)  SL L 187, 20.7.1999., str. 42.

      (10)  SL L 226, 10.9.2003., str. 4.

      PRILOG

         PROMETNA POLITIKA

      A.   CESTOVNI PROMET

                  1.

                  31991 L 0439: Direktiva Vijeća 91/439/EEZ od 29. srpnja 1991. o vozačkim dozvolama (SL L 237, 24.8.1991., str. 1.), kako je izmijenjena:

                              —

                              11994 N: Aktom o uvjetima pristupanja i prilagođavanju Ugovora - Pristupanje Republike Austrije, Republike Finske i Kraljevine Švedske (SL C 241, 29.8.1994., str. 21.),

                              —

                              31994 L 0072: Direktivom Vijeća 94/72/EZ od 19.12.1994. (SL L 337, 24.12.1994., str. 86.),

                              —

                              31996 L 0047: Direktivom Vijeća 96/47/EZ od 23.7.1996. (SL L 235, 17.9.1996., str. 1.),

                              —

                              31997 L 0026: Direktivom Vijeća 97/26/EZ od 2.6.1997. (SL L 150, 7.6.1997., str. 41.),

                              —

                              32000 L 0056: Direktivom Komisije 2000/56/EZ od 14.9.2000. (SL L 237, 21.9.2000., str. 45.),

                              —

                              12003 T: Aktom o uvjetima pristupanja i prilagođavanju Ugovora - Pristupanje Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike (SL L 236, 23.9.2003., str. 33.),

                              —

                              32003 L 0059: Direktivom 2003/59/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15.7.2003. (SL L 226, 10.9.2003., str. 4.),

                              —

                              32003 R 1882: Uredbom (EZ) br. 1882/2003 Europskog parlamenta i Vijeća od 29.9.2003. (SL L 284, 31.10.2003., str. 1.).

                              (a)

                              U Prilogu I. točki 2. treća alineja ispod riječi „strana 1. sadrži:” zamjenjuje se sljedećim:

                                          „—

                                          oznaku države članice koja je izdala dozvolu, a oznake su sljedeće:

                                                      B

                                                      :

                                                      Belgija

                                                      BG

                                                      :

                                                      Bugarska

                                                      CZ

                                                      :

                                                      Češka

                                                      DK

                                                      :

                                                      Danska

                                                      D

                                                      :

                                                      Njemačka

                                                      EST

                                                      :

                                                      Estonija

                                                      GR

                                                      :

                                                      Grčka

                                                      E

                                                      :

                                                      Španjolska

                                                      F

                                                      :

                                                      Francuska

                                                      IRL

                                                      :

                                                      Irska

                                                      I

                                                      :

                                                      Italija

                                                      CY

                                                      :

                                                      Cipar

                                                      LV

                                                      :

                                                      Latvija

                                                      LT

                                                      :

                                                      Litva

                                                      L

                                                      :

                                                      Luksemburg

                                                      H

                                                      :

                                                      Mađarska

                                                      M

                                                      :

                                                      Malta

                                                      NL

                                                      :

                                                      Nizozemska

                                                      A

                                                      :

                                                      Austrija

                                                      PL

                                                      :

                                                      Poljska

                                                      P

                                                      :

                                                      Portugal

                                                      RO

                                                      :

                                                      Rumunjska

                                                      SLO

                                                      :

                                                      Slovenija

                                                      SK

                                                      :

                                                      Slovačka

                                                      FIN

                                                      :

                                                      Finska

                                                      S

                                                      :

                                                      Švedska

                                                      UK

                                                      :

                                                      Ujedinjena Kraljevina”.

                              (b)

                              U Prilogu I. točki 3. drugi stavak zamjenjuje se sljedećim:
                              „Ako država članica želi te stavke napisati na nacionalnom jeziku koji nije jedan od sljedećih jezika: bugarski, španjolski, češki, danski, njemački, estonski, grčki, engleski, francuski, talijanski, latvijski, litavski, mađarski, malteški, nizozemski, poljski, portugalski, rumunjski, slovački, slovenski, finski ili švedski, izdaje dvojezičnu verziju dozvole koristeći jedan od gore spomenutih jezika, što ne dovodi u pitanje druge odredbe ovog Priloga.”

                              (c)

                              U Prilogu I.a točka 2.(c) zamjenjuje se sljedećim:

                                          „(c)

                                          oznaku države članice koja dozvolu izdaje, tiskano u negativu u plavom pravokutniku i okruženo s dvanaest žutih zvjezdica; oznake su kako slijedi:

                                                      B

                                                      :

                                                      Belgija

                                                      BG

                                                      :

                                                      Bugarska

                                                      CZ

                                                      :

                                                      Češka

                                                      DK

                                                      :

                                                      Danska

                                                      D

                                                      :

                                                      Njemačka

                                                      EST

                                                      :

                                                      Estonija

                                                      GR

                                                      :

                                                      Grčka

                                                      E

                                                      :

                                                      Španjolska

                                                      F

                                                      :

                                                      Francuska

                                                      IRL

                                                      :

                                                      Irska

                                                      I

                                                      :

                                                      Italija

                                                      CY

                                                      :

                                                      Cipar

                                                      LV

                                                      :

                                                      Latvija

                                                      LT

                                                      :

                                                      Litva

                                                      L

                                                      :

                                                      Luksemburg

                                                      H

                                                      :

                                                      Mađarska

                                                      M

                                                      :

                                                      Malta

                                                      NL

                                                      :

                                                      Nizozemska

                                                      A

                                                      :

                                                      Austrija

                                                      PL

                                                      :

                                                      Poljska

                                                      P

                                                      :

                                                      Portugal

                                                      RO

                                                      :

                                                      Rumunjska

                                                      SLO

                                                      :

                                                      Slovenija

                                                      SK

                                                      :

                                                      Slovačka

                                                      FIN

                                                      :

                                                      Finska

                                                      S

                                                      :

                                                      Švedska

                                                      UK

                                                      :

                                                      Ujedinjena Kraljevina”.

                              (d)

                              U Prilogu I.a točka 2.(e) zamjenjuje se sljedećim:

                                          „(e)

                                          riječi ‚model Europske zajednice’ na jeziku ili jezicima države članice koja je izdala dozvolu i riječi ‚vozačka dozvola’ na ostalim jezicima Zajednice, tiskano u ružičastoj boji tako da tvori pozadinu dozvole:

                                                      Свидетелство за управление на МПС

                                                      Permiso de Conducción

                                                      Řidičský průkaz

                                                      Kørekort

                                                      Führerschein

                                                      Juhiluba

                                                      Άδεια Οδήγησης

                                                      Driving Licence

                                                      Permis de conduire

                                                      Ceadúnas Tiomána

                                                      Patente di guida

                                                      Vadītāja apliecība

                                                      Vairuotojo pažymėjimas

                                                      Vezetői engedély

                                                      Liċenzja tas-Sewqan

                                                      Rijbewijs

                                                      Prawo Jazdy

                                                      Carta de Condução

                                                      Permis de conducere

                                                      Vodičský preukaz

                                                      Vozniško dovoljenje

                                                      Ajokortti

                                                      Körkort;”.

