title: Direktiva 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. svibnja 1999. o određenim aspektima prodaje robe široke potrošnje i o jamstvima za takvu robu

text:
               15/Sv. 22

               HR

               Službeni list Europske unije

               17

         31999L0044

               L 171/12

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         DIREKTIVA 1999/44/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
   od 25. svibnja 1999.
   o određenim aspektima prodaje robe široke potrošnje i o jamstvima za takvu robu
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 95.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   u skladu s postupkom utvrđenim u članku 251. Ugovora s obzirom na zajednički tekst koji je Odbor za mirenje odobrio 18. svibnja 1999. (3),

               (1)

               Budući da se u članku 153. stavcima 1. i 3. Ugovora utvrđuje da bi Zajednica trebala doprinijeti postizanju visoke razine zaštite potrošača putem mjera koje usvaja u skladu s njegovim člankom 95.;

               (2)

               Budući da unutarnje tržište obuhvaća područje bez unutarnjih granica na kojem je zajamčeno slobodno kretanje roba, osoba, usluga i kapitala; budući da se slobodno kretanje roba ne odnosi samo na poslovne transakcije nego i na privatne transakcije pojedinaca; budući da to podrazumijeva da potrošači s prebivalištem u jednoj državi članici trebaju biti u stanju slobodno kupovati robu na državnom području druge države članice na osnovi minimalnog broja jednoobraznih poštenih pravila koja uređuju prodaju robe široke potrošnje;

               (3)

               Budući da su zakoni država članica koji se odnose na prodaju robe široke potrošnje prilično različiti, iz čega proizlazi da se nacionalna tržišta robe široke potrošnje međusobno razlikuju i da tržišna utakmica među trgovcima može biti narušena;

               (4)

               Budući da potrošači koji žele iskoristiti prednosti velikog tržišta kupujući robu i u drugim državama članicama, a ne samo u državi svojeg boravišta, imaju bitnu ulogu u dovršavanju izgradnje unutarnjeg tržišta; budući da treba spriječiti umjetno obnavljanje granica i razbijanje tržišta u izolirane cjeline; budući da su mogućnosti dostupne potrošačima znatno proširene novim komunikacijskim tehnologijama koje omogućuju lak pristup distribucijskim sustavima u drugim državama članicama ili u trećim zemljama; budući da u pomanjkanju minimalne usklađenosti pravila koja uređuju uvjete prodaje robe široke potrošnje postoje rizici da razvoj prodaje robe putem novih tehnologija daljinske komunikacije bude spriječen;

               (5)

               Budući da će se stvaranjem minimalnog broja zajedničkih pravila potrošačkog prava, koja vrijede bez obzira na to gdje se roba unutar Zajednice kupuje, ojačati povjerenje potrošača i omogućiti im da iskoriste unutarnje tržište najbolje što je moguće;

               (6)

               Budući da se glavne poteškoće na koje potrošači nailaze i glavni izvor sporova s trgovcima odnose na neusklađenost robe s ugovorom; budući da je zbog toga primjereno približiti nacionalna zakonodavstva koja u tom pogledu uređuju prodaju robe široke potrošnje, a da se pritom ipak ne krše odredbe i načela nacionalnog prava o ugovornoj i izvanugovornoj odgovornosti;

               (7)

               Budući da roba mora, prije svega, biti u skladu s ugovornim specifikacijama; budući da se načelo usklađenosti s ugovorom može smatrati zajedničkim u raznim nacionalnim pravnim tradicijama; budući da u nekim nacionalnim pravnim tradicijama nije moguće osloniti se samo na to načelo da bi se osigurala minimalna razina zaštite potrošača; budući da bi, posebno kod takvih nacionalnih pravnih tradicija, dodatne zakonske odredbe na nacionalnoj razini bile korisne kako bi se osigurala zaštita potrošača u slučajevima kada stranke ne dogovore nikakve posebne ugovorne uvjete ili kada stranke sklope ugovorne uvjete ili sporazume u kojima se od prava potrošača izravno ili neizravno odustaje ili se ona ograničavaju i koji, u mjeri u kojoj ta prava proizlaze iz ove Direktive, nisu obvezujući za potrošača;

               (8)

               Budući da je, kako bi se olakšala primjena načela usklađenosti s ugovorom, korisno uvesti oborivu pretpostavku o usklađenosti s ugovorom koja obuhvaća većinu uobičajenih situacija; budući da ta pretpostavka ne ograničava načelo slobode ugovaranja; budući da, k tome, u odsutnosti posebnih ugovornih uvjeta, kao i kad se primjenjuje klauzula o minimalnoj zaštiti, elementi spomenuti u toj pretpostavci mogu se koristiti kod utvrđivanja neusklađenosti robe s ugovorom; budući da kvaliteta i funkcionalnost robe koje potrošači mogu razumno očekivati ovisi između ostalog i o tome je li roba nova ili rabljena; budući da su elementi koji se navode u pretpostavci kumulativni; budući da, ako su okolnosti slučaja takve da bilo koji pojedinačni element čine očito neprikladnim, preostali elementi pretpostavke unatoč tome ostaju i nadalje primjenjivi;

               (9)

               Budući da za usklađenost robe s ugovorom trgovac treba biti odgovoran izravno potrošaču; budući da je to rješenje tradicionalno uključeno u pravni poredak država članica; budući da unatoč tomu trgovac treba imati slobodu da, u skladu s nacionalnim pravom, iskoristi pravne lijekove protiv proizvođača, prethodnog trgovca u istom ugovornom lancu ili bilo kojeg drugog posrednika, osim ako se odrekao toga prava; budući da ova Direktiva ne utječe na načelo slobode sklapanja ugovora između trgovca, proizvođača, prethodnog prodavača ili bilo kojeg drugog posrednika; budući da pravila koja određuju protiv koga i kako trgovac može ostvariti zaštitu svojih prava treba odrediti nacionalnim pravom;

               (10)

               Budući da bi, u slučaju neusklađenosti robe s ugovorom, potrošač trebao imati pravo na besplatno dovođenje robe u stanje usklađenosti s ugovorom, birajući bilo popravak bilo zamjenu, ili, ako to izostane, na umanjenje cijene ili na razvrgnuće ugovora;

               (11)

               Budući da potrošač od trgovca kao prvo može tražiti popravak ili zamjenu robe, osim ako su takva rješenja neprikladna ili nisu u razmjeru s vrijednošću; budući da pitanje nerazmjera treba objektivno utvrditi; budući da rješenje ne bi bilo u razmjeru s vrijednošću ako bi nametalo, u usporedbi s drugim rješenjem, nerazumne troškove; jer da bi se moglo utvrditi da su troškovi nerazumni, troškovi jednog rješenja moraju biti znatno viši od troškova koje bi zahtijevalo drugo rješenje;

               (12)

               Budući da u slučajevima neusklađenosti trgovac uvijek može ponuditi potrošaču, kao nagodbu, bilo koji pravni lijek koji mu je na raspolaganju; budući da je na potrošaču da odluči hoće li prihvatiti ili odbaciti taj prijedlog;

               (13)

               Budući da bi, kako bi se omogućilo potrošačima da iskoriste prednosti unutarnjeg tržišta i kupuju robu široke potrošnje u drugim državama članicama, trebalo preporučiti da, u interesu potrošača, proizvođači robe široke potrošnje koja se prodaje u više država članica proizvodu prilože popis s barem jednom adresom na koju se može obratiti u svakoj državi članici u kojoj se taj proizvod prodaje;

               (14)

               Budući da upućivanja na rok isporuke ne podrazumijevaju da države članice moraju promijeniti svoja pravila o prijelazu rizika;

               (15)

               Budući da države članice mogu predvidjeti da svaki povrat novca potrošaču može biti umanjen uzimajući u obzir korist koju je potrošač imao od robe od kada mu je bila isporučena; budući da se detaljni postupak o tome kako se izvršava raskid ugovora može utvrditi u nacionalnom pravu;

               (16)

               Budući da zbog specifične prirode rabljene robe uglavnom nije moguće izvršiti zamjenu; budući da, stoga, za tu robu pravo potrošača na zamjenu općenito nije dostupno; budući da za takvu robu države članice mogu omogućiti strankama ugovaranje kraćih razdoblja odgovornosti;

               (17)

               Budući da je uputno ograničiti razdoblje u kojem je trgovac odgovoran za bilo kakvu neusklađenost koja postoji u trenutku isporuke robe; budući da države članice mogu također propisati ograničenje razdoblja u kojem potrošači mogu iskoristiti svoja prava, pod uvjetom da istek takvog razdoblja nije unutar roka od dvije godine od trenutka isporuke; budući da tamo gdje, prema nacionalnom zakonodavstvu, vrijeme od kojeg počinje ograničeno razdoblje odgovornosti nije vrijeme isporuke robe, ukupno trajanje ograničenog razdoblja propisano nacionalnim pravom ne može biti kraće od dvije godine od trenutka isporuke;

               (18)

               Budući da države članice mogu predvidjeti suspenziju ili prekid razdoblja tijekom kojeg bilo kakva neusklađenost mora postati očita i, kada je to primjenjivo i u skladu sa svojim nacionalnim zakonodavstvom, vremensko ograničenje u slučaju popravka, zamjene ili pregovora između trgovca i potrošača radi postizanja prijateljske nagodbe;

               (19)

               Budući da državama članicama treba biti dopušteno da određuju rok u kojem potrošač mora obavijestiti trgovca o bilo kakvoj neusklađenosti; budući da države članice mogu osigurati višu razinu zaštite potrošača time što neće uvesti takvu obvezu; budući da u svakom slučaju, na cijelom području Zajednice potrošači trebaju imati na raspolaganju rok od najmanje 2 mjeseca u kojem mogu obavijestiti trgovca o postojanju neusklađenosti;

               (20)

               Budući da bi se države članice trebale zaštititi da utvrđivanjem takvog roka ne stave u nepovoljan položaj potrošače koji kupuju izvan granica svoje zemlje; budući da sve države članice trebaju obavijestiti Komisiju kako one provode ovu odredbu; budući da Komisija treba pratiti utjecaj koji raznolika primjena ove odredbe ima na potrošače i na unutarnje tržište; budući da bi obavijesti koje se odnose na primjenu ove odredbe od strane država članica trebale biti dostupne drugim državama članicama i potrošačima i udrugama potrošača na cijelom području Zajednice i da zbog toga u Službenom listu Europskih zajednica treba objaviti kratak pregled stanja u svim državama;

               (21)

               Budući da je, za pojedine kategorije robe, česta praksa kod trgovaca i proizvođača da nude jamstva za proizvode za slučaj bilo kakvog nedostatka koji postane očit unutar određenog razdoblja; budući da takva praksa može stimulirati tržišnu utakmicu; budući da, premda takva jamstva predstavljaju zakonite marketinške alate, ona ne smiju potrošače dovoditi u zabludu; budući da, kako bi se osiguralo da potrošači ne budu dovedeni u zabludu, jamstva trebaju sadržavati određene informacije, uključujući i izjavu da to jamstvo nema utjecaja na zakonska prava potrošača;

               (22)

