title: 87/344/EEZ: Direktiva Vijeća od 22. lipnja 1987. o usklađivanju zakona i drugih propisa o osiguranju troškova pravne zaštite

text:
               06/Sv. 10

               HR

               Službeni list Europske unije

               55

         31987L0344

               L 185/77

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         DIREKTIVA VIJEĆA
   od 22. lipnja 1987.
   o usklađivanju zakona i drugih propisa o osiguranju troškova pravne zaštite
   (87/344/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegov članak 57. stavak 2.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (2),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (3),
   budući da su Direktivom Vijeća 73/239/EEZ od 24. srpnja 1973. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na pokretanje i obavljanje poslova izravnog osiguranja osim životnog osiguranja (4), kako je zadnje izmijenjena Direktivom 87/343/EEZ (5), a kako bi se olakšalo osnivanje i obavljanje tih poslova, uklonjene određene razlike između postojećih nacionalnih zakonodavstava;
   budući da se, međutim, člankom 7. stavkom 2. točkom (c) Direktive 73/239/EEZ predviđa da „do daljnjeg usklađivanja koje se mora provesti u roku od četiri godine od objave ove Direktive, Savezna Republika Njemačka može i dalje primjenjivati odredbu kojom se zabranjuje da se na njezinu državnom području istodobno obavljaju poslovi zdravstvenog osiguranja, osiguranja kredita i jamstava ili osiguranja troškova pravne zaštite, bilo u kombinaciji jednog s drugim ili s drugim vrstama osiguranja”;
   budući da se ovom Direktivom predviđa usklađivanje osiguranja troškova pravne zaštite, a kao što je predviđeno člankom 7. stavkom 2. točkom (c) Direktive 73/239/EEZ;
   budući da je radi zaštite osiguranih osoba potrebno poduzeti mjere kako bi se što je moguće više isključio svaki sukob interesa između osobe koja ima osiguranje troškova pravne zaštite i njezina osiguravatelja, kao posljedica činjenice da osiguravatelj istu osigurava u odnosu na bilo koju drugu vrstu osiguranja navedenu u Prilogu Direktivi 73/239/EEZ ili osigurava drugu osobu, te kako bi se u slučaju takvog sukoba omogućilo njegovo rješavanje;
   budući da bi osiguranje troškova pravne zaštite u vezi sporova i rizika koji proizlaze iz upotrebe ili su povezani s upotrebom prekooceanskih brodova, a s obzirom na njegovu specifičnu prirodu, trebalo biti isključeno iz ove Direktive;
   budući da bi poslovi osiguravatelja koji pruža usluge ili snosi troškove obrane osigurane osobe u vezi ugovora o građanskoj odgovornosti trebali isto tako biti isključeni iz područja primjene ove Direktive, ako se ti poslovi istodobno obavljaju u interesu samog osiguravatelja pod navedenim osiguranjem;
   budući da bi države članice trebale imati mogućnost da iz područja primjene ove Direktive isključe poslove osiguranja troškova pravne zaštite koje obavlja osiguravatelj koji obavlja poslove osiguranja pomoći, u slučajevima kada se ti poslovi obavljaju u državi članici različitoj od one u kojoj osigurana osoba ima svoje uobičajeno boravište i u slučajevima kada čine dio ugovora koji isključivo pokriva pomoć koja se pruža osobama koje naiđu na poteškoće tijekom putovanja, dok su izvan kuće ili izvan svog trajnog boravišta;
   budući da sustav obvezne specijalizacije koji se primjenjuje u jednoj državi članici, tj. u Saveznoj Republici Njemačkoj, isključuje većinu sukoba; budući da se, međutim, u svrhu ostvarenja ovog rezultata ne čini potrebnim proširiti taj sustav na cijelu Zajednicu, što bi zahtijevalo podjelu kompozitnih društava;
   budući da se željeni rezultat isto tako može ostvariti na način da se od društava zahtijeva da predvide zaseban ugovor ili zaseban dio police za osiguranje troškova pravne zaštite i da ih se obveže na zasebno upravljanje osiguranjem troškova pravne zaštite, ili na to da se upravljanje odštetnim zahtjevima iz osiguranja troškova pravne zaštite povjeri društvu koje ima zasebnu pravnu osobnost, ili da osobi koja ima pokriće troškova pravne zaštite omoguće pravo da odabere odvjetnika, od onog trenutka od kojeg ima pravo na odštetni zahtjev od osiguravatelja;
   budući da je, koje god rješenje da se donese, interes osoba koje imaju osiguranje troškova pravne zaštite zaštićen istovjetnim zaštitnim mehanizmima;
   budući da interes osoba koje imaju pokriće troškova pravne zaštite znači da osigurana osoba mora moći odabrati odvjetnika ili drugu osobu, koja je odgovarajuće kvalificirana prema nacionalnom pravu, u svakoj istrazi ili postupku i kad god nastupi sukob interesa;
   budući da bi države članice trebale imati mogućnost izuzeti društva od obveze da osiguranoj osobi pruže mogućnost slobodnog odabira odvjetnika, ako je osiguranje troškova pravne zaštite ograničeno na slučajeve koji proizlaze iz upotrebe cestovnih vozila na njihovu državnom području te ako su ispunjeni ostali restriktivni uvjeti;
   budući da je u slučaju nastanka sukoba između osiguravatelja i osiguranika bitno isti riješiti na najpošteniji i najbrži mogući način; budući da je stoga prikladno u policama osiguranja troškova pravne zaštite predvidjeti mogućnost za arbitražni postupak ili postupak koji nudi usporediva jamstva;
   budući da drugi stavak točke C Priloga Direktivi 73/239/EEZ predviđa da se rizici uključeni u vrste osiguranja 14 i 15 iz točke A ne mogu smatrati pomoćnim rizicima ostalih vrsta osiguranja; budući da treba spriječiti da društvo za osiguranje pokriva troškove pravne zaštite kao pomoćni rizik u odnosu na druge rizike, a da pri tome nije dobilo odobrenje za rad za osiguranje troškova pravne zaštite; budući da bi, međutim, države članice trebale imati mogućnost vrstu osiguranja 17 u posebnim slučajevima smatrati pomoćnim rizikom vrste osiguranja 18; budući da stoga treba odgovarajuće izmijeniti točku C navedenog Priloga,
   DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Svrha je ove Direktive usklađivanje odredbi, koje su utvrđene zakonom i drugim propisima, koje se odnose na osiguranje troškova pravne zaštite, kako je navedeno pod brojem 17 iz točke A Priloga Direktivi Vijeća 73/239/EEZ, kako bi se olakšalo djelotvorno korištenje slobode poslovnog nastana i što je više moguće isključio svaki sukob interesa koji posebno proizlazi iz činjenice da osiguravatelj osigurava drugu osobu ili osigurava osobu kako u vezi troškova pravne zaštite tako i u vezi neke druge vrste osiguranja iz tog Priloga, te kako bi se u slučaju nastanka takvog sukoba omogućilo njegovo rješavanje.
   Članak 2.
   1.   Ova se Direktiva primjenjuje na osiguranje troškova pravne zaštite. Isto se sastoji od preuzimanja obveze, a po plaćanju premije, da se snose troškovi sudskog postupka i pruže ostale usluge koje su izravno povezane s pokrićem osiguranja, posebno s ciljem:

