title: 85/503/EEZ: Prva direktiva Komisije od 25. listopada 1985. o metodama analize jestivih kazeina i kazeinata

text:
               13/Sv. 026

               HR

               Službeni list Europske unije

               85

         31985L0503

               L 308/12

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               25.10.1985.

      PRVA DIREKTIVA KOMISIJE

   od 25. listopada 1985.
   o metodama analize jestivih kazeina i kazeinata
   (85/503/EEZ)
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 83/417/EEZ od 25. srpnja 1983. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na na određene mliječne proteine (kazeine i kazeinate) namijenjene za prehranu ljudi (1), a posebno njezin članak 9, točku (b);
   budući da članak 9. točka (b) Direktive 83/417/EEZ zahtijeva da se odrede metode analize Zajednice za provjeru sastava određenih jestivih kazeina i kazeinata;
   budući da je moguće usvojiti početnu skupinu metoda za koje su dovršena istraživanja;
   budući da su mjere predviđene ovom Direktivom u skladu s mišljenjem Stalnog odbora za hranu,
   DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Države članice poduzimaju sve mjere potrebne kako bi se osiguralo da se analize potrebne za verifikaciju kriterija utvrđenih u Prilogu I. provedu u skladu s metodama opisanim u Prilogu II.
   Članak 2.
   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 1. svibnja 1987. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Članak 3.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 25. listopada 1985.

            Za Komisiju

            COCKFIELD

            Potpredsjednik

      (1)  SL, L 237, 26.8.1983., str. 25.

   PRILOG I.
   OPSEG PRVE DIREKTIVE O METODAMA ZAJEDNICE ZA ANALIZU JESTIVIH KAZEINA I KAZEINATA
   I.   Opće odredbe
   II.   Određivanje vode u:

               —

               kiselim kazeinima koristeći metodu 1, Prilog II,

               —

               slatkim kazeinima koristeći metodu 1, Prilog II,

               —

               kazeinatima koristeći metodu 1, Prilog II.

         III.   Određivanje količine bjelančevina u:

               —

               kiselim kazeinima koristeći metodu 2, Prilog II,

               —

               slatkim kazeinima koristeći metodu 2, Prilog II,

               —

               kazeinatima koristeći metodu 2, Prilog II.

         IV.   Određivanje kiselosti, titrimetrijski, u:

               —

               kiselim kazeinima koristeći metodu 3, Prilog II.

         V.   Određivanje pepela (uključujući P2O5) u:

               —

               kiselim kazeinima koristeći metodu 4, Prilog II.

               —

               slatkim kazeinima koristeći metodu 5, Prilog II.

         VI.   Određivanje pH vrijednosti u:

               —

               kazeinatima koristeći metodu 6, Prilog II.

         PRILOG II.
   METODE ANALIZE SASTAVA JESTIVIH KAZEINA I KAZEINATA
   OPĆE ODREDBE
   1.   PRIPREMA UZORKA ZA ANALIZU
   1.1.   Opće odredbe
   Masa uzorka dopremljenog u laboratorij na analizu ne smije biti manja od 200 grama.
   1.2.   Priprema uzorka za analizu u laboratoriju
   1.2.1.   Temeljito promiješati i razbiti grude itd., u laboratorijskom uzorku protresajući i preokrećući posudu više puta (ako je potrebno, nakon što je čitav laboratorijski uzorak prenesen u hermetički zatvorenu posudu dovoljnog volumena (volumena dva puta većeg od volumena uzorka) kako bi se omogućio ovaj postupak).
   1.2.2.   Prenijeti reprezentativni dio uzorka odnosno približno 50 grama temeljito promiješanog laboratorijskog uzorka (1.2.1.) u ispitno sito (3.3.).
   1.2.3.   Ako 50 grama uzorka potpuno ili gotovo potpuno (najmanje 95 % mase) prođe kroz sito (3.3.), za određivanje upotrijebiti uzorak pripremljen pod točkom 1.2.1.
   1.2.4.   U suprotnom, samljeti 50 g uzorka u uređaju za mljevenje (3.4.), dok uzorak ne zadovolji kriterij prolaza kroz sito (1.2.3.). Prosijani uzorak odmah prenijeti u hermetički zatvorenu posudu dovoljnog volumena (dva puta većeg od volumena uzorka) i temeljito promiješati opetovanim protresanjem i preokretanjem. Tijekom tih postupaka potrebno je poduzeti mjere kako bi se spriječila bilo kakva promjena udjela vode u uzorku.
   1.2.5.   Nakon što je ispitni uzorak pripremljen, što je brže moguće nastaviti s određivanjem.
   1.3.   Posude
   Uzorak čuvati u hermetički zatvorenoj posudi.
   2.   REAGENSI
   2.1.   Voda
   2.1.1.   Ako se voda koristi kao otapalo, za razrjeđivanje ili za pranje, treba koristiti destiliranu ili demineraliziranu vodu najmanje jednake čistoće.
   2.1.2.   „Otapanje” ili „razrjeđivanje” bez navođenja bilo kakvog drugog reagensa, podrazumijeva „otapanje u vodi” ili „razrjeđivanje vodom”.
   2.2.   Kemikalije
   Sve kemikalije koje se koriste moraju biti priznate analitičke čistoće, osim gdje je drukčije navedeno.
   3.   OPREMA
   3.1.   Popis opreme
   Popis opreme sadrži samo opremu za specijalnu upotrebu te opremu koja zahtijeva posebnu specifikaciju.
   3.2.   Analitička vaga
   „Analitička vaga” znači vaga točnosti najmanje 0,1 mg.
   3.3.   Ispitno sito
   Ispitna sita koja se upotrebljavaju moraju imati odgovarajući poklopac, moraju biti promjera 200 mm i izrađena od žičanog materijala nominalne veličine otvora 500 μm. Dozvoljena odstupanja od nominalne veličine otvora i promjeri žice propisani su normom ISO 3310/1 (Ispitna sita: Tehnički zahtjevi i ispitivanja – 1. dio: Ispitna sita izrađena od metalne žičane mreže. ISO 3310/1 – 1975).
   Sita trebaju imati posudu za prikupljanje.
   3.4.   Uređaj za mljevenje
   Za mljevenje laboratorijskog uzorka, ako je to potrebno (vidjeti 1.2.4.), bez stvaranja prekomjerne topline i bez gubitka ili apsorpcije vode, ne smije se upotrebljavati mlin čekićar.
   4.   IZRAŽAVANJE REZULTATA
   4.1.   Rezultati
   Rezultat naveden u analitičkom izvješću predstavlja srednju vrijednost dobivenu iz najmanje dva određivanja koja zadovoljavaju kriterij ponovljivosti za tu metodu.
   4.2.   Izračun postotka
   Ako nije drukčije navedeno, rezultat mora biti izražen kao postotak.
   5.   IZVJEŠĆE O ISPITIVANJU
   U izvješću o ispitivanju navodi se upotrijebljena metoda analize i dobiveni rezultati. Osim toga, navode se svi detalji postupka koji nisu opisani u metodi analize ili koji nisu obvezni, kao i sve okolnosti koje su mogle utjecati na dobivene rezultate. Izvješće o ispitivanju mora sadržavati sve informacije potrebne za potpunu identifikaciju uzorka.
   METODA 1
   ODREĐIVANJE UDJELA VODE
   1.   OPSEG I PODRUČJE PRIMJENE
   Ovom se metodom određuje udio vode u:

               —

               kiselim kazeinima

               —

               slatkim kazeinima

               —

               kazeinatima

         2.   DEFINICIJA
   Udio vode u kazeinima i kazeinatima je gubitak mase određen opisanom metodom.
   3.   PRINCIP
   Masa ostatka uzorka za ispitivanje određuje se nakon sušenja pri atmosferskom tlaku u sušioniku pri 102 °C ± 1 °C do konstantne mase. Gubitak mase izražava se kao postotak mase uzorka.
   4.   OPREMA
   4.1.   Analitička vaga

   4.2.   Posudice s ravnim dnom, izrađene od materijala koji ne korodira u uvjetima ispitivanja primjerice nikla, aluminija, nehrđajućeg čelika ili stakla. Posudice moraju imati poklopce koji se mogu čvrsto zatvoriti, ali i lako ukloniti. Primjerene dimenzije su promjer 60 do 80 mm i dubina približno 25 mm.
   4.3.   Sušionik za sušenje pri atmosferskom tlaku s odgovarajućom ventilacijom i termostatski reguliranom temperaturom od 102 ± 1 °C. Temperatura mora biti jednaka u cijelom sušioniku.
   4.4.   Eksikator s aktivnim silikagelom s indikatorom prisutnosti vode ili odgovarajućim sredstvom za sušenje.
   4.5.   Odgovarajući pribor za rukovanje posudicama, primjerice laboratorijska kliješta.
   5.   POSTUPAK
   5.1.   Priprema uzorka
   Postupiti kako je opisano u odjeljku 1.2. Općih odredaba.
   5.2   Priprema posudica
   5.2.1.   Otvorene posudice i poklopce (4.2.) zagrijavati u sušioniku (4.3.) pri temperaturi 102 ± 1 °C, najmanje jedan sat.
   5.2.2.   Zatvorene posudice ostaviti da se ohlade u eksikatoru (4.4.) do sobne temperature i zatim izvagati s točnošću od 0,1 mg (m0).
   5.3.   Uzorak za analizu
   Odvagati od 3 do 5 g uzorka (5.1.) u posudicu. Posudicu zatvoriti poklopcem i izvagati s točnošću od 0,1 mg (m1).
   5.4.   Određivanje
   5.4.1.   Otvorenu posudicu s poklopcem staviti u sušionik (4.3.) na temperaturu 102 ± 1 °C, četiri sata.
   5.4.2.   Zatvorenu posudicu ostaviti da se ohladi u eksikatoru (4.4.) do sobne temperature i zatim izvagati s točnošću od 0,1 mg.
   5.4.3.   Otvorenu posudicu s poklopcem zagrijavati u sušioniku jedan sat. Zatim ponoviti postupak opisan u točki 5.4.2.
   5.4.4.   Ako je masa iz točke 5.4.3. manja od mase iz točke 5.4.2. za više od 1 mg, ponoviti postupak opisan u točki 5.4.3.
   Ako se masa poveća, pri izračunu (6.1.) upotrijebiti najmanju zabilježenu masu.
   Konačna zabilježena masa je m2 (g). Ukupno vrijeme sušenja ne bi trebalo biti dulje od šest sati.
   6.   IZRAŽAVANJE REZULTATA
   6.1.   Metoda izračuna
   Gubitak mase sušenjem, izražen kao postotak mase uzorka, izračunava se na sljedeći način:

   pri čemu je:

               m0

               =

               masa posudice i poklopca nakon postupka opisanog u točki 5.2., u gramima;

               m1

               =

               masa posudice, poklopca i uzorka prije sušenja (postupak opisan u točki 5.3.), u gramima;

               m2

               =

               masa posudice, poklopca i uzorka nakon sušenja (postupak opisan u točki 5.4.3. ili 5.4.4.), u gramima.