                              (e)

                              U Prilogu I.a točka 2.(b) ispod riječi „strana 2. sadrži:” zamjenjuje se sljedećim:
                              „Ako država članica želi napisati te stavke na nacionalnom jeziku koji nije jedan od sljedećih jezika: bugarski, španjolski, češki, danski, njemački, estonski, grčki, engleski, francuski, talijanski, latvijski, litavski, mađarski, malteški, nizozemski, poljski, portugalski, rumunjski, slovački, slovenski, finski ili švedski, izdaje dvojezičnu verziju dozvole koristeći jedan od gore spomenutih jezika, što ne dovodi u pitanje druge odredbe ovog Priloga.”

                  2.

                  31992 L 0106: Direktiva Vijeća 92/106/EEZ od 7. prosinca 1992. o utvrđivanju zajedničkih pravila za određene vrste kombiniranog prijevoza robe između država članica (SL L 368, 17.12.1992., str. 38.), kako je izmijenjena:

                              —

                              11994 N: Aktom o uvjetima pristupanja i prilagođavanju Ugovora - Pristupanje Republike Austrije, Republike Finske i Kraljevine Švedske (SL C 241, 29.8.1994., str. 21.),

                              —

                              12003 T: Aktom o uvjetima pristupanja i prilagođavanju Ugovora - Pristupanje Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike (SL L 236, 23.9.2003., str. 33.).

                        U članku 6. stavku 3. između stavaka za Belgiju i Češku umeće se sljedeće:
                  „—   Bugarska:

                  данък върху превозните средства;”,
                  i između stavaka za Portugal i Sloveniju:
                  „—   Rumunjska:

                  Taxa asupra mijloacelor de transport;”.

                  3.

                  31996 L 0026: Direktiva Vijeća 96/26/EZ od 29. travnja 1996. o odobrenju za obavljanje djelatnosti prijevoznika u cestovnom prijevozu roba i putnika i o međusobnom priznavanju diploma, svjedodžbi i drugih dokaza o formalnim kvalifikacijama čija je namjena olakšati tim prijevoznicima pravo na slobodu poslovnog nastana u nacionalnom i međunarodnom prijevozu (SL L 124, 23.5.1996., str. 1.), kako je zadnje izmijenjena:

                              —

                              31998 L 0076: Direktivom Vijeća 98/76/EZ od 1.10.1998. (SL L 277, 14.10.1998., str. 17.),

                              —

                              12003 T: Aktom o uvjetima pristupanja i prilagođavanju Ugovora - Pristupanje Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike (SL L 236, 23.9.2003., str. 33.).

                              —

                              32004 L 0066: Direktivom Vijeća 2004/66/EZ od 26.4.2004. (SL L 168, 1.5.2004., str. 35.).

                        U Prilogu I.a bilješka zamjenjuje se sljedećim:

                              „1

                              Oznaka države: (B) Belgija, (BG) Bugarska, (CZ) Češka, (DK) Danska, (D) Njemačka, (EST) Estonija, (GR) Grčka, (E) Španjolska, (F) Francuska, (IRL) Irska, (I) Italija, (CY) Cipar, (LV) Latvija, (LT) Litva, (L) Luksemburg, (H) Mađarska, (M) Malta, (NL) Nizozemska, (A) Austrija, (PL) Poljska, (P) Portugal, (RO) Rumunjska, (SLO) Slovenija, (SK) Slovačka, (FIN) Finska, (S) Švedska, (UK) Ujedinjena Kraljevina”.

                  4.

                  31999 L 0037: Direktiva Vijeća 1999/37/EZ od 29. travnja 1999. o dokumentima za registraciju vozila (SL L 138, 1.6.1999., str. 57.), kako je izmijenjena:

                              —

                              12003 T: Aktom o uvjetima pristupanja i prilagođavanju Ugovora - Pristupanje Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike (SL L 236, 23.9.2003., str. 33.),

                              —

                              32003 L 0127: Direktivom Komisije 2003/127/EZ od 23.12.2003. (SL L 10, 16.1.2004., str. 29.).

                              (a)

                              U Prilogu I. točki II.4. nakon stavke za Belgiju umeće se sljedeće:

                                          „BG

                                          :

                                          Bugarska”,

                                    i nakon stavke za Portugal:

                                          „RO

                                          :

                                          Rumunjska”.

                              (b)

                              U Prilogu I. točki III.1.A(b) nakon stavke za Belgiju umeće se sljedeće:

                                          „BG

                                          :

                                          Bugarska”,

                                    i nakon stavke za Portugal:

                                          „RO

                                          :

                                          Rumunjska”.

                              (c)

                              U Prilogu II. točki II.4. nakon stavke za Belgiju umeće se sljedeće:

                                          „BG

                                          :

                                          Bugarska”,

                                    i nakon stavke za Portugal:

                                          „RO

                                          :

                                          Rumunjska”.

                              (d)

                              U Prilogu II. točki III.1.A(b) nakon stavke za Belgiju umeće se sljedeće:

                                          „BG

                                          :

                                          Bugarska”,

                                    i nakon stavke za Portugal:

                                          „RO

                                          :

                                          Rumunjska”,

                  5.

                  31999 L 0062: Direktiva 1999/62/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17. lipnja 1999. o naknadama koje se naplaćuju za korištenje određenih infrastruktura za teška teretna vozila (SL L 187, 20.7.1999., str. 42.), kako je izmijenjeno:

                              —

                              12003 T: Aktom o uvjetima pristupanja i prilagođavanju Ugovora - Pristupanje Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike (SL L 236, 23.9.2003., str. 33.),

                              —

                              32006 L 0038: Direktivom 2006/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 17.5.2006. (SL L 157, 9.6.2006., str. 8.).

                        U članku 3. stavku 1. između stavaka za Belgiju i Češku umeće se sljedeće:
                  „—   Bugarska:

                  данък върху превозните средства,”;
                  i između stavaka za Portugal i Sloveniju:
                  „—   Rumunjska:

                  Taxa asupra mijloacelor de transport.”.

                  6.