               Budući da stranke ne mogu međusobnim sporazumom ograničiti niti otkloniti prava koja su zajamčena potrošačima jer bi u suprotnom slučaju bila zapriječena zajamčena pravna zaštita; budući da se ovo načelo također treba primjenjivati i na klauzule koje impliciraju da je potrošač bio svjestan neke neusklađenosti u pogledu robe koja je postojala u trenutku sklapanja ugovora; budući da se zaštita zajamčena potrošačima prema ovoj Direktivi ne smije smanjivati na temelju činjenice da je kao pravo primjenjivo na ugovor izabrano pravo države nečlanice;

               (23)

               Budući da se iz zakonodavstva i sudske prakse u ovom području vidi da se u raznim državama članicama pridaje sve veća važnost osiguranju visoke razine zaštite potrošača; budući da bi, s obzirom na taj trend i iskustava stečena u primjeni ove Direktive, moglo biti potrebno predvidjeti još opsežnije usklađivanje, posebno tako da se predvidi izravna odgovornost proizvođača za nedostatke za koje je odgovoran;

               (24)

               Budući da državama članicama treba biti dopušteno usvajanje ili zadržavanje na snazi strožih odredaba u području na koje se odnosi ova Direktiva kako bi se osigurala i viša razina zaštite potrošača;

               (25)

               Budući da, prema preporuci Komisije od 30. ožujka 1998. o načelima primjenjivima na tijela odgovorna za izvansudsku nagodbu kod potrošačkih sporova (4), države članice mogu osnivati tijela koja osiguravaju nepristrano i učinkovito rješavanje reklamacija u nacionalnom i prekograničnom kontekstu i koja potrošači mogu koristiti kao posrednike;

               (26)

               Budući da je, u svrhu zaštite zajedničkih interesa potrošača, prikladno ovu Direktivu dodati na popis direktiva sadržanih u Prilogu Direktivi 98/27/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. svibnja 1998. o sudskim nalozima za zaštitu interesa potrošača (5),

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Područje primjene i definicije
   1.   Svrha je ove Direktive približavanje zakona i drugih propisa država članica u odnosu na određene aspekte prodaje robe široke potrošnje i povezana jamstva radi osiguranja minimalne razine zaštite potrošača u kontekstu unutarnjeg tržišta.
   2.   Za potrebe ove Direktive:

               (a)

                  potrošač: znači bilo koja fizička osoba koja, u ugovorima na koje se odnosi ova Direktiva, djeluje u svrhe koje nisu u vezi s njegovom poslovnom niti profesionalnom djelatnošću;

               (b)

                  roba široke potrošnje: znači svaki materijalni prenosivi predmet, osim:

                           —

                           robe koja se prodaje putem prisilnog izvršenja sudskog naloga ili na drugi način prema zakonskom ovlaštenju,

                           —

                           vode i plina kada nisu pakirani za prodaju u točno određenom volumenu ili količini,

                           —

                           električnu struju;

               (c)

                  trgovac: znači bilo koja fizička ili pravna osobu koja, prema ugovoru, prodaje robu široke potrošnje u okviru svoje poslovne ili profesionalne djelatnosti;

               (d)

                  proizvođač: znači onaj koji je izradio robu široke potrošnje, uvoznik robe široke potrošnje na područje Zajednice ili bilo koja osoba koja se predstavlja kao proizvođač time što na robu široke potrošnje stavlja svoje ime, zaštitni znak ili drugi razlikovni znak;

               (e)

                  jamstvo: znači bilo koja obveza koju trgovac preuzme prema potrošaču, bez dodatnih troškova, da će izvršiti povrat uplaćenog novca ili robu zamijeniti, popraviti ili postupiti s robom na drugi način ako ona ne odgovara specifikaciji navedenoj u izjavi o jamstvu ili u reklamnom oglašavanju te robe;

               (f)

                  popravak: znači dovođenje nekog proizvoda robe široke potrošnje u stanje usklađenosti s prodajnim ugovorom, u slučaju kada je utvrđen nedostatak.

         3.   Države članice mogu odrediti da se izraz „roba široke potrošnje” ne odnosi na rabljenu robu koja se prodaje na javnim dražbama kojima potrošači imaju priliku osobno prisustvovati.
   4.   Ugovori za isporuku robe široke potrošnje koja se tek proizvodi ili izrađuje također se smatraju prodajnim ugovorima u svrhu ove Direktive.
   Članak 2.
   Sukladnost s ugovorom
   1.   Trgovac mora potrošaču isporučiti robu koja je u skladu s prodajnim ugovorom.
   2.   Za robu široke potrošnje podrazumijeva se da je u skladu s ugovorom ako:

               (a)

               odgovara opisu koji je dao trgovac i imaju osobine robe koju je trgovac predao potrošaču kao uzorak ili model;

               (b)

               je prikladna za svaku namjenu za koju je potrošač treba i s kojom je upoznao trgovca u trenutku sklapanja ugovora i na koju je trgovac pristao;

               (c)

               je prikladna za upotrebu u svrhe za koje se proizvodi iste vrste obično koriste;

               (d)

               pokazuje kakvoću i funkcionalnost kakve su uobičajene za robu iste vrste i koje potrošač može razumno očekivati, s obzirom na prirodu robe i uzimajući u obzir bilo koju od javnih tvrdnji koje je o specifičnim osobinama robe dao trgovac, proizvođač ili njegov predstavnik, posebno prilikom reklamnog oglašavanja ili na etiketama.

         3.   Za potrebe ovog članka, ne smatra se da postoji neusklađenost s ugovorom ako je, u trenutku kada je ugovor sklopljen, potrošač bio svjestan ili razumno nije mogao ne biti svjestan neusklađenosti ili ako je neusklađenost uzrokovana materijalima koje je potrošač isporučio.
   4.   Trgovac se ne može smatrati odgovornim za javne izjave prema stavku 2. točki (d) ako:

               —

               dokaže da nije znao, a razumno nije ni mogao znati za tu izjavu,

               —

               dokaže da je u trenutku sklapanja ugovora ta izjava bila točna, ili

               —

               dokaže da ta izjava nije mogla utjecati na donošenje odluke o kupnji robe široke potrošnje.

         5.   Bilo koja neusklađenost koja proizlazi iz pogrešne ugradnje robe široke potrošnje smatra se ekvivalentnom neusklađenosti robe ako je ugradnja robe jedna od obveza prema prodajnom ugovoru, a robu je ugradio prodavač ili je ugrađena pod njegovim nadzorom. Isto se primjenjuje i u slučaju kada je proizvođač predvidio ugradnju od strane potrošača, i potrošač je izvršio ugradnju, a do pogrešne ugradnje došlo je zbog nedostataka u uputama za ugradnju.
   Članak 3.
   Prava potrošača
   1.   Trgovac je odgovoran potrošaču za bilo kakvo odstupanje koje postoji u trenutku isporuke.
   2.   U slučaju neusklađenosti, potrošač ima pravo da mu se roba besplatno dovede u sklad s ugovorom putem popravka ili zamjene, u skladu sa stavkom 3., ili da mu se odobri odgovarajuće umanjenje cijene ili raskid ugovora u odnosu na tu robu, u skladu sa stavcima 5. i 6.
   3.   Potrošač od trgovca kao prvo može tražiti popravak robe ili zamjenu robe, u oba slučaja besplatno, osim ako je to nemoguće ili nije u razmjeru s vrijednošću.
   Smatra se da ispravljanje pogreške nije u razmjeru s vrijednošću ako trgovcu nameće troškove koji su, u usporedbi s alternativnim rješenjem nerazumni, vodeći računa o tome:

               —

               koju bi vrijednost roba imala kada ne bi bilo neusklađenosti,

               —

               značaj neusklađenosti, i

               —

               bi li alternativno rješenje moglo biti provedeno bez značajnih neugodnosti za potrošača.

         Svaki popravak ili zamjena izvršit će se u razumnom roku i bez bilo kakve značajne neugodnosti za potrošača, vodeći računa o prirodi robe i svrsi u koju je ta roba potrošaču potrebna.
   4.   Izraz „besplatno” u stavcima 2. i 3. odnosi se na nužne troškove nastale kako bi se proizvod doveo u sklad s ugovorom, posebno na poštanske troškove, troškove rada i materijala.
   5.   Potrošač može tražiti odgovarajuće umanjenje cijene ili raskid ugovora:

               —

               ako potrošač nema pravo ni na popravak niti na zamjenu, ili

               —

               ako trgovac nije osigurao rješenje u razumnom roku, ili

               —

               ako trgovac nije osigurao rješenje bez velikih neugodnosti po potrošača.

         6.   Potrošač nema pravo na raskid ugovora ako se radi o neznatnoj neusklađenosti.
   Članak 4.
   Pravo na zaštitu prava
   Kada je utvrđena odgovornost zadnjeg trgovca prema potrošaču za neusklađenost do koje je došlo zbog postupka ili propusta proizvođača, prethodnog trgovca u istom ugovornom lancu ili bilo kojeg posrednika, zadnji trgovac ima pravo pokrenuti postupak za zaštitu svojih prava protiv odgovorne osobe ili odgovornih osoba u ugovornom lancu. Odgovorna osoba ili odgovorne osobe protiv kojih zadnji trgovac može pokrenuti postupak za zaštitu svojih prava i na koji način određuje se nacionalnim pravom.
   Članak 5.
   Rokovi
   1.   Trgovac se smatra odgovornim prema članku 3. kada neusklađenost postane očita u roku od dvije godine od datuma isporuke robe. Ako su, prema nacionalnom pravu, prava utvrđena člankom 3. stavkom 2. podložna vremenskom ograničenju, istek tog roka ne može uslijediti prije isteka razdoblja od dvije godine od datuma isporuke.
   2.   Države članice mogu predvidjeti da potrošač, kako bi mogao koristiti svoja prava, mora obavijestiti trgovca o neusklađenosti u roku od dva mjeseca od datuma na koji je tu neusklađenost otkrio.
   Države članice obavješćuju Komisiju o primjeni ovog stavka. Komisija prati utjecaj postojanja te opcije za države članice na potrošače i na unutarnje tržište.
   Najkasnije do 7. siječnja 2003. Komisija priprema izvješće o primjeni ovog stavka od strane država članica. To se izvješće objavljuje u Službenom listu Europskih zajednica.
   3.   Ako to nije drukčije predviđeno, za svaki nedostatak koji postane očit u roku od šest mjeseci od isporuke robe smatrat se da je postojao i u trenutku isporuke osim ako je ta pretpostavka u neskladu s prirodom robe ili prirodom neusklađenosti.
   Članak 6.
   Jamstva
   1.   Jamstvo je pravno obvezujuće za ponuđača prema uvjetima utvrđenima u izjavi o jamstvu i povezanom reklamnom oglašavanju,
   2.   U jamstvu se:

               —

               izjavljuje da potrošač ima zakonska prava prema primjenjivom nacionalnom zakonodavstvu koje uređuje prodaju robe široke potrošnje i jasno naglašava da na ta prava to jamstvo nema utjecaja,

               —

               navodi, jednostavno i razumljivim riječima, sadržaj jamstva i bitne pojedinosti koje je potrebno znati za ostvarivanje prava koja su navedena u jamstvu, kao što su trajanje jamstva i geografsko područje na koji se odnosi, te ime i adresa davatelja jamstva.