         Izračunati gubitak mase sušenjem s točnošću od 0,01 %.
   6.2   Ponovljivost
   Razlika između rezultata dvaju određivanja koja provodi isti analitičar, istodobno ili neposredno jedno za drugim, na istom uzorku te pod istim uvjetima, ne smije biti veća od 0,1 g vode na 100 g proizvoda.
   Ova dopuštena razlika između dva rezultata trebala bi biti postignuta u 95 % slučajeva kada je metoda ispravno izvedena.
   METODA 2
   ODREĐIVANJE UDJELA BJELANČEVINA
   1.   OPSEG I PODRUČJE PRIMJENE
   Ovom se metodom određuje udio bjelančevina u:

               —

               kiselim kazeinima,

               —

               slatkim kazeinima,

               —

               kazeinatima,

         osim onih koji sadrže amonijev kazeinat ili druge amonijeve ili dušikove neproteinske spojeve.
   2.   DEFINICIJA
   Udio bjelančevina je umnožak udjela dušika, određenog opisanom metodom, sa faktorom 6,38 i izražen u postotku.
   3.   PRINCIP
   Uzorak razgraditi mješavinom kalijevog sulfata i sumporne kiseline, uz bakrov (II) sulfat kao katalizator, kako bi se organski dušik pretvorio u amonijev ion. Amonijak se destilira i apsorbira u otopinu borne kiseline i zatim titrira standardnom otopinom kloridne kiseline. Množenjem udjela dušika sa faktorom 6,38 dobiva se udio bjelančevina.
   4.   REAGENSI
   4.1.   Sumporna kiselina, koncentrirana, S2O gustoće 1,84 g/ml.
   4.2.   Bezvodni kalijev sulfat (K2SO4).
   4.3.   Bakrov (II) sulfat pentahidrat (CuSO4 5H2O).
   4.4.   Saharoza (C12H22O11).
   4.5.   Borna kiselina, otopina 40 g/l.
   4.6.   Natrijev hidroksid, koncentrirana vodena otopina 30 % (m/m), bez karbonata.
   4.7.   Kloridna kiselina, 0,1 mol/l.
   4.8.   Miješani indikator. Pomiješati jednaki volumen 2 g/l metilnog crvenila otopljenog u najmanje 95 %-tnom (v/v) etanolu i 1 g/l otopine metilenskog modrila u najmanje 95 %- tnom (v/v) etanolu.
   5.   OPREMA
   5.1.   Analitička vaga

   5.2.   Kjeldahlova tikvica, 500 ml.
   5.3.   Uređaj za digestiju s Kjeldahlovom tikvicom (5.2.) u nagnutom položaju te uređajem za zagrijavanje kojim se ne zagrijava dio tikvice iznad površine tekućeg sadržaja.
   5.4.   Hladilo s ravnom unutarnjom cijevi.
   5.5.   Odvodna cijev sa sigurnosnim ventilom povezana s donjim dijelom hladila (5.4.) spojkom od brušenog stakla ili gumenom cjevčicom. Ako se upotrebljava gumena cjevčica, stakleni krajevi moraju biti blizu jedan drugome.
   5.6.   Glava za unos, povezana s Kjeldahlovom tikvicom (5.2.) i hladilom (5.4.) pomoću mekane, čvrsto prijanjajuće gume ili drugih odgovarajućih čepova.
   5.7.   Erlenmeyerova tikvica, 500 ml.
   5.8.   Graduirane menzure, 50 ml i 100 ml.
   5.9.   Bireta, 50 ml, graduirana na 0,1 ml.
   5.10.   Pomagala za vrenje:
   5.10.1.   Za digestiju: komadići tvrdog porculana ili staklene kuglice.
   5.10.2.   Za destilaciju; svježe žareni kamenčići za vrenje.
   6.   POSTUPAK
   6.1.   Priprema uzorka
   Postupiti kako je opisano u odjeljku 1.2. Općih odredaba.
   6.2.   Ispitivanje prisutnosti amonijevog iona
   Ako postoji sumnja da je prisutan amonijev kazeinat ili drugi amonijev spoj, potrebno je provesti sljedeću probu. U Erlenmeyerovu tikvicu odvagati 1 g uzorka, a zatim dodati 10 mL vode i 100 mg magnezijevog oksida. Sa stijenki isprati magnezijev oksid i tikvicu zatvoriti plutenim čepom. Između plutenog čepa i vrata tikvice staviti komadić navlaženog crvenog lakmus papira. Pažljivo promiješati sadržaj tikvice i zagrijati tikvicu u vodenoj kupelji pri temperaturi 60 do 65 °C. Ako se boja lakmus papira promijeni u plavu unutar 15 minuta, prisutan je amonijak i metodu nije moguće primijeniti (vidjeti odjeljak 1.).
   6.3.   Slijepa proba
   Paralelno s određivanjem udjela dušika u uzorku, provesti slijepu probu sa 0,5 g saharoze (4.4.) umjesto uzorka, koristeći isti uređaj, iste količine svih reagensa i isti postupak kako je opisano u točki 6.5. Ako je utrošak 0,1 mol/l kiseline pri titraciji veći od 0,5 mL, provjeriti reagense te nečisti reagens ili reagense očistiti ili zamijeniti.
   6.4.   Uzorak za analizu
   U Kjeldahlovu tikvicu (5.2.) prenijeti od 0,3 do 0,4 g uzorka (6.1.), izvaganoga s točnošću od 0,1 mg.
   6.5.   Određivanje
   6.5.1.   U tikvicu staviti nekoliko komadića porculana ili staklenih kuglica (5.10.1.) i približno 10 g bezvodnog kalijevog sulfata (4.2.).
   Dodati 0,2 g bakrovog (II) sulfata (4.3.) i isprati vrat tikvice s malo vode. Dodati 20 mL koncentrirane sumporne kiseline (4.1.). Promiješati sadržaj tikvice.
   Lagano zagrijavati u uređaju za digestiju (5.3.) dok pjenjenje ne prestane, ostaviti da lagano vrije dok se otopina ne razbistri i pojavi stabilna blijeda zeleno-plava boja. Tijekom zagrijavanja povremeno okretati tikvicu.
   Nastaviti vrenje i regulirati zagrijavanje tako da se pare kondenziraju na sredini vrata tikvice. Nastaviti zagrijavanje još 90 minuta tako da ne dođe do lokalnog pregrijavanja.
   Ostaviti da se ohladi do sobne temperature i pažljivo dodati približno 200 mL vode i nekoliko kamenčića za vrenje (5.10.2.). Promiješati i ponovno ohladiti.
   6.5.2.   U Erlenmeyerovu tikvicu (5.7.) prenijeti 50 mL borne kiseline (4.5.) i četiri kapi indikatora (4.8.). Promiješati i staviti tikvicu ispod hladila (5.4.) tako da vrh odvodne cijevi (5.5.) bude uronjen u bornu kiselinu. Pomoću graduirane menzure (5.8.) u Kjeldahlovu tikvicu dodati 80 mL otopine natrijevog hidroksida (4.6.) Tijekom tog postupka držati tikvicu u nagnutom položaju kako bi otopina natrijevog hidroksida tekla uz stjenku tikvice i formirala donji sloj.
   Odmah povezati Kjeldahlovu tikvicu sa hladilom pomoću glave za unos (5.6.).
   Lagano rotirati Kjeladahlovu tikvicu kako bi se promiješao sadržaj. Na početku lagano zagrijavati do vrenja pazeći da ne dođe do pjenjenja. Nastaviti s destilacijom tako da se 150 mL destilata sakupi za približno 30 minuta. Temperatura destilata ne smije biti veća od 25 °C. Približno dvije minute prije završetka destilacije spustiti Erlenmeyerovu tikvicu tako da vrh odvodne cijevi ne bude uronjen u otopinu kiseline i isprati vrh s malo vode. Prekinuti zagrijavanje, ukloniti odvodnu cijev i isprati unutarnje i vanjske stjenke s malo vode, sakupljajući vodu u Erlenmeyerovu tikvicu.
   6.5.3.   Titrirati destilat u Erlenmeyerovoj tikvici standardnom volumetrijskom otopinom kloridne kiseline (4.7).
   7.   IZRAŽAVANJE REZULTATA
   7.1.   Formula i metoda izračuna
   Količina bjelančevina u uzorku, izražena kao postotak mase uzorka, izračunava se na sljedeći način:

   pri čemu je:

               volumen standardne volumetrijske otopine kloridne kiseline (4.7.) utrošene pri određivanju, u mL (6.5);

               volumen standardne volumetrijske otopine kloridne kiseline (4.7.) utrošene za slijepu probu (6.3.), u mL;

               T

               koncentracija standardne volumetrijske otopine kloridne kiseline (4.7.), u mol/l;

               m

               masa uzorka za analizu, u gramima;

         Izračunati udio bjelančevina s točnošću od 0,1 %.
   7.2.   Ponovljivost
   Razlika između rezultata dvaju određivanja koja provodi isti analitičar, istodobno ili neposredno jedno za drugim, na istom uzorku te pod istim uvjetima, ne smije biti veća od 0,5 g bjelančevina na 100 g proizvoda.
   Ova dopuštena razlika između dva rezultata trebala bi biti postignuta u 95 % slučajeva kada je metoda ispravno izvedena.
   METODA 3
   TITRIMETRIJSKO ODREĐIVANJE KISELOSTI
   1.   OPSEG I PODRUČJE PRIMJENE
   Titrimetrijskom metodom određuje se kiselost:

               —

               kiselih kazeina.

         2.   DEFINICIJA
   Titracijska kiselost kiselih kazeina je volumen (mL) 0,1 mol/l standardne otopine natrijevog hidroksida potrebne za neutralizaciju vodenog ekstrakta 1 g proizvoda.
   3.   PRINCIP
   Vodeni ekstrakt uzorka se dobiva i filtrira pri 60 °C. Filtrat se titrira standardnom otopinom natrijevog hidroksida koristeći fenolftalein kao indikator.
   4.   REAGENSI
   Iz vode koja se koristi u postupku ili za pripremu reagensa prije upotrebe mora biti uklonjen ugljikov dioksid zagrijavanjem do vrenja 10 minuta.
   4.1.   Otopina natrijevog hidroksida: 0.1 mol/l.
   4.2.   Otopina indikatora fenolftaleina, 10 g/l u etanolu (95 % V/V) u odnosu na indikator.
   5.   OPREMA
   5.1.   Analitička vaga.