                  32003 L 0059: Direktiva 2003/59/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. srpnja 2003. o početnim kvalifikacijama i periodičnom osposobljavanju vozača određenih cestovnih vozila za prijevoz robe ili putnika, o izmjeni Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3820/85 i Direktive Vijeća 91/439/EEZ te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 76/914/EEZ (SL L 226, 10.9.2003., str. 4.), kako je izmijenjena:

                              —

                              32004 L 0066: Direktivom Vijeća 2004/66/EZ od 26.4.2004. (SL L 168, 1.5.2004., str. 35.).

                              (a)

                              U Prilogu II. točki 2.(c) ispod riječi „strana 1. sadrži:” između stavaka za Belgiju i Češku umeće se sljedeće:

                                          „BG

                                          :

                                          Bugarska”,

                                    i između stavaka za Portugal i Sloveniju:

                                          „RO

                                          :

                                          Rumunjska”.

                              (b)

                              U Prilogu II. točki 2.(e) ispod riječi „strana 1. sadrži:” ispred stavke za Češku umeće se sljedeće:
                              „карта за квалификация на водача”,
                              i između stavaka za Portugal i Slovačku:
                              „Cartela de pregătire profesională a conducătorului auto”.

                              (c)

                              U Prilogu II.a točki 2. ispod riječi „strana 2. sadrži:” druga rečenica u točki (b) zamjenjuje se sljedećim:
                              „Ako država članica želi napisati te stavke na nacionalnom jeziku koji nije jedan od sljedećih jezika: bugarski, španjolski, češki, danski, njemački, estonski, grčki, engleski, francuski, talijanski, latvijski, litavski, mađarski, malteški, nizozemski, poljski, portugalski, rumunjski, slovački, slovenski, finski ili švedski, izdaje dvojezičnu verziju iskaznice koristeći jedan od gore spomenutih jezika, što ne dovodi u pitanje druge odredbe ovog Priloga.”

            B.   ŽELJEZNIČKI PROMET
      31991 L 0440: Direktiva Vijeća 91/440/EEZ od 29. srpnja 1991. o razvoju željeznica Zajednice (SL L 237, 24.8.1991., str. 25.), kako je izmijenjena:

                  —

                  32001 L 0012: Direktivom 2001/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26.2.2001. (SL L 75, 15.3.2001., str. 1.),

                  —

                  12003 T: Aktom o uvjetima pristupanja i prilagođavanju Ugovora - Pristupanje Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike (SL L 236, 23.9.2003., str. 33.),

                  —

                  32004 L 0051: Direktivom 2004/51/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29.4.2004. (SL L 164, 30.4.2004., str. 164.).

            U Prilogu I. u popisu pristaništa nakon stavke za Belgiju umeće se sljedeće:

         „БЪЛГАРИЯ
         Варна
         Бургас
         Русе
         Лом
         Видин”,
         i nakon stavaka za Portugal:

         „ROMÂNIA
         Constanța
         Mangalia
         Midia
         Tulcea
         Galați
         Brăila
         Medgidia
         Oltenița
         Giurgiu
         Zimnicea
         Calafat
         Turnu Severin
         Orșova”.

      C.   PRIJEVOZ UNUTRAŠNJIM PLOVNIM PUTOVIMA

                  1.

                  31982 L 0714: Direktiva Vijeća 82/714/EEZ od 4. listopada 1982. o utvrđivanju tehničkih zahtjeva za plovila na unutarnjim plovnim putovima (SL L 301, 28.10.1982., str. 1.), kako je izmijenjena:

                              —

                              11994 N: Aktom o uvjetima pristupanja i prilagođavanju Ugovora - Pristupanje Republike Austrije, Republike Finske i Kraljevine Švedske (SL C 241, 29.8.1994., str. 21.),

                              —

                              12003 T: Aktom o uvjetima pristupanja i prilagođavanju Ugovora - Pristupanje Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike (SL L 236, 23.9.2003., str. 33.).

                        Prilog I. mijenja se kako slijedi:

                              i.

                              u „POGLAVLJE II.”, „Zonu 3.” dodaje se sljedeće:
                              „Republika Bugarska

                              Dunav: od riječnog kilometra 845 650 do riječnog kilometra 374 100”,
                              „Rumunjska

                              Dunav: od srpsko-crnogorske — rumunjske granice (km 1075) do Crnog mora na rukavcu Sulina,
                              kanal Dunav — Crno more (64 410 km dužine): od spajanja s rijekom Dunav na km 299 300 kod Cernavodă (km 64 i km 410 kanala) do luke Konstanca jug — Agigea (km ‚0’ kanala),
                              kanal Poarta Albă —Midia Năvodari (34 600 km dužine): od spajanja s kanalom Dunav — Crno more pri km 29 i km 410 kod Poarta Albă (km 27 i km 500 kanala) do luke Midia (km ‚0’ kanala)”;

                              ii.

                              u „POGLAVLJE III.”, „Zonu 4.” dodaje se sljedeće:
                              „Rumunjska

                              Svi ostali vodeni putovi koji nisu popisani u Zoni 3.”

                  2.

                  31991 L 0672: Direktiva Vijeća 91/672/EEZ od 16. prosinca 1991. o uzajamnom priznavanju nacionalnih svjedodžbi zapovjednika za prijevoz putnika i robe unutarnjim vodnim putovima (SL L 373, 31.12.1991., str. 29.), kako je izmijenjena:

                              —

                              11994 N: Aktom o uvjetima pristupanja i prilagođavanju Ugovora - Pristupanje Republike Austrije, Republike Finske i Kraljevine Švedske (SL C 241, 29.8.1994., str. 21.),

                              —

                              12003 T: Aktom o uvjetima pristupanja i prilagođavanju Ugovora - Pristupanje Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike (SL L 236, 23.9.2003., str. 33.),

                              —

                              32003 R 1882: Uredbom (EZ) br. 1882/2003 Europskog parlamenta i Vijeća od 29.9.2003. (SL L 284, 31.10.2003., str. 1.).

                              (a)

                              Prilog I. mijenja se kako slijedi:

                                          i.

                                          pod naslovom „SKUPINA A” dodaje se sljedeće:
                                          „Rumunjska:

                                                      —

                                                      brevet de căpitan fluvial categoria A (certifikat A za upravljače broda) (u skladu s Naredbom Ministra za javne radove, promet i stanovanje br. 984/4.7.2001. o odobrenju Uredbe o izdavanju nacionalnih certifikata o osposobljenosti članova posade za riječnu plovidbu, M.Of., str. I, br. 441/6. kolovoza 2001.).”;

                                          ii.

