title: Direktiva Vijeća 2014/87/Euratom od 8. srpnja 2014. o izmjeni Direktive 2009/71/Euratom o uspostavi okvira Zajednice za nuklearnu sigurnost nuklearnih postrojenja

text:
               25.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 219/42

         DIREKTIVA VIJEĆA 2014/87/EURATOM
   od 8. srpnja 2014.
   o izmjeni Direktive 2009/71/Euratom o uspostavi okvira Zajednice za nuklearnu sigurnost nuklearnih postrojenja
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju, a posebno njegove članke 31. i 32.,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije sastavljen nakon dobivanja mišljenja skupine osoba koje je među znanstvenim stručnjacima država članica imenovao Znanstveni i tehnički odbor,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   budući da:

               (1)

               Direktivom Vijeća 2013/59/Euratom (3) uspostavljaju se jednoobrazni osnovni sigurnosni standardi za zaštitu zdravlja pojedinaca koji su izloženi profesionalnim, zdravstvenim i javnim opasnostima od ionizirajućeg zračenja.

               (2)

               Direktivom Vijeća 2009/71/Euratom (4) za države članice uvodi se obveza uspostave i održavanja nacionalnog okvira za nuklearnu sigurnost. Ta Direktiva odražava odredbe temeljnih međunarodnih instrumenata u području nuklearne sigurnosti, a to su Konvencija o nuklearnoj sigurnosti (5), kao i Temeljna pitanja sigurnosti (6) koje je utvrdila Međunarodna agencija za atomsku energiju („IAEA”).

               (3)

               Direktivom Vijeća 2011/70/Euratom (7) za države članice uvodi se obveza uspostave i održavanja nacionalnog okvira za upravljanje istrošenim gorivom i radioaktivnim otpadom.

               (4)

               U zaključcima Vijeća od 8. svibnja 2007. o nuklearnoj sigurnosti i sigurnom upravljanju istrošenim gorivom i radioaktivnim otpadom naglašeno je da je „nuklearna sigurnost odgovornost države koja se prema potrebi provodi unutar okvira EU-a. Odluke o sigurnosnim djelovanjima i nadzoru nuklearnih postrojenja i dalje su isključivo na operaterima i nacionalnim tijelima”.

               (5)

               Zbog nuklearne nesreće u Fukushimi u Japanu 2011. pozornost je širom svijeta ponovno usmjerena na mjere koje su potrebne za smanjivanje rizika na najmanju moguću mjeru i osiguravanje najstrože razine nuklearne sigurnosti. Na temelju zaključaka Europskog vijeća od 24. i 25. ožujka 2011., nadležna nacionalna regulatorna tijela zajedno s Komisijom, u okviru Skupine europskih regulatora za nuklearnu sigurnost (ENSREG) koja je osnovana Odlukom Komisije 2007/530/Euratom (8), provela su procjene rizika i sigurnosti nuklearnih elektrana („ispitivanja na opterećenje”) širom Zajednice. Rezultati su pokazali niz poboljšanja koja bi se mogla primijeniti u pristupu nuklearnoj sigurnosti i industrijskoj praksi zemalja sudionica.
               Osim toga, Europsko vijeće također je pozvalo Komisiju da prema potrebi preispita postojeći pravni i regulatorni okvir za sigurnost nuklearnih postrojenja i predloži sva potrebna poboljšanja. Europsko vijeće također je naglasilo da bi se u Uniji trebale provoditi i kontinuirano poboljšavati najviše norme nuklearne sigurnosti.

               (6)

               Snažno nadležno regulatorno tijelo koje je stvarno neovisno u regulatornom odlučivanju temeljni je uvjet regulatornog okvira za nuklearnu sigurnost Zajednice. Od iznimne je važnosti da nadležno regulatorno tijelo ima mogućnost izvršavati svoje ovlasti nepristrano, transparentno i bez neprimjerenog utjecaja na njegovo regulatorno odlučivanje kako bi se osigurala visoka razina nuklearne sigurnosti. Regulatorne odluke i provedbena djelovanja u području nuklearne sigurnosti trebali bi se temeljiti na objektivnim tehničkim razmatranjima u pogledu sigurnosti i trebali bi biti uspostavljeni bez ikakvog neprimjerenog vanjskog utjecaja koji bi mogao ugroziti sigurnost, poput neprimjerenog utjecaja povezanog s političkim, gospodarskim ili društvenim uvjetima koji se mijenjaju.
               Odredbe Direktive 2009/71/Euratom o funkcionalnom odvajanju nadležnih regulatornih tijela trebalo bi ojačati kako bi se osigurala stvarna neovisnost regulatornih tijela od neprimjerenog utjecaja pri regulatornom odlučivanju te kako bi se zajamčilo da su im osigurana primjerena sredstva i nadležnosti za pravilno obavljanje zadaća koje su im dodijeljene. Regulatorno bi tijelo posebno trebalo imati dostatne pravne ovlasti, dostatan broj osoblja i dostatna financijskih sredstava za pravilno obavljanje zadaća koje su mu dodijeljene.
               Međutim, pooštreni zahtjevi ne bi trebali dovoditi u pitanje blisku suradnju, prema potrebi, s drugim mjerodavnim nacionalnim tijelima ili opće smjernice politike koje su izdale države članice.

               (7)

               Postupak regulatornog odlučivanja trebao bi u obzir uzeti sposobnosti i stručnost koje mogu pružiti organizacije za tehničku podršku. Ta bi se stručnost trebala temeljiti na najsuvremenijem znanstvenom i tehničkom znanju, uključujući znanje stečeno iz praktičnih iskustava i istraživanja u pogledu sigurnosti, na upravljanju znanjem i na odgovarajućim tehničkim resursima.

               (8)

               U skladu s dijelom 1. Općih sigurnosnih zahtjeva IAEA-e, trebalo bi poštovati kako ulogu država članica u uspostavi okvira za nuklearnu sigurnost tako i ulogu regulatora u provedbi tog okvira.

               (9)

               S obzirom na posebnosti nuklearne industrije i ograničenu dostupnost osoblja s potrebnom stručnošću i sposobnostima, a zbog čega može doći do rotacije osoblja s izvršnom odgovornošću između nuklearne industrije i regulatora, posebnu pozornost trebalo bi posvetiti izbjegavanju sukoba interesa. Osim toga, trebalo bi uspostaviti mehanizme kako bi se osiguralo da organizacije koje nadležnom regulatornom tijelu daju savjete ili pružaju usluge ne budu u sukobu interesa.

               (10)

               Budući da posljedice nuklearnih nesreća mogu prelaziti državne granice, trebalo bi poticati blisku suradnju, koordinaciju i razmjenu informacija između nadležnih regulatornih tijela država članica u blizini nuklearnog postrojenja, neovisno o tome imaju li te države članice nuklearna postrojenja ili ne. U tom pogledu države bi članice trebale osigurati primjerene mehanizme kako bi se olakšala takva suradnja u pitanjima nuklearne sigurnosti s prekograničnim utjecajem.

               (11)

               Kako bi se osiguralo stjecanje odgovarajućih vještina i postizanje te održavanje dovoljnih razina sposobnosti, sve bi strane trebale osigurati da cjelokupno osoblje koje ima odgovornosti povezane s nuklearnom sigurnošću nuklearnih postrojenja i s mehanizmima pripravnosti za izvanredni događaje na lokaciji i odgovora na izvanredni događaj na lokaciji prolazi kroz postupak kontinuiranog učenja. To se može postići uspostavom programa i planova osposobljavanja, postupcima periodičnog preispitivanja i ažuriranjem programa osposobljavanja te odgovarajućim proračunskim sredstvima za osposobljavanje.

               (12)

               Druga ključna pouka iz nuklearne nesreće u Fukushimi odnosi se na važnost jačanja transparentnosti u pitanjima nuklearne sigurnosti. Transparentnost je također važno sredstvo promicanja neovisnosti u regulatornom odlučivanju. Stoga bi trenutačne odredbe Direktive 2009/71/Euratom o informiranju šire javnosti trebale biti podrobnije kada je riječ o vrsti informacije koju treba pružiti. Pored toga, šira javnost trebala bi imati mogućnost sudjelovati u odgovarajućim fazama postupka odlučivanja o nuklearnim postrojenjima u skladu s nacionalnim okvirom za nuklearnu sigurnost, uzimajući u obzir različite nacionalne sustave. Za odluke o izdavanju dozvola i dalje su odgovorna nacionalna nadležna tijela.

               (13)

               Zahtjevima ove Direktive o transparentnosti dopunjuju se zahtjevi iz postojećeg zakonodavstva Euratoma. Odlukom Vijeća 87/600/Euratom (9) se za države članice uvodi obveza obavješćivanja i informiranja Komisije i drugih država članica u slučaju radiološke opasnosti na njihovom državnom području, dok Direktiva 2013/59/Euratom sadrži zahtjeve državama članicama da informiraju javnost o mjerama zdravstvene zaštite koje treba primijeniti i koracima koje treba poduzeti u slučaju radiološke opasnosti te da stanovništvu koje bi vjerojatno moglo biti zahvaćeno u slučaju takve opasnosti u redovitim razmacima pružaju ažurirane informacije.

               (14)

               Tijekom 6. preglednog sastanka, ugovorne stranke Konvencije o nuklearnoj sigurnosti ponovile su svoju predanost spoznajama 2. izvanrednog sastanka koji se održao nakon nesreće u Fukushimi. Posebno su naglasile da bi „nuklearne elektrane trebalo projektirati, graditi i rabiti s ciljem sprečavanja nesreća, a u slučaju nesreće, s ciljem ublažavanja njezinih posljedica i izbjegavanja zagađenja izvan lokacije” te da bi „regulatorna tijela trebala osigurati da se navedeni ciljevi primjenjuju kako bi se utvrdila i provela primjerena poboljšanja sigurnosti u postojećim postrojenjima”.

               (15)

               S obzirom na tehnički napredak koji je ostvaren odredbama IAEA-e i Udruženja zapadnoeuropskih nuklearnih regulatora („WENRA”) te odgovarajući na pouke izvučene iz ispitivanja na opterećenje i istraga nuklearne nesreće u Fukushimi, Direktivu 2009/71/Euratom trebalo bi izmijeniti kako bi se uključio cilj visoke nuklearne sigurnosti Zajednice kojim su obuhvaćene sve faze životnog ciklusa nuklearnih postrojenja (smještaj, projektiranje, izgradnja, stavljanje u pogon, uporaba, stavljanje izvan pogona). Taj cilj posebno poziva na značajna poboljšanja sigurnosti pri projektiranju novih reaktora za koje bi trebalo upotrijebiti najsuvremenija znanja i tehnologiju, uzimajući u obzir najnovije međunarodne sigurnosne zahtjeve.

               (16)

               Taj bi cilj prije svega trebalo ostvariti putem procjena nuklearne sigurnosti koje ulaze u područje primjene ove Direktive. Njih bi, pod nadzorom nadležnog nacionalnog regulatornog tijela, trebali provoditi nositelji dozvole, a mogu se upotrebljavati za procjenu rizika od teške nesreće u skladu s Direktivom 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća (10), pod uvjetom da su ispunjeni zahtjevi ove Direktive.

               (17)

               Koncept dubinske obrane ključan je za sigurnost nuklearnih postrojenja i temelj je za provedbu ciljeva visoke razine nuklearne sigurnosti. Primjena načela dubinske obrane, kako ih priznaju međunarodne norme i smjernice te WENRA, osigurava da sigurnosne aktivnosti podliježu, koliko god je to razumno provedivo, odredbama neovisnih razina tako da bi u slučaju kvara on bio otkriven, nadomješten ili ispravljen primjerenim mjerama. Djelotvornost svake od različitih razina temeljni je element dubinske obrane radi sprečavanja nesreća i ublažavanja posljedica ako bi do njih došlo. Dubinska obrana općenito je strukturirana u pet razina. Ako zakaže jedna razina, aktivira se sljedeća razina. Cilj je prve razine zaštite sprečavanje neuobičajenog rada i kvarova sustava. Ako zakaže prva razina, druga razina zaštite kontrolira neuobičajeni rad ili otkriva kvarove. Ako zakaže druga razina, treća razina sigurnosti, aktiviranjem posebnih sigurnosnih sustava i drugih sigurnosnih svojstava, osigurava daljnje obavljanje sigurnosnih funkcija. Ako zakaže treća razina, četvrta razina ograničava razvoj nesreće putem upravljanje nesrećama tako da spriječi ili ublaži uvjete teške nesreće s vanjskim ispuštanjima radioaktivnog materijala. Posljednji cilj (peta razina zaštite) je ublažavanje radioloških posljedica značajnih vanjskih ispuštanja putem odgovora na izvanredni događaj izvan lokacije.