         3.   Na zahtjev potrošača, jamstvo mu se stavlja na raspolaganje u pisanom obliku ili putem nekog drugog trajnog medija koji mu je dostupan i pristupačan.
   4.   Država članica u kojoj se proizvod široke potrošnje prodaje može, u skladu s Ugovorom, odrediti da unutar njezinog državnog područja tekst jamstva bude na jednom jeziku ili na više jezika koje će odrediti među službenim jezicima Zajednice.
   5.   Ako neko jamstvo ne odgovara uvjetima iz stavaka 2., 3. ili 4., to ni na koji način ne utječe na njegovu valjanost pa potrošač ipak može računati na jamstvo i tražiti da se ono poštuje.
   Članak 7.
   Obvezujuća priroda
   1.   Bilo kakvi ugovorni uvjeti ili sporazumi sklopljeni s trgovcem prije nego što je trgovcu skrenuta pozornost na postojanje neusklađenosti, a kojima se izravno ili neizravno odriče od ili ograničavaju prava koja proizlaze iz ove Direktive, nisu, kako je predviđeno nacionalnim pravom, obvezujući za potrošača.
   Države članice mogu odrediti da, u slučaju rabljene robe široke potrošnje, trgovac i potrošač mogu dogovoriti ugovorne uvjete ili sklopiti sporazume koji previđaju kraće vrijeme odgovornosti trgovca nego što je to utvrđeno u članku 5. stavku 1. Takvo razdoblje ne može biti kraće od jedne godine.
   2.   Države članice poduzimaju neophodne mjere kako bi osigurale da potrošačima ne bude uskraćena zaštita koju predviđa ova Direktiva u slučaju da je pravo države nečlanice određeno kao pravo koje se primjenjuje na ugovor u slučaju kada je ugovor usko povezan s državnim područjem države članice.
   Članak 8.
   Nacionalno pravo i minimalna zaštita
   1.   Prava koja proizlaze iz ove Direktive izvršavaju se ne dovodeći u pitanje ostala prava na koja se potrošač može pozivati prema nacionalnim pravilima koja uređuju ugovornu i neugovornu odgovornost.
   2.   Države članice mogu usvojiti ili zadržati na snazi i strože odredbe, spojive s Ugovorom u području na koje se odnosi ova Direktiva, kako bi zajamčile višu razinu zaštite potrošača.
   Članak 9.
   Države članice poduzimaju odgovarajuće mjere kako bi obavijestile potrošača o nacionalnom pravu kojim se prenosi ova Direktiva i potiču, gdje je to prikladno, strukovne organizacije da obavješćuju potrošače o njihovim pravima.
   Članak 10.
   Prilog Direktivi 98/27/EZ dopunjuje se kako slijedi:

      10.   Direktiva 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. svibnja 1999. o određenim aspektima prodaje robe široke potrošnje i jamstvima za takvu robu (SL L 171, 7.7.1999. str. 12.).”

   Članak 11.
   Prenošenje
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 1. siječnja 2002. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 12.
   Preispitivanje
   Komisija, najkasnije do 7. srpnja 2006., preispituje primjenu ove Direktive i podnosi izvješće Europskom parlamentu i Vijeću. U izvješću se ispituju, između ostalog, razlozi za uvođenje izravne odgovornosti proizvođača a, ako je to primjereno, prilažu mu se prijedlozi.
   Članak 13.
   Stupanje na snagu
   Ova Direktiva stupa na snagu na dan objavljivanja u Službenom listu Europskih zajednica.
   Članak 14.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 25. svibnja 1999.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         J. M. GIL-ROBLES

            Za Vijeće

            Predsjednik

         H. EICHEL

      (1)  SL C 307, 16.10.1996., str. 8.
   i SL C 148, 14.5.1998., str. 12.

      (2)  SL C 66, 3.3.1997., str. 5.

      (3)  Mišljenje Europskog parlamenta od 10. ožujka 1998. (SL C 104, 6.4.1998., str. 30.), Zajedničko stajalište Vijeća od 24. rujna 1998. (SL C 333, 30.10.1998., str. 46.) i Odluka Europskog parlamenta od 17. prosinca 1998. (SL C 98, 9.4.1999., str. 226.). Odluka Europskog parlamenta od 5. svibnja 1999. Odluka Vijeća od 17. svibnja 1999.

      (4)  SL L 115, 17.4.1998., str. 31.

      (5)  SL L 166, 11.6.1998., str. 51.


title: Direktiva Komisije (EU) 2015/2087 оd 18. studenoga 2015. o izmjeni Priloga II. Direktivi 2000/59/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o lučkim uređajima za prihvat brodskog otpada i ostataka tereta (Tekst značajan za EGP)

text:
               19.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 302/99

         DIREKTIVA KOMISIJE (EU) 2015/2087
   оd 18. studenoga 2015.
   o izmjeni Priloga II. Direktivi 2000/59/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o lučkim uređajima za prihvat brodskog otpada i ostataka tereta
   (Tekst značajan za EGP)
   EUROPSKA KOMISIJA,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
   uzimajući u obzir Direktivu 2000/59/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. studenoga 2000. o lučkim uređajima za prihvat brodskog otpada i ostataka tereta (1), a posebno njezin članak 15.,
   budući da:

               (1)

               Dana 15. srpnja 2011. Međunarodna pomorska organizacija (IMO) donijela je Rezoluciju MEPC.201(62) o izmjeni Priloga V. Konvenciji MARPOL o sprečavanju onečišćenja smećem s brodova uvođenjem nove i detaljnije kategorizacije smeća (2). Izmijenjeni Prilog V. Konvenciji MARPOL stupio je na snagu 1. siječnja 2013.

               (2)

               Ta je nova kategorizacija smeća sadržana u okružnici IMO-a MEPC.1/Circ.644/Rev.1 u kojoj je naveden standardni format obrasca prethodne obavijesti o isporuci otpada u lučke uređaje za prihvat otpada (3), kao i u okružnici IMO-a MEPC.1/Circ.645/Rev.1 u kojoj je naveden standardni format potvrde o isporuci otpada nakon upotrebe lučkih uređaja za prihvat brodskog otpada (4).

               (3)

               U interesu dosljednosti s mjerama IMO-a te kako korisnici luka i nadležna tijela ne bi bili u nedoumici, tablicu koja se nalazi u Prilogu II. Direktivi 2000/59/EZ, a koja sadržava različite vrste i količine otpada i ostataka tereta koje treba isporučiti ili zadržati na plovilu, potrebno je prilagoditi novoj kategorizaciji smeća iz izmijenjenog Priloga V. Konvenciji MARPOL.

               (4)

               Usto, kako bi se poboljšao režim uspostavljen Direktivom 2000/59/EZ, a kojim se želi smanjiti ispuštanje brodskog otpada i ostataka tereta u more, podaci o vrstama i količinama brodskog otpada stvarno isporučenog u lučke uređaje za prihvat u posljednjoj luci isporuke trebali bi bili navedeni u tablici Priloga II.

               (5)

               Točni podaci o vrstama i količinama brodskog otpada i ostataka tereta isporučenih brodom u posljednjoj luci nužni su za precizan izračun dostatnog kapaciteta za skladištenje na tom brodu. Izračun dostatnog kapaciteta za skladištenje preduvjet je za dopuštanje brodu da nastavi do sljedeće luke pristajanja bez isporuke svojeg brodskog otpada, kao i za pravilan odabir plovila za inspekciju. Bolji ciljani pregledi pridonijet će učinkovitom odvijanju pomorskog prometa smanjujući vrijeme zadržavanja broda u luci.

               (6)

               Ti se podaci mogu nalaziti na potvrdi o otpadu koja se izdaje na temelju okružnice IMO-a MEPC.1/Circ.645/Rev.1, kojom se predlaže standardni format za potvrdu o isporuci otpada ili na drugim vrstama potvrda koje se izdaju zapovjedniku broda nakon isporuke otpada. Podaci o količinama i vrstama otpada navedeni na potvrdi o isporuci otpada ili na temelju izjave zapovjednika broda nakon isporuke u slučaju da nije moguće dobiti potvrdu o isporuci otpada bili bi uglavnom precizniji od onih navedenih na obrascu obavijesti o isporuci otpada jer bi se njima trebalo iskazati stvarno stanje nakon isporuke otpada te su pouzdaniji za donošenje odluka. Zapovjednik broda bilježi takve podatke o isporuci u knjigu o smeću kako se zahtijeva Konvencijom MARPOL.

               (7)

               Sustavnim prikupljanjem preciznih podataka o isporuci otpada omogućila bi se i bolja statistička analiza obrazaca protoka otpada u lukama te olakšala uspostava sustava obavješćivanja i praćenja predviđena člankom 12. stavkom 3. Direktive 2000/59/EZ. Praćenje i razmjena takvih podataka, uključujući elektroničku obavijest o isporuci otpada sastavljenu u skladu s Direktivom 2010/65/EU Europskog parlamenta i Vijeća (5), trenutačno su mogući s pomoću sustava Unije za razmjenu pomorskih informacija (SafeSeaNet) koji je uspostavljen Direktivom 2002/59/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (6) i koji bi trebao biti povezan s modulom za izvješćivanje unutar baze podataka nadzora države luke (7) uspostavljene na temelju Direktive 2009/16/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (8).

               (8)

               Prilog II. Direktivi 2000/59/EZ trebalo bi izmijeniti kako bi uključivao informacije o isporuci otpada u prethodnoj luci i novu kategorizaciju smeća uvedenu izmijenjenim Prilogom V. Konvenciji MARPOL.

               (9)

               Mjere predviđene ovom Direktivom u skladu su s mišljenjem Odbora za sigurnost na moru i sprečavanje onečišćenja s brodova,

         DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Prilog II. Direktivi 2000/59/EZ zamjenjuje se Prilogom ovoj Direktivi.
   Članak 2.
   1.   Države članice donose i objavljuju zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 9. prosinca 2016. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba.
   Kada države članice donose te odredbe, one pri službenoj objavi sadržavaju upućivanje na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takvo upućivanje. Države članice određuju načine tog upućivanja.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 3.
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 4.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 18. studenoga 2015.

            Za Komisiju

            Predsjednik

         Jean-Claude JUNCKER

      (1)  SL L 332, 28.12.2000., str. 81.

      (2)  Rezolucija MEPC.201(62) donesena 15. srpnja 2011., izmjene Priloga Protokolu iz 1978. povezanog s Međunarodnom konvencijom o sprečavanju onečišćenja s brodova, 1973.

      (3)  MEPC.1/Circ.644/Rev.1, 1. srpnja 2013.

      (4)  MEPC.1/Circ.645/Rev.1, 1. srpnja 2013.

      (5)  Direktiva 2010/65/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 20. listopada 2010. o službenom postupku prijave za brodove koji dolaze u luke i/ili odlaze iz luka država članica (SL L 283, 29.10.2010., str. 1.).