   5.2.   Erlenmeyerova tikvica, 500 mL, s brušenim vratom i staklenim čepom od brušenog stakla.
   5.3.   Trbušasta pipeta, 100 ml.
   5.4.   Pipeta, primjerena za mjerenje 0.5 ml otopine indikatora (4.2).
   5.5.   Erlenmeyerova tikvica, 250 ml.
   5.6.   Menzura, 250 ml.
   5.7.   Bireta, graduirana na 0,1 ml.
   5.8   Vodena kupelj, s mogućnošću reguliranja temperature na 60 °C ± 2 °C.
   5.9.   Odgovarajući filtar.

   6.   POSTUPAK
   6.1.   Priprema uzorka za ispitivanje
   Postupiti kako je opisano u odjeljku 1.2. Općih odredaba.
   6.2.   Uzorak za analizu
   U Erlenmeyerovu tikvicu (5.2.) odvagati približno 10 g uzorka za analizu (6.1.) s točnošću od 10 mg.
   6.3.   Određivanje
   Pomoću menzure od 250 ml (5.6.) dodati 200 mL svježe prokuhane i ohlađene vode, prethodno zagrijane na 60 °C. Tikvicu zatvoriti čepom, okretanjem promiješati sadržaj i staviti u vodenu kupelj na 60 °C (5.8.) 30 minuta. Približno svakih 10 minuta protresti tikvicu.
   Filtrirati i ohladiti filtrat na približno 20 °C. Filtrat mora biti bistar.
   Pipetom (5.3.) prebaciti 100 mL ohlađenog filtrata u Erlenmeyerovu tikvicu (5.5.). Pipetom (5.4.) dodati 0,5 mL otopine indikatora fenolftaleina (4.2.). Titrirati standardnom volumetrijskom otopinom natrijevog hidroksida (4.1.) do pojave blijede ružičaste boje koja se zadržava najmanje 30 sekundi. Odrediti i zapisati volumen s točnošću 0,01 mL.
   7.   IZRAŽAVANJE REZULTATA
   7.1.   Formula i metoda izračuna
   Titracijska kiselost kiselih kazeina izračunava se na sljedeći način:

   pri čemu je:

               V

               volumen utrošene standardne volumetrijske otopine natrijevog hidroksida (4.1.), u mL;

               T

               koncentracija utrošene standardne volumetrijske otopine natrijevog hidroksida (4.1.), u mol/l;

               m

               masa uzorka za analizu, u gramima.

         Rezultat se izražava na dva decimalna mjesta.
   7.2.   Ponovljivost
   Razlika između rezultata dvaju određivanja koja provodi isti analitičar, istodobno ili neposredno jedno za drugim, na istom uzorku te pod istim uvjetima, ne smije biti veća od 0,02 mL 0,1 mol/l natrijevog hidroksida na 1 g proizvoda.
   Ova dopuštena razlika između dva rezultata trebala bi biti postignuta u 95 % slučajeva kada je metoda ispravno izvedena.
   METODA 4
   ODREĐIVANJE PEPELA
   (uključujući P2O5)
   1.   OPSEG I PODRUČJE PRIMJENE
   Ovom se metodom određuje udio pepela (uključujući P2O5) u:

               —

               kiselim kazeinima

         2.   DEFINICIJA
   Udio pepela (uključujući P2O5) je udio pepela određen opisanom metodom.
   3.   PRINCIP
   Uzorak se spaljuje pri 825 ± 25 °C u prisutnosti magnezijevog acetata kako bi se vezao sav fosfor organskog podrijetla. Konačni udio pepela izračuna se nakon vaganja ostatka i oduzimanja mase pepela koji potječe od magnezijevog acetata.
   4.   REAGENSI
   4.1.   Otopina magnezijevog acetata tetrahidrata, 120 g/l. Otopiti 120 g magnezijevog acetata tetrahidrata [Mg (CH3CO2)2 × 4H2O] u vodi i dopuniti vodom do 1 litre.
   5.   OPREMA
   5.1.   Analitička vaga.
   5.2.   Trbušasta pipeta, 5 ml.
   5.3.   Posudice od kvarca ili platine, promjera približno 70 mm i dubine 25 do 50 mm.
   5.4.   Sušionik, s mogućnosću reguliranja temperature na 102 °C ± 1 °C.
   5.5.   Mufolna peć, s mogućnosću reguliranja temperature na 825 °C ± 25 °C.
   5.6.   Vodena kupelj

   5.7.   Eksikator s aktivnim silikagelom s indikatorom prisutnosti vode ili odgovarajućim sredstvom za sušenje.
   6.   POSTUPAK
   6.1.   Priprema uzorka
   Vidjeti odjeljak 1.2. Općih odredaba.
   6.2.   Priprema posudica
   Zagrijavati dvije posudice (A, B) (5.3.) u mufolnoj peći na temperaturi 825 ± 25 °C, 30 minuta. Pričekati da se posudice malo ohlade, a zatim ih staviti u eksikator (5.7.) da se ohlade na sobnu temperaturu. Izvagati posudice s točnošću 0,1 mg.
   6.3.   Uzorak za analizu
   Odvagati približno 3 g uzorka (6.1.) s točnošću 0,1 mg u jednu od pripremljenih posudica (A).
   6.4.   Određivanje
   Pipetom (5.2.) dodati točno 5 mL otopine magnezijevog acetata (4.1.) u posudicu (A) tako da sav uzorak bude natopljen i ostaviti stajati 20 minuta.
   U drugu posudicu (B) pipetom (5.2.) dodati točno 5 mL otopine magnezijevog acetata (4.1).
   Ispariti sadržaj obje posudice (A i B) do suhoga u kipućoj vodenoj kupelji (5.6).
   Zatim obje posudice staviti u sušionik (5.4.) na temperaturu 102 ± 1 °C, 30 minuta.
   Zagrijavati posudicu A na slabom plamenu, vrućoj ploči ili pod infracrvenom lampom dok uzorak potpuno ne pougljeni, pazeći pri tome da se ne zapali.
   Obje posudice (A i B) prenijeti u mufolnu peć (5.5.) i zagrijavati na temperaturu 825 ± 25 °C najmanje 1 sat, dok sav ugljen iz posudice A ne nestane. Pričekati da se posudice malo ohlade, a zatim ih staviti u eksikator (5.7.) da se ohlade na sobnu temperaturu. Izvagati posudice s točnošću 0,1 mg.
   Ponavljati postupak zagrijavanja približno 30 minuta, u mufolnoj peći (5.5.), hlađenja i vaganja do konstantne mase (u granicama 1 mg) ili do početka povećavanja mase. Zapisati najnižu masu.
   7.   IZRAŽAVANJE REZULTATA
   7.1.   Metoda izračuna
   Udio pepela, uključujući P2O5, izražen kao postotak mase, izračunava se na sljedeći način:

   pri čemu je:

               masa uzorka, u gramima;

               masa posudice A i ostatka, u gramima;

               masa posudice A, u gramima;

               masa posudice B i ostatka, u gramima;

               masa posudice B, u gramima.

         Konačni rezultat izračunani s točnošću 0,01 %.
   7.2.   Ponovljivost
   Razlika između rezultata dvaju određivanja koja provodi isti analitičar, istodobno ili neposredno jedno za drugim, na istom uzorku te pod istim uvjetima, ne smije biti veća od 0,1 g na 100 g proizvoda.
   Ova dopuštena razlika između dva rezultata trebala bi biti postignuta u 95 % slučajeva kada je metoda ispravno izvedena.
   METODA 5
   ODREĐIVANJE PEPELA
   (uključujući P2O5)
   1.   OPSEG I PODRUČJE PRIMJENE
   Ovom se metodom određuje udio pepela (uključujući P2O5) u:

               —

               slatkim kazeinima

         2.   DEFINICIJA
   Udio pepela (uključujući P2O5) je udio pepela određen opisanom metodom.
   3.   PRINCIP
   Uzorak se spaljuje pri temperaturi 825 ± 25 °C do konstantne mase. Ostatak se važe i izražava kao postotak mase uzorka.
   4.   OPREMA
   4.1.   Analitička vaga.

   4.2.   Posudica od kvarca ili platine, promjera približno 70 mm i dubine 25 do 50 mm.
   4.3.   Mufolna peć, sa ventilacijom i mogućnošću reguliranja temperature na 825 ± 25 °C.
   4.4.   Eksikator s aktivnim silikagelom s indikatorom prisutnosti vode ili odgovarajućim sredstvom za sušenje.
   5.   POSTUPAK
   5.1.   Priprema uzorka
   Postupiti kako je opisano u odjeljku 1.2.Općih odredaba.
   5.2.   Pripremanje posudice
   Zagrijavati posudicu (4.2.) u mufolnoj peći na temperaturi 825 ± 25 °C, 30 minuta. Pričekati da se posudica malo ohlade, a zatim ju staviti u eksikator (5.7.) da se ohladi na sobnu temperaturu. Izvagati posudicu s točnošću 0,1 mg.
   5.3.   Uzorak za analizu
   U posudicu odvagati približno 3 g uzorka (5.1.) s točnošću 0,1 mg.
   5.4.   Određivanje
   Zagrijavati posudicu na slabom plamenu, vrućoj ploči ili pod infracrvenom lampom dok uzorak potpuno ne pougljeni, pazeći pri tome da se ne zapali.
   Posudicu prenijeti u mufolnu peć (4.3.) na temperaturu 825 ± 25 °C i zagrijavati najmanje 1 sat, dok sav ugljen iz posudice ne nestane. Pričekati da se posudica malo ohladi, a zatim ju staviti u eksikator (4.4.) da se ohladi na sobnu temperaturu. Izvagati posudicu s točnošću 0,1 mg.
   Ponavljati postupak zagrijavanja približno 30 minuta, u mufolnoj peći (4.3.), hlađenja i vaganja do konstantne mase (u granicama 1 mg) ili do početka povećavanja mase. Zapisati najnižu masu.
   6.   IZRAŽAVANJE REZULTATA
   6.1.   Metoda izračuna i formula
   Udio pepela, uključujući P2O5, izražen kao postotak mase, izračunava se na sljedeći način:

   pri čemu je:

               masa uzorka, u gramima;

               masa posudice i ostatka, u gramima;

               masa posudice; u gramima.

         Konačni rezultat izračunani s točnošću 0,01 %.
   6.2.   Ponovljivost
   Razlika između rezultata dvaju određivanja koja provodi isti analitičar, istodobno ili neposredno jedno za drugim, na istom uzorku te pod istim uvjetima, ne smije biti veća od 0,15 g na 100 g proizvoda.
   Ova dopuštena razlika između dva rezultata trebala bi biti postignuta u 95 % slučajeva kada je metoda ispravno izvedena.
   METODA 6
   ODREĐIVANJE pH VRIJEDNOSTI
   1.   OPSEG I PODRUČJE PRIMJENE
   Ovom se metodom određuje pH vrijednost:

               —

               kazeinata.