               (18)

               Zajedno s dubinskom obranom, djelotvorna kultura nuklearne sigurnosti smatra se temeljnim čimbenikom u postizanju visoke razine nuklearne sigurnosti i njezinog neprekidnog poboljšavanja. Pokazatelji djelotvorne kulture nuklearne sigurnosti obuhvaćaju, poglavito: posvećenost osoblja i uprave na svim razinama unutar organizacije nuklearnoj sigurnosti i njezinom neprekidnom poboljšavanju; promicanje sposobnosti osoblja na svim razinama da propituje provedbu relevantnih sigurnosnih načela i prakse s ciljem neprekidnog poboljšanja nuklearne sigurnosti; sposobnost osoblja da pravovremeno izvješćuje o sigurnosnim problemima; utvrđivanje pouka naučenih iz praktičnog iskustva; i sustavno izvješćivanje o svakom odstupanju od normalnih uvjeta rada ili mehanizama relevantnih za upravljanje nesrećama koje bi moglo utjecati na nuklearnu sigurnost. Važni elementi koji pomažu pri ostvarivanju snažne kulture nuklearne sigurnosti uključuju, poglavito, djelotvorne sustave upravljanja, primjereno obrazovanje i osposobljavanje te mehanizme nositelja dozvole za registriranje, evaluaciju i dokumentiranje praktičnog iskustva značajnog za unutarnju i vanjsku sigurnost te djelotvorno rješavanje pitanja koja su se pojavila.

               (19)

               Kada se u ovoj Direktivi koristi izraz „razumno provedivo”, trebalo bi ga primjenjivati u skladu s postojećim definicijama, posebno definicijama WENRA-e i IAEA-e.

               (20)

               Nakon nuklearnih nesreća u Three Mile Islandu i Černobilu, nesrećom u Fukushimi još je jednom istaknuta presudna važnost funkcije zaštitne zgrade koja je posljednja prepreke koja štiti ljude i okoliš od ispuštanja radioaktivnih tvari uslijed nesreće. Podnositelj zahtjeva za dozvolu za izgradnju nove nuklearne elektrane ili istraživačkog reaktora stoga bi trebao dokazati da projekt ograničava učinke oštećenja jezgre reaktora na unutrašnjost zaštitne zgrade, tj. podnositelj zahtjeva trebao bi dokazati da je obilno ili nedopušteno ispuštanje radioaktivnih tvari izvan zaštitne zgrade iznimno malo vjerojatno i treba bi moći, uz visok stupanj pouzdanosti, dokazati da do takvog ispuštanja neće doći.

               (21)

               Trebalo bi zahtijevati da se specifičniji mehanizmi za upravljanje nesrećama i odgovor na izvanredni događaj na lokaciji bave sprečavanjem i ublažavanjem nesreća. Oni bi trebali biti u skladu s relevantnim odredbama Direktive 2013/59/Euratom te ih ne bi trebali dovoditi u pitanje. Nositelj dozvole trebao bi osigurati postupke, smjernice i mehanizme u slučaju nesreća uključujući teške nesreće do kojih bi moglo doći pri svim načinima rada, uključujući stanje punog pogona, gašenja i prijelazna stanja, uz osiguravanje dosljednosti i kontinuiteta između svih takvih postupaka i mehanizama kao i osiguravajući da se oni provode, preispituju i ažuriraju. Tim bi mehanizmima također trebalo predvidjeti dostatan broj osoblja, opreme i drugih potrebnih sredstava. Trebalo bi osigurati organizacijsku strukturu s jasnom raspodjelom odgovornosti kao i usklađenost između tijela koja odgovaraju na nesreću.

               (22)

               Ispitivanja na opterećenje pokazala su da ključnu ulogu imaju pojačani mehanizmi suradnje i usklađivanja između svih strana koje su odgovorne za nuklearnu sigurnost. Stručni pregledi (peer reviews) pokazali su se kao dobar način izgradnje povjerenja, u cilju razvoja i razmjene iskustava i osiguravanja zajedničke primjene visokih normi nuklearne sigurnosti.

               (23)

               Suradnja među državama članicama u području nuklearne sigurnosti čvrsto je uspostavljena i može dati dodanu vrijednost u smislu nuklearne sigurnosti, transparentnosti i otvorenosti prema dionicima na europskoj i međunarodnoj razini.
               Države članice bi, putem svojih nadležnih regulatornih tijela, na relevantan način koristeći ENSREG i nadovezujući se na iskustvo WENRA-e, trebale svakih šest godina utvrditi metodologiju, mandat i vremenski okvir stručnih pregleda zajedničkog posebnog tehničkog pitanja povezanog s nuklearnom sigurnošću njihovih nuklearnih postrojenja. Zajedničko posebno tehničko pitanje koje se treba razmotriti trebalo bi utvrditi među referentnim razinama sigurnosti WENRA-e ili na temelju povratnih informacija iz praktičnog iskustva, nezgoda i nesreća te tehnološkog i znanstvenog razvoja. Države članice trebale bi provesti nacionalnu samoprocjenu i organizirati mehanizme za provedbu zajedničkih stručnih pregleda njihove nacionalne samoprocjene od strane nadležnih regulatornih tijela drugih država članica.
               Trebalo bi izraditi izvješća o rezultatima tih stručnih pregleda. Države članice trebale bi utvrditi nacionalne akcijske planove za bavljenje svim relevantnim otkrićima i vlastite nacionalne procjene, uzimajući u obzir rezultate navedenih izvješća o stručnim pregledima. Izvješća o stručnim pregledima također bi trebala biti temelj svakog sažetog izvješća o rezultatu provedbe tematskog stručnog pregleda širom Unije koje su zajednički pripremila nadležna regulatorna tijela država članica. Sažeto izvješće ne bi trebalo za cilj imati izradu popisa redoslijeda nuklearnih postrojenja, nego bi trebalo biti usredotočeno na postupak i tehničke nalaze tematskog stručnog pregleda tako da se znanje stečeno njegovom provedbom može podijeliti.
               U stručnim bi pregledima trebalo prevladavati uzajamno povjerenje te bi stoga bilo primjereno da Komisija, kad god je to provedivo, obavijesti države članice ako namjerava upotrijebiti rezultate izvješća o stručnim pregledima u svojim dokumentima o politikama.

               (24)

               Obveze država članica da izvješćuju o provedbi ove Direktive i obveza Komisije da izradi izvješće na temelju nacionalnih izvješća trebale bi pružiti mogućnost razmatranja i evaluacije raznih aspekata provedbe ove Direktive, kao i njezine djelotvornosti. Na međunarodnoj razini postoji niz relevantnih obveza izvješćivanja, poput izvješća Konvencije o nuklearnoj sigurnosti, čije bi se rezultate moglo upotrijebiti za evaluaciju provedbe ove Direktive. Nadalje, u okviru ove Direktive trebalo bi utvrditi dodatne zahtjeve za izvješćivanje u vezi s nalazima stručnih pregleda nuklearnih postrojenja. Slijedom toga, radi pojednostavljenja zakonodavstva i smanjenja administrativnog opterećenja, obveza izvješćivanja za države članice trebala bi biti manje zahtjevna kako s obzirom na učestalost izvješćivanja tako i s obzirom sadržaj izvješćâ.

               (25)

               U skladu s postupnim pristupom, provedba odredaba ove Direktive ovisi o vrsti nuklearnih postrojenja na državnom području države članice. Stoga bi države članice prilikom provedbe tih odredaba u nacionalnom pravu trebale voditi računa o mogućoj veličini i prirodi rizika koje predstavljaju nuklearna postrojenja koja su u planu ili u pogonu. Postupni pristup bi se posebno trebao odnositi na one države članice koje imaju tek manju količinu nuklearnih i radioaktivnih materijala, npr. povezanu s radom manjih istraživačkih reaktora, koji u slučaju teške nesreće ne bi izazvao posljedice usporedive s onima koje izazivaju nuklearne elektrane.

               (26)

               Odredbe ove Direktive koje su neraskidivo povezane s postojanjem nuklearnih postrojenja, odnosno odredbe koje se odnose na obveze nositelja dozvole, novi posebni zahtjevi za nuklearna postrojenja i odredbe koje se odnose na pripravnost za izvanredni događaj na lokaciji i odgovor na izvanredni događaj na lokaciji ne bi se trebale primjenjivati na države članice koje nemaju nuklearna postrojenja. Odredbe ove Direktive trebalo bi prenijeti i primjenjivati na proporcionalan način, u skladu s nacionalnim okolnostima i vodeći računa o činjenici da te države članice nemaju nuklearna postrojenja, osiguravajući pritom da vlada ili nadležna tijela posvete primjerenu pozornost nuklearnoj sigurnosti.

               (27)

               U skladu s Direktivom 2009/71/Euratom, države članice moraju uspostaviti i održavati nacionalni zakonodavni, regulatorni i organizacijski okvir za nuklearnu sigurnost nuklearnih postrojenja. Odluka o načinu donošenja odredaba nacionalnog okvira i instrumentu putem kojeg se one primjenjuju u nadležnosti je država članica.

               (28)

               U skladu sa Zajedničkom političkom izjavom država članica i Komisije od 28. rujna 2011. o dokumentima s obrazloženjem, države članice obvezale su se, u opravdanim slučajevima, uz obavijesti o svojim mjerama prenošenja priložiti jedan ili više dokumenata kojima se obrazlaže odnos između odredaba direktive i odgovarajućih dijelova nacionalnih instrumenata prijenosa. U pogledu ove Direktive zakonodavac smatra da je slanje takvih dokumenata opravdano.

               (29)

               Direktivu 2009/71/Euratom trebalo bi stoga u skladu s time izmijeniti,

         DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Direktiva 2009/71/Euratom mijenja se kako slijedi:

               (1)

               Naslov poglavlja 1. zamjenjuje se sljedećim:
               „CILJEVI, PODRUČJE I DEFINICIJE”.

               (2)

               Članak 2. mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
                           „1.   Ova se Direktiva primjenjuje na svako civilno nuklearno postrojenje koje podliježe dozvoli.”;

                           (b)

                           stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
                           „3.   Ovom se Direktivom dopunjuju osnovne norme iz članka 30. Ugovora u pogledu nuklearne sigurnosti nuklearnih postrojenja i njom se ne dovodi u pitanje postojeće zakonodavstvo Zajednice o zaštiti zdravlja radnika i šire javnosti od opasnosti koje proizlaze iz ionizirajućeg zračenja, a posebno Direktiva Vijeća 2013/59/Euratom (11).

                              (11)  Direktiva Vijeća 2013/59/Euratom od 5. prosinca 2013. o osnovnim sigurnosnim standardima za zaštitu od opasnosti koje potječu od izloženosti ionizirajućem zračenju, i o stavljanju izvan snage direktiva 89/618/Euratom, 90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom i 2003/122/Euratom (SL L 13, 17.1.2014., str. 1.).”."

               (3)

               Članak 3. mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           stavak 1. točka (a) zamjenjuje se sljedećim:

                                       „(a)

                                       nuklearna elektrana, postrojenje za obogaćivanje, postrojenje za proizvodnju nuklearnog goriva, postrojenje za preradu, istraživački reaktor, skladište istrošenog goriva; i”;

                           (b)

                           dodaju se sljedeći stavci od 6. do 11.:

                                       „6.

                                       ‚nesreća’ znači svaki nenamjerni događaj čije su posljedice ili moguće posljedice značajne sa stajališta zaštite od zračenja ili nuklearne sigurnosti;

                                       7.

                                       ‚nezgoda’ znači svaki nenamjerni događaj čije posljedice ili moguće posljedice nisu zanemarive sa stajališta zaštite od zračenja ili nuklearne sigurnosti;

                                       8.

                                       ‚neuobičajeni rad’ znači operativni postupak koji odstupa od normalnog rada za koji se očekuje da će se pojaviti najmanje jednom tijekom radnog vijeka postrojenja, ali koji, s obzirom na odgovarajuće mjere projektiranja, ne uzrokuje nikakvu znatnu štetu za stavke bitne za sigurnost ili ne dovodi do uvjeta nesreće;

                                       9.

                                       ‚projektna osnova’ znači niz uvjeta i događaja koji se izričito uzimaju u obzir pri projektiranju nuklearnog postrojenja, uključujući njegove nadogradnje, u skladu s utvrđenim kriterijima, a koje postrojenje može izdržati uz planirani rad sigurnosnih sustava, bez prekoračivanja dozvoljenih granica;

                                       10.