               —

               osiguranja naknade za gubitak, štetu ili ozljedu koju je pretrpjela osigurana osoba, bilo izvansudskom nagodbom ili građanskim ili kaznenim postupkom,

               —

               obrane ili zastupanja osigurane osobe u građanskom, kaznenom, upravnom ili drugim postupcima ili u slučaju bilo kakvog zahtjeva podnesenog protiv nje.

         2.   Ova se Direktiva, međutim, ne primjenjuje na:

               —

               osiguranje troškova pravne zaštite u slučajevima kada se to osiguranje odnosi na sporove ili rizike koji proizlaze iz upotrebe ili su povezani s upotrebom pomorskih brodova,

               —

               poslove koje obavlja osiguravatelj koji pruža osiguranje od građanske odgovornosti u svrhu obrane ili zastupanja osigurane osobe u istrazi ili postupcima, ako se ti poslovi istodobno obavljaju u vlastitom interesu osiguravatelja pod navedenim osiguranjem,

               —

               u slučajevima kada država članica tako odluči, poslove osiguranja troškova pravne zaštite, koje obavlja osiguravatelj koji obavlja poslove osiguranja pomoći, ako se ti poslovi obavljaju u državi članici različitoj od one u kojoj osigurana osoba ima uobičajeno boravište, a u slučajevima kada čine dio ugovora koji pokriva isključivo pomoć koja se pruža osobama koje naiđu na poteškoće tijekom putovanja, dok su izvan kuće ili izvan svog trajnog boravišta. U tom slučaju u ugovoru se mora jasno navesti da je dotično osiguranje ograničeno na okolnosti navedene u prethodnoj rečenici i da je pomoćna vrsta osiguranja u odnosu na navedenu pomoć.