         2.   DEFINICIJA
   pH vrijednost kazeinata je pH vodene otopine kazeinata pri 20 °C određen opisanom metodom.
   3.   PRINCIP
   Elektrometrijsko određivanje pH vrijednosti vodene otopine kazeinata pomoću pH metra.
   4.   REAGENSI
   Voda koja se koristi za pripremu reagensa ili u postupku (6.) mora biti svježe destilirana, bez apsorbiranog ugljikovog dioksida.
   4.1.   Puferske otopine, za baždarenje pH metra (5.2)
   Dvije standardne puferske otopine s pH vrijednostima pri 20 °C, izraženima na dva decimalna mjesta, kojima se točno određuje pH vrijednost ispitivanog uzorka, primjerice ftalatna puferska otopina s pH vrijednosti približno 4 i boraksova puferska otopina s pH vrijednosti približno 9.
   5.   OPREMA
   5.1.   Vaga, s točnošću 0,1 g.
   5.2.   pH metar, najmanje osjetljivosti 0,05 pH jedinica, s odgovarajućom baždarenom elektrodom, primjerice staklenom elektrodom i kalomel elektrodom ili drugom referentnom elektrodom.
   5.3.   Termometar, s točnošću 0,5 °C.
   5.4.   Erlenmeyerova tikvica, 100 mL, s čepom od brušenog stakla.
   5.5.   Čaša, 50 ml.
   5.6.   Miješalica

   5.7.   Čaša, za miješalicu (5.6.), 250 mL.
   6.   POSTUPAK
   6.1.   Priprema uzorka
   Postupiti kako je opisano u odjeljku 1.2. Općih odredaba.
   6.2.   Određivanje
   6.2.1.   Baždarenje pH metra
   Podesiti temperaturu puferskih otopina (4.1) na 20 °C i baždariti pH metar sukladno uputama proizvođača.
   NAPOMENE

               1.

               Baždarenje treba provesti za vrijeme 20 minuta stajanja otopine (vidjeti točku 6.2.2).

               2.

               Pri ispitivanju serije uzoraka provjeravati baždarenost pH metra jednom ili više standardnih otopina najmanje svakih 30 minuta.

         6.2.2.   Priprema otopine za ispitivanje
   U čašu (5.7.) odvagati 5 g uzorka (6.1.), dodati 95 mL vode i miješati miješalicom (5.6.) 30 sekundi,
   Otopinu pustiti da stoji 20 minuta pri temperaturi približno 20 °C, pokrivenu satnim stakalcem.
   6.2.3.   Mjerenje pH
   6.2.3.1.   U čašu (5.5.) uliti približno 20 mL otopine i odmah očitati pH vrijednost tekućine pomoću pH metra (5.2.). Prije mjerenja potrebno je elektrodu pažljivo isprati vodom.
   6.2.3.2.   Izmjeriti pH.
   7.   IZRAŽAVANJE REZULTATA
   7.1.   Zapisivanje pH vrijednosti
   Kao pH vrijednost otopine kazeinata očitati vrijednost na kazalu pH metra na najmanje dva decimalna mjesta.
   7.2.   Ponovljivost
   Razlika između rezultata dvaju određivanja koja provodi isti analitičar, istodobno ili neposredno jedno za drugim, na istom uzorku te pod istim uvjetima, ne smije biti veća od 0,05 pH jedinica.
   Ova dopuštena razlika između dva rezultata trebala bi biti postignuta u 95 % slučajeva kada je metoda ispravno izvedena.


title: Direktiva Vijeća 93/103/EZ od 23. studenoga 1993. o minimalnim sigurnosnim i zdravstvenim zahtjevima pri radu na ribarskim brodovima (trinaesta pojedinačna direktiva u smislu članka 16. stavka 1. Direktive 89/391/EEZ)

text:
               05/Sv. 005

               HR

               Službeni list Europske unije

               80

         31993L0103

               L 307/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               23.11.1993.

      DIREKTIVA VIJEĆA 93/103/EZ
   od 23. studenoga 1993.
   o minimalnim sigurnosnim i zdravstvenim zahtjevima pri radu na ribarskim brodovima (trinaesta pojedinačna direktiva u smislu članka 16. stavka 1. Direktive 89/391/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 118.a,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1), podnesen nakon savjetovanja sa Savjetodavnim odborom za sigurnost, higijenu i zaštitu zdravlja na radu,
   u suradnji s Europskim parlamentom (2),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (3),
   budući da je Vijeće u svojoj rezoluciji o sigurnosti, higijeni i zdravlju na radu (4) od 21. prosinca 1987. uzelo u obzir namjeru Komisije da Vijeću predloži minimalne zahtjeve u pogledu organizacije sigurnosti i zdravlja radnika na radu;
   budući da zaštita zdravlja na radu te zdravstvene mjere moraju biti sastavni dio različitih mjera Zajednice u području ribarstva;
   budući da je poštivanje minimalnih zahtjeva za osiguranje više razine sigurnosti i zdravlja na ribarskim brodovima prijeko potrebno za osiguranje sigurnosti i zdravlja radnika na koje se to odnosi;
   budući da je zbog posebnih i posebno teških radnih i životnih uvjeta na ribarskim brodovima učestalost smrtnih nesreća među radnicima u morskom ribolovu vrlo velika;
   budući da je Europski parlament dana 15. travnja 1988. donio rezoluciju u kojoj priznaje važnost preventivnih mjera za sigurnost na radu na ribarskim brodovima;
   budući da je radi sigurnosti i zdravlja radnika potrebno naglasiti važnost lociranja ribarskih brodovi u hitnim slučajevima, posebno uz pomoć novih tehnologija;
   budući da je ova Direktiva pojedinačna direktiva u smislu članka 16. stavka 1. Direktive Vijeća 89/391/EEZ od 12. lipnja 1989. o uvođenju mjera za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja radnika na radu (5); budući da se stoga njezine odredbe u cijelosti primjenjuju na rad na ribarskim brodovima, ne dovodeći u pitanje strože i/ili posebne odredbe sadržane u ovoj Direktivi;
   budući da se pojedinačne direktive koje su već donesene u području sigurnosti i zdravlja na radu primjenjuju, osim ako nije drukčije utvrđeno, na morski ribolov; budući da je stoga u pojedinim slučajevima potrebno navesti posebne značajke ove djelatnosti, kako bi se osiguralo da se pojedinačne direktive primjenjuju na najbolji način;
   budući da se Direktiva Vijeća 92/29/EEZ od 31. ožujka 1992. o minimalnim sigurnosnim i zdravstvenim zahtjevima za poboljšanje medicinske skrbi na brodovima (6) u cijelosti primjenjuje na pomorsku ribolovnu industriju;
   budući da ova Direktiva predstavlja konkretan napredak prema postizanju socijalne dimenzije unutarnjeg tržišta,
   DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Predmet
   1.   Ovom Direktivom, koja je trinaesta pojedinačna direktiva u smislu članka 16. stavka 1. Direktive 89/391/EEZ, utvrđuju se minimalni zahtjevi za sigurnost i zdravlje pri radu na brodovima koji su utvrđeni u članku 2.
   2.   Odredbe Direktive 89/391/EEZ u cijelosti se primjenjuju na područje iz stavka 1., ne dovodeći u pitanje strože i/ili posebne odredbe sadržane u ovoj Direktivi.
   Članak 2.
   Definicije
   Za potrebe ove Direktive sljedeći pojmovi znače:

               (a)

               ribarski brod: svako plovilo, koje plovi pod zastavom države članice ili je registrirano pod punom jurisdikcijom države članice i upotrebljava se u komercijalne svrhe, bilo za ulov ili za ulov i preradu ribe ili drugih živih organizama iz mora;

               (b)

               novi ribarski brod: ribarski brod duljine 15 ili više metara između okomica, za koji je na datum ili nakon datuma navedenog u članku 13. stavku 1. prvom podstavku:

                           i.

                           sklopljen ugovor o gradnji ili ugovor o većem preuređenju; ili

                           ii.

                           je ugovor o gradnji ili ugovor o većem preuređenju sklopljen prije datuma navedenog u prvom podstavku članka 13. stavka 1. i dostavljen tri ili više godina nakon tog datuma; ili

                           iii.

                           ako ugovor o gradnji ne postoji:

                                       —

                                       postavljena je kobilica broda, ili

                                       —

                                       započne gradnja koja je prepoznatljiva za određeni brod, ili

                                       —

                                       započela je montaža, koja obuhvaća najmanje 50 tona ili 1 % od procijenjene mase cijelog konstrukcijskog materijala, pri čemu se u obzir uzima manja vrijednost;

               (c)

               postojeći ribarski brod: svaki ribarski brod duljine 18 ili više metara između okomica, koji nije novi ribarski brod;

               (d)

               plovilo: svaki novi ili postojeći ribarski brod;

               (e)

               radnik: svaka osoba koja radi na plovilu, uključujući pripravnike i naučnike, osim obalnog osoblja koje obavlja rad na plovilu na pristaništu te lučkih pilota;

               (f)

               vlasnik: registrirani vlasnik plovila, osim ako je plovilo dano u zakup ili ako, na temelju ugovora o upravljanju, njime u cijelosti ili djelomično upravlja fizička ili pravna osoba koja nije registrirani vlasnik; u tom slučaju vlasnikom se smatra zakupnik plovila, odnosno fizička ili pravna osoba koja upravlja plovilom;

               (g)

               zapovjednik: radnik koji, u skladu s nacionalnim zakonodavstvom i/ili praksom, upravlja plovilom ili je za njega odgovoran.

         Članak 3.
   Opće odredbe
   1.   Države članice poduzimaju potrebne mjere kojima se osigurava:

               (a)

               da vlasnici osiguravaju uporabu svojih plovila tako da ne ugrožavaju sigurnost i zdravlje radnika, posebno u predvidljivim vremenskim uvjetima, ne dovodeći u pitanje odgovornost zapovjednika;

               (b)

               da se uzimaju u obzir sve opasnosti kojima su izloženi ostali radnici, kada se primjenjuje članak 8. stavak 4. Direktive 89/391/EEZ;

               (c)

               da se svi događaji na moru, koji utječu ili bi mogli utjecati na sigurnost i zdravlje radnika na plovilu, opišu u detaljnom izvješću koje treba podnijeti odgovarajućim nadležnim tijelima te da se pažljivo i detaljno upišu u brodski dnevnik, kada se važećim nacionalnim zakonodavstvom propisuje vođenje takvog dnevnika za plovila takve vrste, ili u, ako takav dnevnik ne postoji, za tu svrhu potrebne isprave.