                                          pod naslovom „SKUPINA B” dodaje se sljedeće:
                                          „Republika Bugarska

                                                      —

                                                      Свидетелство за правоспособност «Капитан вътрешно плаване» (certificat de atestare profesională pentru conducătorii de navă pe căile navigabile interioare)

                                                      —

                                                      Свидетелство за правоспособност «Щурман вътрешно плаване» (certificat de atestare profesională pentru ofițerii de cart pentru navele de navigație interioară) ((Наредба № 6 от 25.7.2003 г. на министъра на транспорта и съобщенията за компетентност на морските лица в Република България, обн. ДВ, бр.83 от 2003 г.) În conformitate cu Ordonanța nr. 6 din 25 iulie 2003 a Ministrului Transporturilor și Comunicațiilor privind competența navigatorilor în Republica Bulgaria, DV nr. 83/2003).”;

                                                „Rumunjska

                                                      —

                                                      revet de căpitan fluvial categoria B (certifikat B za brodovođe) (u skladu s Naredbom Ministra za javne radove, promet i stanovanje br. 984/4.7.2001. kojom se potvrđuje Uredba o izdavanju nacionalnih certifikata o osposobljenosti članova posade za riječnu plovidbu, M.Of., str. I, br. 441/6. kolovoza 2001.).”

                              (b)

                              U Prilogu II. dodaje se sljedeće:
                              „Rumunjska

                              Dunav: od Brăila (km 175) do Crnoga mora na rukavcu Sulina”.


title: 89/391/EEZ: Direktiva Vijeća od 12. lipnja 1989. o uvođenju mjera za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja radnika na radu

text:
               05/Sv. 004

               HR

               Službeni list Europske unije

               50

         31989L0391

               L 183/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               12.06.1989.

      DIREKTIVA VIJEĆA

   od 12. lipnja 1989.
   o uvođenju mjera za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja radnika na radu
   (89/391/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegov članak 118.a,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1) sastavljen nakon savjetovanja sa Savjetodavnim odborom za sigurnost, higijenu i zaštitu zdravlja na radu,
   u suradnji s Europskim parlamentom (2),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (3),
   budući da se člankom 118.a Ugovora predviđa da Vijeće u obliku direktiva donosi minimalne zahtjeve za poticanje poboljšanja, posebno u radnom okruženju, kako bi se zajamčila viša razina zaštite sigurnosti i zdravlja radnika;
   budući da se ovom Direktivom ne opravdava smanjenje već postignute razine zaštite u pojedinim državama članicama koje su, u skladu s Ugovorom, obvezne poticati poboljšanje uvjeta u ovom području i usklađivati uvjete uz zadržavanje postignutih poboljšanja;
   budući da je poznato da radnici tijekom svog radnog vijeka na radnom mjestu mogu biti izloženi djelovanju opasnih čimbenika iz okoliša;
   budući da, u skladu s člankom 118.a Ugovora, takve direktive moraju izbjegavati nametanje administrativnih, financijskih i pravnih ograničenja koja bi usporavala osnivanje i razvoj malih i srednjih poduzeća;
   budući da se komunikacijom Komisije o njezinom programu koji se odnosi na sigurnost, higijenu i zdravlje na radu (4) predviđa donošenje direktiva čija je svrha jamčiti sigurnost i zdravlje radnika;
   budući da je Vijeće u svojoj rezoluciji od 21. prosinca 1987. o sigurnosti, higijeni i zdravlju na radu (5) primilo na znanje namjeru Komisije da mu u bliskoj budućnosti podnese Direktivu o organizaciji sigurnosti i zdravlja radnika na radnom mjestu;
   budući da je u veljači 1988. Europski parlament usvojio četiri rezolucije nakon rasprave o unutarnjem tržištu i zaštiti radnika; budući da su te rezolucije izričito pozvale Komisiju da sastavi okvirnu direktivu koja bi služila kao osnova za određenije direktive koje bi pokrivale sve rizike povezane sa sigurnošću i zdravljem na radnom mjestu;
   budući da su države članice odgovorne za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja radnika na svojem državnom području; budući da poduzimanje mjera radi zaštite zdravlja i sigurnosti radnika na radu također u određenim slučajevima pomaže u očuvanju zdravlja te možda i sigurnosti osoba koje s njima borave;
   budući da se zakonodavni sustavi država članica koji pokrivaju sigurnost i zdravlje na radnom mjestu znatno razlikuju i potrebno ih je poboljšati; budući da nacionalne odredbe o tom predmetu, koje često uključuju tehničke specifikacije i/ili samoregulirajuće standarde, mogu dovesti do različitih razina zaštite sigurnosti i zdravlja i potaknuti konkurenciju na štetu sigurnosti i zdravlja;
   budući da je pojava nesreća na radu i profesionalnih bolesti još uvijek previsoka; budući da se moraju bez odlaganja uvesti ili poboljšati preventivne mjere kako bi se sačuvali sigurnost i zdravlje radnika i osigurao veći stupanj zaštite;
   budući da radi osiguranja višeg stupnja zaštite radnici i/ili njihovi predstavnici moraju biti obaviješteni o rizicima za njihovu sigurnost i zdravlje te mjerama koje su potrebne za smanjenje ili uklanjanje tih rizika; budući da također moraju biti u položaju doprinijeti, posredstvom ravnopravnog sudjelovanja u skladu s nacionalnim propisima i/ili praksom, u praćenju provedbe spomenutih mjera;
   budući da između poslodavaca i radnika i/ili njihovih predstavnika mora biti razvijena razmjena informacija, dijalog i ravnopravno sudjelovanje u pitanjima sigurnosti i zdravlja na radu posredstvom odgovarajućih postupaka i instrumenata, a u skladu s nacionalnim propisima i/ili praksom;
   budući da je poboljšanje sigurnosti, higijene i zdravlja radnika na radu cilj koji ne bi smio biti podređen isključivo ekonomskim razlozima;
   budući da su poslodavci obvezni informirati se o najnovijem tehnološkom i znanstvenom napretku koji se odnosi na oblikovanje radnog mjesta, vodeći računa o opasnostima svojstvenim za njihovo poduzeće, te sukladno tome informirati predstavnike radnika koji izvršavaju svoje pravo predviđeno ovom Direktivom s ciljem jamstva više razine zaštite zdravlja i sigurnosti radnika;
   budući da se odredbe ove Direktive primjenjuju, ne dovodeći u pitanje strože sadašnje ili buduće odredbe Zajednice, na sve rizike, a posebno na one koji nastaju zbog korištenja kemijskih, fizikalnih i bioloških agensa pokrivenih Direktivom 80/1107/EEZ (6), kako je zadnje izmijenjena Direktivom 88/642/EEZ (7);
   budući da je u skladu s Odlukom 74/325/EEZ (8), Komisija konzultirala Savjetodavni odbor za sigurnost, higijenu i zaštitu zdravlja na radu o izradi prijedloga u ovom području;
   budući da Odbor sastavljen od članova koje su imenovale države članice treba biti osnovan kako bi pomagao Komisiji u obavljanju tehničkih prilagodbi pojedinačnim direktivama kako predviđa ova Direktiva,
   DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   ODJELJAK I.

