title: 78/932/EEZ: Direktiva Vijeća od 16. listopada 1978. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na naslone za glavu na sjedalima motornih vozila

text:
               13/Sv. 004

               HR

               Službeni list Europske unije

               87

         31978L0932

               L 325/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               16.10.1978.

      DIREKTIVA VIJEĆA

   od 16. listopada 1978.
   o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na naslone za glavu na sjedalima motornih vozila
   (78/932/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegov članak 100.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Skupštine (2),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (3),
   budući da se tehnički zahtjevi koje motorna vozila moraju zadovoljiti sukladno nacionalnom zakonodavstvu odnose između ostalog na naslone za glavu na sjedalima motornih vozila;
   budući da se ti zahtjevi razlikuju od jedne države članice do druge; budući da je stoga nužno da sve države članice usvoje iste zahtjeve, povrh ili umjesto postojećih propisa, na način da se dozvoli uvođenje postupka EEZ homologacije tipa, koji je bio predmet Direktive Vijeća 70/156/EEZ od 6. veljače 1970. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na homologaciju tipa motornih vozila i njihovih prikolica (4), kako je zadnje izmijenjena Direktivom 78/547/EEZ (5), za svaki tip vozila;
   budući da su zajednički zahtjevi vezani za unutarnje dijelove putničkog prostora, razmještaj upravljačkih naprava, krov, naslon sjedala i stražnji dio sjedala utvrđeni u Direktivi 74/60/EEZ (6); budući da su zahtjevi vezani za unutarnje uređenje koji se odnose na zaštitu vozača od upravljača u slučaju udara utvrđeni u Direktivi 74/297/EEZ (7); budući da su oni koji se odnose na čvrstoću sjedala i njihovih sidrišta utvrđeni u Direktivi 74/408/EEZ (8); budući da su oni koji se odnose na sidrišta sigurnosnih pojaseva utvrđeni u Direktivi 76/115/EEZ (9); budući da su oni koji se odnose na sigurnosne pojaseve i sustave za držanje odraslih osoba utvrđeni u Direktivi 77/541/EEZ (10);
   budući da usklađen postupak homologacije tipa sastavnog dijela za naslone za glavu omogućuje svakoj državi članici da provjeri sukladnost sa zajedničkom izradbom i zahtjevima ispitivanja i da obavijesti ostale države članice o svojim pronalascima šaljući presliku certifikata homologacije tipa sastavnog dijela, napravljenog za svaki tip naslona za glavu; budući da stavljanje oznake EEZ homologacije tipa sastavnog dijela na sve naslone za glavu proizvedene u sukladnosti s homologiranim tipom uklanja svaku potrebu za tehničkom provjerom ovih naslona za glavu u drugim državama članicama;
   budući da usklađivanje nacionalnog prava koje se odnosi na motorna vozila povlači za sobom međusobno priznavanje kontrola država članica koje su provele svaka od njih na temelju zajedničkih zahtjeva;
   DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   1.   Svaka država članica dodjeljuje EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela za svaki tip naslona za glavu, integriranog ili ne u sjedala motornih vozila, koji zadovoljava izradbu i zahtjeve ispitivanja utvrđene u prilozima od I. do V.
   2.   Država članica koja je dodijelila EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela za naslone za glavu poduzima potrebne mjere kako bi se provjerilo da su proizvodni modeli u sukladnosti s homologiranim tipom, u mjeri u kojoj je to potrebno i ako je potrebno surađuje s nadležnim tijelima u drugim državama članicama. Takva se provjera ograničava na nasumičnu provjeru.
   Članak 2.
   Države članice za svaki tip naslona za glavu koji homologiraju sukladno članku 1., izdaju proizvođaču ili njegovom ovlaštenom predstavniku oznaku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela sukladnu uzorku prikazanom u Prilogu VI.
   Države članice poduzimaju sve odgovarajuće mjere kako bi spriječile uporabu oznaka koje bi mogle stvoriti zabunu između naslona za glavu koji su homologirani sukladno članku 1. i ostalih naprava.
   Članak 3.
   1.   Ni jedna država članica ne smije zabraniti stavljanje na tržište naslona za glavu iz razloga koji se odnose na njihovu izradbu ili način djelovanja, ako imaju oznaku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela.
   2.   Međutim, država članica smije zabraniti stavljanje na tržište naslona za glavu koji imaju oznaku EEZ homologacije tipa koja nedosljedno zadovoljava homologirani tip.
   Ta država odmah obavještava ostale države članice i Komisiju o poduzetim mjerama, navodeći razloge svoje odluke.
   Članak 4.
   Nadležna tijela svake države članice u razdoblju od jednog mjeseca šalju nadležnim tijelima ostalih država članica presliku certifikata homologacije tipa sastavnog dijela i proširene certifikate napravljene za svaki tip naslona za glavu koji odobre ili odbiju.
   Članak 5.
   1.   Ako država članica koja je izdala EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela dozna da neki nasloni za glavu koji imaju istu oznaku homologacije tipa sastavnog dijela nisu sukladni tipu koji je ona odobrila, ona poduzima potrebne mjere kako bi osigurala da su proizvodni modeli sukladni homologiranom tipu. Nadležna tijela te države članice će obavijestiti nadležna tijela ostalih država članica o poduzetim mjerama, što se može proširiti na povlačenje EEZ homologacije tipa sastavnog dijela. Spomenuta tijela poduzet će iste mjere ako ih nadležno tijelo druge države članice obavijesti o nesukladnosti.
   2.   Nadležna tijela država članica će se u razdoblju od jednog mjeseca međusobno obavijestiti o svakom povlačenju EEZ homologacije tipa sastavnog dijela i o razlozima te mjere.
   Članak 6.
   Svaka odluka poduzeta sukladno odredbama donesenim u provedbi ove Direktive, da se odbije ili povuče homologacija tipa sastavnog dijela za naslon za glavu ili zabrani njegovo stavljanje na tržište ili uporabu detaljno će navesti razloge na kojima se temelji. Stranka u pitanju se obavještava o takvoj odluci, a istodobno se obavještava i o pravnom lijeku koji joj stoji na raspolaganju u skladu s zakonom na snazi u državama članicama i o vremenskim ograničenjima za primjenu pravnog lijeka.
   Članak 7.
   Ni jedna država članica ne smije odbiti dodjelu EEZ homologacije tipa ni nacionalne homologacije tipa vozila iz razloga koji se odnosi na naslone za glavu, ako oni imaju oznaku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela i ako su namijenjeni za ugradbu u tip vozila podnesen za homologaciju tipa.
   Članak 8.
   Ni jedna država članica ne smije odbiti ni zabraniti prodaju, registraciju, stavljanje u uporabu ili korištenje bilo kojeg vozila iz razloga koji se odnosi na njegove naslone za glavu, ako oni imaju oznaku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela i ako su namijenjeni za ugradbu u tip vozila podnesen za homologaciju tipa.
   Članak 9.
   U svrhu ove Direktive „vozilo” znači svako motorno vozilo kategorije M1 (kao što je definirano u Prilogu I. Direktivi 70/156/EEZ) namijenjeno uporabi na cesti, koje ima najmanje četiri kotača i najveću konstrukcijski određenu brzinu veću od 25 km/h.
   Članak 10.
   Sve izmjene potrebne za prilagođavanje zahtjeva Priloga tehničkom napretku donose se u skladu s postupkom utvrđenim u članku 13. Direktive 70/156/EEZ.
   Članak 11.
   1.   Države članice donose odredbe potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom u roku od osamnaest mjeseci od njezine objave i o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   2.   Države članice osiguravaju da se Komisiji dostave tekstovi glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 12.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Luxembourgu 16. listopada 1978.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         K. von DOHNANYI

      (1)  SL C 82, 14.4.1975., str. 74.

      (2)  SL C 76, 7.4.1975., str. 37.

      (3)  SL C 263, 17.11.1975., str. 57.

      (4)  SL L 42, 23.2.1970., str. 1.

      (5)  SL L 168, 26.6.1978., str. 39.

      (6)  SL L 38, 11.2.1974., str. 4.

      (7)  SL L 165, 20.6.1974., str. 16.

      (8)  SL L 221, 12.8.1974., str. 1.

      (9)  SL L 24, 30.1.1976., str. 6.

      (10)  SL L 220, 29.8.1977., str. 95.
   POPIS PRILOGA
   PRILOG I.:
   PRILOG II.:
   PRILOG III.:
   PRILOG IV.:
   PRILOG V.:
   PRILOG VI.:
   PRILOG VII.:
   PRILOG I.
   PODRUČJE PRIMJENE, DEFINICIJE, ZAHTJEV ZA EEZ HOMOLOGACIJU TIPA SASTAVNOG DIJELA, OPĆE SPECIFIKACIJE, ISPITIVANJA I SUKLADNOST PROIZVODNJE
   1.   PODRUČJE PRIMJENE
   1.1.   Ova se Direktiva primjenjuje na naslone za glavu:

               —

               koji čine neodvojivi (integrirani) dio naslona sjedala, ili

               —

               koji su oblikovani i izvedeni da bi bili ugrađeni na sjedalo

         motornih vozila koja su sukladna definiciji danoj u članku 9. i koji su namijenjeni zasebnoj uporabi, tj. kao pojedinačna oprema od strane odraslih osoba u vozilu na sjedalima okrenutim prema naprijed.
   2.   DEFINICIJE
   2.1.   Tip vozila s obzirom na naslone za glavu

   „Tip vozila s obzirom na naslone za glavu” znači vozila koja se ne razlikuju u bitnim obilježjima kao što su:
   2.1.1.   oblici i unutarnje dimenzije karoserije koji tvore prostor za putnike; i
   2.1.2.   tipovi i dimenzije sjedala.
   2.2.   Naslon za glavu