         2.   Države članice poduzimaju potrebne mjere kojima, u skladu s ovom Direktivom, osiguravaju redovite preglede plovila koje obavljaju za to posebno ovlaštena tijela.
   Određeni pregledi, vezani uz usklađenost s ovom Direktivom, mogu se obaviti na moru.
   Članak 4.
   Novi ribarski brodovi
   Novi ribarski brodovi moraju, najkasnije do datuma iz članka 13. stavka 1. prvog podstavka, ispunjavati minimalne zdravstvene i sigurnosne zahtjeve navedene u Prilogu I.
   Članak 5.
   Postojeći ribarski brodovi
   Postojeći ribarski brodovi moraju u roku od sedam godina od datuma iz članka 13. stavka 1. prvog podstavka ispunjavati minimalne sigurnosne i zdravstvene zahtjeve navedene u Prilogu II.
   Članak 6.
   Opsežni popravci, preuređenja i preinake
   Kada se na datum ili nakon datuma navedenog u članku 13. stavku 1. prvom podstavku na plovilima obavljaju opsežni popravci, preuređenja i preinake, takvi opsežni popravci, preuređenja i preinake moraju ispunjavati odgovarajuće minimalne zahtjeve navedene u Prilogu I.
   Članak 7.
   Oprema i održavanje
   1.   Države članice poduzimaju potrebne mjere za zaštitu sigurnosti i zdravlja radnika kojima, ne dovodeći u pitanje odgovornost zapovjednika, osiguravaju da vlasnici:

               (a)

               osiguraju tehničko održavanje plovila i njihovog pribora i opreme, posebno onih koji su navedeni u prilozima I. i II., i što je moguće brži popravak svih otkrivenih kvarova koji bi mogli utjecati na sigurnost i zdravlje radnika;

               (b)

               poduzimaju mjere kojima osiguravaju redovito čišćenje plovila i čitavog pribora i opreme kako bi se održao odgovarajući standard higijene;

               (c)

               čuvaju na plovilu, u ispravnom stanju, odgovarajuće količine primjerene opreme za hitne slučajeve i preživljavanje;

               (d)

               vode računa o minimalnim sigurnosnim i zdravstvenim zahtjevima za opremu za spašavanje i preživljavanje navedenu u Prilogu III.;

               (e)

               ne dovodeći u pitanje odredbe Direktive Vijeća 89/656/EEZ od 30. studenoga 1989. o minimalnim sigurnosnim i zdravstvenim zahtjevima za uporabu osobne zaštitne opreme na radnom mjestu (treća pojedinačna direktiva u smislu članka 16. stavka 1. Direktive 89/391/EEZ) (7), vode računa o zahtjevima u pogledu osobne zaštitne opreme, navedenim u Prilogu IV. ovoj Direktivi.

         2.   Države članice poduzimaju sve potrebne mjere za zaštitu sigurnosti i zdravlja radnika kojima osiguravaju da vlasnik opskrbi zapovjednika plovila svim sredstvima potrebnim za ispunjavanje obveza koje mu nalaže ova Direktiva.
   Članak 8.
   Obavješćivanje radnika
   1.   Ne dovodeći u pitanje odredbe članka 10. Direktive 89/391/EEZ, radnici i/ili njihovi predstavnici obavješćuju se o svim mjerama koje će se poduzeti u pogledu zaštite sigurnosti i zdravlja na plovilima.
   2.   Obavijesti moraju biti razumljive radnicima kojima su namijenjene.
   Članak 9.
   Osposobljavanje radnika
   1.   Ne dovodeći u pitanje članak 12. Direktive 89/391/EEZ, radnicima se pruža odgovarajuće osposobljavanje, posebno u obliku jasnih, razumljivih uputa o sigurnosti i zdravlju na plovilima te posebno o sprečavanju nezgoda.
   2.   Osposobljavanje iz stavka 1. posebno obuhvaća protupožarnu zaštitu, uporabu opreme za spašavanje i preživljavanje i, za radnike kojima je to potrebno, uporabu ribarske opreme i opreme za vučenje mreža te uporabu različitih vrsta znakova uključujući znakove rukama.
   Takvo je osposobljavanje potrebno osuvremeniti, kada to zahtijevaju izmijenjene aktivnosti na plovilu.
   Članak 10.
   Detaljno osposobljavanje osoba koje će vjerojatno upravljati plovilom
   Ne dovodeći u pitanje članak 5. stavak 3. Direktive 92/29/EEZ, svaka osoba koja će vjerojatno upravljati plovilom mora biti detaljno osposobljena za:

               (a)

               sprečavanje profesionalnih bolesti i nesreća na plovilu te mjere koje treba poduzeti u slučaju nesreće;

               (b)

               stabilnost i održavanje plovila u svim predvidljivim uvjetima, pri utovaru i za vrijeme ribolova;

               (c)

               radio navigaciju i komunikaciju, uključujući postupke.

         Članak 11.
   Savjetovanje i sudjelovanje radnika
   Savjetovanje s radnicima i/ili njihovim predstavnicima i njihovo sudjelovanje u razgovorima o pitanjima koja obuhvaća ova Direktiva i njezini prilozi odvijaju se u skladu s člankom 11. Direktive 89/391/EEZ.
   Članak 12.
   Prilagodba priloga
   Tehničke prilagodbe priloga, kojima se uzima u obzir:

               —

               donošenje direktiva u području tehničkog usklađivanja i normizacije, koje se odnose na određene vidove zaštite sigurnosti i zdravlja na plovilima,
               i/ili

               —

               tehnički napredak, izmjene u međunarodnim propisima ili specifikacijama i nova saznanja na području zaštite sigurnosti i zdravlja na plovilima,

         donose se u skladu s postupkom predviđenim u članku 17. Direktive 89/391/EEZ.
   Članak 13.
   Završne odredbe
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s odredbama ove Direktive do 23. studenoga 1995. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekstove odredaba nacionalnog prava koje su već donijele ili koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   3.   Države članice Komisiji svake četiri godine podnose izvješće o praktičnoj provedbi odredaba ove Direktive, navodeći gledišta poslodavaca i radnika.
   Komisija o tome obavješćuje Europski parlament, Vijeće, Gospodarski i socijalni odbor i Savjetodavni odbor za sigurnost, higijenu i zaštitu zdravlja na radu.
   4.   Komisija o provedbi ove Direktive periodički podnosi izvješće Europskom parlamentu, Vijeću i Gospodarskom i socijalnom odboru, vodeći računa o stavcima 1., 2. i 3.
   Članak 14.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 23. studenoga 1993.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         M. SMET

      (1)  SL C 337, 31.12.1991., str. 21.

      SL C 311, 27.11.1992., str. 21.

      (2)  SL C 241, 21.9.1992., str. 106.; i Odluka od 27. listopada 1993. (još nije objavljena u Službenom listu).

      (3)  SL C 169, 6.7.1992., str. 46.

      (4)  SL C 28, 3.2.1988., str. 1.

      (5)  SL L 183, 29.6.1989., str. 1.

      (6)  SL L 113, 30.4.1992., str. 19.

      (7)  SL L 393, 30.12.1989., str. 18.
   PRILOG I.
   MINIMALNI SIGURNOSNI I ZDRAVSTVENI ZAHTJEVI ZA NOVE RIBARSKE BRODOVE
   (Članci 4. i 6. te članak 7. stavak 1. točka (a))

      Uvodna napomena

   Obveze predviđene ovim Prilogom primjenjuju se kad god to zahtijevaju značajke radnoga mjesta, djelatnost, okolnosti ili opasnost na novom ribarskom brodu.
   1.   Sposobnost za plovidbu i stabilnost

               1.1.

               Plovilo se mora održavati u stanju sposobnom za plovidbu i mora imati prikladnu opremu koja odgovara njegovoj namjeni i uporabi.

               1.2.

               Podaci o stabilnosti plovila moraju biti na raspolaganju na plovilu i dostupni osobama koje su na straži.

               1.3.

               Sva neoštećena plovila moraju biti dovoljno stabilna pri uvjetima za obavljanje rada za koji su namijenjena.
               Zapovjednik plovila mora poduzeti potrebne mjere opreza kojima održava primjerenu stabilnost plovila.
               Upute u vezi stabilnosti plovila moraju se strogo poštovati.

         2.   Mehaničke i električne instalacije

               2.1.

               Električne instalacije moraju biti projektirane i izrađene tako da ne predstavljaju nikakvu opasnost i da osiguravaju:

                           —

                           zaštitu posade i plovila od opasnosti od električne energije,

                           —

                           pravilan rad ukupne opreme potrebne za održavanje plovila u uobičajenim radnim i životnim uvjetima, tako da uporaba rezervnih izvora električne energije nije potrebna,

                           —

                           rad električne opreme, koja je prijeko potrebna za sigurnost u svim hitnim slučajevima.

               2.2.

               Potrebno je osigurati izvor električne energije za slučaj nužde.
               Osim na otvorenim plovilima, izvor električne energije za slučaj nužde mora biti smješten izvan strojarnice i mora uvijek biti namješten tako da u slučaju požara ili drugog kvara glavne električne instalacije osigura barem trosatno istodobno djelovanje:

                           —

                           unutarnjeg komunikacijskog sustava, naprava za dojavu požara i signala za slučaj nužde,

                           —

                           navigacijskih svjetala i rasvjete za slučaj nužde,

                           —

                           radio opreme,

                           —

                           protupožarne električne crpke u slučaju nužde, ako ona postoji.

                     U slučaju kvara glavnog izvora električne energije i ako je izvor električne energije za slučaj nužde akumulatorska baterija, akumulatorska baterija se mora automatski priključiti na električnu razvodnu ploču za slučaj nužde i mora sustavima navedenim u drugom podstavku, prvoj, drugoj i trećoj alineji, neprekidno tri sata dovoditi energiju.
               Glavna električna razvodna ploča i razvodna ploča za slučaj nužde moraju biti po mogućnosti postavljene tako da ne mogu biti istodobno izložene vodi ili vatri.

               2.3.

               Razvodne ploče moraju biti jasno označene; redovitim pregledima ormarića s osiguračima i držača osigurača treba osigurati da se upotrebljavaju osigurači pravilne jakosti.

               2.4.

               Prostori u kojima se nalaze električni akumulatori moraju se odgovarajuće prozračivati.

               2.5.

               Elektronske pomoćne uređaje za navigaciju treba često isprobavati i dobro održavati.

               2.6.

               Svu opremu koja se upotrebljava za dizanje treba redovito isprobavati i pregledavati.

               2.7.

               Sve dijelove opreme za vučenje mreža i za dizanje te pripadajuću opremu treba održavati u ispravnom stanju.

