title: 91/676/EEZ: Direktiva Vijeća od 12. prosinca 1991. o zaštiti voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora

text:
               15/Sv. 006

               HR

               Službeni list Europske unije

               6

         31991L0676

               L 375/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               12.12.1991.

      DIREKTIVA VIJEĆA

   od 12. prosinca 1991.
   o zaštiti voda od onečišćenja uzrokovanog nitratima iz poljoprivrednih izvora
   (91/676/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegov članak 130.s,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (2),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (3),
   budući da je na pojedinim područjima u državama članicama udio nitrata u vodi u stalnom porastu te je već sada visok u usporedbi sa standardima utvrđenima u Direktivi Vijeća 75/440/EEZ od 16. lipnja 1975. o propisanoj kvaliteti površinske vode namijenjene zahvaćanju pitke vode u državama članicama (4), kako je izmijenjena Direktivom 79/869/EEZ (5), te Direktivi Vijeća 80/778/EEZ od 15. srpnja 1980. o kvaliteti vode namijenjene za ljudsku potrošnju (6), kako je izmijenjena Aktom o pristupanju iz 1985.;
   budući da se Četvrtim programom djelovanja Europskih zajednica u području okoliša (7) ukazuje da Komisija namjerava izraditi prijedlog Direktive o kontroli i smanjenju onečišćenja voda uzrokovanog širenjem ili ispuštanjem stajskog otpada i prekomjernom upotrebom gnojiva;
   budući da je reforma zajedničke poljoprivredne politike iznijeta u Zelenoj knjizi Vijeća „Perspektive zajedničke poljoprivredne politike” pokazala da iako je upotreba dušičnih gnojiva nužna za poljoprivredu Zajednice, prekomjerna upotreba gnojiva predstavlja opasnost za okoliš, da postoji potreba zajedničkog djelovanja radi kontrole problema intenzivne stočne proizvodnje i da poljoprivredna politika mora voditi više računa o politici okoliša;
   budući da se Rezolucijom Vijeća od 28. lipnja 1988. o zaštiti Sjevernog mora i ostalih voda u Zajednici (8) Komisija poziva da podnese prijedlog mjera na razini Zajednice;
   budući da su nitrati iz poljoprivrednih izvora glavni uzrok onečišćenja voda Zajednice iz raspršenih izvora;
   budući da je stoga, radi zaštite zdravlja ljudi, živih resursa i ekosustava voda te radi osiguranja ostalih zakonitih upotreba voda, potrebno smanjiti onečišćenje voda uzrokovano ili izazvano nitratima iz poljoprivrednih izvora i spriječiti daljnje onečišćenje; budući da je, u tu svrhu, potrebno poduzeti mjere u vezi sa skladištenjem i primjenom u tlu svih dušikovih spojeva, i u vezi s određenim postupcima gospodarenja tlom;
   budući da onečišćenje voda nitratima u jednoj državi članici može utjecati na vode u drugoj državi članici, djelovanje na razini Zajednice u skladu s člankom 130.r, je nužno;
   budući da države članice, poticanjem dobre poljoprivredne prakse, mogu osigurati opću razinu zaštite svih voda od budućih onečišćenja;
   budući da određena područja s odvodnjavanjem u vode podložne onečišćenju dušikovim spojevima zahtijevaju posebnu zaštitu;
   budući da države članice trebaju odrediti ranjiva područja te izraditi i provesti programe djelovanja kako bi se u ranjivim zonama smanjilo onečišćenje voda dušikovim spojevima;
   budući da bi spomenuti programi djelovanja trebali uključivati mjere ograničenja primjene u tlu svih gnojiva koja sadrže dušik i ograničiti posebno primjenu stajskoga gnojiva;
   budući da je potrebno nadzirati vode i primjenjivati referentne mjerne metode za dušikove spojeve kako bi se osigurala učinkovitost mjerenja;
   budući da je poznato da je u određenim državama članicama stanje u hidrogeologiji takvo da zaštitne mjere mogu donijeti poboljšanje kakvoće voda tek za mnogo godina;
   budući da bi trebalo osnovati odbor koji će pomagati Komisiji u pitanjima provedbe ove Direktive i njezinog prilagođavanja znanstvenom i tehničkom napretku;
   budući da bi države članice trebale sastavljati i dostavljati Komisiji izvješća o provedbi ove Direktive;
   budući da bi Komisija trebala redovito izvješćivati o provedbi ove Direktive od strane država članica,
   DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Ova Direktiva ima za cilj:

               —

               smanjiti onečišćenje voda uzrokovano ili izazvano nitratima iz poljoprivrednih izvora, i

               —

               spriječiti daljnje takvo onečišćenje.