      OPĆE ODREDBE

   Članak 1.
   Cilj
   1.   Cilj ove Direktive je uvođenje mjera za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja radnika na radnom mjestu.
   2.   U tu svrhu ona sadrži opća načela o prevenciji profesionalnih rizika, zaštiti sigurnosti i zdravlja, uklanjanju čimbenika rizika i nesreća, informiranju, konzultacijama, ravnopravnom sudjelovanju u skladu s nacionalnim propisima i/ili praksom i obrazovanju radnika i njihovih predstavnika, kao i opće smjernice za provedbu navedenih načela.
   3.   Ovom Direktivom ne dovode se u pitanje nacionalne odredbe ili odredbe Zajednice, postojeće ili buduće, koje su povoljnije za zaštitu sigurnosti i zdravlja radnika na radnom mjestu.
   Članak 2.
   Opseg
   1.   Ova Direktiva primjenjuje se na sve sektore djelatnosti, kako javne tako i privatne (industrijske, poljoprivredne, trgovinske, administrativne, uslužne, obrazovne, kulturne, zabavne itd.).
   2.   Ova Direktiva ne primjenjuje se kod obilježja svojstvenih određenim specifičnim aktivnostima u sektoru državne uprave kao što su oružane snage ili policija, ili na neke posebne aktivnosti u poslovima zaštite građana s kojima je u direktnoj suprotnosti.
   U tom slučaju potrebno je u najvećoj mogućoj mjeri osigurati sigurnost i zdravlje radnika s obzirom na svrhu ove Direktive.
   Članak 3.
   Definicije
   U smislu ove Direktive, sljedeći izrazi imaju sljedeće značenje:

               (a)

               radnik: svaka osoba koju zapošljava poslodavac, uključujući novake i vježbenike, ali ne i kućne pomoćnice;

               (b)

               poslodavac: svaka fizička ili pravna osoba koja je u poslovnom odnosu s radnikom i snosi odgovornost za poduzeće i/ili pogon;

               (c)

               predstavnik radnika s posebnom odgovornošću za sigurnost i zdravlje radnika: bilo koja osoba izabrana, odabrana ili određena u skladu s nacionalnim propisima i/ili praksom da predstavlja radnike u slučaju problema koji proizlaze iz područja sigurnosti i zdravlja radnika na radu;

               (d)

               prevencija: svi koraci ili mjere poduzeti ili planirani u svim fazama rada u poduzeću, čiji je cilj izbjeći ili smanjiti profesionalne rizike.

         Članak 4.
   1.   Države članice poduzimaju sve potrebne korake kako bi osigurale da poslodavci, radnici i predstavnici radnika podliježu pravnim propisima potrebnim za provedbu ove Direktive.
   2.   Države članice osiguravaju primjerenu kontrolu i nadzor.
   ODJELJAK II.

      OBVEZE POSLODAVACA

   Članak 5.
   Opća odredba
   1.   Dužnost poslodavca je osigurati sigurnost i zdravlje radnika u svakom aspektu povezanom s radom.
   2.   Kada u skladu s člankom 7. stavkom 3. poslodavac angažira kompetentne vanjske službe ili osobe, to ga ne oslobađa odgovornosti u ovom području.
   3.   Obveze radnika u području sigurnosti i zdravlja na radu ne utječu na načelo odgovornosti poslodavca.
   4.   Ova Direktiva ne ograničava mogućnost država članica da oslobode odgovornosti ili smanje odgovornost poslodavaca u slučaju kad su nezgode posljedica neobičnih i nepredvidivih okolnosti koje su izvan kontrole poslodavaca, ili posebnih događaja čije posljedice nije bilo moguće izbjeći unatoč dužnoj pažnji.
   Države članice ne moraju koristiti opciju iz prvog podstavka.
   Članak 6.
   Opće obveze poslodavaca
   1.   U kontekstu svojih odgovornosti, poslodavac poduzima potrebne mjere za zaštitu sigurnosti i zdravlja radnika, uključujući prevenciju profesionalnih rizika kao i pružanje informacija i obuke te potrebne organizacije i sredstava.
   Poslodavac prati potrebu za prilagodbom tih mjera kako bi se vodilo računa o promjenjivim okolnostima i težilo poboljšanju postojećeg stanja.
   2.   Poslodavac provodi mjere iz prve točke stavka 1. na temelju sljedećih općih načela prevencije:

               (a)

               izbjegavanje rizika;

               (b)

               procjena neizbježnih rizika;

               (c)

               suzbijanje uzroka rizika;

               (d)

               prilagođavanje rada pojedincu, posebno s obzirom na oblikovanje radnih mjesta, odabir radne opreme i metoda rada i proizvodnje, posebno s ciljem olakšavanja monotonog rada i rada pri ranije utvrđenoj radnoj brzini te smanjivanja njihovog učinka na zdravlje;

               (e)

               prilagođavanje tehničkom napretku;

               (f)

               zamjena opasnog neopasnim ili manje opasnim;

               (g)

               razvoj koherentne sveobuhvatne politike prevencije koja se odnosi na tehnologiju, organizaciju rada, radne uvjete, socijalne odnose i utjecaj čimbenika povezanih s radnom okolinom;

               (h)

               davanje prioriteta mjerama kolektivne zaštite u odnosu na mjere individualne zaštite;

               (i)

               davanje odgovarajućih uputa radnicima.

         3.   Ne dovodeći u pitanje ostale odredbe ove Direktive, poslodavac, uzimajući u obzir prirodu aktivnosti poduzeća/pogona:

               (a)

               procjenjuje rizik za sigurnost i zdravlje radnika, između ostalog u odabiru radne opreme, korištenih kemijskih tvari ili pripravaka te opremanju radnih mjesta.
               Nakon ove procjene i prema potrebi, preventivne mjere, radne i proizvodne metode koje provodi poslodavac moraju:

                           —

                           osigurati poboljšanje razine zaštite radnika s obzirom na sigurnost i zdravlje,

                           —

                           biti integrirane u sve aktivnosti poduzeća/pogona i na svim hijerarhijskim razinama;

               (b)

               kad radniku povjerava zadatke, uzima u obzir sposobnosti radnika u odnosu na zdravlje i sigurnost;

               (c)

               osigurava da planiranje i uvođenje novih tehnologija postanu predmetom savjetovanja s radnicima i/ili njihovim predstavnicima u pitanjima odabira opreme, radnih uvjeta i radne okoline i njihovih posljedica na sigurnost i zdravlje radnika;

               (d)

               poduzima odgovarajuće korake kako bi se osiguralo da samo radnici koji su dobili odgovarajuće upute mogu pristupiti područjima u kojima postoji ozbiljna i specifična opasnost.