   „Naslon za glavu” znači napravu kojoj je svrha ograničiti pomak prema natrag glave odrasle osobe u vozilu u odnosu na njezin torzo kako bi se, u slučaju nesreće, smanjila opasnost od ozljede vratnih kralježaka. Ova naprava može, ali ne mora činiti neodvojivi (integrirani) dio naslona sjedala.
   2.3.   Tip sjedala

   „Tip sjedala” znači sjedala koja se međusobno ne razlikuju u svojim dimenzijama, svojem okviru ili svojoj ispuni, premda se smiju razlikovati u završnoj izvedbi ili boji.
   2.4.   Tip naslona za glavu

   „Tip naslona za glavu” znači nasloni za glavu koji se međusobno ne razlikuju u svojim dimenzijama, svojem okviru ili svojoj ispuni, premda se smiju razlikovati u završnoj izvedbi, boji ili presvlaci.
   2.5.   Točka H

   (vidjeti Prilog II).
   2.6.   Točka R ili referencijska točka sjedećega mjesta

   (vidjeti Prilog II).
   2.7.   Referencijska crta r

   „Referencijska crta r” znači ravna crta koja, ili na ispitnoj lutki mase i dimenzija prosječne odrasle muške osobe ili na ispitnoj lutki istovjetnih značajka, prolazi kroz zglob u kojemu se spaja noga sa zdjelicom i zglob u kojemu se spaja vrat s prsnim košem (toraksom). Na lutki navedenoj u odjeljku 3. u Prilogu III. Direktivi Vijeća 77/649/EEZ od 27. rujna 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na vidno polje vozača motornih vozila (1), na koju se upućuje u Prilogu II. ovoj Direktivi, referencijska crta jest ona prikazana na slici 1. u Dodatku Prilogu III. Direktivi 77/649/EEZ.
   2.8.   Linija glave

   „Linija glave” znači ravna crta koja prolazi kroz težište glave i kroz zglob u kojemu se spaja vrat s prsnim košem. Kad je glava u mirovanju, crta se glave nalazi u produžetku referencijske crte.
   3.   ZAHTJEV ZA EEZ HOMOLOGACIJU TIPA SASTAVNOG DIJELA
   3.1.   Zahtjev za EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela mora podnijeti nositelj trgovačkog naziva ili oznake sjedala ili naslona za glavu ili njegov ovlašteni predstavnik.
   Zahtjev se treba popratiti sljedećim dokumentima u tri primjerka:
   3.2.1.   podrobnim opisom naslona za glavu, navodeći posebno vrstu materijala ispune i, kada je primjenjivo, položaj i specifikacije oslonaca i sidrišta za tip ili tipove sjedala za koja je zatražena EEZ homologacija tipa naslona za glavu kao sastavnog dijela;
   3.2.2.   detaljnim opisom tipa ili tipova sjedala za koja je zatražena EEZ homologacija tipa naslona za glavu kao sastavnog dijela;
   3.2.3.   pojedinostima tipa ili tipova vozila u koja je predviđena ugradba sjedala navedenih u točki 3.2.2.;
   3.2.4.   nacrtima s dimenzijama bitnih dijelova sjedala i naslona za glavu.
   Tehničkoj službi koja je odgovorna za provedbu ispitivanja za EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela mora se dostaviti sljedeće:
   3.3.1.   ako je naslon za glavu neodvojivi dio sjedala: četiri potpuna sjedala;
   ako je naslon za glavu predviđen za čvrstu ugradbu na sjedalo:
   3.3.2.1.   dva sjedala od svakoga tipa na koja je predviđena ugradba naslona za glavu;
   3.3.2.2.   4 + 2N nasloni za glavu, gdje je N broj tipova sjedala na koja je predviđena ugradba naslona za glavu;
   Tehnička služba koja je odgovorna za provedbu ispitivanja za EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela može zahtijevati:
   3.4.1.   da joj se dostave specifični dijelovi ili specifični uzorci upotrijebljenih materijala; i/ili
   3.4.2.   da joj se dostave vozila tipa ili tipova navedenih u točki 3.2.3.
   4.   OZNAČIVANJE
   Naprave dostavljene za EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela moraju:
   4.1.1.   biti jasno i neizbrisivo označene trgovačkim nazivom ili oznakom podnositelja zahtjeva;
   4.1.2.   imati odgovarajući prostor na bočnoj strani za oznaku EEZ homologacije tipa sastavnog dijela; taj se prostor mora prikazati na nacrtima navedenima u točki 3.2.4.
   4.2.   Kad naslon za glavu čini neodvojivi dio sjedala, označivanje navedeno u točkama 4.1.1. i 4.1.2. mora se postaviti na dijelu sjedala koji se upotrebljava kao naslon za glavu.
   6.   OPĆE SPECIFIKACIJE
   Postojanje naslona za glavu u vozilu ne smije biti dodatni izvor opasnosti za osobe u vozilu. Naslon za glavu posebno ne smije ni u jednom položaju uporabe imati bilo kakvu opasnu neravninu ili oštar brid koji povećava rizik ili ozbiljnost ozljede osoba u vozilu. Dijelovi naslona za glavu koji su smješteni u području udara, koje je definirano dolje, moraju biti sposobni rasipati energiju na način naveden u Prilogu V. ovoj Direktivi:
   6.1.1.   područje udara mora biti bočno omeđeno dvjema vertikalnim uzdužnim ravninama, po jedna sa svake strane i svaka na udaljenosti od 70 mm od ravnine simetrije dotičnoga sjedala;
   6.1.2.   područje udara mora biti ograničeno po visini do dijela naslona za glavu smještenog iznad ravnine okomite na referencijsku crtu r i udaljenog 635 mm od točke R.
   6.2.   Dijelovi prednje i stražnje strane naslona za glavu, koji su smješteni s vanjske strane navedenih vertikalnih uzdužnih ravnina, moraju biti tako ispunjeni da se spriječi bilo kakav izravan dodir glave s dijelovima strukture, koji u tim područjima moraju imati polumjer zakrivljenosti ne manji od 5 mm.
   6.3.   Naslon za glavu mora biti pričvršćen na sjedalo tako da ni jedan kruti i opasni dio ne strši iz ispune naslona za glavu, iz sidrišta ili iz naslona sjedala kao posljedica pritiska glave tijekom ispitivanja.
   6.4.   Visina naslona za glavu, mjerena kako je opisano u točki 7.2, ne smije biti manja od 700 mm iznad referencijske točke R sjedećega mjesta.
   6.5.   Visina naprave na koju se glava naslanja, mjerena kako je opisano u točki 7.2, ne smije, u slučaju kad se naslon za glavu može namještati po visini, biti manja od 100 mm.
   6.6.   U slučaju naprave koja se ne može namještati po visini, otvor (praznina) između naslona sjedala i naslona za glavu ne smije biti veći od 50 mm. Ako se naslon za glavu može namještati po visini, tada on, kad je u svojem najnižem položaju, mora biti na razmaku ne većem od 25 mm od vrha naslona sjedala.
   6.7.   Širina naslona za glavu mora biti takva da osigurava prikladan oslonac za glavu osobe koja normalno sjedi. U ravnini mjerenja širine prema točki 7.3, naslon za glavu treba pokriti područje koje se proteže do ne manje od 85 mm na svaku stranu od ravnine simetrije sjedala za koje je naslon za glavu namijenjen, kad se ta udaljenost mjeri u skladu sa točkom 7.3.
   6.8.   Naslon za glavu i njegovo sidrište moraju biti takvi da je najveći pomak glave prema natrag, koji dopušta naslon za glavu i koji je mjeren u skladu sa statičkim postupkom navedenim u točki 7.4, manji od 102 mm.
   6.9.   Naslon za glavu i njegovo sidrište moraju biti dovoljno čvrsti da bez oštećenja podnesu opterećenje navedeno u točki 7.4.3.7.
   7.   ISPITIVANJA
   7.1.   Provjera točke R sjedala u koje je ugrađen naslon za glavu

   Ova se točka provjerava u skladu sa zahtjevima iz Priloga II.
   7.2.   Određivanje visine naslona za glavu

   7.2.1.   Sve se crte moraju nacrtati u ravnini simetrije sjedala koje se razmatra, a presjek te ravnine sa sjedalom određuje obris naslona za glavu i obris naslona sjedala (vidjeti sliku 1., Prilog III.).
   7.2.2.   Ispitna lutka koja odgovara prosječnoj odrasloj muškoj osobi ili ispitna lutka navedena u odjeljku 3. u Prilogu III. Direktivi 77/649/EEZ mora se smjestiti u uobičajeni položaj na sjedalu. Naslon sjedala, ako se može namještati po kutu, mora se učvrstiti u položaju koji odgovara nagibu prema natrag referencijske crte torza ispitne lutke, koji je što je moguće bliže 25 ° od vertikale.
   7.2.3.   Projekcija referencijske crte ispitne lutke navedene u odjeljku 3. u Prilogu III. Direktivi 77/649/EEZ je potom, u slučaju sjedala koje se razmatra, nacrtana u ravnini određenoj u točki 7.2.1. Tangenta S na vrh naslona za glavu je nacrtana okomito na referencijsku crtu.
   7.2.4.   Udaljenost h od točke R do tangente S jest visina koju treba uzeti u obzir pri primjeni zahtjeva iz točke 6.4.
   7.3   Određivanje širine naslona za glavu