      (6)  Direktiva 2002/59/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. lipnja 2002. o uspostavi sustava nadzora plovidbe i informacijskog sustava Zajednice i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 93/75/EEZ (SL L 208, 5.8.2002., str. 10.).

      (7)  Baza podataka koju je razvila i kojom upravlja Europska agencija za pomorsku sigurnost.

      (8)  Direktiva 2009/16/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o nadzoru države luke (SL L 131, 28.5.2009., str. 57.).

      PRILOG

            „PRILOG II.

               PODACI KOJI SE MORAJU DOSTAVITI PRIJE ULASKA U LUKU …

               (Odredišna luka iz članka 6. Direktive 2000/59/EZ)

                        1.

                        Ime, pozivni znak broda i prema potrebi IMO identifikacijski broj broda:

                        2.

                        Država zastave:

                        3.

                        Predviđeno vrijeme dolaska (ETA):

                        4.

                        Predviđeno vrijeme odlaska (ETD):

                        5.

                        Prethodna luka:

                        6.

                        Sljedeća luka:

                        7.

                        Posljednja luka u kojoj je isporučen brodski otpad, kao i datum isporuke, uključujući količine (u m3) te vrste isporučenog otpada:

                        8.

                        Isporučujete li (označite odgovarajuću kućicu):

                                    sav ☐

                                    dio ☐

                                    ništa od ☐

                              otpad(a) u lučke uređaje za prihvat otpada?

                        9.

                        Vrsta i količina otpada i ostataka koji se isporučuju i/ili ostaju na brodu te postotak maksimalnog skladišnog kapaciteta:

               Ako se isporučuje sav otpad, prema potrebi se popunjavaju drugi i posljednji stupac. Ako se isporučuje dio otpada ili se otpad ne isporučuje, popunjavaju se svi stupci.

                        Vrsta

                        Otpad koji se isporučuje
                        (m3)

                        Maksimalni namjenski skladišni kapacitet
                        (m3)

                        Količina otpada koja ostaje na brodu
                        (m3)

                        Luka u kojoj će se isporučiti preostali otpad

                        Procijenjena količina otpada koji će se proizvesti u razdoblju od davanja obavijesti do pristajanja u sljedeću luku
                        (m3)

                        Otpad isporučen u prethodnoj luci navedenoj u točki 7.
                        (m3)

                           Otpadna ulja

                        Masna kaljužna voda

                        Masni ostaci (mulj)

                        Ostalo (navesti)

                           Otpadna voda
                            (1)

                           Smeće

                        Plastika

                        Ostaci hrane

                        Otpad iz kućanstva (npr. papirnati proizvodi, krpe, staklo, metal, boce, kuhinjski porculan itd.)

                        Ulje za kuhanje

                        Pepeo iz peći za spaljivanje

                        Pogonski otpad

                        Strvina(e)

                           Ostaci tereta
                            (2) (navesti) (3)

               Napomene

                        1.

                        Ovi se podaci mogu upotrijebiti za nadzor države luke i za druge inspekcijske namjene.

                        2.

                        Države članice određuju kojim se tijelima dostavljaju primjerci ove obavijesti.

                        3.

                        Ovaj se obrazac mora popuniti, osim ako je riječ o brodu obuhvaćenom izuzećem u skladu s člankom 9. Direktive 2000/59/EZ.

                  Potvrđujem:

                        —

                        da su gornji podaci točni i ispravni te

                        —

                        da postoji dostatan kapacitet na brodu za pohranjivanje cjelokupnog otpada nastalog u razdoblju od davanja obavijesti do pristajanja u sljedeću luku u kojoj će se otpad isporučiti.

                  Datum …
            Vrijeme …
            Potpis”

         (1)  Otpadna voda smije se ispustiti u more u skladu s Uredbom 11. Priloga IV Konvenciji Marpol. Odgovarajuće rubrike ne treba ispuniti ako se namjerava provesti dopušteno ispuštanje u more.

         (2)  Može biti procjena.

         (3)  Ostaci tereta kategoriziraju se prema odgovarajućim prilozima Marpolu, posebno prilozima I., II. i V.


title: Direktiva Vijeća 98/23/EZ od 7. travnja 1998. o proširenju Direktive 97/81/EZ o okvirnom sporazumu o radu s nepunim radnim vremenom koji su sklopili UNICE, CEEP i ETUC za Ujedinjenu Kraljevinu Velike Britanije i Sjeverne Irske

text:
               05/Sv. 003

               HR

               Službeni list Europske unije

               137

         31998L0023

               L 131/10

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               07.04.1998.

      DIREKTIVA VIJEĆA 98/23/EZ
   od 7. travnja 1998.
   o proširenju Direktive 97/81/EZ o okvirnom sporazumu o radu s nepunim radnim vremenom koji su sklopili UNICE, CEEP i ETUC za Ujedinjenu Kraljevinu Velike Britanije i Sjeverne Irske
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 100.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   budući da je Vijeće, u skladu sa Sporazumom o socijalnoj politici koji je priložen Protokolu (br. 14) o socijalnoj politici priloženom Ugovoru o EZ-u, a posebno u skladu s njegovim člankom 4. stavkom 2., donijelo Direktivu 97/81/EZ (3); budući da se stoga ta Direktiva ne primjenjuje na Ujedinjenu Kraljevinu Velike Britanije i Sjeverne Irske;
   budući da je Europsko Vijeće na svom zasjedanju u Amsterdamu 16. i 17. lipnja 1997. primilo na znanje i pozdravilo odluku Međuvladine konferencije o uključenju Sporazuma o socijalnoj politici u Ugovor o EZ-u; budući da je ono istaknulo da je s obzirom na to da je Ujedinjena Kraljevina izrazila želju da prihvati direktive donesene na temelju tog sporazuma kao i one koje bi mogle biti donesene prije stupanja na snagu novog ugovora potrebno pronaći prikladno sredstvo kako bi ta želja dobila pravni učinak;
   budući da su se Vijeće i Komisija na sjednici Vijeća 24. srpnja 1997. sporazumjele da će početi primjenjivati zaključke sa zasjedanja Europskog vijeća u Amsterdamu; budući da su se oni također sporazumjeli da će se na buduće direktive koje budu donesene na temelju Sporazuma o socijalnoj politici primjenjivati isti postupak, mutatis mutandis; budući da bi Direktivu 97/81/EZ ovom Direktivom trebalo proširiti na Ujedinjenu Kraljevinu kako bi se postigao taj cilj;
   budući da činjenica da se Direktiva 97/81/EZ ne primjenjuje na Ujedinjenu Kraljevinu Velike Britanije i Sjeverne Irske izravno utječe na funkcioniranje unutarnjeg tržišta; budući da će se provedbom okvirnog sporazuma priloženog navedenoj Direktivi, a posebno načela zabrane diskriminacije između radnika s nepunim radnim vremenom i radnika s punim radnim vremenom u svim državama članicama, poboljšati funkcioniranje unutarnjega tržišta;
   budući da će se donošenjem ove Direktive Direktiva 97/81/EZ primjenjivati na Ujedinjenu Kraljevinu; budući da od dana stupanja na snagu ove Direktive izraz „države članice” u Direktivi 97/81/EZ treba tumačiti uključujući Ujedinjenu Kraljevinu;
   budući da bi Ujedinjenoj Kraljevini trebalo odobriti isti rok od dvije godine za donošenje potrebnih odredaba kako bi se uskladila s Direktivom 97/81/EZ kao što su ga imale ostale države članice,
   DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Direktiva 97/81/EZ primjenjuje se na Ujedinjenu Kraljevinu Velike Britanije i Sjeverne Irske, ne dovodeći u pitanje članak 2.
   Članak 2.
   U članak 2. Direktive 97/81/EZ umeće se sljedeći stavak:

      „1.a.   Za Ujedinjenu Kraljevinu Velike Britanije i Sjeverne Irske datum 20. siječnja 2000. u stavku 1. zamjenjuje se datumom 7. travnja 2000.”

   Članak 3.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Luxembourgu 7. travnja 1998.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         D. BLUNKETT

      (1)  Mišljenje doneseno 1. travnja 1998. (još nije objavljeno u Službenom listu).

      (2)  Mišljenje doneseno 25. ožujka 1998. (još nije objavljeno u Službenom listu).

      (3)  SL L 14, 20.1.1998., str. 9.


title: Direktiva Komisije 2008/75/EZ od 24. srpnja 2008. o izmjeni Direktive 98/8/EZ Europskog parlamenta i Vijeća radi uvrštenja ugljikovog dioksida kao aktivne tvari u njezin Prilog I.  Tekst značajan za EGP

text:
                  03/Sv. 69

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  81

            32008L0075

                  L 197/54

                  SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

            DIREKTIVA KOMISIJE 2008/75/EZ
      od 24. srpnja 2008.
      o izmjeni Direktive 98/8/EZ Europskog parlamenta i Vijeća radi uvrštenja ugljikovog dioksida kao aktivne tvari u njezin Prilog I.
      (Tekst značajan za EGP)
      KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
      uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice,
      uzimajući u obzir Direktivu 98/8/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 1998. o stavljanju biocidnih pripravaka na tržište (1), a posebno njezin članak 16. stavak 2. drugi podstavak,
      budući da:

                  (1)

                  Uredba Komisije (EZ) br. 1451/2007 od 4. prosinca 2007. o drugoj fazi desetogodišnjeg radnog programa iz članka 16. stavka 2. Direktive 98/8/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju biocidnih pripravaka na tržište (2) utvrđen je popis aktivnih tvari koje treba ocijeniti s obzirom na njihovo moguće uvrštenje u prilog I., I.A ili I.B Direktivi 98/8/EZ. Taj popis uključuje ugljikov dioksid.

                  (2)

                  Na temelju Uredbe (EZ) br. 1451/2007, ugljikov dioksid ocijenjen je u skladu s člankom 11. stavkom 2. Direktive 98/8/EZ o korištenju vrste pripravka 14, rodenticida, kako je utvrđeno u Prilogu V. Direktivi 98/8/EZ.

                  (3)

                  Državom članicom izvjestiteljicom imenovana je Francuska koja je izvješće nadležnog tijela zajedno s preporukom podnijela Komisiji 15. svibnja 2006. u skladu s člankom 14. stavcima 4. i 6. Uredbe (EZ) br. 1451/2007.

                  (4)

                  Izvješće nadležnog tijela pregledale su države članice i Komisija. U skladu s člankom 15. stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 1451/2007, nalazi tog pregleda uneseni su u izvješće o ocjeni u okviru Stalnog odbora za biocidne pripravke 21. lipnja 2007., s prijedlogom za uvrštenje ugljikovog dioksida u Prilog I.A Direktivi 98/8/EZ, samo za uporabu u plinskim bocama spremnim za uporabu koje se primjenjuju zajedno sa stupicom.