         4.   Ne dovodeći u pitanje ostale odredbe ove Direktive, ako su na istom mjestu rada prisutni radnici više poduzeća, poslodavci surađuju u provedbi odredaba koje se odnose na sigurnost, zdravlje i profesionalnu higijenu te, uzimajući u obzir prirodu aktivnosti, koordiniraju svoje djelovanje u pitanjima zaštite od i prevencije profesionalnih rizika te se međusobno informiraju i informiraju svoje radnike i/ili predstavnike radnika o tim rizicima.
   5.   Mjere koje se odnose na sigurnost, higijenu i zdravlje na radnom mjestu ni u kom slučaju ne smiju uključivati financijski trošak za radnike.
   Članak 7.
   Usluge zaštite i prevencije
   1.   Ne dovodeći u pitanje obveze navedene u člancima 5. i 6., poslodavac određuje jednog ili više radnika za provođenje aktivnosti povezanih sa zaštitom i prevencijom profesionalnih rizika za poduzeće i/ili pogon.
   2.   Imenovani radnici ne smiju biti stavljeni u nepovoljan položaj zbog svojih aktivnosti povezanih sa zaštitom i prevencijom profesionalnih rizika.
   Imenovanim radnicima osigurava se primjereno vrijeme koje će im omogućiti da ispunjavaju svoje obveze koje proizlaze iz ove Direktive.
   3.   Ako se takve mjere zaštite i prevencije ne mogu organizirati zbog nedostatka stručnog osoblja u poduzeću i/ili pogonu, poslodavac angažira stručne vanjske službe ili osobe.
   4.   U slučajevima gdje poslodavac angažira takve službe ili osobe, dužan ih je informirati o čimbenicima za koje se zna ili za koje se sumnja da utječu na sigurnost i zdravlje radnika i osigurati im pristup podacima iz članka 10. stavka 2.
   5.   U svim slučajevima:

               —

               imenovani radnici moraju posjedovati potrebne sposobnosti i sredstva,

               —

               vanjske službe ili osobe moraju imati odgovarajuće sposobnosti i odgovarajuća osobna i profesionalna sredstva, i

               —

               broj imenovanih radnika i vanjskih službi ili osoba mora biti dovoljan za organizaciju mjera zaštite i prevencije, uzimajući u obzir veličinu poduzeća i/ili pogona, i/ili/opasnosti kojima su izloženi radnici te njihov raspored u cijelom poduzeću i/ili pogonu.

         6.   Zaštita od, i sprečavanje sigurnosnih i zdravstvenih rizika koji predstavljaju predmet ovog članka, spada u odgovornost jednog ili više radnika, jedne službe ili odvojenih službi, bilo unutar ili izvan poduzeća i/ili pogona.
   Radnik(-ci) i/ili agencija(-e) dužni su raditi zajedno kad god je to potrebno.
   7.   Uzimajući u obzir prirodu aktivnosti i veličinu poduzeća, države članice mogu odrediti vrste poduzeća u kojima poslodavac, pod uvjetom da je kompetentan, može preuzeti odgovornost za mjere navedene u stavku 1.
   8.   Države članice određuju potrebne sposobnosti i vještine navedene u stavku 5.
   One mogu odrediti dovoljan broj iz stavka 5.
   Članak 8.
   Prva pomoć, protupožarne mjere i evakuacija radnika, ozbiljna i neposredna opasnost
   1.   Poslodavac:

               —

               poduzima potrebne mjere prve pomoći, protupožarne mjere i mjere za evakuaciju radnika, prilagođene prirodi aktivnosti i veličini poduzeća i/ili pogona i uzimajući u obzir ostale prisutne osobe,

               —

               dogovara sve potrebne kontakte s vanjskim službama, posebno u odnosu na prvu pomoć, hitnu medicinsku pomoć, spašavanje i protupožarne mjere.

         2.   U skladu sa stavkom 1., poslodavac određuje, za prvu pomoć, protupožarne mjere i evakuaciju radnika, radnike potrebne za provedbu takvih mjera.
   Broj takvih radnika, njihova obuka i raspoloživa oprema moraju biti primjereni, uzimajući u obzir veličinu i/ili specifične opasnosti u poduzeću i/ili pogonu.
   3.   Poslodavac:

               (a)

               što je prije moguće obavješćuje sve radnike koji su ili bi mogli biti izloženi ozbiljnoj i neposrednoj opasnosti zbog prisutnog rizika o koracima koji su, ili će biti poduzeti u odnosu na zaštitu;

               (b)

               djeluje i daje upute kako bi radnicima omogućio da u slučaju ozbiljne, neposredne i neizbježne opasnosti prestanu raditi i/ili odmah napuste radno mjesto i upute se na sigurno mjesto;

               (c)

               osim u posebnim slučajevima zbog utemeljenih razloga, ne smije zahtijevati od radnika da nastave rad u radnoj situaciji u kojoj još postoji ozbiljna i neposredna opasnost.

         4.   Radnici koji u slučaju ozbiljne, neposredne i neizbježne opasnosti napuste svoje radno mjesto i/ili opasno područje ne mogu biti stavljeni u nepovoljan položaj zbog svojih postupaka i moraju biti zaštićeni od bilo kojih štetnih i neopravdanih posljedica, u skladu s nacionalnim propisima i/ili praksom.
   5.   Poslodavac osigurava da su svi radnici u slučaju ozbiljne i neposredne opasnosti po njihovo zdravlje i/ili zdravlje drugih osoba te ako se odgovorni neposredni rukovoditelj ne može kontaktirati, u mogućnosti poduzeti odgovarajuće korake s obzirom na svoje znanje i tehnička sredstva kojima raspolažu kako bi izbjegli posljedice takve opasnosti.
   Njihovi postupci ih neće staviti u nepovoljan položaj, osim ako su postupali nepažljivo ili iz krajnje nepažnje.
   Članak 9.
   Razne obveze poslodavaca
   1.   Poslodavac:

               (a)

               raspolaže procjenom rizika za sigurnost i zdravlje na radu, uključujući i one s kojima su suočene skupine radnika izložene posebnim rizicima;

               (b)

               odlučuje o zaštitnim mjerama koje se moraju poduzeti te, ako je potrebno, o zaštitnoj opremi koja će se koristiti;

               (c)

               vodi popis nesreća na radu koje su za posljedicu imale nesposobnost radnika za rad više od tri radna dana;

               (d)

               za odgovorna tijela vlasti i u skladu s nacionalnim propisima i/ili praksom, sastavlja izvješća o nesrećama na radu koje su doživjeli njegovi radnici.