                                       ‚projektnom osnovom predviđena nesreća’ znači uvjeti nesreće u odnosu na koje je nuklearno postrojenje projektirano u skladu s utvrđenim projektnim kriterijima i pri kojoj oštećenje goriva, kada je to primjenjivo, te ispuštanje radioaktivnog materijala ostaju unutar dozvoljenih granica;

                                       11.

                                       ‚teški uvjeti’ znači uvjeti koji su teži od uvjeta pri projektom osnovom predviđenoj nesreći; takvi uvjeti mogu biti prouzročeni višestrukim kvarovima poput potpunog zakazivanja svih razina sigurnosnog sustava ili iznimno malo vjerojatnog slučaja.”.

               (4)

               U poglavlju 2. umeće se sljedeći naslov nakon naslova „OBVEZE”:

                  „ODJELJAK 1.

                     Opće obveze”.

               (5)

               Članak 4. stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
               „1.   Države članice uspostavljaju i održavaju nacionalni zakonodavni, regulatorni i organizacijski okvir (‚nacionalni okvir’) za nuklearnu sigurnost nuklearnih postrojenja. Nacionalnim okvirom posebno se predviđaju:

                           (a)

                           dodjela odgovornosti i koordinacija između relevantnih državnih tijela;

                           (b)

                           nacionalni zahtjevi u pogledu nuklearne sigurnosti koji obuhvaćaju sve faze životnog ciklusa nuklearnih postrojenja;

                           (c)

                           sustav izdavanja dozvola i zabranjivanja rada nuklearnih postrojenja bez dozvole;

                           (d)

                           sustav regulatorne kontrole nuklearne sigurnosti koju obavlja nadležno regulatorno tijelo;

                           (e)

                           djelotvorna i proporcionalna provedbena djelovanja, uključujući, prema potrebi, korektivno djelovanje ili obustavu rada i izmjenu ili izmjenu odnosno poništenje dozvole.

                     Određivanje načina na koji se donose nacionalni zahtjevi u pogledu nuklearne sigurnosti iz točke (b) i instrumenta putem kojeg se oni primjenjuju ostaje u nadležnosti država članica;”.

               (6)

               U članku 5. stavci 2. i 3. zamjenjuju se sljedećim:
               „2.   Države članice osiguravaju stvarnu neovisnost nadležnih regulatornih tijela od neprimjerenog utjecaja pri njihovom regulatornom odlučivanju. U tu svrhu države članice osiguravaju da se nacionalnim okvirom zahtijeva da nadležno regulatorno tijelo:

                           (a)

                           bude funkcionalno odvojeno od bilo kojeg drugog tijela ili organizacije koji se bave promicanjem ili upotrebom nuklearne energije, i ne traži niti prima naputke od bilo kojeg takvog tijela ili organizacije pri provođenju svojih regulatornih zadaća;

                           (b)

                           donosi regulatorne odluke na temelju pouzdanih i transparentnih zahtjeva u pogledu nuklearne sigurnosti;

                           (c)

                           dobiva namjenska i odgovarajuća proračunska sredstva kako bi se omogućilo obavljanje njegovih regulatornih zadaća kako su utvrđene u nacionalnom okviru te je odgovorno za provedbu dodijeljenih proračunskih sredstava;

                           (d)

                           zapošljava odgovarajući broj članova osoblja s kvalifikacijama, iskustvom i stručnošću potrebnima za ispunjavanje njegovih obveza. Ono se može služiti vanjskim znanstvenim i tehničkim resursima i stručnošću kao podrškom njegovim regulatornim funkcijama;

                           (e)

                           utvrđuje postupke za sprječavanje i rješavanje svih sukoba interesa;

                           (f)

                           pruža informacije u pogledu nuklearne sigurnosti bez odobrenja bilo kojeg tijela ili organizacije pod uvjetom da se time ne ugrožavaju drugi nadređeni interesi kao što je sigurnost, priznati u odgovarajućem zakonodavstvu ili međunarodnim instrumentima.

                     3.   Države članice osiguravaju da nadležno regulatorno tijelo dobije pravne ovlasti koje su mu potrebne za ispunjavanje obveza u vezi s nacionalnim okvirom opisanim u članku 4. stavku 1. U tu svrhu države članice osiguravaju da nacionalni okvir nadležnim regulatornim tijelima povjeri sljedeće glavne regulatorne zadaće:

                           (a)

                           predlaganje i definiranje nacionalnih zahtjeva u pogledu nuklearne sigurnosti ili sudjelovanje u njihovom utvrđivanju;

                           (b)

                           zahtijevanje od nositelja dozvole da poštuje i dokaže da poštuje nacionalne zahtjeve u pogledu nuklearne sigurnosti i uvjete pod kojima je izdana odgovarajuća dozvola;

                           (c)

                           provjera takvog poštovanja zahtjeva putem regulatornih procjena i inspekcija;

                           (d)

                           predlaganje ili provedba djelotvornih i proporcionalnih provedbenih djelovanja.”.

               (7)

               Članci 6., 7. i 8. zamjenjuju se sljedećim:
               „Članak 6.
               Nositelji dozvole
               Države članice osiguravaju da nacionalni okvir zahtijeva da:

                           (a)

                           primarna odgovornost za nuklearnu sigurnost nuklearnih postrojenja ostaje na nositelju dozvole. Ta se odgovornost ne može delegirati, a uključuje odgovornost za aktivnosti izvoditelja i podizvoditelja čije bi aktivnosti mogle utjecati na nuklearnu sigurnost nuklearnog postrojenja;

                           (b)

                           podnositelj zahtjeva pri podnošenju zahtjeva za dozvolu mora podnijeti dokaz nuklearne sigurnosti. Opseg i razina detalja dokaza moraju biti prilagođeni potencijalnoj veličini i prirodi opasnosti po nuklearno postrojenje i njegovu lokaciju;

                           (c)

                           nositelji dozvole moraju redovito procjenjivati, provjeravati i stalno poboljšavati, koliko god je to razumno provedivo, nuklearnu sigurnost njihovih nuklearnih postrojenja na sustavan i provjerljiv način. Navedeno uključuje provjeru postojanja mjera za sprečavanje nesreća i ublažavanje posljedica nesreća, uključujući provjeru primjene odredbi dubinske obrane;

                           (d)

                           nositelji dozvole uvode i primjenjuju sustave upravljanja koji daju odgovarajući prioritet nuklearnoj sigurnosti;

                           (e)

                           nositelji dozvole predviđaju odgovarajuće postupke i mehanizme u slučaju izvanrednog događaja na lokaciji, uključujući smjernice za upravljanje teškim nesrećama ili jednakovrijedne mehanizme, radi djelotvornog odgovaranja na nesreće kako bi se spriječile ili ublažile njihove posljedice. Oni posebno moraju:

                                       i.

                                       biti u skladu s ostalim operativnim postupcima i provoditi se u pravilnim vremenskim razmacima kako bi se provjerila njihova provedivost;

                                       ii.

                                       obuhvaćati nesreće i teške nesreće do kojih bi moglo doći pri svim načinima rada i one koje istodobno pogađaju više jedinica ili utječu na njih;

                                       iii.

                                       omogućiti mehanizme primanja vanjske pomoći;

                                       iv.

                                       biti periodično preispitivani i redovito ažurirani, uzimajući u obzir iskustva iz vježbi i pouke stečene iz nesreća;

                           (f)

                           nositelji dozvole osiguravaju i održavaju financijske i ljudske resurse s odgovarajućim kvalifikacijama i sposobnostima potrebnima za ispunjavanje svojih obveza u pogledu nuklearne sigurnosti nuklearnih postrojenja. Nositelji dozvole također osiguravaju da izvoditelji i podizvoditelji koji su pod njihovom odgovornošću i čije bi aktivnosti mogle utjecati na nuklearnu sigurnost nuklearnih postrojenja imaju potrebne ljudske resurse s odgovarajućim kvalifikacijama i sposobnostima za ispunjavanje njihovih obveza.

                     Članak 7.
               Stručnost i vještine u području nuklearne sigurnosti
               Države članice osiguravaju da se nacionalnim okvirom od svih strana zahtijeva da osiguraju mehanizme za obrazovanje i osposobljavanje svojeg osoblja koje ima odgovornosti povezane s nuklearnom sigurnošću nuklearnih postrojenja tako da bi to osoblje steklo, održavalo i dalje razvijalo stručnost i vještine u području nuklearne sigurnosti i pripravnosti za izvanredni događaj na lokaciji.
               Članak 8.
               Transparentnost
               1.   Države članice osiguravaju da radnicima i široj javnosti budu dostupne potrebne informacije povezane s nuklearnom sigurnošću nuklearnih postrojenja kao i njezinom regulacijom, pri čemu posebno trebaju obratiti pozornost na lokalne vlasti, stanovništvo i dionike u blizini nuklearnog postrojenja. Navedena obveza uključuje i osiguravanje da nadležno regulatorno tijelo i nositelji dozvole, svaki u području svoje odgovornosti, u okviru svoje komunikacijske politike pružaju:

                           (a)

                           informacije o normalnim uvjetima rada nuklearnih postrojenja radnicima i široj javnosti; i

                           (b)

                           hitne informacije u slučaju nezgoda i nesreća radnicima i široj javnosti te nadležnim regulatornim tijelima drugih država članica u blizini nuklearnog postrojenja.

                     2.   Informacije se stavljaju na raspolaganje javnosti u skladu s mjerodavnim zakonodavstvom i međunarodnim instrumentima, pod uvjetom da se time ne ugrožavaju drugi nadređeni interesi, kao što je sigurnost, priznati u odgovarajućem zakonodavstvu ili međunarodnim instrumentima.
               3.   Države članice ne dovodeći u pitanje članak 5. stavak 2., osiguravaju da nadležno regulatorno tijelo sudjeluje, prema potrebi, u aktivnostima suradnje u području nuklearne sigurnosti nuklearnih postrojenja s nadležnim regulatornim tijelima drugih država članica, u blizini nuklearnog postrojenja, između ostalog, putem razmjene informacija i/ili zajedničkog korištenja informacija.
               4.   Države članice osiguravaju da šira javnost dobije primjerene mogućnosti za djelotvorno sudjelovanje u postupku odlučivanja o izdavanju dozvola nuklearnim postrojenjima, u skladu s odgovarajućim zakonodavstvom i međunarodnim instrumentima.”.

               (8)

               Nakon članka 8. umeće se sljedeći odjeljak:

                  „ODJELJAK 2.

                     Posebne obveze

               Članak 8.a
               Cilj nuklearne sigurnosti za nuklearna postrojenja
               1.   Države članice osiguravaju da se nacionalnim okvirom za nuklearnu sigurnost zahtijeva da se nuklearna postrojenja projektiraju, smještaju, grade, stavljaju u pogon, upotrebljavaju i stavljaju izvan pogona s ciljem sprečavanja nesreća, a u slučaju nesreće, ublažavanja njezinih posljedica te izbjegavanja:

                           (a)

                           ranog radioaktivnog ispuštanja koje bi zahtijevalo mjere u slučaju izvanrednog događaja izvan lokacije, ali uz nedostatno vrijeme za njihovu provedbu;

                           (b)

                           velikog radioaktivnog ispuštanja koje bi zahtijevalo zaštitne mjere koje se ne bi mogle prostorno ili vremenski ograničiti.

                     2.   Države članice osiguravaju da se nacionalnim okvirom zahtijeva da se cilj iz stavka 1.:

                           a)

                           primjenjuje na nuklearna postrojenja za čiju je izgradnju dozvola izdana prvi put nakon 14. kolovoza 2014.;

                           b)

                           upotrebljava kao referenca za pravovremenu provedbu razumno provedivih poboljšanja sigurnosti postojećih nuklearnih postrojenja, uključujući u okviru periodičnih sigurnosnih pregleda kako je utvrđeno u članku 8.c točki (b).

                     Članak 8.b
               Provedba cilja nuklearne sigurnosti za nuklearna postrojenja
               1.   Kako bi se ostvario cilj nuklearne sigurnosti za nuklearna postrojenja koji je određen u članku 8.a, države članice osiguravaju da se nacionalnim okvirom zahtijeva da se, kada se primjenjuje dubinska obrana, ona primjenjuje kako bi osigurala da:

                           (a)

                           se utjecaj ekstremnih vanjskih prirodnih opasnosti i opasnosti nenamjerno uzrokovanih ljudskim faktorom svede na najmanju moguću mjeru;

                           (b)

                           se spriječe neuobičajeni rad i kvarove;

                           (c)

                           se pod kontrolu stavi neuobičajeni rad te da se otkriju kvarovi;

                           (d)

                           se pod kontrolu stave nesreće u okviru projektnom osnovom predviđenih nesreća;

                           (e)

                           se pod kontrolu stave teški uvjeti, uključujući sprečavanje daljnjeg razvoja nesreća i ublažavanje posljedica teških nesreća;

                           (f)

                           budu uspostavljene organizacijske strukture u skladu s člankom 8.d stavkom 1.