               2.8.

               Ako su ugrađeni uređaji za hlađenje i sustavi komprimiranog zraka, treba ih dobro održavati i redovito pregledavati.

               2.9.

               Plinska kuhala i kućanski aparati smiju se upotrebljavati samo u dobro prozračenim prostorima i treba paziti da ne dođe do opasnog sakupljanja plinova.
               Cilindre koji sadrže zapaljive i druge opasne plinove treba jasno označiti s obzirom na njihov sadržaj i čuvati ih na otvorenim palubama.
               Svi ventili, regulatori tlaka i cijevi koji vode iz cilindara moraju biti zaštićeni od oštećenja.

         3.   Radio oprema

   U uvjetima koji su uobičajeni za širenje radio valova, radio oprema mora stalno omogućavati kontakt s najmanje jednom obalnom ili kopnenom stanicom.
   4.   Evakuacijski putovi i izlazi u nuždi

               4.1.

               Putovi i izlazi, koji se mogu koristiti kao evakuacijski putovi i izlazi u nuždi, moraju biti bez zapreka i pristupačni i moraju najkraćim putem voditi na otvorenu palubu ili na sigurno područje te od tamo do brodice za spašavanje, tako da radnici mogu što brže i sigurnije napustiti svoja radna mjesta ili prostore za stanovanje.

               4.2.

               Broj, raspoređenost i dimenzije putova i izlaza koji se mogu koristiti kao evakuacijski putovi i izlazi u nuždi, moraju odgovarati uporabi, opremi i dimenzijama radnih mjesta i prostora za stanovanje te najvećem mogućem broju prisutnih osoba.
               Izlazi, koji se mogu koristiti kao izlazi u nuždi i koji su zatvoreni, moraju biti takvi da ih u slučaju nužde radnik ili spasilačke ekipe mogu odmah i bez poteškoća otvoriti.

               4.3.

               S obzirom na njihov smještaj i posebnu funkciju, vrata za nuždu i drugi izlazi za nuždu moraju biti odgovarajuće otporni na atmosferske prilike i ne smiju propuštati vodu.
               Vrata za nuždu i drugi izlazi u nuždi moraju biti otporni na vatru, kao što su otporne nepropusne pregrade.

               4.4.

               Putovi i izlazi za nuždu moraju biti označeni znakovima, u skladu s nacionalnim propisima kojima se prenosi Direktiva 92/58/EEZ (1).
               Takvi znakovi moraju biti postavljeni na odgovarajućim mjestima i moraju biti otporni.

               4.5.

               Evakuacijski putovi, sredstva i izlazi u nuždi koji trebaju biti osvijetljeni, moraju biti opskrbljeni nužnom rasvjetom odgovarajuće jačine za slučaj nestanka postojeće rasvjete.

         5.   Otkrivanje i gašenje požara

               5.1.

               Ovisno o veličini i korištenju plovila, opremi na plovilu, fizikalnim i kemijskim karakteristikama prisutnih tvari i najvećem mogućem broju prisutnih osoba, prostori za stanovanje i radna mjesta u zatvorenim prostorima, uključujući strojarnicu, a prema potrebi i spremnik za ribu, moraju biti opremljeni odgovarajućom protupožarnom opremom i, ako je potrebno, napravama za dojavu požara i alarmnim sustavima.

               5.2.

               Protupožarna oprema mora se uvijek čuvati na za to određenom mjestu, održavati u ispravnom stanju i biti raspoloživa za trenutačnu uporabu.
               Radnici moraju znati gdje se nalazi protupožarna oprema, kako radi i kako je trebaju upotrebljavati.
               Prije nego plovilo isplovi, uvijek treba provjeriti jesu li aparati za gašenje požara i druga prijenosna protupožarna oprema na plovilu.

               5.3.

               Ručna oprema za gašenje požara mora biti lako dostupna i jednostavna za uporabu i mora biti označena znakovima u skladu s nacionalnim propisima kojima se prenosi Direktiva 92/58/EEZ.
               Takvi znakovi moraju biti postavljeni na odgovarajućim mjestima i moraju biti otporni.

               5.4.

               Naprave za dojavu požara i alarmne sustave treba redovito isprobavati i dobro održavati.

               5.5.

               Treba redovito izvoditi protupožarne vježbe.

         6.   Provjetravanje radnih mjesta u zatvorenim prostorima

   Na radnim mjestima u zatvorenim prostorima treba osigurati dovoljno svježeg zraka, pri čemu treba uzeti u obzir radne metode i fizičke zahtjeve koji se postavljaju pred radnike.
   Ako se upotrebljava mehanički sustav provjetravanja, treba ga održavati u dobrom stanju.
   7.   Temperatura radnih prostora

               7.1.

               Tijekom radnog vremena temperatura u radnim prostorima mora biti primjerena za ljudsko tijelo, pri čemu treba uzeti u obzir radne metode, fizičke zahtjeve koji se postavljaju pred radnike i stvarne ili moguće vremenske uvjete na području na kojem plovilo radi.

               7.2.

               Temperatura u prostorima za stanovanje, sanitarnim prostorijama, blagovaonicama i prostorijama za prvu pomoć, ako takvi prostori postoje, mora biti prilagođena posebnim namjenama tih prostora.

         8.   Prirodna i umjetna rasvjeta radnih mjesta

               8.1.

               Radna mjesta moraju imati što je moguće više prirodne svjetlosti i biti opremljena umjetnom rasvjetom, koja je primjerena za obavljanje ribolova i ne ugrožava sigurnost i zdravlje radnika ili druga plovila.

               8.2.

               Instalacije za rasvjetu radnih prostora, stepenica, ljestvi i prolaza moraju biti izvedene tako da predviđena vrsta rasvjete ne predstavlja opasnost od nesreće za radnike i ne ometa navigaciju plovila.

               8.3.

               Radna mjesta na kojima su radnici posebno izloženi opasnostima u slučaju kvara umjetne rasvjete moraju biti opskrbljena nužnom rasvjetom odgovarajuće jačine.

               8.4.

               Rasvjeta za slučaj nužde mora se održavati tako da djelotvorno radi te je treba redovito isprobavati.

         9.   Palube, pregrade i stropovi

               9.1.

               Površine do kojih radnici imaju pristup ne smiju biti klizave, odnosno moraju biti protuklizne, te moraju biti opremljene napravama koje sprečavaju padove i ne smiju imati prepreke.

               9.2.

               Radna mjesta s radnim stanicama moraju biti odgovarajuće zaštićena od buke i izolirana, pri čemu treba voditi računa o vrsti zadataka koji se obavljaju i o tjelesnoj aktivnosti radnika.

               9.3.

               Površine paluba, pregrada i stropova u radnim prostorijama moraju biti takve da ih se može čistiti ili polirati, u skladu s odgovarajućim standardom higijene.

         10.   Vrata

               10.1.

               Potrebno je osigurati da je vratima uvijek moguće upravljati s unutarnje strane bez posebne opreme.
               Tijekom rada treba biti omogućeno upravljanje vratima s obje strane.

               10.2.

               Ako se vrata i posebno klizna vrata moraju koristiti, ona za radnike moraju biti što sigurnija, posebno u nepovoljnim vremenskim uvjetima i nepovoljnim uvjetima na moru.

         11.   Prometni putovi - opasna područja

               11.1.

               Prolazi, trup, vanjski dijelovi kućica na palubi i svi prometni putovi moraju biti opremljeni sa zaštitnim ogradama, rukohvatima i užadi za spašavanje ili drugim sredstvima koja osiguravaju sigurnost radnika pri obavljanju rada na plovilu.

               11.2.

               Ako postoji opasnost pada kroz otvore na palubi ili s jedne palube na drugu, potrebno je, kad god je to moguće, osigurati odgovarajuću zaštitu.
               Kada se za takvu zaštitu koriste zaštitne ograde, one moraju biti visoke najmanje jedan metar.

               11.3.

               Pristup instalacijama iznad palube u svrhu rada ili održavanja mora biti takav da osigurava sigurnost radnika.
               Za sprečavanje padova moraju se postaviti zaštitne ograde ili slična zaštitna sredstva odgovarajuće visine.

               11.4.

               Ograde na palubi ili druga sredstva koja sprečavaju pad osoba preko palube, moraju se održavati u djelotvornom stanju.
               Ograde na palubi moraju imati otvore ili druga slična sredstva koja omogućuju brzo otjecanje vode.

               11.5.

               Nagib na krmi plovila, s kojega se lovi povlačnom mrežom, mora biti na gornjem dijelu opremljen vratnicom ili zaštićen kakvim drugim sredstvima koja su jednake visine kao ograda na palubi ili drugi susjedni dio, kako bi se radnike zaštitilo od opasnosti pada po nagibu.
               Ova vratnica ili druga naprava mora se lako otvarati i zatvarati, po mogućnosti daljinskim upravljanjem, i mora se otvarati samo u slučaju bacanja ili dizanja mreže.

         12.   Raspored radnih stanica

               12.1.

               Radni prostori moraju biti prazni i što je više moguće zaštićeni od mora te moraju pružati radnicima odgovarajuću zaštitu od pada na plovilu ili s njega.
               Prostori za rukovanje moraju biti dovoljno prostrani s obzirom na visinu i površinu prostora.

               12.2.

               Ako se strojevima upravlja iz strojarnice, njima se mora upravljati iz odvojenog prostora, per se izoliranog i zaštićenog od buke iz strojarnice, koji je dostupan tako da se u njega ne mora ulaziti kroz strojarnicu.
               Smatra se da je navigacijski most područje koje ispunjava zahtjeve iz prvog podstavka.

               12.3.

               Upravljačke naprave za opremu za dizanje moraju biti ugrađene u dovoljno velikom prostoru, kako bi osobama koje njima upravljaju bio omogućen neometani rad.
               Oprema za vučenje također mora imati odgovarajuće sigurnosne naprave za slučaj nužde, uključujući uređaje za zaustavljanje u slučaju nužde.

               12.4.

               Osoba koja upravlja opremom za vučenje mora imati odgovarajući pregled nad opremom za vuču i radnicima pri radu.
               Ako se opremom za vučenje upravlja s mosta, osoba koja upravlja opremom mora jasno vidjeti radnike pri radu, bilo neposredno ili pomoću nekog drugog primjerenog sredstva.

               12.5.

               Za komuniciranje između mosta i palube na kojoj se obavlja rad mora se upotrebljavati pouzdani komunikacijski sustav.

               12.6.

               Potrebno je stalno pozorno promatrati okoliš i upozoriti posadu na neposrednu opasnost od visokih valova za vrijeme ribolova ili pri obavljanju drugog rada na palubi.

               12.7.