         2.   Države članice određuju, uzimajući u obzir prirodu aktivnosti i veličinu poduzeća, obveze koje moraju ispuniti različite kategorije poduzeća s obzirom na sastavljanje dokumenata iz stavka 1. točaka (a) i (b) i prilikom pripremanja dokumenata iz stavka 1. točaka (c) i (d).
   Članak 10.
   Obavješćivanje radnika
   1.   Poslodavac poduzima odgovarajuće mjere tako da radnici i/ili njihovi predstavnici u poduzeću i/ili pogonu dobivaju, u skladu s nacionalnim propisima i/ili praksom koji među ostalima mogu uzimati u obzir veličinu poduzeća, sve potrebne podatke koji se odnose na:

               (a)

               rizike za sigurnost i zdravlje, kao i mjere zaštite i prevencije te aktivnosti koje se odnose na poduzeće i/ili pogon općenito i na svaki tip radnog mjesta i/ili posla;

               (b)

               mjere poduzete u skladu s člankom 8. stavkom 2.

         2.   Poslodavac poduzima odgovarajuće mjere tako da poslodavci radnika iz bilo kojeg vanjskog poduzeća angažirani na radu u njegovom poduzeću i/ili pogonu dobivaju, u skladu s nacionalnim propisima i/ili praksom, odgovarajuće podatke s obzirom na točke navedene u stavku 1. točkama (a) i (b) koje moraju biti dane na uvid spomenutim radnicima.
   3.   Poslodavac poduzima potrebne mjere tako da radnici s posebnim funkcijama u zaštiti sigurnosti i zdravlja radnika ili predstavnici radnika sa specifičnom odgovornošću u području sigurnosti i zdravlja radnika budu u mogućnosti izvršavati svoje zadaće u skladu s nacionalnim propisima i/ili praksom i imaju pristup:

               (a)

               procjeni rizika i mjerama zaštite navedenim u članku 9. stavku 1. točkama (a) i (b);

               (b)

               popisu i izvješćima navedenim u članku 9. stavku 1. točkama (c) i (d);

               (c)

               podacima nastalim iz zaštitnih i preventivnih mjera, agencija za inspekciju i tijela odgovornih za sigurnost i zdravlje.

         Članak 11.
   Savjetovanje i sudjelovanje radnika
   1.   Poslodavci se savjetuju s radnicima i/ili njihovim predstavnicima te im omogućuju da sudjeluju u raspravama o svim pitanjima koja se odnose na sigurnost i zdravlje na radnom mjestu.
   Time se pretpostavlja:

               —

               savjetovanje s radnicima,

               —

               prava radnika i/ili njihovih predstavnika na iznošenje prijedloga,

               —

               ravnopravno sudjelovanje u skladu s nacionalnim propisima i/ili praksom.

         2.   Radnici ili predstavnici radnika sa specifičnom odgovornošću u pitanjima sigurnosti i zdravlja radnika sudjeluju ravnopravno, u skladu s nacionalnim propisima i/ili praksom, ili ih se poslodavac unaprijed i na vrijeme s njima savjetuje o:

               (a)

               svakoj mjeri koja može značajno utjecati na sigurnost i zdravlje;

               (b)

               imenovanju radnika navedenih u članku 7. stavku 1. i članku 8. stavku 2. i aktivnostima navedenim u članku 7. stavku 1.;

               (c)

               podacima navedenim u članku 9. stavku 1. i članku 10.;

               (d)

               angažiranju, kada je to primjereno, stručnih službi ili osoba izvan poduzeća i/ili pogona, sukladno članku 7. stavku 3.;

               (e)

               planiranju i organizaciji obuke određene u članku 12.

         3.   Predstavnici radnika sa specifičnom odgovornošću u pitanjima sigurnosti i zdravlja radnika imaju pravo zahtijevati od poslodavca da poduzme odgovarajuće mjere i upoznati ga s prijedlozima za ublažavanje opasnosti za radnike i/ili uklanjanje izvora opasnosti.
   4.   Radnici navedeni u stavku 2. i predstavnici radnika navedeni u stavcima 2. i 3. ne mogu se naći u nepovoljnom položaju zbog svojih aktivnosti iz stavaka 2. i 3.
   5.   Poslodavci moraju predstavnicima radnika sa specifičnom odgovornošću u pitanjima sigurnosti i zdravlja radnika omogućiti primjereno odsustvo s posla, bez gubitka plaće, te im pružiti sva potrebna sredstva koja im omogućuju izvršavanje prava i obavljanje funkcija koje proizlaze iz ove Direktive.
   6.   Radnici i/ili njihovi predstavnici imaju pravo žalbe, u skladu s nacionalnim propisima i/ili praksom, tijelu vlasti odgovornom za sigurnost i zaštitu zdravlja na radu, ako smatraju da su mjere koje je poduzeo poslodavac i sredstva koje je koristio neprimjerene za osiguranje sigurnosti i zdravlja na radnom mjestu.
   Predstavnicima radnika treba biti omogućeno davanje primjedbi tijekom inspekcije koju provodi nadležno tijelo.
   Članak 12.
   Obuka radnika
   1.   Poslodavac osigurava da svaki radnik dobije primjerenu obuku iz područja sigurnosti i zdravlja, posebno u smislu podataka i uputa specifičnih za radno mjesto ili posao koji obavlja:

               —

               prilikom zapošljavanja,

               —

               u slučaju premještaja ili promjene posla,

               —

               u slučaju uvođenja nove radne opreme ili promjene opreme,

               —

               u slučaju uvođenja novih tehnologija

         Obuka mora biti:

               —

               prilagođena novim i promjenjivim rizicima, i

               —

               ako je potrebno ponavljana u određenim vremenskim razmacima.

         2.   Poslodavac je dužan osigurati da vanjski radnici angažirani u njegovom poduzeću i/ili pogonu dobiju odgovarajuće upute o mogućim rizicima za zdravlje i sigurnost tijekom obavljanja njihovih aktivnosti u njegovom poduzeću i/ili pogonu.
   3.   Predstavnicima radnika s posebnom ulogom u zaštiti sigurnosti i zdravlja radnika treba se omogućiti odgovarajuća obuka.
   4.   Obuka navedena u stavcima 1. i 3. ne može biti na trošak radnika ili predstavnika radnika.
   Obuka navedena u stavku 1. mora se odvijati tijekom radnog vremena.
   Obuka navedena u stavku 3. mora se odvijati tijekom radnog vremena ili u skladu s nacionalnom praksom bilo u okviru ili izvan poduzeća i/ili pogona.
   ODJELJAK III.