   (vidjeti sliku 2, Prilog III.).
   7.3.1.   Ravnina S1, okomita na referencijsku crtu i smještena 65 mm ispod tangente S određene u točki 7.2.3., određuje presjek naslona za glavu omeđen rubnom crtom C. Smjer pravaca tangencijalnih na C, koji predstavljaju sjecište ravnine S1 i vertikalnih ravnina (P i P’), usporednih s ravninom simetrije sjedala koje se razmatra, je nacrtan u ravnini S1.
   7.3.2.   Širina naslona za glavu koju treba uzeti u obzir pri primjeni zahtjeva iz točke 6.7. jest udaljenost L koja razdvaja projekcije ravnina P i P’ u ravnini S1.
   7.3.3.   Širinu naslona za glavu mora se također, ako je potrebno, odrediti 635 mm iznad referencijske točke sjedećega mjesta, pri čemu se ta udaljenost mjeri uzduž referencijske crte.
   7.4.   Određivanje učinkovitosti naprave

   7.4.1.   Učinkovitost naslona za glavu mora se provjeriti statičkim ispitivanjem opisanim dolje.
   7.4.2.   Priprema za ispitivanje

   7.4.2.1.   Ako naslon za glavu nije neodvojivi dio sjedala, on mora biti postavljen u najviši položaj.
   7.4.3.   Ispitivanje

   7.4.3.1.   Sve se crte moraju nacrtati u vertikalnoj ravnini simetrije sjedala koje se razmatra (vidjeti Prilog IV.).
   7.4.3.2.   Projekcija referencijske crte r je nacrtana u ravnini navedenoj u točki 7.4.3.1.
   7.4.3.3.   Premještena referencijska crta r1 određena je primjenom, na dijelu koji oponaša leđa ispitne lutke navedene u Prilogu III. Direktivi 77/649/EEZ, početne sile koja oko točke R daje moment prema natrag u iznosu od 37,3 daNm.
   7.4.3.4.   Pomoću kuglastoga modela glave promjera 165 mm uspostavlja se početna sila koja daje moment od 37,3 daNm oko točke R, a ta sila djeluje pod pravim kutom na premještenu referencijsku crtu r1 na udaljenosti od 65 mm ispod vrha naslona za glavu.
   7.4.3.5.   Tangenta Y na kuglasti model glave, usporedna s premještenom referencijskom crtom r1, je određena.
   7.4.3.6.   Mjeri se udaljenost X između tangente Y i premještene referencijske crte r1. Zahtjev iz točke 6.8. smatra se zadovoljenim ako je udaljenost X manja od 102 mm.
   7.4.3.7.   Početno opterećenje određeno u točki 7.4.3.4. povećano je do 89 daN ako se lom sjedala ili naslona sjedala ne pojavi prije.
   8.   SUKLADNOST PROIZVODNJE
   8.4.   Nasloni za glavu odabrani za provjeru sukladnosti s homologiranim tipom moraju se najmanje podvrgnuti ispitivanju opisanom u odjeljku 7.
   10.   UPUTE
   Sa svakim modelom koji je sukladan homologiranom tipu naslona za glavu, proizvođač treba dostaviti podatke o tipovima i značajkama sjedala za koja je naslon za glavu homologiran i, po potrebi, upute korisniku naslona za glavu kako ga ispravno postaviti na dotična sjedala.

      (1)  SL L 267, 19.10.1977., str. 1.
   PRILOG II.
   POSTUPAK ZA ODREĐIVANJE TOČKE H I STVARNOG KUTA NASLONA SJEDALA TE ZA PROVJERU RELATIVNIH POLOŽAJA TOČAKA R i H I ODNOSA IZMEĐU PROJEKTNOG KUTA NASLONA SJEDALA I STVARNOG KUTA NASLONA SJEDALA
   Primjenjuje se Prilog III. Direktivi 77/649/EEZ.
   PRILOG III.
   ODREĐIVANJE VISINE I ŠIRINE NASLONA ZA GLAVU

   PRILOG IV.
   POJEDINOSTI O CRTEŽIMA I MJERENJIMA OBAVLJENIM TIJEKOM ISPITIVANJA

   PRILOG V.
   POSTUPAK ISPITIVANJA ZA PROVJERU RASIPANJA ENERGIJE
   1.   USPOSTAVA, ISPITNA NAPRAVA, ZAPISNI UREĐAJI I POSTUPAK
   1.1.   Uspostava

   Naslon za glavu mora se postaviti i ispitati na sjedalu vozila za koje je namijenjen. Sjedalo se mora čvrsto vezati za ispitni stol tako da se ne može pomicati pod djelovanjem udarca.
   1.2.   Ispitna naprava

   1.2.1.   Ova se ispitna naprava sastoji od njihala čija je osovina njihanja uležištena u kuglične ležajeve i čija reducirana masa (1) u njegovu središtu udarca iznosi 6,8 kg. Donji se kraj njihala sastoji od krutog modela glave promjera 165 mm, čije je središte identično središtu udarca njihala.
   1.2.2.   Model glave je opremljen sa dva akcelerometra i napravom za mjerenje brzine, koji su sposobni mjeriti zahtijevane vrijednosti u smjeru udarca.
   1.3.   Zapisni uređaji

   Zapisni uređaji koji se upotrebljavaju moraju biti takvi da se mjerenja mogu obavljati sljedećim stupnjevima točnosti:
   1.3.1.   Ubrzanje:

               —

               točnost: ± 5 % od stvarne vrijednosti,

               —

               frekvencijsko područje: do 1 000 Hz,

               —

               osjetljivost unakrsne osi: < 5 % od najniže točke ljestvice.

         1.3.2.   Brzina:

               —

               točnost: ± 2,5 % od stvarne vrijednosti,

               —

               osjetljivost: 0,5 km/h.

         1.3.3.   Zapisivanje vremena:

               —

               uređaji moraju omogućiti zapisivanje djelovanja tijekom njegova trajanja s mogućnošću očitavanja zapisanih vrijednosti unutar jedne tisućinke sekunde,

               —

               početak udarca u trenutku prvog dodira između modela glave i naslona za glavu koji se ispituje zabilježen je na zapisima koji se upotrebljavaju za analizu ispitivanja.

         1.4.   Postupak ispitivanja

   1.4.1.   Površina koja se ispituje mora biti tako smještena da njihalo u nju udara okomito na točku koja se razmatra.
   1.4.2.   Model glave mora udariti ispitni uzorak brzinom od 24,1 km/h; ova se brzina postiže pomoću samo pogonske energije ili korištenjem dodatne pogonske naprave.
   2.   REZULTATI
   U ispitivanjima obavljanim prema gornjem postupku, usporenje modela glave ne smije prekoračiti 80 g u neprekidnom trajanju duljem od tri milisekunde. Za iznos usporenja uzima se srednja vrijednost očitanja s oba decelerometra.
   3.   ISTOVRIJEDNI POSTUPCI
   3.1.   Istovrijedni postupci ispitivanja dopušteni su pod uvjetom da se mogu postići rezultati zahtijevani u odjeljku 2.
   3.2.   Odgovornost za dokazivanje istovrijednosti metode drugačije od one opisane u odjeljku 1. jest na osobi koja upotrebljava takvu metodu.

      (1)  Odnos reducirane mase „mr” njihala i ukupne mase „m” njihala na razmaku „a” između središta udarca i osi okretanja te na razmaku „l” između težišta i osi okretanja dan je jednadžbom:
   PRILOG VI.
   OZNAKA EEZ HOMOLOGACIJE TIPA SASTAVNOG DIJELA
   1.   OPĆENITO
   Oznaka EEZ homologacije tipa sastavnog dijela sastoji se od:
   1.1.1.   pravokutnika oko maloga slova „e”, iza kojega se nalazi razlikovni broj ili slova države članice koja je dodijelila EEZ homologaciju tipa sastavnog dijela:

               1

               za Njemačku

               2

               za Francusku

               3

               za Italiju

               4

               za Nizozemsku

               6

               za Belgiju

               11

               za Ujedinjenu Kraljevinu

               12

               za Luksemburg

               18

               za Dansku

               IRL

               za Irsku;

         1.1.2.   ona mora također sadržavati broj EEZ homologacije tipa sastavnog dijela, koji odgovara broju potvrde o EEZ homologaciji tipa sastavnog dijela dodijeljene za tip dotičnoga naslona za glavu; ovaj je broj smješten na bilo koji povoljan položaj blizu pravokutnika;
   1.1.3.   kad je naslon za glavu neodvojivi dio naslona sjedala, broju EEZ homologacije tipa sastavnog dijela prethodi slovo „I” i crta.
   1.2.   Oznaka EEZ homologacije tipa sastavnog dijela mora biti jasno čitljiva i neizbrisiva.
   2.   DVA PRIMJERA OZNAKA EEZ HOMOLOGACIJE TIPA SASTAVNOG DIJELA
   2.1.   Oznaka homologacije tipa sastavnog dijela naslona za glavu, koji čini neodvojivi dio sjedala

   Gornja oznaka homologacije tipa sastavnoga dijela pričvršćena na naslon ili naslone za glavu, koji čine neodvojivi dio sjedala vozila, pokazuje da je tip dotičnoga sjedala homologiran s obzirom na naslone za glavu u Nizozemskoj (e4) pod brojem 2439.
   2.2.   Oznaka homologacije tipa sastavnog dijela naslona za glavu, koji nije neodvojivi dio sjedala

   Gornja oznaka homologacije tipa sastavnoga dijela pričvršćena na naslon za glavu pokazuje da je dotičnom naslonu za glavu dodijeljena EEZ homologacija tipa sastavnoga dijela, da je to naslon za glavu koji je odvojivi dio sjedala i da je on homologiran u Nizozemskoj pod brojem 2439.
   PRILOG VII.
   UZORAK POTVRDE O EEZ HOMOLOGACIJI TIPA SASTAVNOG DIJELA
   (najveći format: A4 (210 × 297 mm))


title: 76/621/EEZ: Direktiva Vijeća od 20. srpnja 1976. o utvrđivanju maksimalne razine eruka kiseline u uljima i mastima namijenjenim kao takvima prehrani ljudi te u hrani koja sadrži dodana ulja ili masti

text:
               13/Sv. 028

               HR

               Službeni list Europske unije

               10

         31976L0621

               L 202/35

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               20.07.1976.