         Članak 3.
   1.   Pokriće troškova pravne zaštite predmet je ugovora koji je odvojen od ugovora sastavljenog za druge vrste osiguranja, odnosno zasebni je dio police u kojoj je navedena vrsta pokrića troškova pravne zaštite te, u slučaju da država članica to zahtijeva, iznos odgovarajuće premije.
   2.   Svaka država članica poduzima potrebne mjere kako bi osigurala da društva koja imaju poslovni nastan na njezinu državnom području, a u skladu s mogućnošću koju nameće država članica ili po vlastitom izboru, ako to država članica prihvati, donesu barem jedno od sljedećih mogućih rješenja:

               (a)

               društvo osigurava da niti jedan član osoblja, koji se bavi upravljanjem odštetnim zahtjevima iz osiguranja troškova pravne zaštite ili pravnim savjetima u vezi istih, ne obavlja istodobno neke slične poslove

                           —

                           ako je društvo kompozitno, za druge vrste osiguranja koja prodaje,

                           —

                           neovisno o tome je li društvo kompozitno ili specijalizirano, u drugom društvu koje je financijski, poslovno ili administrativno povezano s prvim društvom i obavlja poslove jedne ili više vrsta osiguranja, koje su navedene u Direktivi 73/239/EEZ;

               (b)

               društvo upravljanje odštetnim zahtjevima iz osiguranja troškova pravne zaštite povjerava društvu koje ima zasebnu pravnu osobnost. To je društvo navedeno u zasebnom ugovoru ili zasebnom dijelu iz stavka 1. Ako je društvo koje ima zasebnu pravnu osobnost povezano s društvom koje obavlja poslove jedne ili više vrsta osiguranja navedenih u točki A Priloga Direktivi 73/239/EEZ, članovi osoblja društva koji se bave obradom odštetnih zahtjeva ili pravnim savjetovanjem u vezi obrade istih ne mogu istodobno obavljati iste ili slične poslove u drugom društvu. Povrh toga, države članice mogu propisati iste zahtjeve članovima uprave;

               (c)

               društvo ugovorom daje pravo osiguranoj osobi, da obranu svojih interesa, a od trenutka od kojeg ima pravo na odštetni zahtjev od osiguravatelja po polici, povjeri odvjetniku po vlastitom izboru ili, ako je to dopušteno nacionalnim pravom, nekoj drugoj odgovarajuće kvalificiranoj osobi.

         3.   Bez obzira na to koje rješenje se izabere, smatra se da je interes osoba koje imaju osiguranje troškova pravne zaštite zaštićen na istovjetan način ovom Direktivom.
   Članak 4.
   1.   U svakom ugovoru o osiguranju troškova pravne zaštite izričito se priznaje da:

               (a)

               kod angažiranja odvjetnika ili druge osobe koja je prema nacionalnom pravu odgovarajuće kvalificirana, u svrhu obrane, zastupanja ili služenja interesima osigurane osobe u istrazi ili postupku, osigurana osoba može slobodno odabrati odvjetnika ili drugu osobu;

               (b)

               osigurana osoba može odabrati odvjetnika ili, ako želi i ako je to dopušteno prema nacionalnom pravu, neku drugu odgovarajuće kvalificiranu osobu, da služi njezinim interesima kad god nastupi sukob interesa.