                  (5)

                  Aktivna tvar navedena u Prilogu I.A obično bi trebala biti navedena i u Prilogu I. Uvrštenje u Prilog I. obuhvatilo bi one uporabe pri kojima se od proizvoda može očekivati da će udovoljavati zahtjevima članka 5. Direktive 98/8/EZ, ali ne onima za proizvode niskog rizika. Takav je slučaj s određenim biocidnim proizvodima koji se koriste kao rodenticidi i sadrže ugljikov dioksid. Stoga je primjereno uvrstiti ugljikov dioksid u Prilog I. za vrstu pripravka 14, kako bi se osiguralo da se u svim državama članicama dozvole za biocidne proizvode koji se koriste kao rodenticidi i sadrže ugljikov dioksid mogu odobriti, izmijeniti ili poništiti u skladu s člankom 16. stavkom 3. Direktive 98/8/EZ.

                  (6)

                  Izvješće o ocjeni je na prikladan način izmijenjeno te ga je Stalni odbor za biocidne proizvode pregledao 29. studenoga 2007.

                  (7)

                  Ispitivanje ugljikovog dioksida nije ukazalo na bilo kakva otvorena pitanja ili zabrinutost koje bi trebalo uputiti Znanstvenom odboru za zdravstvene i ekološke rizike.

                  (8)

                  Ocjenjivanje na razini Zajednice provedeno je za jednu specifičnu uporabu. Dodatno, u skladu s člankom 8. stavkom 5. Direktive, neki podaci nisu dostavljeni te zbog toga nisu ocijenjeni. Stoga je primjereno da države članice ocijene one rizike za ekosustave i populacije koji nisu reprezentativno proučeni u ocjeni rizika na razini Zajednice a da prilikom izdavanja dozvola za pripravke osiguraju poduzimanje odgovarajućih mjera ili postavljanje posebnih uvjeta kako bi se utvrđeni rizici ublažili do prihvatljive razine.

                  (9)

                  Bitno je da se odredbe ove Direktive primjenjuju istodobno u svim državama članicama kako bi se na tržištu osiguralo jednako postupanje s biocidnim pripravcima koji sadrže aktivnu tvar ugljikov dioksid te također olakšalo pravilno funkcioniranje cjelokupnog tržišta biocidnim proizvodima.

                  (10)

                  Prije uvrštenja aktivne tvari u Prilog I., državama članicama i zainteresiranim stranama trebalo bi osigurati razuman rok kako bi im se omogućila priprema za udovoljavanje novim zahtjevima koje to uvrštenje donosi te kako bi se osiguralo da podnositelji zahtjeva koji su pripremili dokumentaciju mogu u potpunosti iskoristiti desetogodišnje razdoblje zaštite podataka koje, u skladu s člankom 12. stavkom 1. točkom (c) podtočkom ii. Direktive 98/8/EZ, počinje od dana uvrštenja.

                  (11)

                  Nakon uvrštenja, državama članicama trebalo bi omogućiti razuman rok za provedbu članka 16. stavka 3. Direktive 98/8/EZ, a posebno za odobravanje, izmjenu ili poništenje dozvola za biocidne pripravke u vrsti pripravka 14 koji sadrže ugljikov dioksid kako bi osigurale njihovu usklađenost s Direktivom 98/8/EZ.

                  (12)

                  Direktivu 98/8/EZ treba stoga na odgovarajući način izmijeniti.

                  (13)

                  Mjere predviđene u ovoj Direktivi u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za biocidne pripravke,

            DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
      Članak 1.
      Prilog I. Direktivi 98/8/EZ mijenja se u skladu s Prilogom ovoj Direktivi.
      Članak 2.
      Prenošenje
      1.   Države članice najkasnije do 31. ožujka 2009. donose i objavljuju zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba i korelacijsku tablicu između tih odredaba i ove Direktive.
      One te odredbe primjenjuju od 1. studenoga 2009.
      Kad države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
      2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
      Članak 3.
      Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
      Članak 4.
      Ova je Direktiva upućena državama članicama.

         Sastavljeno u Bruxellesu 24. srpnja 2008.

               Za Komisiju

            Stavros DIMAS

               Član Komisije

         (1)  SL L 123, 24.4.1998., str. 1. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 2008/31/EZ (SL L 81, 20.3.2008., str. 57.).

         (2)  SL L 325, 11.12.2007., str. 3.

         PRILOG
         U Prilog I. Direktivi 98/8/EZ umeće se sljedeći unos „Br. 7”:

                     Br.

                     Opći naziv

                     Naziv IUPAC
                     Identifikacijske oznake

                     Najmanja čistoća aktivne tvari u biocidnom pripravku koji se stavlja na tržište

                     Datum uvrštenja

                     Rok za usklađivanje s člankom 16. stavkom 3. (osim za pripravke koji sadrže više od jedne aktivne tvari, za koje je krajnji rok za usklađivanje s člankom 16. stavkom 3. utvrđen u posljednjoj odluci o uvrštenju koja se odnosi na dotičnu aktivnu tvar)

                     Datum isteka uvrštenja

                     Vrsta pripravka

                     Posebne odredbe (*)

                     „7

                     ugljikov dioksid

                     ugljikov dioksid
                     EZ br.: 204-696-9
                     CAS br.: 124-38-9

                     990  ml/l

                     1. studenoga 2009.

                     31. listopada 2011.

                     31. listopada 2019.

                     14

                     Prilikom ocjene zahtjeva za izdavanje dozvole za pripravak u skladu s člankom 5. i Prilogom VI., države članice ocjenjuju, ako je to relevantno za pojedini pripravak, populacije koje bi mogle biti izložene pripravku ili scenarije uporabe ili izloženosti koji nisu reprezentativno proučeni u ocjeni rizika na razini Zajednice.
                     Kod izdavanja dozvole za pripravak, države članice ocjenjuju rizik a zatim osiguravaju poduzimanje odgovarajućih mjera ili postavljanje posebnih uvjeta za ublažavanje utvrđenih rizika.
                     Dozvola za pripravak može se izdati samo ako se u zahtjevu dokaže da je rizik moguće smanjeni na prihvatljivu razinu.”

            (*)  Za provedbu općih načela Priloga VI., sadržaj i zaključci izvješća o ocjeni nalaze se na internetskoj stranici Komisije: http://ec.europa.eu/comm/environment/biocides/index.htm


title: Direktiva 2009/101/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o usklađivanju zaštitnih mjera koje, radi zaštite interesa članova i trećih strana, države članice zahtijevaju za trgovačka društva u smislu članka 48. stavka 2. Ugovora, s ciljem izjednačavanja takvih zaštitnih mjera (kodificirana verzija)  Tekst značajan za EGP

text:
               17/Sv. 001

               HR

               Službeni list Europske unije

               275

         32009L0101

               L 258/11

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               16.09.2009.

      DIREKTIVA 2009/101/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

   od 16. rujna 2009.
   o usklađivanju zaštitnih mjera koje, radi zaštite interesa članova i trećih strana, države članice zahtijevaju za trgovačka društva u smislu članka 48. stavka 2. Ugovora, s ciljem izjednačavanja takvih zaštitnih mjera
   (kodificirana verzija)
   (Tekst značajan za EGP)
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 44. stavak 2. točku (g),
   uzimajući u obzir opći program za ukidanje ograničenja slobode poslovnog nastana (1), a posebno njegovu glavu VI.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   u skladu s postupkom utvrđenim u članku 251. Ugovora (3),
   budući da:

               (1)

               Prva direktiva Vijeća 68/151/EEZ od 9. ožujka 1968. o usklađivanju zaštitnih mjera koje su radi zaštite interesa njihovih članova i drugih predviđene u državama članicama za društva u smislu članka 58. stavka 2. Ugovora, a s ciljem izjednačavanja takvih zaštitnih mjera u čitavoj Zajednici (4), značajno je izmijenjena nekoliko puta (5). U interesu jasnoće i racionalnosti ta bi Direktiva trebala biti kodificirana.

               (2)

               Usklađivanje nacionalnih odredaba koje se odnose na objavljivanje, važenje preuzetih obveza i ništavost dioničkih društava i drugih društava s ograničenom odgovornošću od posebne je važnosti, posebno za zaštitu interesa trećih strana.

               (3)

               Osnovni dokumenti trgovačkog društva trebali bi biti objavljeni kako bi treće strane mogle provjeriti njihove sadržaje i druge informacije koje se odnose na trgovačko društvo, posebno pojedinosti o osobama koje su ovlaštene obvezati trgovačko društvo.

               (4)

               Ne dovodeći u pitanje bitne zahtjeve i formalnosti uspostavljene nacionalnim zakonodavstvom država članica, trgovačka bi društva trebala moći odabrati hoće li pohraniti svoje obvezne dokumente i pojedinosti u papirnatom ili elektroničkom obliku.

               (5)

               Zainteresirane strane bi trebale moći dobiti iz registra presliku takvih dokumenata i pojedinosti u papirnatom i elektroničkom obliku.

               (6)

               Državama članicama trebalo bi omogućiti da odluče hoće li za objavu obveznih dokumenata i pojedinosti u papirnatom ili elektroničkom obliku zadržati nacionalne službene novine ili će osigurati objavu jednako učinkovitim sredstvom.

               (7)

               Prekogranični pristup informacijama društva trebao bi se olakšati omogućavajući, osim obvezne objave na jednom od jezika dozvoljenih u državi članici društva, dobrovoljan upis zahtijevanih dokumenata i pojedinosti na dodatnim jezicima. Treće strane koje nastupaju u dobroj vjeri trebale bi se moći osloniti na prijevode istih.

               (8)

               Prikladno je razjasniti da bi izjava o obveznim pojedinostima određenim u ovoj Direktivi trebala biti uključena u svim dopisima društva i narudžbenicama, bilo da su u papirnatom obliku ili koriste bilo koji drugi medij. S obzirom na tehnološki razvoj, također je prikladno osigurati da se te izjave postave na svakoj internetskoj stranici trgovačkog društva.

               (9)

               Zaštita trećih strana trebala bi se osigurati odredbama koje u najvećoj mogućoj mjeri ograničavaju razloge zbog kojih obveze preuzete u ime trgovačkog društva nisu važeće.

               (10)

               Kako bi se osigurala pravna sigurnost vezano uz odnose između trgovačkog društva i trećih strana, a također između članova, nužno je ograničiti slučajeve u kojima može doći do ništavosti, ograničiti retroaktivne učinke proglašenja ništavosti te odrediti kratki rok u kojem treće strane mogu podnijeti prigovor na bilo koju takvu izjavu.

               (11)

               Ova Direktiva ne dovodi u pitanje obveze država članica vezano uz rokove za prenošenje u nacionalno pravo direktiva određenih u Prilogu I., dijelu B,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   POGLAVLJE 1.