                     2.   Kako bi se ostvario cilj nuklearne sigurnosti određen u članku 8.a, države članice osiguravaju da nacionalni okvir zahtijeva da nadležno regulatorno tijelo i nositelj dozvole poduzimaju mjere za promicanje i jačanje djelotvorne kulture nuklearne sigurnosti. Te mjere posebno uključuju:

                           (a)

                           sustave upravljanja koje daju odgovarajući prioritet nuklearnoj sigurnosti i promiču, na svim razinama osoblja i uprave, sposobnost preispitivanja djelotvorne provedbe odgovarajućih sigurnosnih načela i prakse te pravovremenog izvješćivanja o sigurnosnim pitanjima, u skladu s člankom 6. stavkom (d);

                           (b)

                           mehanizme nositelja dozvole za registriranje, evaluaciju i dokumentiranje radnog iskustva značajnog za unutarnju i vanjsku sigurnost;

                           (c)

                           obvezu nositelja dozvole da nadležnom regulatornom tijelu prijavi događaje koji bi mogli utjecati na nuklearnu sigurnost; i,

                           (d)

                           mehanizme za obrazovanje i osposobljavanje, u skladu s člankom 7.

                     Članak 8.c
               Prva procjena i periodični sigurnosni pregledi
               Države članice osiguravaju da nacionalni okvir zahtijeva da:

                           (a)

                           se svaka dodjela dozvole za izgradnju nuklearnog postrojenja ili rad nuklearnog postrojenja, temelji na primjerenoj procjeni specifičnoj za lokaciju i postrojenje, koja obuhvaća dokaz nuklearne sigurnosti u odnosu na nacionalne zahtjeve u pogledu nuklearne sigurnosti utemeljene na cilju određenom u članku 8.a;

                           (b)

                           nositelj dozvole pod regulatornim nadzorom nadležnih regulatornih tijela, sustavno i redovito procjenjuje, najmanje svakih deset godina, sigurnost nuklearnog postrojenja, kako je utvrđeno u članku 6. stavku (c). Tom se ponovnom procjenom sigurnosti želi osigurati poštovanje trenutačne projektne osnove i utvrditi daljnja sigurnosna poboljšanja uzimajući u obzir pitanja starenja, praktično iskustvo, najnovije rezultate istraživanja i razvoj u području međunarodnih normi, koristeći se ciljem određenim u članku 8.a kao referencom.

                     Članak 8.d
               Pripravnost za izvanredni događaj na lokaciji i odgovor na izvanredni događaj na lokaciji
               1.   Ne dovodeći u pitanje odredbe Direktive 2013/59/Euratom, države članice osiguravaju da nacionalni okvir zahtijeva da je uspostavljena organizacijska struktura za pripravnost za izvanredni događaj na lokaciji i odgovor na izvanredni događaj na lokaciji uz jasnu podjelu odgovornosti i koordinaciju između nositelja dozvole i nadležnih tijela i organizacija, uzimajući u obzir sve faze izvanrednog događaja.
               2.   Države članice osiguravaju dosljednost i kontinuitet između mehanizama za pripravnost za izvanredni događaj na lokaciji i odgovor na izvanredni događaj na lokaciji koje zahtijeva nacionalni okvir i drugih mehanizama za pripravnost za izvanredni događaj i odgovor na izvanredni događaj koji se zahtijevaju prema Direktivi 2013/59/Euratom.”.

               (9)

               Sljedeće poglavlje se umeće nakon članka 8.d:
               „POGLAVLJE 2.a

                  STRUČNI PREGLEDI I IZVJEŠĆIVANJE

               Članak 8.e
               Stručni pregledi
               1.   Države članice najmanje svakih deset godina organiziraju periodične samoprocjene svojeg nacionalnog okvira i nadležnih regulatornih tijela te pozivaju na međunarodni stručni pregled relevantnih segmenata svojeg nacionalnog okvira i nadležnih regulatornih tijela u cilju kontinuiranog unapređivanja nuklearne sigurnosti. O rezultatima takvih stručnih pregleda, kada su dostupni, izvješćuju se države članice i Komisija.
               2.   Države članice osiguravaju da se na koordiniranoj osnovi:

                           (a)

                           provodi nacionalna procjena, na temelju specifičnih tema povezanih s nuklearnom sigurnošću odgovarajućih nuklearnih postrojenja na njihovom državnom području;

                           (b)

                           pozovu sve druge države članice i Komisija kao promatrač na stručni pregled nacionalne procjene iz stavka (a);

                           (c)

                           poduzmu odgovarajuće daljnje mjere relevantnih rezultata stručnog pregleda;

                           (d)

                           objave odgovarajuća izvješća o gore navedenom postupku i njegovom glavnom rezultatu kada su rezultati dostupni.

                     3.   Države članice osiguravaju da su uspostavljeni mehanizmi koji omogućuju da prvi tematski stručni pregled započne 2017. i da se nakon toga daljnji tematski stručni pregledi provode najmanje svakih šest godina.
               4.   U slučaju nesreće koja je dovela do situacije koja bi zahtijevala mjere u slučaju izvanrednog događaja izvan lokacije ili zaštitne mjere izvan lokacije za širu javnost, dotična država članica osigurava da se bez nepotrebnog odgađanja pozove međunarodni stručni pregled.”.

               (10)

               Članak 9. mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
                           „1.   Države članice Komisiji podnose izvješće o provedbi ove Direktive prvi put do 22. srpnja 2014., a zatim do 22. srpnja 2020.”;

                           (b)

                           stavak 3. briše se.

               (11)

               U članku 10. nakon stavka 1. umeće se sljedeći stavak:
               „1.a.   Obveze prenošenja i provedbe članaka 6., 8.a, 8.b, 8.c i 8.d ne primjenjuju se na države članice koje nemaju nuklearna postrojenja osim ako one odluče pokrenuti aktivnosti povezane s nuklearnim postrojenjima koja podliježu dozvoli za rad prema njihovoj jurisdikciji.”.

         Članak 2.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 15. kolovoza 2017. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kada države članice donose ove odredbe, one sadržavaju upućivanje na ovu Direktivu ili se prilikom njihove službene objave na nju upućuje. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredbi nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva i svih naknadnih izmjena tih odredbi.
   Članak 3.
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 4.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 8. srpnja 2014.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         P. C. PADOAN

      (1)  Mišljenje od 2. travnja 2014. (još nije objavljeno u Službenom listu).

      (2)  SL C 341, 21.11.2013., str. 92.

      (3)  Direktiva Vijeća 2013/59/Euratom od 5. prosinca 2013. o osnovnim sigurnosnim standardima za zaštitu od opasnosti koje potječu od izloženosti ionizirajućem zračenju i stavljanju izvan snage direktiva 89/618/Euratom, 90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom i 2003/122/Euratom (SL L 13, 17.1.2014., str. 1.).

      (4)  Direktiva Vijeća 2009/71/Euratom od 25. lipnja 2009.o uspostavi okvira Zajednice za nuklearnu sigurnost nuklearnih postrojenja (SL L 172, 2.7.2009., str. 18.).

      (5)  Odluka Komisije 1999/819/Euratom od 16. studenoga 1999. o pristupanju Europske zajednice za atomsku energiju (Euratom) Konvenciji o nuklearnoj sigurnosti iz 1994. (SL L 318, 11.12.1999., str. 20.).

      (6)  Temeljna pitanja sigurnosti IAEA-e: Temeljna načela sigurnosti, IAEA Serija sigurnosnih normi br. SF-1 (2006.).

      (7)  Direktiva Vijeća 2011/70/Euratom od 19. srpnja 2011.o uspostavi okvira Zajednice za odgovorno i sigurno zbrinjavanje istrošenoga goriva i radioaktivnog otpada (SL L 199, 2.8.2011., str. 48.).

      (8)  Odluka Komisije 2007/530/Euratom od 17. srpnja 2007.o osnivanju Europske skupine na visokoj razini za nuklearnu sigurnost i gospodarenje otpadom (SL L 195, 27.7.2007., str. 44.).

      (9)  Odluka Vijeća 87/600/Euratom od 14. prosinca 1987. o aranžmanima Zajednice o ranoj razmjeni informacija u slučaju radiološke opasnosti (SL L 371, 30.12.1987., str. 76.).

      (10)  Direktiva 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011.o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (SL L 26, 28.1.2012., str. 1.).


title: 81/126/EEZ: Direktiva Komisije od 16. veljače 1981. o izmjeni priloga direktivama Vijeća 66/401/EEZ, 66/402/EEZ i 69/208/EEZ o stavljanju na tržište sjemena krmnog bilja, sjemena žitarica te sjemena uljarica i predivog bilja i direktiva 78/386/EEZ i 78/388/EEZ

text:
               03/Sv. 56

               HR

               Službeni list Europske unije

               57

         31981L0126

               L 067/36

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         DIREKTIVA KOMISIJE
   od 16. veljače 1981.
   o izmjeni priloga direktivama Vijeća 66/401/EEZ, 66/402/EEZ i 69/208/EEZ o stavljanju na tržište sjemena krmnog bilja, sjemena žitarica te sjemena uljarica i predivog bilja i direktiva 78/386/EEZ i 78/388/EEZ
   (81/126/EEZ)
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 66/401/EEZ od 14. lipnja 1966. o stavljanju na tržište sjemena krmnog bilja (1), kako je zadnje izmijenjena Direktivom 80/754/EEZ (2), a posebno njezin članak 21.a,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 66/402/EEZ od 14. lipnja 1966. o stavljanju na tržište sjemena žitarica (3), kako je zadnje izmijenjena Direktivom 79/692/EEZ (4), a posebno njezin članak 21.a,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 69/208/EEZ od 30. lipnja 1969. o stavljanju na tržište sjemena uljarica i predivog bilja (5), kako je zadnje izmijenjena Direktivom 80/304/EEZ (6), a posebno njezin članak 20.a,
   budući da, s obzirom na razvoj znanstvenih i tehničkih saznanja, Prilog I. i II. Direktivi 66/401/EEZ, Prilog III. Direktivi 66/402/EEZ i Prilog II. Direktivi 69/208/EEZ treba izmijeniti zbog razloga navedenih u nastavku;
   budući da uvjete koje usjev i sjeme trebaju ispunjavati, uključujući standarde sortne čistoće, treba izmijeniti radi usklađivanja sa sustavima certifikacije sorte sjemena koje se kreće u međunarodnoj trgovini koje je utvrdila Organizacija za gospodarsku suradnju i razvoj (OECD); budući da, kao rezultat, treba izmijeniti rokove za provedbu utvrđene u prvoj alineji članka 2. stavka 1. Direktive Komisije 78/386/EEZ od 18. travnja 1978. o izmjeni priloga Direktivi 66/401/EEZ o stavljanju na tržište sjemena krmnog bilja (7) i u prvoj alineji članka 2. stavka 1. Direktive Komisije 78/388/EEZ od 18. travnja 1978. o izmjeni priloga Direktivi 69/208/EEZ o stavljanju na tržište sjemena uljarica i predivog bilja (8);
   budući da standarde u pogledu određivanja sjemena Rumex prema broju treba ublažiti za certificirano sjeme nekih drugih vrsta krmnog bilja, osim ako postoji sumnja u vezi s ispunjenjem standarada utvrđenih u Direktivi 66/401/EEZ;
   budući da, kako bi se ispunili uvjeti za službeni pregled sjemena proveden u skladu s trenutačnim međunarodnim metodama, potrebno je revidirati odredbe utvrđene u Direktivi 66/402/EEZ u pogledu najveće mase po seriji sjemena Zea mays;
   budući da standarde u pogledu najvećeg sadržaja prema broju sjemena drugih vrsta bilja u sjemenu konoplje treba prilagoditi standardima kakvoće sjemena koji se uobičajeno postižu;
   budući da su mjere predviđene ovom Direktivom u skladu s mišljenjem Stalnog odbora za sjeme i reprodukcijski materijal u poljoprivredi, hortikulturi i šumarstvu,
   DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Prilog I. Direktivi 66/401/EEZ mijenja se kako slijedi:

               1.