      DIREKTIVA VIJEĆA

   od 20. srpnja 1976.
   o utvrđivanju maksimalne razine eruka kiseline u uljima i mastima namijenjenim kao takvima prehrani ljudi te u hrani koja sadrži dodana ulja ili masti
   (76/621/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegove članke 43. i 100.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Skupštine (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   budući da je dokazano da primjena velikih doza ulja uljane repice na pokusnim životinjama dovodi do nepoželjnih učinaka, ali budući da nije dokazano da se takvi učinci mogu pojaviti kod ljudi;
   budući da se čini da se ti učinci pojavljuju prvenstveno zbog eruka kiseline koja je jedan od sastojaka tog ulja;
   budući da druga jestiva ulja i masti sadrže eruka kiselinu;
   budući da se trenutačno provode daljnja istraživanja o ulju sjemena uljane repice i drugim uljima i mastima, ali radi predostrožnosti treba ograničiti unos eruka kiseline dok ti rezultati ne budu poznati;
   budući da za ostvarenje ovog cilja treba utvrditi maksimalnu razinu sadržaja eruka kiseline u uljima i mastima te u hrani kojoj se dodaju;
   budući da je, međutim, moguće bez rizika za zdravlje ljudi isključiti hranu s niskim ukupnim sadržajem masti obuhvaćenih ovom Direktivom;
   budući da je u tu svrhu potrebno usvojiti maksimalnu razinu, koja će se primjenjivati najkasnije od 1. srpnja 1979., koja će u nedostatku preciznih i konačnih znanstvenih informacija o tom pitanju i uzimajući u obzir kvalitativni razvoj proizvodnje sjemena uljane repice u Zajednici osigurati zaštitu zdravlja ljudi;
   budući da, u svakom slučaju, razina eruka kiseline ne smije biti veća od 10 % od 1. srpnja 1977.;
   budući da su neke države članice već utvrdile maksimalne razine eruka kiseline u odnosu na vrste uključenih proizvoda i strukturu prehrane u skladu sa zahtjevima koje opravdava zaštita javnog zdravlja;
   budući da su metode uzorkovanja i analize potrebne za utvrđivanje razine eruka kiseline u razmatranim proizvodima provedbene mjere tehničke prirode; budući da njihovo usvajanje treba biti povjereno Komisiji radi pojednostavnjenja i ubrzanja postupka; budući da je u svim slučajevima kada Vijeće dodijeli Komisiji ovlasti provođenja pravila u pogledu hrane potrebno utvrditi postupak kojim se uspostavlja bliska suradnja između država članica i Komisije unutar Stalnog odbora osnovanog Odlukom Vijeća od 13. studenoga 1969. (3),
   DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Ova Direktiva se primjenjuje:

               (a)

               na ulja, masti i njihove mješavine koje su kao takve namijenjene prehrani ljudi;

               (b)

               na složenu hranu kojoj su dodana ulja, masti ili njihove mješavine, a čiji ukupni udio masti premašuje 5 %; države članice mogu, međutim, primjenjivati odredbe ove Direktive na tu hranu kad je udio masti u njoj jednak ili manji od 5 %.

         Članak 2.
   1.   Najkasnije od 1. srpnja 1979. razina eruka kiseline u proizvodima iz članka 1., računato na ukupne masne kiseline u masnoj komponenti, ne smije biti veća od 5 %.
   2.   U svakom slučaju, od 1. srpnja 1977., države članice moraju utvrditi razinu eruka kiseline koja ne premašuje 10 %.
   Članak 3.
   Postupci uzorkovanja i metode analize potrebne za utvrđivanje razine eruka kiseline u proizvodima iz članka 1. određuju se u skladu s postupkom utvrđenim u članku 5.
   Članak 4.
   1.   Ako država članica, zbog novih informacija ili ponovne procjene postojećih informacija koja je napravljena nakon usvajanja ove Direktive, posjeduje detaljne osnove za utvrđivanje da maksimalne razine eruka kiseline utvrđene u članku 2. ugrožavaju zdravlje ljudi iako su sukladne odredbama ove Direktive, ta država članica može privremeno obustaviti ili ograničiti primjenu tih odredbi na svom području. Ona o tome odmah obavješćuje ostale države članice i Komisiju i navodi razloge za svoju odluku.
   2.   Komisija što je prije moguće razmatra razloge koje je navela ta država članica i savjetuje se s državama članicama unutar Stalnog odbora za hranu te odmah potom dostavlja svoje mišljenje i poduzima odgovarajuće mjere.
   3.   Ako Komisija smatra da su izmjene ove Direktive potrebne kako bi se otklonile poteškoće navedene u stavku 1. i osigurala zaštita zdravlja ljudi, ona, u svrhu usvajanja tih izmjena, pokreće postupak utvrđen u članku 5.; država članica koja je usvojila zaštitne mjere može ih u tom slučaju zadržati dok izmjene ne stupe na snagu.
   Članak 5.
   1.   Kada je potrebno pridržavati se postupka koji je utvrđen u ovom članku, predmet će Stalnom odboru za hranu osnovanom Odlukom Vijeća od 13. studenoga 1969., (dalje u tekstu „Odbor”), uputiti njegov predsjednik, bilo na vlastitu inicijativu ili na zahtjev predstavnika države članice.
   2.   Predstavnik Komisije dostavlja Odboru nacrt mjera koje treba poduzeti. Odbor daje svoje mišljenje o tom nacrtu u roku koji odredi predsjednik uzimajući u obzir hitnost pitanja. Mišljenja se donose većinom od 41 glasa, a glasovi država članica ponderiraju se u skladu s člankom 148. (2) Ugovora. Predsjednik ne glasuje.

               3.

                           (a)

                           Komisija usvaja predviđene mjere ako su u skladu s mišljenjem Odbora.

                           (b)

                           Ako predviđene mjere nisu u skladu s mišljenjem Odbora ili ako mišljenje nije doneseno, Komisija Vijeću odmah dostavlja prijedlog mjera koje treba poduzeti. Vijeće donosi odluke kvalificiranom većinom.

                           (c)

                           Ako po isteku razdoblja od tri mjeseca od datuma kad su mu dostavljeni prijedlozi Vijeće ne donese odluku, Komisija će usvojiti predložene mjere.

         Članak 6.
   Odredbe članka 5. se primjenjuju tijekom razdoblja od 18 mjeseci od datuma kad je pitanje prvi put upućeno Odboru iz članka 5., stavka 1.
   Članak 7.
   1.   Najkasnije do 1. siječnja 1977. države članice prema potrebi mijenjaju svoje zakone kako bi se uskladile s odredbama ove Direktive i o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   2.   Tako izmijenjeni zakoni primjenjuju se na proizvode koji su prvi put stavljeni na tržište nakon 1. srpnja 1977. odnosno 1. srpnja 1979.
   Članak 8.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 20. srpnja 1976.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         A. P. L. M. M. van der STEE

      (1)  SL C 280, 8.12.1975., str. 13.

      (2)  SL C 286, 15.12.1975., str. 39.

      (3)  SL L 291, 29.11.1969., str. 9.


title: 79/831/EEZ: Direktiva Vijeća od 18. rujna 1979. o šestoj izmjeni Direktive 67/548/EEZ o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na razvrstavanje, pakiranje i označivanje opasnih tvari

text:
               13/Sv. 004

               HR

               Službeni list Europske unije

               113

         31979L0831

               L 259/10

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               18.09.1979.

      DIREKTIVA VIJEĆA

   od 18. rujna 1979.
   o šestoj izmjeni Direktive 67/548/EEZ o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na razvrstavanje, pakiranje i označivanje opasnih tvari
   (79/831/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegov članak 100.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Skupštine (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   budući da je za zaštitu čovjeka i okoliša od potencijalnih opasnosti koje mogu nastati stavljanjem na tržište novih tvari potrebno utvrditi odgovarajuće mjere, a posebno pojačati preporuke iz Direktive Vijeća 67/548/EEZ od 27. lipnja 1967. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na razvrstavanje, pakiranje i označivanje opasnih tvari (3), kako je zadnje izmijenjena Direktivom 75/409/EEZ (4);
   budući da je zbog tih razloga potrebno izmijeniti Direktivu 67/548/EEZ koja trenutačno primjerenim razvrstavanjem, pakiranjem i označivanjem opasnih tvari štiti stanovništvo, a posebno radnike koji s njima rade;
   budući da se u svrhu nadzora djelovanja na čovjeka i okoliš preporuča da svaka nova tvar koja se stavlja na tržište podliježe prethodnoj studiji od strane proizvođača ili uvoznika i prijavi nadležnim tijelima u kojoj se obvezno dostavljaju određeni podaci; budući da je nadalje bitno pomno pratiti razvoj i korištenje novih tvari koje se stavljaju na tržište, te je za tako nešto potrebno ustrojiti sustav koji omogućava navođenje svih novih tvari;
   budući da je nadalje potrebno, ako će se Direktivu ispravno primjenjivati, sastaviti popis tvari na tržištu Zajednice do 18. rujna 1981.;
   budući da je potrebno osigurati mjere koje omogućavaju uvođenje postupka prijave jednoj državi članici koji onda vrijedi za Zajednicu; budući da je nadalje potrebno osigurati da se mjere u pogledu razvrstavanja i označivanja utvrde na razini Zajednice;
   budući da je potrebno uvesti mjere za pakiranje i privremeno označivanje opasnih tvari koje se još ne javljaju u Prilogu I. Direktivi 67/548/EEZ;
   budući da je potrebno učiniti obveznim navođenje savjeta za sigurnu uporabu;
   budući da članak 2. gore navedene Direktive razvrstava tvari i pripravke kao otrovne, štetne, korozivne ili nadražujuće korištenjem općih definicija; budući da je iskustvo pokazalo da je potrebno unaprijediti ovo razvrstavanje; budući da se u trenutačnom nedostatku opisa potrebnih za dodjeljivanje ovim razredima čini primjerenim predvidjeti precizne kriterije za razvrstavanje; budući da nadalje članak 3. Direktive propisuje procjenjivanje opasnosti za okoliš i stoga je potrebno nabrojati određena obilježja i parametre procjene, te utvrditi etapni program izučavanja,
   DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Članci od 1. do 8. Direktive 67/548/EEZ zamjenjuju se sljedećim člancima:

      „Članak 1.
      1.   Svrha ove Direktive je usklađivanje zakona i ostalih propisa država članica u vezi s:

                  (a)

                  prijavom tvari, i

                  (b)

                  razvrstavanjem, pakiranjem i označivanjem tvari opasnih za čovjeka i okoliš,

            koje se stavljaju na tržište u državama članicama.
      2.   Ova Direktiva se ne primjenjuje na odredbe koje se odnose na:

                  (a)

                  medicinske proizvode, narkotike i radioaktivne tvari;

                  (b)

                  prijevoz opasnih tvari željeznicom, cestom, unutarnjim plovnim putovima, morem ili zrakom;

                  (c)

                  hranu ili hranu za životinje;

                  (d)

                  tvari u obliku otpada koje su obuhvaćene Direktivom Vijeća 75/442/EEZ od 15. srpnja 1975. o otpadu (5) i Direktivom Vijeća 78/319/EEZ od 20. ožujka 1978. o toksičnom i opasnom otpadu (6);

                  (e)

                  tvari u tranzitu koje su pod carinskim nadzorom pod uvjetom da nisu podložne bilo kakvoj obradi ili preradi.

            3.   Članci 15., 16., i 17. se ne primjenjuju na odredbe koje uređuju:

                  (a)

                  spremnike koji sadrže komprimirane, tekuće ili raspršene plinove pod tlakom, osim aerosola, koji su sukladni zahtjevima Direktive Vijeća 75/324/EEZ od 20. svibnja 1975. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na dozatore aerosola (7);

                  (b)

                  streljiva i eksplozive koji se stavljaju na tržište s ciljem dobivanja praktičnog učinka eksplozijom ili pirotehničkog djelovanja.

            4.   Članci 5., 6. i 7., u mjeri u kojoj se tiču prijave, ne primjenjuju se:

                  (a)

                              —

                              prije proteka šest mjeseci nakon objave popisa iz članka 13. stavka 1. na tvari koje se stavljaju na tržište do 18. rujna 1981.;

                              —

                              šest mjeseci nakon objave popisa iz članka 13. stavka 1. za tvari koje se nalaze na tom popisu;

                  (b)

                  na pesticide i gnojiva, ako podliježu postupcima odobrenja koji su barem istovjetni bilo postupcima prijave Zajednice ili postupcima koji još nisu usklađeni;

                  (c)

                  na tvari koje već podliježu sličnom ispitivanju i zahtjevima prijave prema postojećim Direktivama.

            Članak 2.
      1.   Za potrebe ove Direktive:

                  (a)

                  ‚tvari’ znači kemijski elementi i njihovi spojevi kakvi se javljaju u prirodnom stanju ili se dobivaju industrijskim putem, uključujući sve aditive koji su potrebni u svrhu njihovog stavljanja na tržište;

                  (b)

                  ‚pripravci’ znači mješavine ili otopine koje se sastoje od dviju ili više tvari;

                  (c)

                  ‚okoliš’ znači voda, zrak i tlo i njihov međuodnos, kao i odnosi između njih i svih živih organizama;

                  (d)

                  ‚prijava’ znači isprave kojima proizvođač ili neka druga osoba s poslovnim nastanom u Zajednici, koja tvar stavlja na tržište samu ili u pripravku predočava potrebne podatke nadležnom tijelu države članice. Osoba koja to čini se u daljnjem tekstu navodi kao ‚podnositelj prijave’;

                  (e)

                  ‚stavljanje na tržište’ znači snabdijevanje ili stavljanje na raspolaganje trećim stranama.
                  Uvoz u carinsko područje Zajednice se smatra stavljanjem na tržište za potrebe ove Direktive.

            2.   Sljedeće tvari i pripravci su ‚opasne’ u smislu ove Direktive:

                  (a)

                  eksplozivne:
                  tvari i pripravci koji mogu eksplodirati pod djelovanjem plamena ili su osjetljiviji na udar ili trenje od dinitrobenzena;

                  (b)

                  oksidirajuće:
                  tvari i pripravci koji uzrokuju izrazite egzotermne reakcije kada dođu u dodir s ostalim tvarima, posebno zapaljivim tvarima;

                  (c)

                  vrlo lako zapaljive:
                  tekuće tvari i pripravci s plamištem nižim od 0 °C i vrelištem nižim od ili jednakim 35 °C;

                  (d)

                  lako zapaljive:

                              —

                              tvari i pripravci koji se mogu zagrijati i konačno se zapaliti u doticaju sa zrakom pri temperaturi okoline, bez korištenja energije, ili

                              —

                              krute tvari i pripravci koji se mogu odmah zapaliti nakon kratkotrajnog dodira s izvorom paljenja i koji i dalje gore ili izgore nakon uklanjanja izvora paljenja, ili

                              —

                              tekuće tvari i pripravci s plamištem nižim od 21 °C, ili

                              —

                              plinovite tvari i pripravci koji su zapaljivi na zraku kod normalnog tlaka, ili

                              —

                              tvari i pripravci koji u dodiru s vodom ili vlažnim zrakom ispuštaju visokozapaljive plinove u opasnim količinama;

                  (e)

                  zapaljive:
                  tekuće tvari i pripravci s plamištem jednakim ili višim od 21 °C i nižim od ili jednakim 55 °C;

                  (f)

                  vrlo otrovne:
                  tvari i pripravci koji, ako se udišu ili progutaju ili ako prodru kroz kožu, mogu uzrokovati krajnje ozbiljnu, akutnu ili kroničnu opasnost po zdravlje i čak smrt;

                  (g)

                  otrovne:
                  tvari i pripravci koji, ako se udišu ili progutaju ili ako prodru kroz kožu, mogu uzrokovati ozbiljnu, akutnu ili kroničnu opasnost po zdravlje i čak smrt;

                  (h)

                  štetne:
                  tvari i pripravci koji, ako se udišu ili progutaju ili ako prodru kroz kožu, mogu uzrokovati ograničenu opasnost po zdravlje;

                  (i)

                  nagrizajuće:
                  tvari i pripravci koje mogu uništiti živo tkivo pri dodiru s njim;

                  (j)

                  nadražujuće:
                  nekorozivne tvari i pripravci koje mogu uzrokovati upalu putem izravnog, produljenog ili ponovljenog dodira s kožom ili sluznicom;

                  (k)

                  opasne za okoliš:
                  tvari i pripravci čije korištenje predstavlja ili može predstavljati trenutačnu ili odgođenu opasnost za okoliš;

                  (l)

                  kancerogene:
                  tvari ili pripravci koji, ako se udišu ili progutaju ili ako prodru kroz kožu mogu izazvati rak kod čovjeka ili povećati učestalost njegove pojave;

                  (m)

                  teratogene;

                  (n)

                  mutagene.

            Članak 3.
      1.   Fizikalno-kemijska svojstva tvari i pripravaka se određuju prema metodama navedenima u Prilogu V. dijelu (A); njihova otrovnost se određuje prema metodama navedenim u Prilogu V. dijelu (B) i njihova ekotoksičnost prema onima navedenim u Prilogu V. dijelu (C).
      2.   Stvarna ili potencijalna opasnost za okoliš se procjenjuje sukladno obilježjima utvrđenima u prilozima VII. i VIII., na temelju postojećih međunarodno priznatih parametara.
      3.   Opća načela razvrstavanja i označivanja tvari i pripravaka primjenjuju se sukladno kriterijima iz Priloga VI., osim ako u posebnoj Direktivi nisu navedeni drugačiji zahtjevi za opasne pripravke.
      Članak 4.
      1.   Razvrstavanje opasnih tvari prema stupnju opasnosti i pojedinačnoj naravi odnosne opasnosti se temelji na kategorijama utvrđenima u članku 2. stavku 2. Za kategorije od (a) do (j) tvari se razvrstavaju prema najvećem stupnju opasnosti, sukladno članku 16. stavku 4.
      2.   Opasnim tvarima navedenima u Prilogu I. se, ako je primjereno, pridružuje ocjena koja omogućava procjenjivanje opasnosti pripravaka po zdravlje. Ocjene se određuju prema kriterijima utvrđenima narednom Direktivom Vijeća.
      Članak 5.
      1.   Države članice poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale da se, ne dovodeći u pitanje članak 8., tvari ne mogu stavljati na tržište same za sebe ili u pripravcima osim ako su tvari:

                  —

                  prijavljene nadležnom tijelu jedne od država članica sukladno ovoj Direktivi,

                  —

                  pakirane i označene sukladno člancima od 15. do 18. i kriterijima u Prilogu VI., te sukladno rezultatima ispitivanja iz članka 6.