      OBVEZE RADNIKA

   Članak 13.
   1.   Svaki je radnik odgovoran u okvirima svojih mogućnosti voditi računa o vlastitoj sigurnosti i zdravlju te sigurnosti i zdravlju osoba na koje utječe svojim radom ili propustima na poslu u skladu s obukom i uputama koje mu je dao poslodavac.
   2.   U tu svrhu radnici moraju, posebno u skladu s obukom i uputama poslodavca:

               (a)

               pravilno koristiti strojeve, uređaje, alate, opasne tvari, transportnu opremu i ostala sredstva proizvodnje;

               (b)

               pravilno koristiti dobivenu osobnu zaštitnu opremu te nakon upotrebe vratiti istu na za to predviđeno mjesto;

               (c)

               ne isključivati, mijenjati ili svojevoljno premještati sigurnosne uređaje priključene na npr. strojeve, uređaje, alate, pogone i zgrade te iste pravilno koristiti;

               (d)

               odmah obavijestiti poslodavca i/ili radnike s posebnom odgovornošću za sigurnost i zdravlje radnika o situacijama gdje postoji osnovana sumnja o mogućnosti ozbiljne i neposredne opasnosti za sigurnost i zdravlje, kao i o mogućim nedostacima u organizaciji zaštite;

               (e)

               u skladu s nacionalnom praksom surađivati s poslodavcem i/ili radnicima s posebnom odgovornošću za sigurnost i zdravlje radnika, sve dok je to potrebno radi izvršenja svih zadataka ili postavljenih zahtjeva od strane nadležnog tijela s ciljem zaštite sigurnosti i zdravlja radnika na radnom mjestu;

               (f)

               u skladu s nacionalnom praksom surađivati s poslodavcem i/ili radnicima s posebnom odgovornošću za sigurnost i zdravlje radnika, sve dok je to potrebno kako bi poslodavac osigurao sigurnu radnu okolinu i uvjete rada koji ne predstavljaju rizik za sigurnost i zdravlje u njihovom djelokrugu rada.

         ODJELJAK IV.

      RAZNE ODREDBE

   Članak 14.
   Zdravstveni nadzor
   1.   Potrebno je uvesti mjere u skladu s nacionalnim propisima i/ili praksom s ciljem osiguranja liječničkog nadzora primjerenog sigurnosnim i zdravstvenim rizicima na radnom mjestu.
   2.   Mjere iz stavka 1. su takve da svaki radnik, ako to želi, može biti u redovitim vremenskim razmacima podvrgnut zdravstvenom nadzoru.
   3.   Zdravstveni nadzor se može obavljati u okviru nacionalnog sustava zdravstva.
   Članak 15.
   Rizične skupine
   Posebno osjetljive rizične skupine moraju biti zaštićene od opasnosti koje ih posebno pogađaju.
   Članak 16.
   Pojedinačne direktive – izmjene
   Opći opseg ove Direktive
   1.   Djelujući na prijedlog Komisije koji se temelji na članku 118.a Ugovora, Vijeće donosi pojedinačne direktive, između ostalog, u područjima navedenim u Prilogu.
   2.   Ne dovodeći u pitanje postupak predviđen člankom 17. koji se odnosi na tehničku prilagodbu, ova Direktiva i pojedinačne direktive mogu se mijenjati u skladu s postupkom predviđenim člankom 118.a Ugovora.
   3.   Odredbe ove Direktive u potpunosti se primjenjuju na sva područja koja pokrivaju pojedinačne direktive, ne dovodeći u pitanje njihove strože i/ili detaljnije odredbe.
   Članak 17.
   Odbor
   1.   Za potpunu tehničku prilagodbu pojedinačnih direktiva predviđenih u članku 16. stavku 1. kako bi se uzelo u obzir:

               —

               donošenje direktiva u području tehničkog usklađivanja i normizacije,
               i/ili

               —

               tehnički napredak, promjene u međunarodnim propisima ili specifikacijama, i nova otkrića,

         Komisiji treba pomoći Odbor sastavljen od predstavnika država članica, kojem predsjedava predstavnik Komisije.
   2.   Predstavnik Komisije podnosi Odboru nacrt mjera koje je potrebno poduzeti.
   Odbor daje svoje mišljenje o nacrtu u roku koji može odrediti predsjedavatelj u skladu s hitnošću postupka.
   Mišljenje treba usvojiti većina kako je predviđeno člankom 148. stavkom 2. Ugovora u slučaju odluka koje Vijeće mora usvojiti na prijedlog Komisije.
   Glasovi predstavnika država članica u odboru ponderiraju se na način određen u tom članku. Predsjedavatelj ne glasa.
   3.   Komisija donosi predviđene mjere ako su u skladu s mišljenjem odbora.
   Ako predviđene mjere nisu u skladu s mišljenjem odbora, ili ako mišljenje nije dano, Komisija bez odgađanja Vijeću podnosi prijedlog mjera koje je potrebno poduzeti. Vijeće odlučuje kvalificiranom većinom.
   Ako po isteku tri mjeseca od datuma obavješćivanja Vijeća ono nije djelovalo, Komisija donosi predložene mjere.
   Članak 18.
   Završne odredbe
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 31. prosinca 1992.
   One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekstove odredaba nacionalnog zakonodavstva koje su već donesene, ili su u tijeku donošenja, u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   3.   Države članice Komisiju svakih pet godina izvješćuju o praktičnoj primjeni odredaba ove Direktive, navodeći gledišta poslodavaca i radnika.
   Komisija obavješćuje Europski parlament, Vijeće, Gospodarski i socijalni odbor i Savjetodavni odbor za sigurnost, higijenu i zaštitu zdravlja na radu.
   4.   Komisija periodično podnosi Europskom parlamentu, Vijeću, Gospodarskom i socijalnom odboru izvješće o provedbi ove Direktive, uzimajući u obzir stavke od 1. do 3.
   Članak 19.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Luxembourgu 12. lipnja 1989.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         M. CHAVES GONZALES

      (1)  SL C 141, 30.5.1988., str. 1.

      (2)  SL C 326, 19.12.1988., str. 102 i SL C 158, 26.6.1989.

      (3)  SL C 175, 4.7.1988., str. 22.

      (4)  SL C 28, 3.2.1988., str. 3.

      (5)  SL C 28, 3.2.1988., str. 1.

      (6)  SL L 327, 3.12.1980., str. 8.

      (7)  SL L 356, 24.12.1988., str. 74.

      (8)  SL L 185, 9.7.1974., str. 15.
   PRILOG
   Popis područja iz članka 16. stavka 1.

               —

               Radna mjesta

               —

               Radna oprema

               —

               Oprema za osobnu zaštitu

               —

               Rad s aparatima koji djeluju na vizualne podražaje

               —

               Rukovanje teškim teretima koje uključuje rizik od ozljede leđa

               —

               Privremene ili mobilne radne lokacije

               —

               Ribarstvo i poljoprivreda