               U točki 4. riječi „vrsti ili sorata koje nisu Pisum sativum monoklonskih sorata Poa spp.” zamjenjuju se riječima „osim onih vrsta Pisum sativum, Brassica napus var. napobrassica, Brassica oleracea convar. acephala, Raphanus sativus ssp. oleifera ili apomiktičnih monoklonskih sorata Poa spp.”

               2.

               Sljedeća rečenica dodaje se točki 4.:
               „U slučaju vrsta Pisum sativum, Brassica napus var. napobrassica, Brassica oleracea convar. acephala, Raphanus sativus spp. oleifera i apomiktičnih monoklonskih sorata Poa spp. primjenjuje se samo prva rečenica”.

         Članak 2.
   Prilog II. Direktivi 66/401/EEZ mijenja se kako slijedi:

               U točki 2.A odjeljka I., stupcu 14., dijelu „GRAMINEAE”, slovo (n) umeće se u slučaju vrsta koje nisu Phelum bertolonii i Phelum pratense.

         Članak 3.
   Prilog III. Direktivi 66/402/EEZ mijenja se kako slijedi:

               U stupcu 2. tablice, brojka 20 zamjenjuje se brojkom 40 u slučaju Zea mays.

         Članak 4.
   Prilog II. Direktivi 69/208/EEZ mijenja se kako slijedi:

               U točki 2.A odjeljka I., stupcu 5., brojka 10 zamjenjuje se brojkom 30 u slučaju Cannabis sativa.

         Članak 5.
   Prva alineja članka 2. stavka 1. Direktive 78/386/EEZ zamjenjuje se sljedećim:

               „—

               odredbe članka 1. stavka 1. u pogledu Priloga I. stavaka 3. i 4. dana 1. siječnja 1981.;

               —

               odredbe članka 1. stavka 2. u pogledu Priloga II. dijela I. stavka 1. i Priloga II. dijela II. stavka 1. dana 1. siječnja 1982.”

         Članak 6.
   Prva alineja članka 2. stavka 1. Direktive 78/388/EEZ zamjenjuje se sljedećim:

               „—

               odredbe članka 1. stavka 1. u pogledu Priloga I. stavka 3. i članka 1. stavka 2. u pogledu Priloga II. dijela I. stavka 1. dana 1. siječnja 1982.”

         Članak 7.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise radi usklađivanja s:

               —

               člancima 1., 5. i 6. s učinkom od 1. siječnja 1981.,

               —

               drugim odredbama ove Direktive najkasnije do 1. srpnja 1982.

         2.   Države članice osiguravaju da sjeme ne podliježe nikakvim tržišnim ograničenjima zbog različitih datuma provedbe ove Direktive u skladu s drugom alinejom stavka 1.
   Članak 8.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 16. veljače 1981.

            Za Komisiju

         Poul DALSAGER

            Član Komisije

      (1)  SL 125, 11.7.1966., str. 2298/66.

      (2)  SL L 207, 9.8.1980., str. 36.

      (3)  SL L 125, 11.7.1966., str. 2309/66.

      (4)  SL L 205, 13.8.1979., str. 1.

      (5)  SL L 169, 10.7.1969., str. 3.

      (6)  SL L 68, 14.3.1980., str. 33.

      (7)  SL L 113, 25.4.1978., str. 1.

      (8)  SL L 113, 25.4.1978., str. 20.


title: Direktiva 2004/107/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 15. prosinca 2004. o arsenu, kadmiju, živi, niklu i policikličkim aromatskim ugljikovodicima u zraku

text:
               15/Sv. 29

               HR

               Službeni list Europske unije

               76

         32004L0107

               L 023/3

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         DIREKTIVA 2004/107/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
   od 15. prosinca 2004.
   o arsenu, kadmiju, živi, niklu i policikličkim aromatskim ugljikovodicima u zraku
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 175. stavak 1.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskoga i socijalnoga odbora (1),
   nakon savjetovanja s Odborom regija,
   u skladu s postupkom utvrđenim u članku 251. Ugovora (2),
   budući da:

               (1)

               Na temelju načela utvrđenih u članku 175. stavku 3. Ugovora, u Šestom programu djelovanja Zajednice za okoliš usvojenom Odlukom br. 1600/2002/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (3) utvrđuje se potreba smanjenja onečišćenja do razina koje umanjuju štetne učinke na zdravlje ljudi, uz obraćanje posebne pažnje na osjetljive skupine stanovništva i na okoliš kao cjelinu, za unapređivanjem praćenja i procjene kvalitete zraka uključujući taloženje onečišćujućih tvari te za pružanje informacija javnosti.

               (2)

               Članak 4. stavak 1. Direktive Vijeća 96/62/EZ od 27. rujna 1996. o procjeni i upravljanju kvalitetom zraka (4) obvezuje Komisiju da dostavi prijedloge za reguliranje onečišćujućih tvari popisanih u Prilogu I. toj Direktivi, uzimajući u obzir odredbe utvrđene u stavcima 3. i 4. tog članka.

               (3)

               Rezultati znanstvenih istraživanja pokazuju da arsen, kadmij, nikal i neki policiklički aromatski ugljikovodici imaju genotoksični kancerogeni utjecaj na ljudski organizam te da nije moguće odrediti prag ispod kojeg te tvari ne predstavljaju opasnost za zdravlje ljudi. Posljedice za zdravlje ljudi i za okoliš nastaju putem koncentracija u zraku i taloženja. Uzimajući u obzir isplativost troškova, u određenim područjima nije moguće postići koncentracije arsena, kadmija, nikla i policikličkih aromatskih ugljikovodika u zraku koje ne bi predstavljale značajnu opasnost za zdravlje ljudi.

               (4)

               S ciljem minimiziranja štetnih učinaka na ljudsko zdravlje, a posebno obraćajući pažnju na osjetljive skupine stanovništva i okoliš kao cjelinu, trebalo bi odrediti ciljne vrijednosti za arsen, kadmij i nikal te policikličke aromatske ugljikovodike u zraku, koje bi trebalo postići u što je moguće većoj mjeri. Benzo(a)piren bi trebalo koristiti kao pokazatelj za opasnost od kancerogenih učinaka policikličkih aromatskih ugljikovodika u zraku.

               (5)

               Ciljne vrijednosti ne bi zahtijevale uvođenje nikakvih mjera koje bi obuhvaćale prevelike troškove. Što se tiče industrijskih postrojenja, u njima se ne bi uvodile mjere veće od uporabe najboljih raspoloživih tehnika (BAT) propisanih Direktivom Vijeća 96/61/EZ od 24. rujna 1996. o integriranom sprečavanju i kontroli onečišćenja okoliša (5) te posebno ne bi došlo do zatvaranja postrojenja. Države bi članice, međutim, morale poduzeti sve isplative mjere za smanjenje koncentracija u relevantnim sektorima.

               (6)

               Ciljne vrijednosti iz ove Direktive nikako se ne smiju smatrati standardima kvalitete okoliša definiranima u članku 2. stavku 7. Direktive 96/61/EZ, a koji, prema članku 10. te Direktive, zahtijevaju strože uvjete od uvjeta dostižnih upotrebom BAT tehnika.

               (7)

               U skladu s člankom 176. Ugovora, države članice mogu zadržati ili uvesti strože mjere zaštite za arsen, kadmij, živu, nikal i policikličke aromatske ugljikovodike ako su one u skladu s Ugovorom i ako se o njima obavijesti Komisija.

               (8)

               Kada koncentracije prekorače određene pragove procjene, praćenje arsena, kadmija, nikla i benzo(a)pirena trebalo bi biti obvezno. Dodatna sredstva procjenjivanja mogu smanjiti potrebni broj točaka uzorkovanja za mjerenja na stalnom mjestu. Očekuje se daljnje praćenje pozadinskih koncentracija u zraku i taloženja.

               (9)

               Živa je vrlo opasna tvar za zdravlje ljudi i okoliš. Prisutna je u okolišu te se može nakupljati u organizmima, pogotovo u onima koji pripadaju višim razinama hranidbenog lanca, u obliku metil-žive. Živa ispuštena u atmosferu može se prenositi na velike udaljenosti.

               (10)

               Komisija namjerava 2005. iznijeti jasnu strategiju koja bi sadržavala mjere za zaštitu ljudskog zdravlja i okoliša od ispuštanja žive, utemeljenu na pristupu životnog ciklusa te uzimajući u obzir proizvodnju, uporabu, obradu otpada i emisije. U tom kontekstu, Komisija bi također trebala razmotriti sve prikladne mjere s ciljem smanjenja količine žive u kopnenim i vodenim ekosustavima, a time i unošenja žive u organizam putem hrane i izbjegavanja žive u određenim proizvodima.

               (11)

               Učinci arsena, kadmija, žive, nikla i policikličkih aromatskih ugljikovodika na ljudsko zdravlje, uključujući one putem hranidbenog lanca, te na okoliš kao cjelinu, nastaju putem koncentracija u zraku i taloženjem; trebalo bi uzeti u obzir akumulaciju tih tvari u tlu i zaštitu kopnenih voda. Kako bi se olakšalo preispitivanje ove Direktive 2010. godine, Komisija i države članice trebale bi razmotriti promicanje istraživanja učinaka arsena, kadmija, žive, nikla i policikličkih aromatskih ugljikovodika na zdravlje ljudi i okoliš, posebno putem taloženja.

               (12)

               Standardizirane točne tehnike mjerenja i zajednički kriteriji za smještanje mjernih postaja važni su u procjenjivanju kvalitete zraka kako bi se dobiveni podaci mogli uspoređivati u cijeloj Zajednici. Iznalaženje referentnih mjernih metoda opće je priznato kao važno pitanje. Komisija je već odredila mandat za pripremu CEN standardâ za mjerenje onih sastavnica zraka za koje su definirane ciljne vrijednosti (arsen, kadmij, nikal i benzo(a)piren) kao i za taloženje teških metala, s ciljem skorog razvoja i prihvaćanja tih standarda. U nedostatku CEN standardnih metoda trebalo bi dopustiti primjenu međunarodnih ili nacionalnih standardnih referentnih metoda mjerenja.

               (13)

               Podatke o koncentracijama i taloženju reguliranih onečišćujućih tvari trebalo bi prosljeđivati Komisiji kao temelj za redovna izvješća.

               (14)

               Ažurirani podaci o koncentracijama i taloženju reguliranih onečišćujućih tvari u zraku trebali bi odmah biti dostupni javnosti.

               (15)

               Države članice trebale bi propisati pravila o sankcijama za kršenje odredaba ove Direktive te osigurati njihovo izvršavanje. Te bi sankcije trebale biti učinkovite, proporcionalne i odvraćajuće.

               (16)

               Mjere potrebne za primjenu ove Direktive trebalo bi usvojiti u skladu s Odlukom Vijeća 1999/468/EZ od 28. lipnja 1999. o utvrđivanju postupaka za izvršavanje provedbenih ovlasti dodijeljenih Komisiji (6).

               (17)

               Izmjene potrebne za prilagodbu ove Direktive znanstvenom i tehničkom napretku trebale bi se odnositi samo na kriterije i tehnike procjene koncentracija i taloženja reguliranih onečišćujućih tvari ili na detaljno opisane postupke prosljeđivanja podataka Komisiji. Dotične izmjene ne bi smjele ni izravno ni neizravno utjecati na promjene ciljnih vrijednosti,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Ciljevi
   Ciljevi su ove Direktive:

               (a)

               uspostaviti ciljnu vrijednost za koncentraciju arsena, kadmija, nikla i benzo(a)pirena u zraku u svrhu izbjegavanja, sprečavanja ili smanjenja štetnih učinaka arsena, kadmija, nikla i policikličkih aromatskih ugljikovodika na zdravlje ljudi i na okoliš kao cjelinu;

               (b)

               osiguravati, s obzirom na arsen, kadmij, nikal i policikličke aromatske ugljikovodike, održavanje kvalitete zraka kada je ona dobra i poboljšanje u drugim slučajevima;

               (c)

               određivati zajedničke metode i kriterije za procjenjivanje koncentracija arsena, kadmija, žive, nikla i policikličkih aromatskih ugljikovodika u zraku kao i za taloženje arsena, kadmija, žive, nikla i policikličkih aromatskih ugljikovodika;

               (d)

               osigurati prikupljanje odgovarajućih podataka o koncentracijama arsena, kadmija, žive, nikla i policikličkih aromatskih ugljikovodika u zraku kao i o taloženju arsena, kadmija, žive, nikla i policikličkih aromatskih ugljikovodika te osigurati njihovu dostupnost javnosti.