               Kontakt s golom užadi i konopima te pokretnim dijelovima opreme mora se svesti na najmanju mjeru postavljanjem zaštitnih naprava.

               12.8.

               Potrebno je ugraditi upravljačke naprave za premještanje težina, posebno na plovilima s kojih se lovi povlačnom mrežom, i to:

                           —

                           naprave za osiguravanje nepomičnosti dasaka za širenje mreža,

                           —

                           naprave za nadzor njihanja mreže.

         13.   Prostori za stanovanje

               13.1.

               Smještaj, struktura, zvučna izolacija, izolacijska sredstva i raspored prostora za stanovanje i drugih prostora za radnike, ako takvi prostori postoje, kao i pristup do njih, trebaju biti takvi da osiguraju odgovarajuću zaštitu od vremena i mora, vibracije, buke i neugodnih mirisa iz drugih dijelova plovila, koji bi mogli ometati radnike za vrijeme odmora.
               Kad oblik, veličina i/ili namjena plovila to dopuštaju, prostori za stanovanje za radnike moraju biti smješteni tako da se u najvećoj mjeri smanje učinci gibanja i ubrzanja.
               Potrebno je poduzeti odgovarajuće mjere kako bi se što je više moguće zaštitilo nepušače od neugodnosti prouzročenih duhanskim dimom.

               13.2.

               Prostore za stanovanje za radnike treba pravilno prozračivati, kako bi se osigurao stalan dotok svježeg zraka i spriječila kondenzacija.
               U prostorima za stanovanje potrebno je osigurati odgovarajuću rasvjetu pomoću:

                           —

                           odgovarajuće uobičajene opće rasvjete,

                           —

                           smanjene opće rasvjete, kako bi se izbjeglo ometanje radnika koji se odmaraju,

                           —

                           lokalne rasvjete kod svakog ležaja.

               13.3.

               Kuhinja i blagovaonica, ako ih plovilo ima, trebaju biti odgovarajuće veličine, dobro osvijetljene i prozračene te jednostavne za čišćenje.
               Potrebno je osigurati hladnjake i drugu opremu za spremanje hrane na niskim temperaturama.

         14.   Sanitarne prostorije

               14.1.

               Na plovilima koja imaju prostore za stanovanje moraju se ugraditi i primjereno opremiti tuševi s hladnom i toplom tekućom vodom, umivaonici i toaleti te se ti prostori moraju primjereno prozračivati.

               14.2.

               Svaki radnik mora imati na raspolaganju prostor za držanje svoje odjeće.

         15.   Prva pomoć

   Na svim plovilima mora biti na raspolaganju oprema za prvu pomoć, koja ispunjava zahtjeve iz Priloga II. Direktivi 92/29/EEZ.
   16.   Pristupne ljestve i mostići

   Na raspolaganju moraju biti pristupne ljestve, mostići ili slična oprema koja omogućuje primjereno i sigurno ukrcavanje na plovilo.
   17.   Buka

   Potrebno je poduzeti sve odgovarajuće tehničke korake kako bi se u što je moguće većoj mjeri smanjila razina buke na radnim mjestima i u prostorima za stanovanje, uzimajući u obzir veličinu plovila.

      (1)  SL L 245, 26.8.1992., str. 23.
   PRILOG II.
   MINIMALNI SIGURNOSNI I ZDRAVSTVENI ZAHTJEVI ZA POSTOJEĆE RIBARSKE BRODOVE
   (Članak 5. i članak 7. stavak 1. točka (a))

      Uvodna napomena

   Ako to omogućuju strukturne značajke postojećih ribarskih brodova, obveze predviđene ovim Prilogom primjenjuju se kad god to zahtijevaju značajke radnoga mjesta, djelatnost, okolnosti ili opasnost na postojećem ribarskom brodu.
   1.   Sposobnost za plovidbu i stabilnost

               1.1.

               Plovilo se mora održavati u stanju sposobnom za plovidbu i mora imati prikladnu opremu koja odgovara njegovoj namjeni i uporabi.

               1.2.

               Ako postoje, podaci o stabilnosti plovila moraju biti na raspolaganju na plovilu i dostupni osobama koje su na straži.

               1.3.

               Sva neoštećena plovila moraju biti dovoljno stabilna pri uvjetima za obavljanje rada, za koji su namijenjena.
               Zapovjednik plovila mora poduzeti potrebne mjere opreza, kako bi održao primjerenu stabilnost plovila.
               Upute u vezi stabilnosti plovila moraju se strogo poštovati.

         2.   Mehaničke i električne instalacije

               2.1.

               Električne instalacije moraju biti projektirane i izrađene tako da ne predstavljaju nikakvu opasnost i da osiguravaju:

                           —

                           zaštitu posade i plovila od opasnosti od električne energije,

                           —

                           pravilan rad ukupne opreme potrebne za održavanje plovila u uobičajenim radnim i životnim uvjetima, tako da uporaba rezervnih izvora električne energije nije potrebna,

                           —

                           rad električne opreme koja je prijeko potrebna za sigurnost u svim izvanrednim slučajevima.

               2.2.

               Potrebno je osigurati izvor električne energije za slučaj nužde.
               Osim na otvorenim plovilima, izvor električne energije za slučaj nužde mora biti smješten izvan strojarnice te mora uvijek biti namješten tako da u slučaju požara ili drugog kvara glavne električne instalacije osigura barem trosatno istodobno djelovanje:

                           —

                           unutarnjeg komunikacijskog sustava, naprava za dojavu požara i signala za slučaj nužde,

                           —

                           navigacijskih svjetala i rasvjete za slučaj nužde,

                           —

                           radio opreme,

                           —

                           protupožarne električne crpke u slučaju nužde, ako ona postoji.

                     U slučaju kvara glavnog izvora električne energije i ako je izvor električne energije za slučaj nužde akumulatorska baterija, akumulatorska baterija se mora automatski priključiti na električnu razvodnu ploču za slučaj nužde i mora sustavima navedenim u drugom podstavku, prvoj, drugoj i trećoj alineji, neprekidno tri sata dovoditi energiju.
               Glavna električna razvodna ploča i razvodna ploča za slučaj nužde moraju biti, što je više moguće, postavljene tako da ne mogu biti istodobno izložene vodi ili vatri.

               2.3.

               Razvodne ploče moraju biti jasno označene; redovitim pregledima ormarića s osiguračima i držača osigurača treba osigurati da se upotrebljavaju osigurači pravilne jakosti.

               2.4.

               Prostori u kojima se nalaze električni akumulatori moraju imati odgovarajuće zračenje.

               2.5.

               Elektronske pomoćne uređaje za navigaciju treba često isprobavati i dobro održavati.

               2.6.

               Svu opremu koja se upotrebljava za dizanje treba redovito isprobavati i pregledavati.

               2.7.

               Sve dijelove opreme za vučenje mreža i za dizanje te pripadajuću opremu treba održavati u ispravnom stanju.

               2.8.

               Ako su ugrađene naprave za hlađenje i sustavi na stlačeni zrak, treba ih dobro održavati i redovito pregledavati.

               2.9.

               Plinska kuhala i kućanski aparati smiju se upotrebljavati samo u dobro prozračenim prostorima i treba paziti da ne dođe do opasnog sakupljanja plinova.
               Cilindre koji sadrže zapaljive i druge opasne plinove treba jasno označiti s obzirom na njihov sadržaj i čuvati ih na otvorenim palubama.
               Svi ventili, regulatori tlaka i cijevi koji vode iz cilindara moraju biti zaštićeni od oštećenja.

         3.   Radio oprema

   U uvjetima koji su uobičajeni za širenje radio valova radio oprema mora stalno omogućavati kontakt s najmanje jednom obalnom ili kopnenom stanicom.
   4.   Evakuacijski putovi i izlazi u nuždi

               4.1.

               Putovi i izlazi koji se mogu upotrebljavati kao putovi i izlazi za nuždu moraju biti stalno slobodni i lako dostupni i moraju najkraćim putem voditi na otvorenu palubu ili na sigurno područje i od tamo do brodice za spašavanje, tako da radnici mogu napustiti svoja radna mjesta ili prostore za stanovanje što je moguće brže i sigurnije.

               4.2.

               Broj, raspoređenost i dimenzije putova i izlaza koji se mogu upotrebljavati kao evakuacijski putovi i izlazi u nuždi moraju odgovarati uporabi, opremi i dimenzijama radnih mjesta i prostora za stanovanje te najvećem mogućem broju prisutnih osoba.
               Izlazi koji se mogu koristiti kao izlazi u nuždi i koji su zatvoreni moraju biti takvi da ih u slučaju nužde radnik ili spasilačke ekipe mogu odmah i bez poteškoća otvoriti.

               4.3.

               Evakuacijski putovi i izlazi u nuždi moraju biti označeni znakovima u skladu s nacionalnim propisima, kojima se prenosi Direktiva 92/58/EEZ.
               Takvi znakovi moraju biti postavljeni na odgovarajućim mjestima i izrađeni od trajnih materijala.

               4.4.

               Putovi, sredstva i izlazi u nuždi moraju biti opskrbljeni nužnom rasvjetom odgovarajuće jačine za slučaj nestanka postojeće rasvjete.

         5.   Otkrivanje i gašenje požara

               5.1.

               Ovisno o veličini i uporabi plovila te opremi na plovilu, fizikalnim i kemijskim karakteristikama prisutnih tvari i najvećem mogućem broju prisutnih osoba, prostori za stanovanje i radna mjesta u zatvorenim prostorima uključujući strojarnicu, a prema potrebi i spremnik za ribu, moraju biti opremljeni odgovarajućom protupožarnom opremom i prema potrebi napravama za dojavu požara i alarmnim sustavima.

               5.2.

               Protupožarna oprema mora se uvijek čuvati na za to određenom mjestu, održavati u ispravnom stanju i biti raspoloživa za trenutačnu uporabu.
               Radnici moraju znati gdje se nalazi protupožarna oprema, kako radi i kako je trebaju upotrebljavati.
               Prije nego plovilo isplovi, uvijek treba provjeriti jesu li aparati za gašenje požara i druga prijenosna protupožarna oprema na plovilu.

               5.3.

               Ručna oprema za gašenje požara mora biti lako dostupna i jednostavna za uporabu te mora biti označena znakovima u skladu s nacionalnim propisima kojima se prenosi Direktiva 92/58/EEZ.
               Takvi znakovi moraju biti postavljeni na odgovarajućim mjestima i izrađeni od trajnih materijala.

               5.4.

               Naprave za dojavu požara i alarmne sustave treba redovito ispitivati i dobro održavati.

               5.5.

               Treba redovito izvoditi protupožarne vježbe.