      PODRUČJE PRIMJENE

   Članak 1.
   Mjere za usklađivanje predviđene ovom Direktivom primjenjuju se na zakone i druge propise država članica koji se odnose na sljedeće vrste društava:

               —

               Belgija:

                           naamloze vennootschap,

                           société anonyme,

                           commanditaire vennootschap op aandelen,

                           société en commandite par actions,

                           personenvennootschap met beperkte aansprakelijkheid;

                           société de personnes à responsabilité limitée;

               —

               Bugarska:
               акционерно дружество, дружество с ограничена отговорност, командитно дружество с акции;

               —

               Češka:
               společnost s ručením omezeným, akciová společnost;

               —

               Danska:
               aktieselskab, kommanditaktieselskab, anpartsselskab;

               —

               Njemačka:
               die Aktiengesellschaft, die Kommanditgesellschaft auf Aktien, die Gesellschaft mit beschränkter Haftung;

               —

               Estonija:
               aktsiaselts, osaühing;

               —

               Irska:
               Companies incorporated with limited liability;

               —

               Grčka:
               ανώνυμη εταιρία, εταιρία περιωρισμένης ευθύνης, ετερόρρυθμη κατά μετοχές εταιρία;

               —

               Španjolska:
               la sociedad anónima, la sociedad comanditaria por acciones, la sociedad de responsabilidad limitada;

               —

               Francuska:
               société anonyme, société en commandite par actions, société à responsabilité limitée, société par actions simplifiée;

               —

               Italija:
               società per azioni, società in accomandita per azioni, società a responsabilità limitata;

               —

               Cipar:
               δημόσιες εταιρείες περιορισμένης ευθύνης με μετοχές ή με εγγύηση, ιδιωτικές εταιρείες περιορισμένης ευθύνης με μετοχές ή με εγγύηση;

               —

               Latvija:
               akciju sabiedrība, sabiedrība ar ierobežotu atbildību, komanditsabiedrība;

               —

               Litva:
               akcinė bendrovė, uždaroji akcinė bendrovė;

               —

               Luksemburg:
               société anonyme, société en commandite par actions, société à responsabilité limitée;

               —

               Mađarska:
               részvénytársaság, korlátolt felelősségű társaság;

               —

               Malta:
               kumpannija pubblika/public limited liability company, kumpannija privata/private limited liability company;

               —

               Nizozemska:
               naamloze vennootschap, besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid;

               —

               Austrija:
               die Aktiengesellschaft, die Gesellschaft mit beschränkter Haftung;

               —

               Poljska:
               spółka z ograniczoną odpowiedzialnością, spółka komandytowo-akcyjna, spółka akcyjna;

               —

               Portugal:
               a sociedade anónima de responsabilidade limitada, a sociedade em comandita por acções, a sociedade por quotas de responsabilidade limitada;

               —

               Rumunjska:
               societate pe acțiuni, societate cu răspundere limitată, societate în comandită pe acțiuni;

               —

               Slovenija:
               delniška družba, družba z omejeno odgovornostjo, komaditna delniška družba;

               —

               Slovačka:
               akciová spoločnosť, spoločnosť s ručením obmedzeným;

               —

               Finska:
               yksityinen osakeyhtiö/privat aktiebolag, julkinen osakeyhtiö/publikt aktiebolag;

               —

               Švedska:
               aktiebolag;

               —

               Ujedinjena Kraljevina:
               Companies incorporated with limited liability.

         POGLAVLJE 2.

      OBJAVLJIVANJE

   Članak 2.
   Države članice poduzimaju mjere potrebne za osiguranje obvezne objave od strane trgovačkih društava navedenih u članku 1. barem sljedećih dokumenata i pojedinosti:

               (a)

               instrumenta o osnivanju i statuta ako je sadržan u odvojenom instrumentu;

               (b)

               svih izmjena instrumenata navedenih u točki (a), uključujući produljenje trajanja trgovačkog društva;

               (c)

               nakon svake izmjene instrumenta o osnivanju ili statuta, cjelokupnog teksta instrumenta ili statuta prema zadnjoj izmjeni;

               (d)

               imenovanja, prekida rada i pojedinosti o osobama koje kao tijelo sastavljeno u skladu sa zakonom, ili kao članovi nekog takvog tijela:

                           i.

                           su ovlaštene zastupati trgovačko društvo u poslovanju s trećim stranama i u pravnim postupcima; mora biti očito iz objave da li osobe koje su ovlaštene zastupati društvo mogu to činiti same ili moraju nastupiti zajednički;

                           ii.

                           sudjeluju u upravljanju, nadzoru ili kontroli trgovačkog društva;

               (e)

               najmanje jednom godišnje, iznosa upisanog kapitala, ako instrument o osnivanju ili statut spominju ovlašteni kapital, osim ako povećanje upisanog kapitala ne zahtijeva izmjenu statuta;

               (f)

               računovodstvenih dokumenata za svaku financijsku godinu koji se trebaju objaviti u skladu s direktivama Vijeća 78/660/EEZ (6), 83/349/EEZ (7), 86/635/EEZ (8) i 91/674/EEZ (9);

               (g)

               svake promjene sjedišta trgovačkog društva;

               (h)

               prestanka društva;

               (i)

               svake izjave o ništavosti trgovačkog društva koju je izdao sud;

               (j)

               imenovanja stečajnih upravitelja, pojedinosti o njima i ovlastima svakog od njih, osim ako te ovlasti nisu izrazito i isključivo proizašle iz zakona ili statuta trgovačkog društva;

               (k)

               završetka postupka likvidacije i, u državama članicama gdje ispis iz registra povlači pravne posljedice, učinak svakog takvog ispisa iz registra.

         Članak 3.
   1.   U svakoj državi članici treba otvoriti spis u središnjem registru, trgovačkom registru ili registru trgovačkih društava, za svako društvo koje se u njoj registrira.
   2.   Za potrebe ovog članka „elektroničkim putem” znači da su informacije u početku poslane i primljene na svojem odredištu putem elektroničke opreme (uključujući digitalnu kompresiju) za obradu i pohranu podataka, i u cijelosti poslane, proslijeđene i primljene na način koji trebaju odrediti države članice, putem žice, radija, optičkim sredstvom ili drugim elektromagnetskim sredstvom.
   3.   Svi dokumenti i pojedinosti koje se moraju objaviti u skladu s člankom 2. čuvaju se u spisu ili unose u registar; predmet unosa u registar mora u svakom slučaju biti u spisu.
   Države članice osiguravaju mogućnost da trgovačka društva i druge osobe i tijela od kojih se traži da objavljuju ili pomažu u objavi svih dokumenata i pojedinosti koji se moraju objaviti u skladu s člankom 2., te dokumente i pojedinosti predaju u registar u elektroničkom obliku. Osim toga države članice mogu zahtijevati da se sva ili pojedine kategorije trgovačkih društava, sve ili pojedine vrste takvih dokumenata i pojedinosti predaju elektroničkim putem.
   Svi dokumenti i pojedinosti navedeni u članku 2. koji su predani u registar, bilo u papirnatom ili elektroničkim obliku, čuvaju se u spisu ili se unose u registar u elektroničkom obliku. S tim ciljem, države članice osiguravaju da svi takvi dokumenti i pojedinosti koji su predani u registar u papirnatom obliku budu preneseni u registar u elektroničkom obliku.
   Dokumenti i pojedinosti navedeni u članku 2. koji su predani u papirnatom obliku do 31. prosinca 2006. ne prenose se automatski u elektronički oblik u registru. Države članice međutim osiguravaju da ih se pretvori u elektronički oblik u registru nakon primitka zahtjeva za objavu elektroničkim putem podnesenog u skladu s mjerama donesenim za provedbu stavka 4.
   4.   Preslike svih ili svakog dijela dokumenata ili pojedinosti navedenih u članku 2. moraju biti dostupni na zahtjev. Zahtjevi mogu biti podneseni registru u papirnatom ili elektroničkom obliku kako podnositelj zahtjeva odabere.
   Preslike iz prvog podstavka moraju biti dostupne iz registra u papirnatom ili elektroničkom obliku, kako odabere podnositelj zahtjeva. To se primjenjuje u slučaju svih već evidentiranih dokumenata i pojedinosti. Međutim, države članice mogu odlučiti da se svi ili pojedine vrste dokumenata i pojedinosti koji su predani u registar u papirnatom obliku najkasnije do određenog dana koji ne može biti nakon 31. prosinca 2006., ne mogu dobiti iz registra u elektroničkom obliku ako je prošlo određeno razdoblje između datuma evidentiranja i datuma zahtjeva podnesenog u registar. Takvo određeno razdoblje ne može biti manje od 10 godina.
   Cijena dobivanja preslike svih ili dijela dokumenata ili pojedinosti navedenih u članku 2., bilo u papirnatom ili elektroničkom obliku, ne smije prelaziti administrativne troškove.
   Dostavljene preslike na papiru ovjerene su kao „točne preslike” osim ako podnositelju zahtjeva takva ovjera nije dostatna. Dostavljene elektroničke preslike nisu ovjerene kao „točne preslike” osim ako podnositelj zahtjeva izričito ne zahtjeva takvu ovjeru.
   Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi osigurale da ovjeravanje elektroničkih preslika jamči i vjerodostojnost njihovog podrijetla i cjelovitost njihovih sadržaja, putem barem naprednog elektroničkog potpisa u smislu članka 2. stavka 2. Direktive 1999/93/EZ (10).
   5.   Objava dokumenata i pojedinosti navedenih u stavku 3. izvršava se objavom u nacionalnim službenim novinama namijenjenim za tu namjenu od stane države članice, bilo u cjelovitom tekstu ili djelomičnom, ili putem upućivanja na dokument koji je pohranjen u spis ili upisan u registar. Nacionalne službene novine za ovu namjenu mogu biti u elektroničkom obliku.
   Države članice mogu odlučiti zamijeniti objavu u nacionalnim službenim novinama jednako učinkovitim sredstvima, što uključuje barem uporabu sustava u kojem se objavljenim informacijama može pristupiti prema kronološkom redu kroz središnju elektroničku platformu.
   6.   Trgovačko društvo se može pozvati na dokumente i pojedinosti protiv treće strane tek nakon što su objavljeni u skladu sa stavkom 5., osim ako društvo ne dokaže da su treće strane imale saznanje o njima.
   Međutim, uzimajući u obzir transakcije koje se provode prije šesnaestog dana od objave, na dokumente i pojedinosti ne može se pozvati protiv trećih strana koje dokažu da je bilo nemoguće imati saznanja o njima.
   7.   Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi izbjegle bilo kakvu nedosljednost između onog što je objavljeno u skladu sa stavkom 5. i onog što se navodi u registru ili spisu.
   Međutim u slučaju nedosljednosti, na tekst objavljen u skladu sa stavkom 5. ne može se pozvati protiv trećih strana; treće se strane mogu međutim pozvati na njih, osim ako društvo ne dokaže da su imale saznanja o tekstovima pohranjenima u spis ili upisanima u registar.
   Treće strane se mogu, osim toga, uvijek pozvati na bilo koje dokumente i pojedinosti vezano za koje još nisu završene formalnosti pred objavu, osim ako je objavljivanje uvjet za njihov pravni učinak.
   Članak 4.
   1.   Dokumenti i pojedinosti koji moraju biti objavljeni u skladu s člankom 2. sastavljaju se i upisuju u registar na jednom od jezika koji je dopušten jezičnim pravilima koja se primjenjuju u državi članici u kojoj je spis iz članka 3. stavka 1. otvoren.
   2.   Pored obvezne objave navedene u članku 3. države članice dopuštaju da se dokumenti i pojedinosti navedeni u članku 2. objave dobrovoljno u skladu s člankom 3. na bilo kojem od službenih jezika Zajednice.
   Države članice mogu propisati da prijevod tih dokumenata i pojedinosti treba biti ovjeren.
   Države članice poduzimaju potrebne mjere kako bi trećim stranama olakšale pristup dobrovoljno objavljenim prijevodima.
   3.   Osim obvezne objave iz članka 3. i dobrovoljne objave predviđene prema stavku 2. ovog članka, države članice mogu dozvoliti da se predmetni dokumenti i pojedinosti objave u skladu s člankom 3. na bilo kojem drugom jeziku (jezicima).
   Države članice mogu propisati da prijevod tih dokumenata i pojedinosti treba biti ovjeren.
   4.   U slučajevima nedosljednosti između dokumenata i pojedinosti objavljenih na službenim jezicima registra i dobrovoljno objavljenih prijevoda, na zadnje se ne može pozvati protiv trećih strana. Treće se strane međutim mogu pozvati na dobrovoljno objavljene prijevode osim ako trgovačko društvo ne dokaže da su treće strane imale saznanje o verziji koja je bila predmet obvezne objave.
   Članak 5.
   Države članice propisuju da se na dopisima i narudžbenicama bilo da su u papirnatom obliku ili koriste neki drugi medij, navode sljedeće pojedinosti:

               (a)

               informacije potrebne kako bi se identificirao registar u kojem je pohranjen spis iz članka 3., zajedno s brojem trgovačkog društva u tom registru;

               (b)

               pravni oblik trgovačkog društva, lokacija njegovog sjedišta i prema potrebi činjenica da je društvo u postupku prestanka.