         Članak 2.
   Definicije
   Za potrebe ove Direktive primjenjuju se definicije iz članka 2. Direktive 96/62/EZ, s iznimkom definicije „ciljne vrijednosti”.
   Primjenjuju se također sljedeće definicije:

               (a)

               „ciljna vrijednost” znači koncentracija u zraku, utvrđena s ciljem izbjegavanja, sprečavanja ili smanjenja štetnih učinaka na ljudsko zdravlje i na okoliš kao cjelinu, koja se mora postići kada je to moguće unutar zadanog razdoblja;

               (b)

               „ukupni ili glavni dio taloga” znači ukupna masa onečišćujuće tvari koja se iz atmosfere prenosi na površine (npr. tlo, biljke, vodu, zgrade itd.) na određenom području unutar zadanog razdoblja;

               (c)

               „gornji prag procjene” znači razina određena Prilogom II. ispod koje je u svrhu procjene kvalitete zraka moguće koristiti kombinaciju tehnika mjerenja i modeliranja, u skladu s člankom 6. stavkom 3. Direktive 96/62/EZ;

               (d)

               „donji prag procjene” znači razina, određena Prilogom II. ispod koje je jedino upotrebom tehnika modeliranja ili objektivne procjene moguće procijeniti kvalitetu zraka, u skladu s člankom 6. stavkom 4. Direktive 96/62/EZ;

               (e)

               „mjerenja na stalnom mjestu” znači mjerenja koja se obavljaju na stalnim mjestima, neprekinutim ili nasumičnim uzorkovanjem, u skladu s člankom 6. stavkom 5. Direktive 96/62/EZ;

               (f)

               „arsen”, „kadmij”, „nikal” i „benzo(a)piren” znače ukupni udio tih elemenata i spojeva u frakciji PM10;

               (g)

               „PM10” znači lebdeće čestice koje prolaze kroz ulaz sakupljača, kako je definirano u normi EN 12341, s 50 %-tnom učinkovitošću pri odstranjivanju čestica aerodinamičnog promjera od 10 μm;

               (h)

               „policiklički aromatski ugljikovodici” znači oni organski spojevi koje čine najmanje dva spojena aromatska prstena sačinjena isključivo od ugljika i vodika;

               (i)

               „ukupna plinovita živa” znači pare elementarne žive (Hg0) i reaktivna plinovita živa, tj. vrste žive topive u vodi s dovoljno visokim tlakom para da mogu postojati u plinovitom stanju.

         Članak 3.
   Ciljne vrijednosti
   1.   Države članice poduzimaju sve potrebne mjere koje ne iziskuju nerazmjerne troškove kako bi osigurale da od 31. prosinca 2012. koncentracije arsena, kadmija, nikla i benzo(a)pirena, koje se koriste kao pokazatelji kancerogenog rizika policikličkih aromatskih ugljikovodika u zraku, procijenjene u skladu s člankom 4., ne prekoračuju ciljne vrijednosti utvrđene u Prilogu I.
   2.   Države članice sastavljaju popis zona i aglomeracija u kojima su razine arsena, kadmija, nikla i benzo(a)pirena niže od odgovarajućih ciljnih vrijednosti. Države članice održavaju razine tih onečišćujućih tvari u dotičnim zonama i aglomeracijama ispod odgovarajućih ciljnih vrijednosti i nastoje očuvati najvišu kvalitetu zraka spojivu s održivim razvojem.
   3.   Države članice sastavljaju popis zona i aglomeracija u kojima su prekoračene ciljne vrijednosti utvrđene u Prilogu I.
   Za takve zone i aglomeracije države članice navode područja u kojima se vrijednosti prekoračuju, kao i izvore koji tome doprinose. Na dotičnim područjima države članice poduzimaju sve potrebne mjere koje ne iziskuju nerazmjerne troškove, a koje su usmjerene posebno prema glavnim izvorima emisije, kako bi se dostigle ciljne vrijednosti. U slučaju industrijskih postrojenja na koje se odnosi Direktiva 96/61/EZ, to znači upotrebu BAT-a kako je propisano u članku 2. stavku 11. te Direktive.
   Članak 4.
   Procjena koncentracija u zraku i stopa taloženja
   1.   Kvaliteta zraka s obzirom na arsen, kadmij, nikal i benzo(a)piren procjenjuje se na čitavom državnom području država članica.
   2.   U skladu s kriterijima navedenima u stavku 7., mjerenje je obvezno u sljedećim zonama:

               (a)

               zone i aglomeracije u kojima su razine između gornjeg i donjeg praga procjene, i

               (b)

               druge zone i aglomeracije u kojima razine prelaze gornji prag procjene.

         Mjerenja se mogu zamijeniti tehnikama modeliranja kako bi se osigurala odgovarajuća razina podataka o kvaliteti zraka.
   3.   Kombinacija mjerenja, uključujući indikativna mjerenja iz Priloga IV. odjeljka I., i tehnike modeliranja može se upotrijebiti za procjenu kvalitete zraka u zonama i aglomeracijama u kojima se razine unutar reprezentativnog vremenskog razdoblja kreću između gornjeg i donjeg praga procjene koje treba utvrditi sukladno Prilogu II. odjeljku II.
   4.   U zonama i aglomeracijama u kojima su razine ispod donjeg praga procjene koji se utvrđuje sukladno Prilogu II. odjeljku II. moguće je koristiti jedino tehnike modeliranja ili objektivne procjene za procjenu razina.
   5.   Kada je potrebno mjeriti onečišćujuće tvari, mjerenja se obavljaju na stalnim mjestima neprekinuto ili nasumičnim uzorkovanjem. Broj mjerenja mora biti dovoljan da bi se razine mogle odrediti.
   6.   Gornji i donji pragovi procjene za arsen, kadmij, nikal i benzo(a)piren u zraku utvrđeni su u odjeljku I. Priloga II. Klasifikacija svake zone ili aglomeracije za potrebe ovog članka preispituje se barem svakih pet godina u skladu s postupkom utvrđenim u odjeljku II. Priloga II. Klasifikacija se preispituje ranije u slučaju relevantne promjene u aktivnostima vezanima uz koncentracije arsena, kadmija, nikla i benzo(a)pirena u zraku.
   7.   Kriteriji za određivanje lokacije točaka uzorkovanja za mjerenje arsena, kadmija, nikla i benzo(a)pirena u zraku radi utvrđivanja sukladnosti s ciljnim vrijednostima popisani su u odjeljcima I. i II. Priloga III. Najmanji broj točaka uzorkovanja za mjerenja na stalnom mjestu koncentracija svake od onečišćujućih tvari određuje se kako je propisano u odjeljku IV. Priloga III., a ona će biti smještena u svakoj zoni ili aglomeraciji u kojoj je potrebno mjerenje, ako je mjerenje na stalnom mjestu jedini izvor podataka o koncentracijama unutar tih zona i aglomeracija.
   8.   Radi procjene doprinosa benzo(a)pirena u zraku, svaka država članica prati druge relevantne policiklične aromatske ugljikovodike na ograničenom broju mjernih mjesta. Među tim spojevima nalaze se barem: benzo(a)antracen, benzo(b)fluoranten, benzo(j)fluoranten, benzo(k)fluoranten, indeno(1,2,3-cd)piren i dibenz(a,h)antracen. Mjesta za praćenje tih policikličkih aromatskih ugljikovodika nalaze se na mjestima uzorkovanja za benzo(a)piren te se odabiru tako da je moguće utvrditi geografske varijacije i dugoročne trendove. Primjenjuju se odjeljci I., II. i III. Priloga III.
   9.   Bez obzira na razine koncentracije, na svakih 100 000 km2 nalazi se po jedna pozadinska točka uzorkovanja za indikativno mjerenje arsena, kadmija, nikla, ukupne plinovite žive, benzo(a)pirena i drugih policikličkih aromatskih ugljikovodika iz članka 8. u zraku, kao i ukupnog taloženja arsena, kadmija, žive, nikla, benzo(a)pirena i drugih policikličkih aromatskih ugljikovodika iz članka 8. Svaka država članica postavlja barem jednu mjernu postaju; države članice mogu, međutim, dogovorom i u skladu sa smjernicama koje treba sastaviti prema postupku utvrđenom u članku 6., postaviti jednu ili više zajedničkih mjernih postaja, koje pokrivaju susjedne zone u susjednim državama članicama, kako bi se postigla nužna prostorna pokrivenost. Također se preporučuje mjerenje dvovalentne žive u plinovitom i krutom stanju. Praćenje se, prema potrebi, usklađuje sa strategijom praćenja i programom mjerenja Europskog praćenja i procjene onečišćujućih tvari (EMEP). Mjesta uzorkovanja za te tvari odabiru se tako da je moguće odrediti geografske varijacije i dugoročne trendove. Primjenjuju se odjeljci I., II. i III. Priloga III.
   10.   Upotreba bio-indikatora može se razmotriti ako je potrebno procijeniti regionalne uzorke utjecaja na ekosustave.
   11.   Za zone i aglomeracije unutar kojih se podaci iz stalnih mjernih postaja zamjenjuju podacima iz drugih izvora, poput registra emisija, indikativnih mjernih metoda i modeliranja kvalitete zraka, broj stalnih mjernih postaja koje treba postaviti i prostorna pokrivenost drugih tehnika treba biti dovoljna za određivanje koncentracija onečišćujućih tvari u zraku u skladu s odjeljkom I. Priloga III. i odjeljkom I. Priloga IV.
   12.   Ciljevi kvalitete podataka utvrđeni su u odjeljku I. Priloga IV. Kada se za procjenu koriste modeli kvalitete zraka, primjenjuje se odjeljak II. Priloga IV.
   13.   Referentne metode za uzorkovanje i analizu arsena, kadmija, žive, nikla i policikličkih aromatskih ugljikovodika u zraku utvrđene su u odjeljcima I., II. i III. Priloga V. odjeljak IV. Priloga V. utvrđuje referentne tehnike za mjerenje ukupnog taloženja arsena, kadmija, žive, nikla i policikličkih aromatskih ugljikovodika, a odjeljak V. Priloga V. odnosi se na referentne tehnike modeliranja kvalitete zraka ako su takve tehnike dostupne.
   14.   Datum do kojega države članice obavješćuju Komisiju o metodama korištenima za preliminarnu procjenu kvalitete zraka prema članku 11. stavku 1. točki (d) Direktive 96/62/EZ jest datum iz članka 10. ove Direktive.
   15.   Bilo kakve izmjene potrebne za prilagodbu odredaba ovog članka i odjeljka II. Priloga II. te Priloga III. do V. znanstvenom i tehničkom napretku usvajaju se u skladu s postupkom iz članka 6., ali ne moraju nužno uzrokovati nikakve izravne ni neizravne promjene ciljnih vrijednosti.
   Članak 5.
   Prijenos informacija i izvješćivanje
   1.   S obzirom na zone i aglomeracije u kojima se prekorači neka od ciljnih vrijednosti utvrđenih Prilogom I., države članice prosljeđuju Komisiji sljedeće podatke:

               (a)

               popise dotičnih zona i aglomeracija,

               (b)

               područja u kojima su vrijednosti prekoračene,

               (c)

               procijenjene vrijednosti koncentracija,

               (d)

               razloge prekoračenja, a posebno sve izvore koji tome pridonose,

               (e)

               stanovništvo izloženo tim prekoračenjima.