         2.   Odvjetnik znači bilo koja osoba koja ima pravo obavljati profesionalnu djelatnost pod jednim od naziva utvrđenih u Direktivi Vijeća 77/249/EEZ od 22. ožujka 1977. u svrhu olakšanja djelotvornog korištenja slobode pružanja usluga od strane odvjetnika (6).
   Članak 5.
   1.   Svaka država članica može predvidjeti iznimku od primjene članka 4. stavka 1. za osiguranje troškova pravne zaštite ako su ispunjeni svi sljedeći uvjeti:

               (a)

               osiguranje je ograničeno na slučajeve koji proizlaze iz upotrebe cestovnih vozila na državnom području dotične države članice;

               (b)

               osiguranje je povezano s ugovorom o pružanju pomoći u slučaju nezgode ili kvara cestovnog vozila;

               (c)

               ni osiguravatelj koji obavlja poslove osiguranja troškova pravne zaštite niti osiguravatelj koji obavlja poslove osiguranja pomoći ne obavljaju poslove niti jedne vrste osiguranja od odgovornosti;

               (d)

               poduzete su mjere kako bi pravno savjetovanje i zastupanje svake od stranaka u sporu obavlja potpuno neovisni odvjetnici, u slučajevima kada te stranke imaju osiguranje troškova pravne zaštite kod istog osiguravatelja.

         2.   Iznimka koju država članica odobri društvu sukladno stavku 1. nema utjecaja na primjenu članka 3. stavka 2.
   Članak 6.
   Države članice donose sve potrebne mjere kako bi osigurale da se, bez dovođenja u pitanje prava na žalbu pravosudnom tijelu koje može bit predviđeno nacionalnim pravom, predvidi arbitraža ili drugi postupak koji nudi usporediva jamstva objektivnosti, kako bi se na taj način, a u slučaju razlika u mišljenju između osiguravatelja koji obavlja poslove osiguranja troškova pravne zaštite i njegovog osiguranika, mogla donijeti odluka o stavu koji se zauzima u svrhu rješavanja spora.
   U ugovoru o osiguranju mora se navesti da osigurana osoba ima pravo na takav postupak.
   Članak 7.
   Kad god dođe do sukoba interesa ili neslaganja oko rješavanja spora, osiguravatelj koji obavlja poslove osiguranja troškova pravne zaštite ili, u slučajevima kada je to primjereno, ured za likvidaciju šteta obavješćuje osiguranu osobu o:

               —

               pravu iz članka 4.,

               —

               mogućnosti korištenja postupka iz članka 6.

         Članak 8.
   Države članice ukidaju sve odredbe kojima se zabranjuje osiguravatelju da na njihovu državnom području istodobno obavlja poslove osiguranja troškova pravne zaštite i druge vrste osiguranja.
   Članak 9.
   Drugi podstavak točke C Priloga Direktivi 73/239/EEZ zamjenjuje se sljedećim tekstom:

      „Međutim, rizici uključeni u vrste osiguranja 14, 15 i 17 iz točke A ne mogu se smatrati pomoćnim rizicima drugih vrsta osiguranja.
      Bez obzira na to, rizik uključen u vrstu osiguranja 17 (osiguranje troškova pravne zaštite) može se smatrati pomoćnim rizikom vrste osiguranja 18 u slučajevima kada su ispunjeni uvjeti utvrđeni u prvom podstavku i kada se osnovni rizik odnosi isključivo na pomoć koja se pruža osobama koje naiđu na poteškoće tijekom putovanja, dok su izvan kuće ili izvan svog trajnog boravišta.
      Osiguranje troškova pravne zaštite također se može smatrati pomoćnim rizikom pod uvjetima opisanim u prvom podstavku u slučajevima kada se radi o sporovima ili rizicima koji proizlaze iz upotrebe ili su povezani s upotrebom prekooceanskih brodova.”

   Članak 10.
   Države članice poduzimaju mjere koje su potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 1. siječnja 1990. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   One primjenjuju te mjere najkasnije od 1. srpnja 1990.
   Članak 11.
   Po priopćenju (7) ove Direktive, države članice dostavljaju Komisiji tekst glavnih odredbi nacionalnog prava koje donesu na području koje uređuje ova Direktive.
   Članak 12.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Luxembourgu 22. lipnja 1987.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         L. TINDEMANS

      (1)  SL C 198, 7.8.1979., str. 2.

      (2)  SL C 260, 12.10.1981., str. 78.

      (3)  SL C 348, 31.12.1980., str. 22.

      (4)  SL L 228, 16.8.1973., str. 3.

      (5)  SL L 185, 4.7.1987., str. 3.

      (6)  SL L 78, 26.3.1977., str. 17.

      (7)  Ova je Direktiva priopćena državama članicama 25. lipnja 1987.