         Gdje se u tim dokumentima spominje kapital trgovačkog društva, navodi se upisani kapital i uplaćeni kapital.
   Države članice propisuju da internetske stranice društva sadrže barem pojedinosti spomenute u prvom stavku i prema potrebi upisani kapital i uplaćeni kapital.
   Članak 6.
   Svaka država članica određuje koje osobe obavljaju formalnosti u vezi s objavom.
   Članak 7.
   Svaka država članica predviđa odgovarajuće sankcije barem u slučaju:

               (a)

               ne objave računovodstvenih dokumenata kako se zahtijeva člankom 2. točkom (f);

               (b)

               ako se obvezne pojedinosti iz članka 5. ne navedu u komercijalnim dokumentima ili na internetskim stranicama društva.

         POGLAVLJE 3.

      VAŽENJE OBVEZA KOJE DRUŠTVO PREUZME

   Članak 8.
   Ako je u ime društva, koje je još bilo u postupku osnivanja i prije nego je steklo pravnu osobnost, poduzeta radnja, a društvo ne preuzme obveze proizašle iz te radnje, za navedene obveze su neograničeno i solidarno odgovorne osobe koje su tu radnju poduzele, osim ako je dogovoreno drukčije.
   Članak 9.
   Ako su ispunjene formalnosti objave pojedinosti o osobama koje su, kao tijelo trgovačkog društva, ovlaštene zastupati trgovačko društvo, ne može se pozivati na bilo kakve nepravilnosti pri imenovanju tih osoba, osim u slučaju kada trgovačko društvo dokaže da su treće strane znale za nepravilnost.
   Članak 10.
   1.   Postupci tijela društva obvezujući su, čak i kada ti postupci ne spadaju u djelatnost trgovačkog društva, osim ako postupci ne nadilaze ovlasti koje zakon dodjeljuje ili dopušta da budu dodijeljene tim tijelima.
   Međutim države članice mogu osigurati da trgovačko društvo nije obvezano kada ti postupci ne spadaju u djelatnost društva, ako dokaže da je treća strana znala ili je, s obzirom na okolnosti, morala znati da ti postupci ne spadaju u djelatnosti trgovačkog društva; objava statuta sama po sebi nije dovoljan dokaz.
   2.   Na ograničenja ovlasti tijela trgovačkog društva, koja proizlaze iz statuta ili iz odluke nadležnih tijela, ne može se pozvati protiv treće strane, čak i kada su bila objavljena.
   3.   Ako nacionalno pravo predviđa da se ovlaštenje za zastupanje trgovačkog društva, odstupajući od zakonskih pravila u tom području, može prema statutu dodijeliti jednoj osobi ili nekoliko osoba koje nastupaju zajednički, nacionalno pravo može predvidjeti da se na takvu odredbu u statutu može pozvati protiv trećih strana, pod uvjetom da se odnosi na opću ovlast zastupanja; pitanje da li se na takvu odredbu u statutu može pozvati protiv trećih strana uređeno je člankom 3.
   POGLAVLJE 4.

      NIŠTAVOST TRGOVAČKOG DRUŠTVA

   Članak 11.
   U svim državama članicama čija zakonodavstva ne predviđaju preventivni, upravni ili sudski nadzor, u vrijeme uspostave trgovačkog društva, instrument osnivanja, statut trgovačkog društva i sve izmjene tih dokumenata sastavljaju se i ovjeravaju u odgovarajućem pravnom obliku.
   Članak 12.
   Zakonodavstva država članica mogu odlučiti o ništavosti društava samo poštujući sljedeće odredbe:

               (a)

               ništavost mora biti utvrđena sudskom odlukom;

               (b)

               ništavost se može utvrditi samo zbog razloga:

                           i.

                           instrument o osnivanju nije bio sastavljen ili nisu bila poštovana pravila o preventivnom nadzoru ili o zakonski određenom obliku;

                           ii.

                           stvarna djelatnost društva je nezakonita ili protivna javnom redu;

                           iii.

                           instrument o osnivanju ili statut ne navode ime trgovačkog društva, iznos pojedinih upisa kapitala, ukupan iznos upisanog kapitala ili djelatnosti trgovačkog društva;

                           iv.

                           nepoštovanje odredaba nacionalnog prava o minimalnom iznosu kapitala koji treba uplatiti;

                           v.

                           poslovna nesposobnost svih članova osnivača;

                           vi.

                           suprotno nacionalnom pravu koje se primjenjuje na trgovačko društvo, broj članova osnivača je manji od dvoje.

         Osim spomenutih razloga ništavosti, trgovačko društvo ne podliježe nijednom drugom razlogu za nepostojanje, apsolutnu ni relativnu ništavost ni izjavu o ništavosti.
   Članak 13.
   1.   Pitanje da li se na odluku o ništavosti koju je donio sud može pozvati protiv trećih strana uređeno je člankom 3. Ako nacionalno zakonodavstvo daje trećoj strani pravo da pobija tu odluku, ona to može učiniti u roku šest mjeseci od dana objave sudske odluke.
   2.   Posljedica ništavosti je početak likvidacije društva, kao i prestanak trgovačkog društva.
   3.   Ništavost sama po sebi ne utječe na važenje bilo kojih obveza koje je trgovačko društvo preuzelo, ne dovodeći u pitanje posljedice likvidacije trgovačkog društva.
   4.   Zakonodavstva svake države članice mogu donijeti odredbu vezano uz učinke ništavosti na članove trgovačkog društva.
   5.   Imatelji udjela u kapitalu ostaju obvezani plaćati kapital koji je upisan, a koji nije uplaćen, u mjeri u kojoj to obveze prema vjerovnicima zahtijevaju.
   POGLAVLJE 5.

      OPĆE ODREDBE

   Članak 14.
   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 15.
   Komisija podnosi Europskom parlamentu i Vijeću, najkasnije do 1. siječnja 2012., izvješće, zajedno s, prema potrebi, prijedlogom za izmjenu odredaba članka 2. točke (f) i članaka 3., 4., 5. i 7. s obzirom na iskustvo stečeno u primjeni tih odredaba, njihove ciljeve i trenutačni tehnološki napredak.
   Članak 16.
   Direktiva 68/151/EEZ, kako je izmijenjena aktima navedenim u Prilogu I., Dijelu A, stavlja se izvan snage, ne dovodeći u pitanje obveze država članica u vezi s rokovima za prenošenje u nacionalno zakonodavstvo direktiva određenih u Prilogu I., Dijelu B.
   Upućivanja na direktivu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Direktivu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom u Prilogu II.
   Članak 17.
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 18.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Strasbourgu 16. rujna 2009.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         J. BUZEK

            Za Vijeće

            Predsjednik

         C. MALMSTRÖM

      (1)  SL 2, 15.1.1962., str. 36/62.

      (2)  SL C 204, 9.8.2008., str. 25.

      (3)  Mišljenje Europskog parlamenta od 17. lipnja 2008. (još nije objavljeno u Službenom listu) i Odluka Vijeća od 13. srpnja 2009.

      (4)  SL L 65, 14.3.1968., str. 8.

      (5)  Vidjeti Prilog I., dio A.

      (6)  Četvrta direktiva Vijeća 78/660/EEZ od 25. srpnja 1978. na temelju članka 54. stavka 3. točke (g) Ugovora o godišnjim financijskim izvješćima za određene vrste trgovačkih društava.

      (7)  Sedma direktiva Vijeća 83/349/EEZ od 13. lipnja 1983. na temelju članka 54. stavka 3. točke (g) Ugovora o konsolidiranim financijskim izvješćima.

      (8)  Direktiva Vijeća 86/635/EEZ od 8. prosinca 1986. o godišnjim financijskim izvješćima i konsolidiranim izvješćima banaka i drugih financijskih institucija (SL L 372, 31.12.1986., str. 1.).

      (9)  Direktiva Vijeća 91/674/EEZ od 19. prosinca 1991. o godišnjim financijskim izvještajima i konsolidiranim izvještajima osiguravajućih poduzeća (SL L 374, 31.12.1991., str. 7.).

      (10)  Direktiva 1999/93/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 1999. o okviru Zajednice za elektroničke potpise (SL L 13, 19.1.2000., str. 12.).
   PRILOG I.
   DIO A.

      Direktiva stavljena izvan snage s popisom uzastopnih izmjena

   (navedeno u članku 16.)

               Direktiva Vijeća 68/151/EEZ
               (SL L 65, 14.3.1968., str. 8.)

               Točka III.H Priloga I. Akta o pristupanju iz 1972.
               (SL L 73, 27.3.1972., str. 89.)

               Točka III.C Priloga I. Akta o pristupanju iz 1979.
               (SL L 291, 19.11.1979., str. 89.)

               Točka II.D Priloga I. Akta o pristupanju iz 1985.
               (SL L 302, 15.11.1985., str. 157.)

               Točka XI.A Priloga I. Akta o pristupanju iz 1994.
               (SL C 241, 29.8.1994., str. 194.)

               Direktiva 2003/58/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 221, 4.9.2003., str. 13.)

               Točka 1.4.A Priloga II. Akta o pristupanju iz 2003.
               (SL L 236, 23.9.2003., str. 338.)

               Direktiva Vijeća 2006/99/EZ
               (SL L 363, 20.12.2006., str. 137.)

               Samo točka A.1 Priloga

         DIO B.

      Popis rokova za prenošenje u nacionalno zakonodavstvo

   (navedeno u članku 16.)

               Direktiva

               Rok za prijenos

               68/151/EEZ

               11. rujna 1969.

               2003/58/EZ

               30. prosinca 2006.

               2006/99/EZ

               1. siječnja 2007.

         PRILOG II.

      KORELACIJSKA TABLICA

               Direktiva 68/151/EEZ

               Ova Direktiva

               Članak 1.