         6.   Provjetravanje radnih mjesta u zatvorenim prostorima

   Na radnim mjestima u zatvorenim prostorima treba osigurati dovoljno svježeg zraka, pri čemu treba uzeti u obzir radne metode i fizičke zahtjeve koji se postavljaju pred radnike.
   Ako se upotrebljava mehanički sustav provjetravanja, treba ga održavati u dobrom stanju.
   7.   Temperatura radnih prostora

               7.1.

               Tijekom radnog vremena temperatura u radnim prostorima mora odgovarati ljudskom tijelu, pri čemu treba uzeti u obzir radne metode, fizičke zahtjeve koji se postavljaju pred radnike i stvarne ili moguće vremenske uvjete na području na kojem plovilo radi.

               7.2.

               Temperatura u prostorima za stanovanje, sanitarnim prostorijama, blagovaonicama i prostorijama za pružanje prve pomoći, ako takvi prostori postoje, mora biti prilagođena posebnim namjenama tih prostora.

         8.   Prirodna i umjetna rasvjeta radnih mjesta

               8.1.

               Radna mjesta moraju imati što više prirodnog svjetla i biti opskrbljena umjetnom rasvjetom primjerenom poslu koji se obavlja i ne ugrožava sigurnost i zdravlje radnika ili navigaciju drugih plovila.

               8.2.

               Instalacije za rasvjetu radnih prostora, stepenica, ljestvi i prolaza moraju biti izvedene tako da predviđena vrsta rasvjete ne predstavlja opasnost od nesreće za radnike i ne ometa navigaciju plovila.

               8.3.

               Radna mjesta na kojima su radnici posebno izloženi opasnostima u slučaju kvara umjetne rasvjete moraju biti opremljena rasvjetom za slučaj nužde primjerene jakosti.

               8.4.

               Rasvjeta za slučaj nužde mora se održavati u funkciji i treba je redovito isprobavati.

         9.   Palube, pregrade i stropovi

               9.1.

               Površine do kojih radnici imaju pristup ne smiju biti klizave, odnosno moraju biti protuklizne. Također moraju biti opremljene napravama koje sprečavaju padove i mora se što više osigurati od zapreka.

               9.2.

               Radna mjesta s radnim stanicama moraju biti odgovarajuće zaštićena od buke i izolirana, pri čemu treba voditi računa o vrsti posla koji se obavlja i o tjelesnoj aktivnosti radnika.

               9.3.

               Površine paluba, pregrada i stropova u radnim prostorima moraju biti takve da se mogu čistiti ili polirati na primjerenoj higijenskoj razini.

         10.   Vrata

               10.1.

               Potrebno je osigurati upravljanje vratima s unutarnje strane bez posebne opreme.
               Tijekom rada mora biti omogućeno upravljanje vratima s obje strane.

               10.2.

               Kad je uporaba vrata i kliznih vrata nužna, ona za radnike moraju biti što sigurnija, posebno u nepovoljnim vremenskim uvjetima i nepovoljnim uvjetima na moru.

         11.   Prometni putovi - opasna područja

               11.1.

               Prolazi, trup, vanjski dijelovi kućica na palubi i svi prometni putovi moraju biti opremljeni zaštitnim ogradama, rukohvatima i užadi za spašavanje ili drugim sredstvima koja osiguravaju sigurnost radnika pri obavljanju rada na plovilu.

               11.2.

               Ako postoji opasnost od pada kroz otvore na palubi ili s jedne palube na drugu, potrebno je, kad god je to moguće, osigurati odgovarajuću zaštitu.

               11.3.

               Pristup instalacijama iznad palube u svrhu rada ili održavanja mora biti takav da osigurava sigurnost radnika.
               Za sprečavanje padova moraju se postaviti zaštitne ograde ili slična zaštitna sredstva odgovarajuće visine.

               11.4.

               Ograde na palubi ili druga sredstva, koja sprečavaju pad osoba preko palube, moraju se održavati u djelotvornom stanju.
               Ograde na palubi moraju imati otvore ili druga slična sredstva koja omogućuju brzo otjecanje vode.

               11.5.

               Nagib na krmi plovila, s kojega se lovi povlačnom mrežom, mora biti opremljen vratnicom ili zaštićen kakvim drugim sredstvima, koja su jednake visine kao ograda na palubi ili drugi susjedni dio, kako bi se radnike zaštitilo od opasnosti pada po nagibu.
               Ova vratnica ili druga naprava mora se lako otvarati i zatvarati, po mogućnosti daljinskim upravljanjem, i mora se otvarati samo u slučaju bacanja ili dizanja mreže.

         12.   Raspored radnih stanica

               12.1.

               Radni prostori moraju biti prazni i što više zaštićeni od mora te moraju pružati radnicima odgovarajuću zaštitu od pada na plovilu ili s njega.
               Prostori za rukovanje moraju biti dovoljno prostrani u pogledu visine kao i površine prostora.

               12.2.

               Ako se strojevima upravlja iz strojarnice, njima se mora upravljati iz odvojenog prostora, per se izoliranog i zaštićenog od buke iz strojarnice, koji je dostupan tako da se u njega ne mora ulaziti kroz strojarnicu.
               Smatra se da je navigacijski most područje, koje ispunjava zahtjeve iz prvog podstavka.

               12.3.

               Upravljačke naprave za opremu za dizanje moraju biti ugrađene u dovoljno velikom prostoru, kako bi osobama koje njima upravljaju bio omogućen neometani rad.
               Oprema za vučenje također mora imati odgovarajuće sigurnosne naprave za slučaj nužde, uključujući uređaje za zaustavljanje u slučaju nužde.

               12.4.

               Osoba koja upravlja opremom za vučenje mora imati odgovarajući pregled nad opremom za vuču i radnicima pri radu.
               Ako se opremom za vučenje upravlja s mosta, osoba koja upravlja opremom mora jasno vidjeti radnike pri radu, bilo neposredno ili pomoću nekog drugog primjerenog sredstva.

               12.5.

               Za komuniciranje između mosta i palube na kojoj se obavlja rad mora se upotrebljavati pouzdani komunikacijski sustav.

               12.6.

               Potrebno je stalno pozorno promatrati okoliš i upozoriti posadu na neposrednu opasnost od visokih valova za vrijeme ribolova ili pri obavljanju drugog rada na palubi.

               12.7.

               Kontakt s golom užadi i konopima te pokretnim dijelovima opreme mora se svesti na najmanju mjeru postavljanjem zaštitnih naprava.

               12.8.

               Potrebno je ugraditi upravljačke naprave za premještanje težina, posebno na plovilima s kojih se lovi povlačnom mrežom:

                           —

                           naprave za osiguravanje nepomičnosti dasaka za širenje mreža,

                           —

                           naprave za nadzor njihanja mreže.

         13.   Prostori za stanovanje

               13.1.

               Ako postoje prostori radnika za stanovanje, oni moraju biti takvi da umanje buku, vibraciju, učinke gibanja i ubrzanja i neugodne mirise iz drugih dijelova plovila.
               U prostore za stanovanje mora se ugraditi odgovarajuća rasvjeta.

               13.2.

               Kuhinja i blagovaonica, ako ih plovilo ima, trebaju biti odgovarajuće osvijetljene i prozračene te takve da ih se može lako čistiti.
               Potrebno je osigurati hladnjake i drugu opremu za spremanje hrane na niskim temperaturama.

         14.   Sanitarne prostorije

   Na plovilima koja imaju prostore za stanovanje moraju se ugraditi toaleti, umivaonici i, ako je moguće, tuševi te se ti prostori moraju primjereno prozračivati.
   15.   Prva pomoć

   Na svim plovilima mora biti na raspolaganju oprema za prvu pomoć koja ispunjava zahtjeve iz Priloga II. Direktivi 92/29/EEZ.
   16.   Pristupne ljestve i mostići

   Na raspolaganju moraju biti pristupne ljestve, mostići ili slična oprema koja omogućuje primjereno i sigurno ukrcavanje na plovilo.
   PRILOG III.
   MINIMALNI SIGURNOSNI I ZDRAVSTVENI ZAHTJEVI KOJI SE ODNOSE NA OPREMU ZA SPAŠAVANJE I PREŽIVLJAVANJE
   (Članak 7. stavak 1. točka (d))

      Uvodna napomena

   Obveze predviđene ovim Prilogom primjenjuju se kad god to zahtijevaju značajke radnoga mjesta, djelatnost, okolnosti ili opasnost na plovilu.

               1.

               Plovila moraju imati odgovarajuću opremu za spašavanje i preživljavanje, uključujući odgovarajuća sredstva za spašavanje radnika iz vode i radio opremu za spašavanje, posebno radio signal za dojavljivanje položaja plovila s automatskim mehanizmom za otpuštanje, vodeći računa o broju osoba na plovilu i području na kojem plovilo djeluje.

               2.

               Svi dijelovi opreme za spašavanje i preživljavanje moraju se čuvati na za to određenim mjestima, održavati u ispravnom stanju i biti na raspolaganju za trenutačnu uporabu.
               Radnici moraju pregledati opremu za spašavanje i preživljavanje prije nego plovilo isplovi i za vrijeme plovidbe.

               3.

               Potrebno je redovito pregledavati opremu za spašavanje i preživljavanje.

               4.

               Sve radnike potrebno je primjereno osposobiti i dati im odgovarajuće upute za postupanje u slučaju nužde.

               5.

               Ako je plovilo dulje od 45 metara ili ako je na njemu pet ili više radnika, mora postojati popis osoblja, s jasnim uputama za svakog radnika za postupanje u slučaju nužde.

               6.

               Vježbe spašavanja i preživljavanja radnika trebaju se izvoditi svaki mjesec u luci i/ili na moru.
               Ove vježbe moraju osigurati da radnici potpuno razumiju i izvršavaju dužnosti koje imaju pri rukovanju i radu opreme za spašavanje i preživljavanje.
               Radnike je potrebno osposobiti za postavljanje i uporabu pokretne radio opreme, ako je takva oprema na plovilu.

         PRILOG IV.
   MINIMALNI SIGURNOSNI I ZDRAVSTVENI ZAHTJEVI KOJI SE ODNOSE NA OSOBNU ZAŠTITNU OPREMU
   (Članak 7. stavak 1. točka (e))

      Uvodna napomena

   Obveze predviđene ovim Prilogom primjenjuju se kad god to zahtijevaju značajke radnoga mjesta, djelatnost, okolnosti ili opasnost na plovilu.

               1.

               Ako se opasnosti za sigurnost i zdravlje radnika ne mogu spriječiti ili odgovarajuće ograničiti zajedničkim ili tehničkim sredstvima zaštite, radnici moraju imati na raspolaganju osobnu zaštitnu opremu.

               2.

               Osobna zaštitna oprema u obliku odjeće ili kombinezona mora biti živih boja, u kontrastu s morskim okolišem i dobro vidljiva.