         Države članice također podnose izvješće o svim podacima procijenjenima u skladu s člankom 4., osim ako su o njima već podnijele izvješće prema Odluci Vijeća 97/101/EZ od 27. siječnja 1997. o uspostavi recipročne razmjene informacija i podataka iz mreža i individualnih postaja za praćenje kvalitete zraka (7).
   Podaci se dostavljaju za svaku kalendarsku godinu, najkasnije do 30. rujna sljedeće godine, a prvi put za kalendarsku godinu nakon 15. veljače 2007.
   2.   Uz zahtjeve utvrđene u stavku 1., države članice također izvješćuju o svim mjerama poduzetima sukladno članku 3.
   3.   Komisija osigurava da svi podaci dostavljeni sukladno stavku 1. odmah budu dostupni javnosti putem odgovarajućih medija, kao što su internet, tisak i drugi lako dostupni mediji.
   4.   U skladu s postupkom iz članka 6., Komisija usvaja sve detaljne postupke za dostavu podataka dobivenih sukladno stavku 1. ovog članka.
   Članak 6.
   Odbor
   1.   Komisiji pomaže odbor osnovan člankom 12. stavkom 2. Direktive 96/62/EZ.
   2.   Kod upućivanja na ovaj članak, primjenjuju se članci 5. i 7. Odluke 1999/468/EZ, uzimajući u obzir odredbe njezinog članka 8.
   Rok utvrđen u članku 5. stavku 6. Odluke 1999/468/EZ je tri mjeseca.
   3.   Odbor donosi svoj poslovnik.
   Članak 7.
   Obavješćivanje javnosti
   1.   Države članice osiguravaju da javnost i relevantne organizacije, kao što su okolišne organizacije, organizacije potrošača, organizacije koje zastupaju interese osjetljivih skupina stanovništva i druga relevantna tijela zdravstvene zaštite, imaju pristup te da su im redovito dostupni jasni i cjeloviti podaci o koncentracijama arsena, kadmija, žive, nikla i benzo(a)pirena i ostalih policikličkih aromatskih ugljikovodika u zraku iz članka 4. stavka 8., kao i podaci o stopama taloženja arsena, kadmija, žive, nikla i benzo(a)pirena i ostalih policikličkih aromatskih ugljikovodika iz članka 4. stavka 8.
   2.   Ti podaci također pokazuju sva godišnja prekoračenja ciljnih vrijednosti arsena, kadmija, nikla i benzo(a)pirena utvrđenih u Prilogu I. Podaci uključuju razloge za prekoračenje tih vrijednosti te područje na koje se odnose. Sadrže i kratku procjenu u odnosu na ciljnu vrijednost te prikladne podatke u vezi s učincima na zdravlje i na okoliš.
   Podaci o svim mjerama poduzetima sukladno članku 3. dostupni su organizacijama iz stavka 1. ovog članka.
   3.   Ti su podaci dostupni putem sredstava kao što su internet, tisak i drugi lako dostupni mediji.
   Članak 8.
   Izvješće i preispitivanje
   1.   Najkasnije do 31. prosinca 2010., Komisija dostavlja Europskom parlamentu i Vijeću izvješće utemeljeno na:

               (a)

               iskustvu stečenom u primjeni ove Direktive,

               (b)

               rezultatima posebno najnovijih znanstvenih istraživanja u vezi s učincima na zdravlje ljudi, posebno obraćajući pozornost na osjetljive skupine stanovništva i na okoliš kao cjelinu, o izloženosti arsenu, kadmiju, živi, niklu i policikličkim aromatskim ugljikovodicima, i

               (c)

               tehnološkom razvoju, uključujući napredak u mjernim metodama ili na drugi način procijenjenim koncentracijama ovih onečišćujućih tvari u zraku kao i njihovih taloženja.

         2.   Izvješće iz stavka 1. uzima u obzir:

               (a)

               trenutačnu kvalitetu zraka, trendove i projekcije do i nakon 2015.;

               (b)

               mogućnost daljnjeg smanjenja emisija onečišćujućih tvari popisanih u Prilogu I. iz svih relevantnih izvora i moguće prednosti uvođenja graničnih vrijednosti u svrhu smanjenja opasnosti za zdravlje ljudi, uzimajući u obzir tehničku izvedivost i isplativost troškova te svaki dodatni oblik zaštite zdravlja i okoliša koji bi se time postigao;

               (c)

               odnose između onečišćujućih tvari i mogućnosti za korištenje kombiniranih strategija radi poboljšanja kvalitete zraka u Zajednici i srodnih ciljeva;

               (d)

               postojeće i buduće zahtjeve za obavješćivanjem javnosti i za razmjenom informacija između država članica i Komisije;

               (e)

               iskustvo stečeno u primjeni ove Direktive u državama članicama, te posebno uvjete u kojima se mjerenje provodi, kako je propisano u Prilogu III.;

               (f)

               sekundarnu ekonomsku korist za okoliš i zdravlje ljudi od smanjenja emisija arsena, kadmija, žive, nikla i policikličkih aromatskih ugljikovodika do stupnja koji se može procijeniti;

               (g)

               prikladnost veličine frakcije čestica koja se koristi za uzorkovanje, s obzirom na opće uvjete mjerenja lebdećih čestica;

               (h)

               prikladnost benzo(a)pirena kao pokazatelja za ukupnu kancerogenu aktivnost policikličkih aromatskih ugljikovodika, uzimajući u obzir pretežno plinovite oblike policikličkih aromatskih ugljikovodika, kao što je fluoranten.

         S obzirom na najnovija znanstvena i tehnička dostignuća Komisija preispituje i učinak arsena, kadmija i nikla na zdravlje ljudi, radi kvantificiranja njihove genotoksične kancerogenosti. Uzimajući u obzir mjere usvojene u skladu sa strategijom za živu, Komisija razmatra i moguće prednosti poduzimanja daljnjih radnji u vezi sa živom, uzimajući u obzir tehničku izvedivost i isplativost troškova te svaki značajniji dodatni oblik zaštite zdravlja i okoliša koji bi se time postigao.
   3.   S ciljem postizanja razina koncentracija u zraku koje bi nadalje smanjile štetne učinke na zdravlje ljudi te bi dovele do visoke razine zaštite okoliša kao cjeline, uzimajući u obzir tehnički razvoj i isplativost troškova daljnjih radnji, izvješće iz stavka 1. može, ako je potrebno, biti popraćeno prijedlozima za izmjene ove Direktive, uzimajući u obzir posebno rezultate dobivene u skladu sa stavkom 2. Uz to, Komisija razmatra i reguliranje taloženja arsena, kadmija, žive, nikla i specifičnih policikličkih aromatskih ugljikovodika.
   Članak 9.
   Sankcije
   Države članice određuju sankcije primjenjive na povredu nacionalnih odredaba prihvaćenih sukladno ovoj Direktivi te poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale da se one provode. Sankcije moraju biti učinkovite, razmjerne i odvraćajuće.
   Članak 10.
   Provedba
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s odredbama ove Direktive najkasnije do 15. veljače 2007. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Države članice određuju načine tog upućivanja.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 11.
   Stupanje na snagu
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 12.
   Adresati
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Strasbourgu, 15. prosinca 2004.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         J. P. BORRELL FONTELLES

            Za Vijeće

            Predsjednik

         A. NICOLAÏ

      (1)  SL C 110, 30.4.2004., str. 16.

      (2)  Mišljenje Europskog parlamenta od 20.4.2004. (još nije objavljeno u Službenom listu), Odluka Vijeća od 15. studenoga 2004.

      (3)  SL L 242, 10.9.2002., str. 1.

      (4)  SL L 296, 21.11.1996., str. 55. Direktiva kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1882/2003 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 284, 31.10.2003., str. 1.).

      (5)  SL L 257, 10.10.1996., str. 26. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1882/2003.

      (6)  SL L 184, 17.7.1999., str. 23.

      (7)  SL L 35, 5.2.1997., str. 14., Odluka kako se izmjenjuje Odlukom Komisije 2001/752/EZ (SL L 282, 26.10.2001., str. 69.).
   PRILOG I.
   Ciljne vrijednosti za arsen, kadmij, nikal i benzo(a)piren

               Onečišćujuća tvar

               Ciljna vrijednost (1)

               Arsen

               6 ng/m3

               Kadmij

               5 ng/m3

               Nikal

               20 ng/m3

               Benzo(a)piren

               1 ng/m3

      (1)  Za ukupni sadržaj u frakciji PM10 usrednjeno na jednu kalendarsku godinu.
   PRILOG II.

      Određivanje zahtjevâ za procjenu koncentracija arsena, kadmija, nikla i benzo(a)pirena u zraku unutar zone ili aglomeracije

   I.   Gornji i donji pragovi procjene

   Primjenjuju se sljedeći gornji i donji pragovi procjene:

               Arsen

               Kadmij

               Nikal

               B(a)P

               Gornji prag procjene u postotku od ciljne vrijednosti

               60 %
               (3,6 ng/m3)

               60 %
               (3 ng/m3)

               70 %
               (14 ng/m3)

               60 %
               (0,6 ng/m3)

               Donji prag procjene u postotku od ciljne vrijednosti

               40 %
               (2,4 ng/m3)

               40 %
               (2 ng/m3)

               50 %
               (10 ng/m3)

               40 %
               (0,4 % ng/m3)

         II.   Određivanje prekoračenja gornjeg i donjeg praga procjene

   Prekoračenja gornjeg i donjeg praga procjene moraju se odrediti na temelju koncentracija u prethodnih pet godina ako o tome postoji dovoljno podataka. Smatrat će se da je prag procjene prekoračen ako je prekoračen u barem tri od prethodnih pet kalendarskih godina.
   Ako postoje podaci za manje od pet godina, kako bi odredile prekoračenja gornjih i donjih pragova procjene, države članice mogu kombinirati kratkoročne kampanje mjerenja tijekom razdoblja od godine dana, na lokacijama koje su vjerojatno tipične za najviše razine onečišćenja, s rezultatima dobivenima na temelju podataka iz registra emisija i modeliranja.
   PRILOG III.

      Lokacije i najmanji broj točaka uzorkovanja za mjerenje koncentracija u zraku i stopa taloženja

   I.   Razmještaj na makro razini

   Mjesta točaka uzorkovanja treba odabirati tako da:

               —

               daju podatke o područjima unutar zona i aglomeracija čije će stanovništvo vjerojatno biti izravno ili neizravno izloženo najvišim prosječnim godišnjim koncentracijama;

               —

               daju podatke o razinama u drugim područjima unutar zona i aglomeracija koja su reprezentativna za izloženost općeg stanovništva;

               —

               daju podatke o stopama taloženja koje predstavljaju neizravnu izloženost stanovništva putem hranidbenog lanca.

         Točke uzorkovanja općenito trebaju biti smještene tako da se izbjegne mjerenje vrlo malih mikro-sredina u njihovoj neposrednoj blizini. Točka uzorkovanja treba pokazivati reprezentativnu kvalitetu zraka u okolnom području ne manjem od 200 m2 za prometna mjerna mjesta, barem 250 m × 250 m za industrijska mjerna mjesta, ako je izvedivo, te nekoliko kvadratnih kilometara za gradska pozadinska mjerna mjesta.
   Ako je cilj određivanje pozadinskih razina, na mjesto uzorkovanja ne bi trebale utjecati aglomeracije ili industrijske lokacije u blizini, tj. one bliže od nekoliko kilometara.
   Ako se procjenjuje doprinos iz industrijskih izvora, barem jedna točka uzorkovanja smješta se niz vjetar od izvora u najbližem naseljenom području. Ako je pozadinska koncentracija nepoznata, dodatna se mjerna postaja smješta unutar glavnog smjera vjetra. Posebno tamo gdje se primjenjuje članak 3. stavak 3., točke uzorkovanja trebaju biti smještene tako da je moguće pratiti primjenu BAT-a.
   Točke uzorkovanja trebaju također, ako je moguće, biti reprezentativne za slične lokacije u njihovoj neposrednoj blizini. One se, ako je to moguće, trebaju nalaziti na točkama uzorkovanja za PM10.
   II.   Razmještaj na mikrorazini

   Potrebno je, koliko je to izvedivo, pridržavati se sljedećih smjernica:

               —

               protok oko ulaza sonde za uzorkovanje treba biti neometan, nikakve prepreke ne smiju ometati protok zraka u blizini uzorkivača (što je obično nekoliko metara od zgrada, balkona, drveća i drugih prepreka te barem 0,5 m od najbliže zgrade u slučaju da su točke uzorkovanja reprezentativne za mjerenje kvalitete zraka na rubu naselja);

               —

               općenito, ulaz uzorkivača treba biti između 1,5 m (zona disanja) i 4 m iznad zemlje. U nekim okolnostima mogu biti potrebni viši položaji (do 8 m). Razmještanje na viši položaj također može biti primjereno ako je točka uzorkovanja reprezentativna za veće područje;

               —

               ulaz sonde ne bi trebao biti smješten u neposrednoj blizini izvora, kako bi se izbjeglo izravni usis emisija koje se još nisu pomiješale sa zrakom;

               —

               ispušna cijev uzorkivača treba biti smještena tako da se izbjegne ponovno usisavanje ispušnog zraka u ulaz uzorkivača;

               —

               mjesta uzorkovanja na prometnim mjestima trebaju biti najmanje 25 metara daleko od ruba glavnih raskršća i barem 4 m od sredine najbliže prometne trake; ulazne sonde trebaju biti smještene tako da budu reprezentativne za kvalitetu zraka blizu ruba naselja;

               —

               što se tiče mjerenja taloženja u ruralnim pozadinskim područjima, EMEP smjernice i kriterije treba primjenjivati koliko je god to izvedivo i kada nije predviđeno u Prilozima.