               Članak 1.

               Članak 2.

               Članak 2.

               Članak 3. stavak 1.

               Članak 3. stavak 1.

               Članak 3. stavak 2.

               Članak 3. stavak 3.

               Članak 3. stavak 3.

               Članak 3. stavak 4.

               Članak 3. stavak 4.

               Članak 3. stavak 5.

               Članak 3. stavak 5.

               Članak 3. stavak 6.

               Članak 3. stavak 6., prvi i drugi podstavak

               Članak 3. stavak 7., prvi i drugi podstavak

               Članak 3. stavak 7.

               Članak 3. stavak 7., treći podstavak

               Članak 3. stavak 8.

               Članak 3. stavak 2.

               Članak 3.a

               Članak 4.

               Članak 4.

               Članak 5.

               Članak 5.

               Članak 6.

               Članak 6.

               Članak 7.

               Članak 7.

               Članak 8.

               Članak 8.

               Članak 9.

               Članak 9.

               Članak 10.

               Članak 10.

               Članak 11.

               Članak 11., uvodni tekst

               Članak 12., uvodni tekst

               Članak 11., točka 1.

               Članak 12., točka (a)

               Članak 11. točka 2., uvodni tekst

               Članak 12. točka (b), uvodni tekst

               Članak 11. točka 2., točke (a) do (f)

               Članak 12. točka (b), točke i. do vi.

               Članak 12.

               Članak 13.

               Članak 13., prvi, drugi i treći stavak

               —

               Članak 13., četvrti stavak

               Članak 14.

               Članak 14.

               Članak 18.

               —

               Članak 15.

               —

               Članak 16.

               —

               Članak 17.

               —

               Prilog I.

               —

               Prilog II.


title: Direktiva Komisije 2003/73/EZ od 24. srpnja 2003. o izmjeni Priloga III. Direktivi 1999/94/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (Tekst značajan za EGP)  Tekst značajan za EGP

text:
               15/Sv. 002

               HR

               Službeni list Europske unije

               68

         32003L0073

               L 186/34

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               24.07.2003.

      DIREKTIVA KOMISIJE 2003/73/EZ
   od 24. srpnja 2003.
   o izmjeni Priloga III. Direktivi 1999/94/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
   (Tekst značajan za EGP)
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu 1999/94/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 1999. o raspoloživosti informacija za potrošače o potrošnji goriva i emisijama CO2 u vezi s prodajom novih osobnih vozila (1), a posebno njezin članak 9.,
   budući da:

               (1)

               Prilog III. Direktivi 1999/94/EZ propisuje oblik plakata koji se mora izložiti na svakom mjestu prodaje novih osobnih vozila.

               (2)

               Potrebno je omogućiti uporabu suvremenih komunikacijskih alata (elektronički prikaz) te spriječiti uporabu tehnike dopunjavanja plakata novim podacima koja potrošačima nije bliska.

               (3)

               Prilog III. stoga se mora izmijeniti u skladu s Direktivom 1999/94/EZ.

               (4)

               Provedena su savjetovanja s organizacijama potrošača i zainteresiranim stranama.

               (5)

               Mjere predviđene u ovoj Direktivi u skladu su s mišljenjem Odbora utemeljenog člankom 10. Direktive 1999/94/EZ,

         DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Prilog III. Direktivi 1999/94/EZ zamjenjuje se Prilogom ovoj Direktivi.
   Članak 2.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom u roku jedne godine od objave u Službenom listu Europske unije. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kada države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Postupak za takvo upućivanje usvajaju države članice.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 3.
   Ova Direktiva stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 4.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 24. srpnja 2003.

            Za Komisiju

         Margot WALLSTRÖM

            Članica Komisije

      (1)  SL L 12, 18.1.2000., str. 16.
   PRILOG

         „PRILOG III.
         OPIS PLAKATA/PRIKAZA KOJI SE POSTAVLJAJU NA PRODAJNOM MJESTU
         Države članice moraju osigurati da plakati/prikazi budu postavljeni u skladu sa sljedećim minimalnim zahtjevima:

                     1.

                     najmanja veličina plakata ili prikaza je 70 cm × 50 cm;

                     2.

                     informacije moraju biti lako čitljive;

                     3.

                     na prikazu gdje je informacija prikazana na elektroničkom zaslonu, veličina zaslona najmanje je 25 cm × 32 cm (17 inča). Pri prikazu informacije može se koristiti klizna tehnika (scrolling);

                     4.

                     modeli osobnih automobila grupirani su i razvrstani odvojeno s obzirom na vrstu goriva (npr. benzin ili dizel itd.). U svakoj vrsti goriva modeli su razvrstani prema rastućim emisijama CO2, pri čemu se model s najnižom službenom potrošnjom goriva nalazi na vrhu popisa;

                     5.

                     za svaki model osobnog automobila na popisu navedeni su proizvođač, brojčana vrijednost službene potrošnje goriva i vrijednost službenih specifičnih emisija CO2 Vrijednost službene potrošnje goriva izražena je u litrama na 100 kilometara (l/100 km) ili kilometrima po litri (km/l), ili u odgovarajućoj kombinaciji istih, te je zaokružena na jedno decimalno mjesto. Službena specifična vrijednost emisija CO2 navedena je u najbližem cijelom broju u gramima po kilometru (g/km).
                     Takve vrijednosti mogu se izraziti u različitim jedinicama (galoni i milje) ako su u skladu s odredbama Direktive 80/181/EEZ.
                     Preporučeni oblik prikazan je dolje:

                     6.

                     plakat/prikaz sadrži sljedeći tekst koji se odnosi na dostupnost uputa o potrošnji goriva i emisijama CO2: ‚Upute o potrošnji goriva i emisijama CO2 koje sadrže podatke o svim novim modelima osobnih automobila dostupne su besplatno na svim prodajnim mjestima’; u slučaju prikaza na elektroničkom zaslonu poruka mora biti trajno vidljiva;

                     7.

                     plakat/prikaz sadrži sljedeći tekst: ‚Osim učinkovitog korištenja goriva pojedinog automobila, način vožnje i drugi netehnički čimbenici imaju ulogu pri utvrđivanju potrošnje goriva i emisija CO2. CO2 je staklenički plin koji najviše utječe na globalno zagrijavanje“’; u slučaju prikaza na elektroničkom zaslonu poruka mora biti trajno vidljiva;

                     8.

                     plakat/prikaz mora se ažurirati barem svakih šest mjeseci. Pri korištenju elektroničkog prikaza, informacije se moraju obnoviti barem svaka tri mjeseca;

                     9.

                     plakat/prikaz je moguće u potpunosti i trajno zamijeniti elektroničkim zaslonom. U tom slučaju elektronički zaslon postavlja se na takav način da privlači pozornost potrošača barem u istoj mjeri koju bi postigli plakat/prikaz.”


title: Direktiva Vijeća 2004/85/EZ od 28. lipnja 2004. o izmjeni Direktive 2003/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu primjene određenih odredaba na Estoniju

text:
               12/Sv. 001

               HR

               Službeni list Europske unije

               43

         32004L0085

               L 236/10

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               28.06.2004.

      DIREKTIVA VIJEĆA 2004/85/EZ
   od 28. lipnja 2004.
   o izmjeni Direktive 2003/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu primjene određenih odredaba na Estoniju
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o pristupanju Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike Europskoj uniji (Ugovor o pristupanju), a posebno njegov članak 2. stavak 3.,
   uzimajući u obzir Akt o uvjetima pristupanja Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike i prilagodbama ugovora na kojima se temelji Europska unija, (Akt o pristupanju), a posebno njegov članak 57.,
   uzimajući u obzir zahtjev Estonije,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   budući da:

               (1)

               Tijekom pregovora o pristupanju Estonija se pozvala na određene karakteristike svojeg sektora električne energije kako bi zatražila prijelazno razdoblje za primjenu Direktive 96/92/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. prosinca 1996. o zajedničkim pravilima za unutarnje tržište električne energije (1).

               (2)

               U Prilogu VI. Aktu o pristupanju Estoniji je odobreno prijelazno razdoblje do 31. prosinca 2008. za primjenu članka 19. stavka 2. Direktive 96/92/EZ koji se odnosi na postupno otvaranje tržišta.

               (3)

               U Izjavi br. 8 priloženoj Ugovoru o pristupanju priznaje se također da posebno stanje u vezi s restrukturiranjem sektora naftnog šejla u Estoniji zahtijeva osobite napore do kraja 2012.

               (4)

               Direktivu 96/92/EZ zamijenila je Direktiva 2003/54/EZ koja se mora provesti do 1. srpnja 2004. te čiji je učinak ubrzavanje otvaranja tržišta električne energije.

               (5)

               Pismom od 17. rujna 2003. Estonija je uputila zahtjev s ciljem da se ne primjenjuje članak 21. stavak 1. točka (b) Direktive 2003/54/EZ, o otvaranju tržišta korisnicima koji nisu kućanstva, do 31. prosinca 2012. U dodatnom pismu od 5. prosinca 2003. Estonija je iznijela da planira postići potpuno otvaranje tržišta predviđeno u članku 21. stavku 1. točki (c) te Direktive do 31. prosinca 2015.

               (6)

               Zahtjev Estonije temelji se na vjerodostojnom planu restrukturiranja sektora naftnog šejla do 31. prosinca 2012.

               (7)

               Naftni šejl jedini je pravi autohtoni izvor energije u Estoniji i nacionalna proizvodnja predstavlja gotovo 84 % svjetske proizvodnje. 90 % električne energije u Estoniji proizvodi se iz tog krutog goriva. Stoga je on od velike strateške važnosti za sigurnost opskrbe Estonije.

               (8)

               Odobravanje dodatnog odstupanja za razdoblje od 2009. do 2012. jamči sigurnost investicija u električne centrale i sigurnost opskrbe Estonije, istodobno omogućavajući rješavanje ozbiljnih ekoloških problema koje stvaraju te centrale.

               (9)

               Zahtjev koji je podnijela Estonija trebalo bi odobriti, a Direktivu 2003/54/EZ sukladno tome izmijeniti,

         DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   U članku 26. Direktive 2003/54/EZ dodaje se sljedeći stavak:

      „3.   Estoniji se odobrava privremeno odstupanje od primjene članka 21. stavka 1. točaka (b) i (c) do 31. prosinca 2012. Estonija poduzima potrebne mjere kako bi osigurala otvaranje svojeg tržišta električne energije. To se provodi postupno tijekom referentnog razdoblja s ciljem potpunog otvaranja tržišta do 1. siječnja 2013. Dana 1. siječnja 2009. otvorenost tržišta mora predstavljati najmanje 35 % potrošnje. Estonija godišnje dostavlja Komisiji pragove potrošnje kojima se povećava povlaštenost za krajnje kupce.”

   Članak 2.
   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 1. srpnja 2004. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih mjera.
   Kad države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   Članak 3.
   Ova Direktiva stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 4.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Luxembourgu 28. lipnja 2004.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         M. CULLEN

      (1)  SL L 27, 30.1.1997., str. 20. Direktiva stavljena izvan snage Direktivom 2003/54/EZ (SL L 176, 15.7.2003., str. 37.).