            2.   Mjere iz stavka 1., druge alineje se primjenjuju do katalogiziranja tvari u Prilogu I. ili do donošenja odluke da se istu ne katalogizira sukladno postupku utvrđenom u članku 21.
      Opasne tvari koje još nisu navedene u Prilogu I., ali su sadržane u katalogu iz članka 13. stavka 1., ili koje su već na tržištu prije 18. rujna 1981. moraju, ako se od proizvođača, sa ili bez poslovnog nastana u Zajednici, može opravdano očekivati da je upoznat s njihovim opasnim svojstvima, biti pakirane i privremeno označene od strane proizvođača ili njegovog predstavnika sukladno propisima utvrđenima u člancima od 15. do 18. i kriterijima u Prilogu VI.
      Članak 6.
      1.   Ne dovodeći u pitanje članak 1. stavak 4. i članak 8. stavak 1., svaki proizvođač ili uvoznik u Zajednicu tvari u smislu ove Direktive mora podnijeti nadležnom tijelu iz članka 7. države članice u kojoj se tvar proizvodi ili u koju se uvozi u Zajednicu, najkasnije 45 dana prije nego se tvar stavi na tržište, prijavu koja sadrži:

                  —

                  tehnički dosje koji sadrži podatke potrebne za ocjenjivanje predvidivih opasnosti, bilo da su neposredne ili s odloženim djelovanjem, koje tvar može uzrokovati čovjeku i okolišu, a koji sadrži barem podatke i rezultate studija iz Priloga VIII., zajedno s podrobnim i potpunim opisom provedenih studija i korištenih metoda ili bibliografskim upućivanjem na iste,

                  —

                  izjavu o nepovoljnom djelovanju tvari u smislu različitih predviđenih primjena,

                  —

                  predloženo razvrstavanje i označivanje tvari sukladno ovoj Direktivi,

                  —

                  prijedloge za preporučene mjere predostrožnosti u odnosu na sigurnu uporabu tvari.

            2.   Međutim, kod tvari koja je već prijavljena, nadležno tijelo može pristati da se podnositelj prijave za tvari može, za potrebe tehničkog dosjea, pozvati na rezultate studija koje je proveo jedan ili više prethodnih podnositelja prijave, pod uvjetom da su potonji dali suglasnost u pisanom obliku.
      3.   Ako je tvar već katalogizirana u Prilogu I., podnositelj prijave ne mora predočiti izjavu o njezinim nepovoljnim djelovanjima, predloženom razvrstavanju i prijedlozima za preporučene mjere predostrožnosti u odnosu na sigurnu uporabu. Nadalje, podnositelj prijave ne mora dostaviti podatke potrebne za tehnički dosje iz Priloga VII., s izuzetkom točki 1. i 2. spomenutog Priloga, ako je tvar izvorno prijavljena najmanje 10 godina prije.
      4.   Svaki podnositelj prijave za tvar koja je već prijavljena mora obavijestiti nadležno tijelo o:

                  —

                  promjenama u godišnjim ili ukupnim količinama koje je stavio na tržište sukladno rasponu količine u tonama utvrđenom u Prilogu VII., točki 2.2.1.,

                  —

                  novim saznanjima o djelovanju tvari na čovjeka i/ili okoliš za koje se opravdano može očekivati da su mu poznata,

                  —

                  novim primjenama za koje se tvar stavlja na tržište (u smislu Priloga VII., točke 2.1.2.) za koje se opravdano može očekivati da su mu poznate,

                  —

                  svakoj promjeni u svojstvima koja je posljedica izmjene tvari kako je navedeno u Prilogu VII., točke 1.3.

            5.   Podnositelj prijave je također dužan obavijestiti nadležno tijelo o rezultatima studija provedenih sukladno Prilogu VIII.
      Članak 7.
      1.   Država članica imenuje nadležno tijelo ili tijela odgovorna za primanje podataka iz članka 6. i provjeru njihove sukladnosti sa zahtjevima Direktive, a posebno:

                  —

                  predložene nalaze podnositelja prijave o svim predvidivim opasnostima koje može uzrokovati tvar,

                  —

                  razvrstavanje i označivanje,

                  —

                  prijedloge za sve preporučene mjere predostrožnosti u vezi sa sigurnom uporabom koje je dostavio podnositelj prijave.

            Nadalje, ako se ukaže potrebnim za ocjenjivanje opasnosti koju može uzrokovati tvar, nadležno tijelo može:

                  —

                  zahtijevati daljnje informacije i/ili verifikacijska ispitivanja u vezi s tvarima koje su im prijavljene; navedeno može podrazumijevati traženje podataka iz Priloga VIII. prije nego što je to u njemu predviđeno,

                  —

                  provoditi uzorkovanje potrebno za kontrolne svrhe,

                  —

                  poduzeti primjerene mjere u odnosu na sigurnu uporabu tvari do uvođenja propisa Zajednice.

            2.   Postupak utvrđen u članku 21. se mora poštovati u potvrđivanju ili izmjenama prijedloga za:

                  —

                  razvrstavanje,

                  —

                  označivanje, i

                  —

                  preporučene mjere predostrožnosti iz Priloga VII., točaka 2.3., 2.4. i 2.5.

            3.   Države članice i Komisija moraju osigurati da se svi podaci u vezi s komercijalnim korištenjem ili proizvodnjom drže u tajnosti.
      Članak 8.
      1.   Tvari koje su dolje navedene se smatraju prijavljenima u smislu ove Direktive ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:

                  —

                  polimerizati, polikondenzati i poliadukti, osim onih koji u kombiniranom obliku sadrže najmanje 2 % ili više bilo kojeg monomera koji nije u prodaji prije 18. rujna 1981.,

                  —

                  tvari za potrebe istraživanja i analize, ako se stavljaju na tržište u svrhu određivanja njihovih svojstava sukladno ovoj Direktivi,

                  —

                  tvari koje se stavljaju na tržište za potrebe istraživanja ili analize u količinama manjima od jedne tone godišnje po proizvođaču ili uvozniku i koje su namijenjene isključivo laboratorijima,

                  —

                  tvari koje se stavljaju na tržište u količinama manjima od jedne tone godišnje po proizvođaču pod uvjetom da proizvođač najavi njihov identitet, podatke za označivanje i količinu nadležnim tijelima država članica u kojima se tvari stavljaju na tržište i ako udovoljavaju svim uvjetima koje odrede ta tijela.

            Međutim, tvari koje se stavljaju na tržište u stadiju istraživanja i razvoja s ograničenim brojem registriranih kupaca, u količinama koje su ograničene za svrhe istraživanja i razvoja, ali u količini većoj od jedne tone godišnje po proizvođaču, ispunjavaju uvjete za izuzeće u razdoblju od godine dana, pod uvjetom da proizvođač najavi njihov identitet, podatke za označivanje i količinu nadležnim tijelima svake države članice u kojoj se odvija proizvodnja, istraživanje ili razvoj i ako udovoljavaju svim uvjetima koje odrede spomenuta tijela za takvo istraživanje i razvoj; nakon navedenog razdoblja, takve tvari postaju podložne prijavi. Proizvođač također pruža jamstva da će s tvarima ili pripravkom u koju se ista ugrađuje rukovati isključivo osoblje kupca, pod kontroliranim uvjetima, i neće biti dostupni javnosti.
      2.   Tvari iz stavka 1. moraju, ako se od proizvođača može opravdano očekivati da je upoznat s njihovim opasnim svojstvima, biti pakirane i privremeno označene od strane proizvođača ili njegovog predstavnika sukladno propisima utvrđenima u člancima od 15. do 18., i kriterijima određenima u Prilogu VI.
      Ako označivanje utvrđeno u članku 16. još nije moguće, naljepnica treba sadržavati upozorenje:‚Pozor – tvar još nije ispitana u potpunosti’.
      3.   Ako je tvar iz stavka 1. označena sukladno načelima utvrđenima u članku 16. vrlo otrovna ili otrovna, proizvođač ili uvoznik takve tvari mora dostaviti nadležnom tijelu sve primjerene podatke u pogledu Priloga VII., točaka 2.3, 2.4 i 2.5.
      Članak 9.
      Kada država članica zaprimi dosje za prijavu ili dodatne podatke iz članka 6., ona odmah dostavlja Komisiji presliku dosjea ili sažetak istog zajedno sa svim odnosnim primjedbama; kada se radi o daljnjim podacima iz članka 7. stavka 1. i dodatnim podacima ili studijama iz Priloga VIII., nadležno tijelo mora obavijestiti Komisiju o izabranim ispitivanjima, razlozima njihovog odabira, te o ocjeni njihovih rezultata.
      Članak 10.
      1.   Po primitku preslike dosjea za prijavu, sažetka istog ili dodatnih informacija dostavljenih od strane države članice, Komisija dostavlja:

                  —

                  dosje za prijavu ili njegov sažetak ostalim državama članicama,

                  —

                  sve druge odnosne informacije koje je prikupila sukladno ovoj Direktivi svim državama članicama.

            2.   Nadležno tijelo svake države članice može izravno konzultirati nadležno tijelo koje je primilo izvornu prijavu, ili Komisiju, o određenim pojedinostima iz podataka sadržanih u dosjeu koji su potrebni sukladno ovoj Direktivi; također može predložiti traženje daljnjih ispitivanja ili podataka. Ako nadležno tijelo koje je primilo izvornu prijavu propusti udovoljiti prijedlozima drugih tijela u vezi s daljnjim informacijama ili izmjenama programa izučavanja iz Priloga VIII., ono navodi razloge ostalim uključenim tijelima. Ako tijela nisu u mogućnosti postići dogovor i ako jedno tijelo smatra, na temelju podrobnih razloga, da su dodatne informacije ili izmjene programa izučavanja ipak stvarno potrebne za zaštitu čovjeka i okoliša, ono može zatražiti od Komisije da donese odluku sukladno postupku utvrđenom u članku 21.
      Članak 11.
      1.   Ako podnositelj prijave smatra da postoji problem povjerljivosti, podnositelj prijave može navesti podatke iz članka 6. koje smatra komercijalno osjetljivima i čije bi mu otkrivanje moglo nanijeti industrijsku ili komercijalnu štetu, i koje on stoga želi držati u tajnosti od svih osoba osim nadležnih tijela i Komisije. U takvim slučajevima potrebno je navesti puno obrazloženje razloga.
      Industrijska i komercijalna tajnost ne vrijedi za:

                  —

                  trgovački naziv tvari,

                  —

                  fizikalno-kemijske podatke o tvari u vezi s Prilogom VII., točkom 3.,

                  —

                  moguće načine da se tvar učini bezopasnom,

                  —

                  tumačenje toksikoloških i ekotoksikoloških ispitivanja i naziv tijela odgovornog za ispitivanja,

                  —

                  preporučene metode i mjere predostrožnosti iz Priloga VII., točke 2.3. i izvanredne mjere iz Priloga VII., točki 2.4. i 2.5.