         Sljedeći se čimbenici također mogu uzeti u obzir:

               —

               izvori koji ometaju

               —

               sigurnost

               —

               pristup

               —

               dostupnost električne energije i telefona

               —

               vidljivost mjernog mjesta u odnosu na okruženje

               —

               sigurnost javnosti i upravitelja mjerne postaje

               —

               poželjnost postavljanja točaka uzorkovanja za različite onečišćujuće tvari na isto mjerno mjesto

               —

               zahtjevi u pogledu planiranja.

         III.   Dokumentacija i preispitivanje odabira mjernog mjesta

   Postupci odabira mjernog mjesta trebaju biti potpuno dokumentirani u fazi klasifikacije pomoću orijentacijskih fotografija okolnog područja i preciznih zemljovida. Mjerna mjesta treba preispitivati u pravilnim intervalima uz ponovno dokumentiranje, kako bi se osiguralo da kriteriji odabira ostanu valjani u vremenu.
   IV.   Kriteriji za određivanje broja točaka uzorkovanja za fiksna mjerenja koncentracija arsena, kadmija, nikla i benzo(a)pirena u zraku

   Najmanji broj točaka uzorkovanja za fiksna mjerenja u svrhu procjene sukladnosti s ciljnim vrijednostima za zaštitu zdravlja ljudi u zonama i aglomeracijama kada su mjerenja na stalnom mjestu jedini izvor podataka.

               (a)

                  Difuzni izvori

                           Stanovništvo aglomeracije ili zone
                           (u tisućama)

                           Ako najviše koncentracije prekorače gornji prag procjene (1)

                           Ako su najviše koncentracije između gornjeg i donjeg praga procjene

                           As, Cd, Ni

                           B(a)P

                           As, Cd, Ni

                           B(a)P

                           0-749

                           1

                           1

                           1

                           1

                           750-1999

                           2

                           2

                           1

                           1

                           2000 - 3749

                           2

                           3

                           1

                           1

                           3750 - 4749

                           3

                           4

                           2

                           2

                           4750 - 5999

                           4

                           5

                           2

                           2

                           ≥ 6000

                           5

                           5

                           2

                           2

               (b)

                  Točkasti izvori

               Za procjenu onečišćenja u blizini točkastih izvora, broj točaka uzorkovanja za mjerenja na stalnom mjestu treba odrediti uzimajući u obzir gustoćuemisija, vjerojatne uzorke distribucije onečišćenja zraka i potencijalnu izloženost stanovništva.
               Točke uzorkovanja trebaju biti smještene tako da je moguće pratiti primjenu BAT-a kako je definiran člankom 2. stavkom 11. Direktive 96/61/EZ.

      (1)  Uključiti barem jednu gradsku pozadinsku postaju te za benzo(a)piren također jednu postaju na prometnom mjestu, ako to ne povećava broj točaka uzorkovanja.
   PRILOG IV.

      Ciljevi kvalitete podataka i zahtjevi za modele kvalitete zraka

   I.   Ciljevi kvalitete podataka

   Sljedeći ciljevi kvalitete podataka daju se kao vodič za osiguravanje kvalitete.

               Benzo(a)piren

               Arsen, kadmij i nikal

               Policiklički aromatski ugljikovodici osim benzo(a)pirena, ukupne plinovite žive

               Ukupno taloženje

                           —

                           Nesigurnost

               Mjerenja na stalnom mjestu i indikativna mjerenja

               50 %

               40 %

               50 %

               70 %

               Modeliranje

               60 %

               60 %

               60 %

               60 %

                           —

                           Minimalni obuhvat podataka

               90 %

               90 %

               90 %

               90 %

                           —

                           Minimalna vremenska pokrivenost

               Mjerenja na stalnom mjestu

               33 %

               50 %

               Indikativna mjerenja (1)

               14 %

               14 %

               14 %

               33 %

         Nesigurnost (izražena sa sigurnošću od 95 %) metoda korištenih za procjenu koncentracija u zraku procjenjuje se u skladu s načelima CEN Uputa za izražavanje nesigurnosti u mjerenju (ENV 13005-1999), metodologijom ISO 5725:1994 te smjernicama predviđenima u Izvješću CEN-a „Kvaliteta zraka – Pristup procjeni nesigurnosti za referentne metode mjerenja za zrak” (CR 14377:2002E). Postoci za nesigurnost dani su za pojedinačna mjerenja, koja se usrednjavaju kroz tipična razdoblja uzorkovanja, za 95 %-tni interval pouzdanosti. Nesigurnost mjerenja treba tumačiti kao primjenjivu na području određene ciljne vrijednosti. Mjerenja na stalnom mjestu i indikativna mjerenja moraju se ravnomjerno rasporediti kroz godinu kako bi se izbjegla nesimetričnost rezultata.
   Zahtjevi za minimalni obuhvat podataka i vremensku pokrivenost ne uključuju gubitke podataka zbog redovitog umjeravanja ili uobičajenog održavanja mjernih uređaja. Za mjerenje benzo(a)pirena i drugih policikličkih aromatskih ugljikovodika potrebno je uzorkovanje dvadeset četiri sata na dan. Pojedinačni uzorci uzeti kroz razdoblje od najviše jednog mjeseca mogu se pažljivo kombinirati i analizirati kao složeni uzorak, pod uvjetom da metoda osigurava stabilne uzorke u tom razdoblju. Tri srodna spoja benzo(b)fluoranten, benzo(j)fluoranten, benzo(k)fluoranten može biti teško analitički razlučiti. U takvim slučajevima, oni se u izvješćima mogu pojavljivati kao zbroj. Uzorkovanje dvadeset četiri sata na dan preporuča se i za mjerenje koncentracija arsena, kadmija i nikla. Uzorkovanje mora biti ravnomjerno raspoređeno kroz radne dane i kroz godinu. Za mjerenje stopa taloženja preporučuje se uzorkovanje jednom mjesečno ili tjedno kroz cijelu godinu.
   Države članice mogu koristiti mokro uzorkovanje umjesto uzorkovanja ukupnog taloženja ako mogu dokazati da je razlika između njih unutar 10 %. Stope taloženja općenito se navode u μg/m2 po danu.
   Države članice mogu primijeniti minimalnu vremensku pokrivenost nižu od one navedene u tablici, ali ona ne smije biti niža od 14 % za mjerenja na stalnom mjestu i od 6 % za indikativna mjerenja, pod uvjetom da države članice mogu dokazati da će ispuniti proširenu nesigurnost od 95 % za srednju godišnju vrijednost, izračunanu prema ciljevima kvalitete podataka iz tablice, u skladu s normom ISO 11222:2002 – „Određivanje nesigurnosti vremena usrednjavanja za mjerenja kvalitete zraka”.
   II.   Zahtjevi za modele kvalitete zraka

   Kada se za procjenu koristi model kvalitete zraka, sastavljaju se napomene s opisom modela i informacije o nesigurnosti. Nesigurnost za modeliranje definirana je kao najveće odstupanje izmjerenih i izračunanih razina koncentracije, kroz cijelu godinu, ne uzimajući u obzir vremenski raspored tih događaja.
   III.   Zahtjevi za tehnike objektivne procjene

   Pri korištenju tehnika objektivne procjene, nesigurnost ne prelazi 100 %.
   IV.   Standardizacija

   Da bi se tvari analizirale u PM10 frakciji, volumen uzorkovanja ovisi o uvjetima u okolišu.

      (1)  Indikativna mjerenja su ona mjerenja koja se izvode manje redovito, ali koja ispunjavaju ostale ciljeve za kvalitetu podataka.
   PRILOG V.

      Referentne metode za procjenu koncentracija u zraku i stopa taloženja

   I.   Referentna metoda za uzorkovanje i analizu arsena, kadmija i nikla u zraku

   Referentna metoda za mjerenje koncentracija arsena, kadmija i nikla u zraku trenutačno se standardizira pri CEN-u, a bit će utemeljena na ručnom uzorkovanju PM10 ekvivalentnom normi EN 12341, nakon čega slijedi digestija uzoraka i analiza atomskom apsorpcijskom spektrometrijom ili ICP masenom spektrometrijom. U nedostatku standardizirane CEN metode, države članice smiju koristiti nacionalne standardne metode ili ISO standardne metode.
   Država članica može koristiti i bilo koju drugu metodu za koju može dokazati da daje rezultate ekvivalentne rezultatima iz gore navedenih metoda.
   II.   Referentna metoda za uzorkovanje i analizu policikličkih aromatskih ugljikovodika u zraku

   Referentna metoda za mjerenje koncentracija benzo(a)pirena u zraku trenutačno se standardizira pri CEN-u, a bit će utemeljena na ručnom uzorkovanju PM10 ekvivalentnom normi EN 12341. U nedostatku standardizirane CEN metode, države članice smiju koristiti nacionalne standardne metode ili ISO metode kao što je ISO standard 12884 za benzo(a)piren ili druge policiklične aromatske ugljikovodike iz članka 4. stavka 8.
   Država članica može koristiti i bilo koju drugu metodu za koju može dokazati da daje rezultate ekvivalentne rezultatima iz gore navedenih metoda.
   III.   Referentna metoda za uzorkovanje i analizu žive u zraku

   Referentna metoda za mjerenje koncentracija ukupne plinovite žive u zraku je automatska metoda utemeljena na atomskoj apsorpcijskoj spektrometriji ili atomskoj fluorescencijskoj spektrometriji. U nedostatku standardizirane CEN metode, države članice smiju koristiti nacionalne standardne metode ili ISO standardne metode.
   Država članica može koristiti i bilo koju drugu metodu za koju može dokazati da daje rezultate ekvivalentne rezultatima iz gore navedenih metoda.
   IV.   Referentna metoda za uzorkovanje i analizu taloga arsena, kadmija, žive, nikla i policikličkih aromatskih ugljikovodika

   Referentna metoda za uzorkovanje nataloženog arsena, kadmija, žive, nikla i policikličkih aromatskih ugljikovodika temelji se na otvaranju cilindričnih mjerača taloga standardiziranih dimenzija. U nedostatku standardizirane CEN metode, države članice smiju koristiti nacionalne standardne metode.
   V.   Referentne tehnike modeliranja kvalitete zraka

   Referentne tehnike modeliranja kvalitete zraka u ovom trenutku nije moguće odrediti. Svaka izmjena u svrhu prilagođavanja ove točke znanstvenom i tehničkom napretku mora biti usvojena postupkom utvrđenim u članku 6.


title: Direktiva Vijeća 96/30/EZ od 13. svibnja 1996. o izmjeni Direktive 94/80/EZ o detaljnom uređenju ostvarivanja prava građana Unije koji borave u državi članici čiji nisu državljani da glasuju i budu birani na lokalnim izborima

text:
               01/Sv. 002

               HR

               Službeni list Europske unije

               60

         31996L0030

               L 122/14

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               13.05.1996.

      DIREKTIVA VIJEĆA 96/30/EZ
   od 13. svibnja 1996.
   o izmjeni Direktive 94/80/EZ o detaljnom uređenju ostvarivanja prava građana Unije koji borave u državi članici čiji nisu državljani da glasuju i budu birani na lokalnim izborima
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 8.b stavak 1.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   budući da Prilog Direktivi Vijeća 94/80/EZ od 19. prosinca 1994. o detaljnom uređenju ostvarivanja prava građana Unije koji borave u državi članici čiji nisu državljani da glasuju i budu birani na lokalnim izborima (3) navodi popis osnovnih jedinica lokalne uprave u svakoj državi članici;
   budući da bi slijedom pristupanja Austrije, Finske i Švedske Prilog Direktivi 94/80/EZ trebalo izmijeniti na način da upućuje na osnovne jedinice lokalne uprave tih triju zemalja;
   budući da se sukladno Aktu o pristupanju tih zemalja Direktiva 94/80/EZ primjenjuje na Ålandske otoke, gdje državljani Finske koji nemaju regionalno državljanstvo tih otoka te državljani drugih država članica Unije podliježu istom uvjetu koji se odnosi na vremensko razdoblje boravišta za ostvarivanje prava da glasuju i budu birani na lokalnim izborima,
   DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   U Prilogu Direktivi 94/80/EZ dodaje se sljedeće:

      „u Austriji:

      Gemeinden, Bezirke in der Stadt Wien

         u Finskoj:

      kunta, kommun, kommun på Åland

         u Švedskoj:

      kommuner, landsting”.

   Članak 2.
   Ova Direktiva stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europskih zajednica.
   Članak 3.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 13. svibnja 1996.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         S. AGNELLI

      (1)  SL C 65, 4.3.1996., str. 201.

      (2)  Mišljenje doneseno 29. veljače 1996. (još nije objavljeno u Službenom listu).

      (3)  SL L 368, 30.12.1994., str. 38.