            Ako podnositelj prijave sam naknadno otkrije prethodno povjerljive podatke, on će o tome obavijestiti nadležno tijelo.
      2.   Tijelo koje primi prijavu odlučuje na vlastitu odgovornost koji podaci su obuhvaćeni industrijskom i komercijalnom tajnom sukladno stavku 1.
      3.   Naziv tvari koja se javlja u katalogu iz članka 13. stavka 2. se može navesti u kodiranom obliku ako nadležno tijelo kojem se podnosi prijava to zahtijeva zbog problema povjerljivosti koje bi uzrokovalo objavljivanje naziva tvari, pod uvjetom da tvar nije razvrstana kao opasna.
      Tvar može biti navedena u katalogu u kodiranom obliku u trajanju od najviše tri godine.
      4.   Povjerljivi podaci koji se obznanjuju bilo Komisiji bilo državi članici se drže u tajnosti.
      U svakom slučaju se takvi podaci

                  —

                  mogu obznaniti samo tijelima čije su odgovornosti navedene u članku 7. stavku 1.,

                  —

                  mogu, međutim, kada se za potrebe nadzora tvari koje se stavljaju na tržište poduzimaju upravni ili pravni postupci koji podrazumijevaju sankcije, objelodaniti osobama koje su izravno uključene u takve postupke.

            Ovaj članak i članak 12. ne obvezuju državu članicu čije zakonodavstvo ili upravna praksa nalažu ograničenja za zaštitu industrijske i komercijalne tajne koja su stroža od onih utvrđenih u ovim člancima kod dostavljanja podataka, ako odnosna država ne poduzima mjere za udovoljavanje ovim strožim ograničenjima.
      Članak 12.
      Podaci koji se dostavljaju sukladno članku 9. i članku 10. stavku 1. mogu se proslijediti Komisiji i državama članicama u obliku sažetka.
      U takvim slučajevima i u okviru članka 10. stavka 2., nadležnim tijelima države članice i Komisiji će u svakom trenutku biti na raspolaganju dosje za prijavu i dodatne informacije.
      Članak 13.
      1.   Komisija mora do 18. rujna 1981., naročito na osnovi podataka koje dostavljaju države članice, sastaviti popis tvari na tržištu Zajednice.
      Pri tome mora imati u vidu članak 1. stavak 4. i članak 8.
      U popisu se navodi kemijski naziv prema međunarodno priznatom kemijskom nazivlju (po mogućnosti IUPAC), CAS broj i uobičajen naziv ili ISO skraćenica, ako postoji.
      2.   Komisija vodi katalog svih tvari prijavljenih sukladno ovoj Direktivi.
      3.   Podaci i oblik u kojem se oni bilježe u katalogu i popisu, zajedno s kriterijima koji obuhvaćaju dostavljanje Komisiji od strane države članice podataka koji se odnose na popis, određuju se sukladno postupku utvrđenom u članku 21.
      Članak 14.
      Prilog I. sadrži katalog tvari koje su razvrstane sukladno članku 4. i sve preporuke u vezi s njihovom sigurnom uporabom.
      Članak 15.
      1.   Države članice poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale da se opasne tvari ne stavljaju na tržište osim ako njihovo pakiranje udovoljava sljedećim zahtjevima:

                  (a)

                  mora biti projektirana i izrađena tako da njezin sadržaj ne može istjecati; ovaj zahtjev ne vrijedi ako su propisane posebne sigurnosne naprave;

                  (b)

                  materijali koji čine ambalažu i zatvarače ne smiju biti osjetljivi na oštećivanje od strane sadržaja, ili podložni stvaranju štetnih ili opasnih spojeva sa sadržajem;

                  (c)

                  ambalaža i zatvarači moraju stalno biti jaki i čvrsti kako ne bi popustili i kako bi sigurno udovoljili normalnim naprezanjima i deformacijama prilikom rukovanja;

                  (d)

                  spremnici sa zamjenjivim napravama za zatvaranje projektiraju se tako da se ambalaža može opetovano ponovno zatvarati bez curenja sadržaja.

            2.   Države članice mogu također propisati da:

                  —

                  pakiranje bude prvotno zapečaćeno žigom tako da se prilikom prvog otvaranja žig trajno ošteti,

                  —

                  spremnici zapremine koja ne prelazi tri litre koji sadrže opasne tvari namijenjene uporabi u kućanstvu moraju imati zatvarače sigurne za djecu,

                  —

                  spremnici zapremine koja ne prelazi jednu litru, a koji sadrže vrlo otrovne, otrovne ili korozivne tekućine namijenjene uporabi u kućanstvu moraju imati na sebi opipno upozorenje na opasnost.

            3.   Svi tehnički opisi koji mogu biti potrebni s obzirom na naprave iz stavka 2. usvajaju se u postupku iz članka 21. i navedeni su u Prilogu IX., a posebno:

                  —

                  u Prilogu IX. (A) za zatvarače sigurne za djecu,

                  —

                  u Prilogu IX. (B) za opipna upozorenja na opasnost.

            Članak 16.
      1.   Države članice poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale da se opasne tvari ne stavljaju na tržište osim ako označivanje na njihovom pakiranju udovoljava sljedećim zahtjevima.
      2.   Svaka ambalaža mora jasno i neizbrisivo iskazivati sljedeće:

                  —

                  naziv tvari,

                  —

                  podrijetlo tvari,

                  —

                  znak opasnosti, ako je propisan, i oznaku opasnosti koja se odnosi na korištenje tvari,

                  —

                  standardne izraze koji označavaju posebne rizike koji proizlaze iz takvih opasnosti,

                  —

                  standardne izraze koji navode savjete za sigurnu uporabu tvari.

                  (a)

                  Naziv tvari je jedan od izraza navedenih u Prilogu I.; ako to nije slučaj, naziv mora biti naveden sukladno međunarodno priznatom nazivlju.

                  (b)

                  Oznaka podrijetla obuhvaća naziv i adresu proizvođača, distributera ili uvoznika.

                  (c)

                  Upotrebljavaju se sljedeći znakovi i oznake opasnosti:

                              —

                              eksplozivno:
                              bomba koja eksplodira (E)

                              —

                              oksidirajuće:
                              plamen preko kruga (O)

                              —

                              jako zapaljivo:
                              plamen (F)

                              —

                              lako zapaljivo:
                              plamen (F)

                              —

                              vrlo otrovno:
                              lubanja s prekriženim kostima (T)

                              —

                              otrovno:
                              lubanja s prekriženim kostima (T)

                              —

                              štetno:
                              Andrijin križ (Xn)

                              —

                              korozivno:
                              simbol koji prikazuje štetno djelovanje kiseline (C)

                              —

                              nadražujuće:
                              Andrijin križ (Xi)

                        Znakovi moraju odgovarati onima iz Priloga II.; otiskuju se crnom bojom na narančasto-žutoj podlozi.

                  (d)

                  Posebni rizici kod korištenja tvari naznačuju se pomoću jednog ili više standardnih izraza koji su sukladno upućivanjima sadržanima u Prilogu I., utvrđeni u Prilogu III. Kod tvari koje nisu navedene u Prilogu I., upućivanje na posebne rizike koje se pripisuju opasnim tvarima odgovaraju pripadajućim oznakama navedenima u Prilogu III.
                  Izrazi kao što su ‚jako zapaljiv’ ili ‚lako zapaljiv’ ne moraju se navoditi ako oni ponavljaju riječi s oznake opasnosti koja se koristi sukladno gore navedenoj točki (c).

                  (e)

                  Savjeti koji se odnose na sigurnu uporabu tvari navode se standardnim riječima koje su, sukladno upućivanjima sadržanima u katalogu iz Priloga I., propisane u Prilogu IV.
                  Pakiranje će se popratiti savjetom za sigurnu uporabu koja je obvezna sukladno gornjem stavku ako je stvarno nemoguće da se ona navede na naljepnici ili na samoj ambalaži.
                  Kod tvari koje nisu katalogizirane u Prilogu I., savjet za sigurnu uporabu koji se odnosi na opasne tvari mora udovoljavati odgovarajućim oznakama iz Priloga IV.

                  (f)

                  Oznake kao što su ‚neotrovno’, ‚nije štetno’ ili ostale slične oznake ne smiju biti navedene na naljepnicama ili ambalaži tvari koje su predmet ove Direktive.

            3.   Kod nadražujućih, lako zapaljivih, zapaljivih i oksidirajućih tvari, ne mora se navesti oznaka posebnih rizika i savjet za sigurnu uporabu ako pakiranje ne sadrži više od 125 ml. Ovo vrijedi i u slučaju iste zapremine štetnih tvari koje se ne prodaju na malo u redovnoj prodaji.
      4.   Ako je tvari pridruženo više od jednog znaka opasnosti:

                  —

                  obveza navođenja znaka T čini znakove X i C opcionalnim, osim ako Prilog I. ne sadrži drugačiju odredbu,

                  —

                  obveza navođenja znaka C čini znak X opcionalnim,

                  —

                  obveza navođenja znaka E čini simbole F i O opcionalnim.

            Članak 17.
      1   Ako se pojedinosti koje su obvezne sukladno članku 16. navode na naljepnici, takva naljepnica mora biti čvrsto pričvršćena na jednu ili više površina pakiranja kako bi se pojedinosti mogle čitati vodoravno kada je pakiranje postavljeno u normalan položaj. Dimenzije naljepnice moraju biti kako slijedi:

                     Zapremina pakiranja:

                     Dimenzije

                     (u milimetrima)

                              —

                              do tri litre

                  ako je moguće najmanje 52 × 74

                              —

                              više od tri litre ali do najviše 50 litara

                  najmanje 74 × 105

                              —

                              više od 50 litara ali do najviše 500 litara

                  najmanje 105 × 148

                              —

                              više od 500 litara

                  najmanje 148 × 210

            Svaki znak mora prekriti barem jednu desetinu površine naljepnice, ali ne smije biti manji od 1cm2. Cjelokupna površina naljepnice mora nalijegati na ambalažu koja neposredno sadrži tvar.
      Ove su dimenzije namijenjene isključivo za pružanje podataka koje propisuje ova Direktiva i ako je potrebno dodatnih zdravstvenih ili sigurnosnih oznaka.
      2.   Naljepnica nije potrebna ako su pojedinosti jasno navedene na samoj ambalaži, sukladno stavku 1.
      3.   Boja i izgled naljepnice – ili, u slučaju iz stavka 2., ambalaže – mora biti takva da se znak opasnosti i njegova pozadina jasno na njoj ističu.
      4.   Države članice mogu stavljanje na tržište opasnih tvari na svojem teritoriju uvjetovati uporabom njihovog službenog jezika ili službenih jezika kod označivanja.
      5.   Za potrebe ove Direktive smatra se da su zahtjevi za označivanje zadovoljeni:

                  (a)

                  u slučaju da vanjska ambalaža sadrži jednu ili više unutarnjih, ako je vanjska ambalaža označena sukladno međunarodnim pravilima o prijevozu opasnih tvari, a unutarnja ambalaža ili ambalaže su označene sukladno ovoj Direktivi;

                  (b)

                  kod jedinstvene ambalaže, ako je takva ambalaža označena sukladno međunarodnim propisima o prijevozu opasnih tvari i sukladno članku 16. stavku 2., točkama (a), (b), (d) i (e).

            Ako opasne tvari ne napuste teritorij države članice, može se dozvoliti označivanje koje zadovoljava domaća pravila umjesto međunarodnih pravila o prijevozu opasnih tvari.
      Članak 18.
      1.   Države članice mogu:

                  (a)

                  dozvoliti označivanje sukladno članku 16. na neki drugi primjeren način na ambalaži koja je ili premala ili na drugi način neprikladna za označivanje sukladno članku 17. stavcima 1. i 2.

                  (b)

                  izuzećem od članaka 16. i 17. dozvoliti da ambalaža opasnih tvari koje nisu eksplozivne, vrlo otrovne ili otrovne ne bude označena naljepnicom ili da bude označena na neki drugi način ako sadrže tako male količine da nema razloga za strah od opasnosti po osobe koje rukuju takvim tvarima ili druge osobe.

            2.   Ako država članica koristi opcije iz stavka 1., o tome mora odmah izvijestiti Komisiju.
      Članak 19.
      Izmjene potrebne za prilagodbu priloga, osim Priloga VI., dijela I. i priloga VII. i VIII., tehničkom napretku, usvajaju se u postupku utvrđenom u članku 21.
      Članak 20.
      1.   Ovime se osniva Odbor (u nastavku: ‚Odbor’) za prilagodbu direktiva tehničkom napretku radi uklanjanja tehničkih prepreka pri trgovanju opasnim tvarima i pripravcima. Njega čine predstavnici država članica, s predstavnikom Komisije kao predsjedavajućim.
      2.   Odbor donosi vlastiti poslovnik.
      Članak 21.
      1.   Kod pozivanja na postupak iz ovog članka, predmet Odboru dostavlja njegov predsjedavajući, bilo na vlastitu inicijativu ili na zahtjev predstavnika države članice.
      2.   Predstavnik Komisije podnosi Odboru nacrt mjera koje treba poduzeti. Odbor daje svoje mišljenje o nacrtu unutar roka koji odredi predsjedavajući, imajući u vidu žurnost predmeta. Odluke se donose većinom od 41 glasa, pri čemu se glasovi država članica ponderiraju sukladno članku 148. stavku 2. Ugovora. Predsjedavajući ne glasuje.

                  3.

                              (a)

                              Komisija će usvojiti predviđene mjere ako su u skladu s mišljenjem Odbora;

                              (b)

                              Ako predviđene mjere nisu u skladu s mišljenjem Odbora, ili ako mišljenje nije doneseno, Komisija bez odlaganja podnosi Vijeću prijedlog mjera koje treba poduzeti. Vijeće odlučuje kvalificiranom većinom;

                              (c)

                              Ako Vijeće nije postupilo u roku od tri mjeseca nakon što su mu podneseni prijedlozi, predložene mjere usvaja Komisija.

            Članak 22.
      Države članice ne mogu zbog razloga koji se odnose na prijavu, razvrstavanje, pakiranje ili označivanje u smislu ove Direktive zabraniti, ograničiti ili spriječiti stavljanje na tržište tvari koje udovoljavaju zahtjevima ove Direktive i njezinih priloga.
      Članak 23.
      1.   Ako država članica posjeduje podrobne dokaze da tvar, iako udovoljava zahtjevima ove Direktive, predstavlja opasnost za čovjeka ili okoliš zbog njezine razvrstanosti, pakiranja ili označivanja, ona može privremeno zabraniti prodaju takve tvari ili istu podvrgnuti posebnim uvjetima na svojem državnom području. O takvim radnjama mora odmah obavijestiti Komisiju i ostale države članice i obrazložiti svoju odluku.
      2.   Komisija će u roku od šest tjedana konzultirati odnosne države članice, te potom bez odlaganja dati svoj stav i poduzeti odgovarajuće mjere.
      3.   Ako Komisija smatra da su potrebne tehničke prilagodbe ovoj Direktivi, takve prilagodbe se donose, bilo od strane Komisije ili Vijeća, u postupku utvrđenom u članku 21.; u tom slučaju država članica koja je donijela mjere zaštite može ih zadržati do stupanja na snagu prilagodbi.”

   Članak 2.
   Članci 9., 10. i 11. Direktive 67/548/EEZ postaju članci 24., 25. i 26.
   Članak 3.
   Prilog V. Direktivi 67/548/EEZ se zamjenjuje prilozima od V. do IX. ovoj Direktivi.
   Članak 4.
   Donose se sljedeće izmjene dolje navedenih direktiva:

               (a)

               Direktiva 73/173/EEZ:

                           —

                           zamijeniti „članak 6.” s „članak 16.” u članku 5. stavku 2. točki (c),

                           —

                           zamijeniti „članak 8.c” s „članak 21.” u članku 9. stavku 2. i članku 10.;

               (b)

               Direktiva 77/728/EEZ:

                           —

                           zamijeniti „članak 6.” s „članak 16.” u članku 6. stavku 2. točki (c),

                           —

                           zamijeniti „članak 8.c” s „članak 21.” u članku 10. stavku 3. i članku 11.;

               (c)

               Direktiva 78/631/EEZ:

                           —

                           zamijeniti „članak 6.” s „članak 16.” u članku 6. stavku 2. točki (g),

                           —

                           zamijeniti „članak 8.c” s „članak 21.” u članku 10. stavku 3. i članku 11.;

         Članak 5.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s člancima od 1. do 4., člankom 5. stavkom 1. i člancima od 6. do 14. Direktive 67/548/EEZ kako je izmijenjena ovom Direktivom najkasnije do 18. rujna 1981. i o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   One donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s člankom 5. stavkom 2. Direktive 67/548/EEZ kako je izmijenjena ovom Direktivom najkasnije do 18. rujna 1983. i o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   2.   Najkasnije do 18. rujna 1981. države članice donose i objavljuju zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s člancima od 15. do 23. Direktive 67/548/EEZ kako je izmijenjena ovom Direktivom koja stupa na snagu 18. rujna 1981.
   3.   Tijekom prijelaznog razdoblja, prije nego ova Direktiva stupi na snagu u nekim državama članicama, dostavljanje spisa za priopćenje i svih drugih podataka koje prikupi Komisija sukladno članku 10. stavku 1. Direktive 67/548/EEZ kako je izmjenjena ovom Direktivom važit će samo za one države članice u kojima se primjenjuju odredbe članaka od 5. do 8. Direktive 67/548/EEZ kako je izmijenjena ovom Direktivom, u vezi s priopćenjem.
   Članak 6.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 18. rujna 1979.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         M. O’KENNEDY

      (1)  SL C 30, 7.2.1977., str. 35.

      (2)  SL C 114, 11.5.1977., str. 20.

      (3)  SL 196, 16.8.1967., str. 1.

      (4)  SL L 183, 14.7.1975., str. 22.

      (5)  SL L 194, 15.7.1975., str. 39.

      (6)  SL L 84, 31.3.1978., str. 43.

      (7)  SL L 147, 9.6.1975., str. 40.
   PRILOG V.
   Vidjeti Direktivu 2006/121/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 396, 30.12.2006., str. 850.).
   PRILOG VI.
   Vidjeti Direktivu Komisije 2001/59/EZ (SL L 225, 21.8.2001., str. 1.).
   PRILOG VII.
   Vidjeti Direktivu 2006/121/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 396, 30.12.2006., str. 850.).
   PRILOG VIII.
   Vidjeti Direktivu 2006/121/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 396, 30.12.2006., str. 850.).
   PRILOG IX.
   Vidjeti Direktivu Komisije 2000/32/EZ (SL L 136, 8.6.2000., str. 1.).