         Članak 2.
   Za potrebe ove Direktive:

               (a)

               „podzemne vode” znači sve vode ispod površine tla u zoni zasićenosti i u izravnom doticaju s tlom ili podzemljem;

               (b)

               „slatka voda” znači prirodno tekuća voda s niskom koncentracijom soli koja se često smatra prikladnom za crpljenje i preradu u proizvodnji vode za piće;

               (c)

               „dušikov spoj” znači tvar koja sadrži dušik, osim plinovitih molekula dušika;

               (d)

               „stoka” znači sve životinje koje se uzgajaju radi koristi ili dobiti;

               (e)

               „gnojivo” znači tvar koja sadrži jedan od ili više dušikovih spojeva, a koji se koristi za poticanje rasta vegetacije; uključuje stajsko gnojivo, ostatke iz uzgajališta riba i mulja iz uređaja za pročišćavanje otpadnih voda;

               (f)

               „umjetno gnojivo” znači svako gnojivo koje je proizvedeno industrijskim postupkom;

               (g)

               „stajsko gnojivo” znači stočne fekalije ili mješavinu slame i fekalija, čak i u prerađenom obliku;

               (h)

               „primjena u tlu” znači dodavanje materijala u tlo rasprostiranjem po površini, ubrizgavanjem, stavljanjem ispod površine ili miješanjem s površinskim slojevima tala;

               (i)

               „eutrofikacija” znači obogaćivanje vode dušikovim spojevima, čime se uzrokuje ubrzani rast algi i viših biljnih vrsta te se izaziva neželjeno narušavanje prirodne ravnoteže organizama prisutnih u vodi i pogoršanje kakvoće vode;

               (j)

               „onečišćenje” znači izravno ili neizravno ispuštanje dušikovih spojeva iz poljoprivrednih izvora u vodni okoliš, čije posljedice mogu prouzročiti opasnost za zdravlje ljudi, ugroziti žive resurse i ekosustave voda, naštetiti pogodnostima ili narušiti ostale dozvoljene upotrebe vode;

               (k)

               „ranjiva zona” znači zemljišni prostor određen u skladu s člankom 3. stavkom 2.

         Članak 3.
   1.   Onečišćene vode i vode kojima prijeti onečišćenje ako se ne poduzme djelovanje sukladno članku 5. države članice utvrđuju prema kriterijima utvrđenima u Prilogu I.
   2.   U roku od dvije godine od priopćenja ove Direktive, države članice proglašavaju ranjivim zonama sva poznata područja na svojim državnim područjima s kojih se odvija odvodnjavanje u vode određene stavkom 1. i koja doprinose onečišćenju. U roku od šest mjeseci obavješćuju Komisiju o prvotnoj odredbi.
   3.   U slučaju da su vode koje je država članica utvrdila sukladno stavku 1. izravno ili neizravno onečišćene odvodnim vodama druge države članice, oštećena država članica dostavlja relevantne činjenice ostalim državama članicama i Komisiji.
   Kako bi osigurale usklađenost s ovom Direktivom, dotične države članice organiziraju, prema potrebi zajedno s Komisijom, djelovanje kako bi se utvrdili dotični izvori i odgovarajuće mjere koje treba poduzeti za zaštitu voda pod utjecajem tih izvora.
   4.   Najmanje svake četiri godine države članice preispituju i, prema potrebi, revidiraju ili dopunjuju odredbe o proglašenju ranjivih zona, kako bi se uzele u obzir promjene i nepredvidivi čimbenici u trenutku donošenja prethodne odredbe. One u roku od šest mjeseci obavješćuju Komisiju o eventualnim revizijama i dopunama.
   5.   Države članice izuzimaju se od obveze proglašavanja pojedinačnih ranjivih zona ako programe djelovanja iz članka 5. izrade i primjenjuju u skladu s ovom Direktivom na cijelom svojem nacionalnom teritoriju.
   Članak 4.
   1.   S ciljem osiguranja opće razine zaštite svih voda od onečišćenja, države članice su dužne u roku od dvije godine nakon priopćenja ove Direktive:

               (a)

               odrediti jedan kodeks ili više kodeksa dobre poljoprivredne prakse, koje će poljoprivrednici dobrovoljno primjenjivati, a koji će sadržavati barem odredbe o stavkama spomenutim u Prilogu II.A;

               (b)

               utvrditi, prema potrebi, program koji će uključivati odredbe o osposobljavanju i obavješćivanju poljoprivrednika i koji će poticati primjenu kodeksa dobre poljoprivredne prakse.

         2.   Države članice dostavljaju Komisiji detaljne obavijesti o kodeksima dobre poljoprivredne prakse, a dobivene informacije Komisija uključuje u izvješće iz članka 11. S obzirom na dobivene informacije Komisija, ako to smatra potrebnim, Vijeću iznosi odgovarajuće prijedloge.
   Članak 5.
   1.   U roku od dvije godine od prvotne odredbe iz članka 3. stavka 2. ili u roku od jedne godine od svake dodatne odredbe iz članka 3. stavka 4. države članice donose programe djelovanja u vezi s proglašenim ranjivim zonama radi ostvarivanja ciljeva iz članka 1.
   2.   Program djelovanja odnosi se na sve ranjive zone na državnom području države članice ili se, ako to država članica smatra prikladnim, donose različiti programi za različite ranjive zone ili dijelove zona.
   3.   U programima djelovanja uzimaju se u obzir:

               (a)

               dostupni znanstveni i tehnički podaci, uglavnom s uputom na pripadajući udio dušika podrijetlom iz poljoprivrednih i drugih izvora;

               (b)

               uvjeti okoliša u relevantnim područjima dotične države članice.

         4.   Programi djelovanja primjenjuju se u roku od četiri godine od uspostave i sadrže sljedeće obvezujuće mjere:

               (a)

               mjere iz Priloga III.;

               (b)

               mjere koje su države članice propisale u kodeksima dobre poljoprivredne prakse utvrđenima sukladno članku 4., osim mjera koje se zamjenjuju mjerama iz Priloga III.

         5.   U okviru programâ djelovanja države članice poduzimaju i dodatne mjere ili pojačana djelovanja koje smatraju potrebnima ako od samog početka ili s obzirom na iskustvo stečeno u provedbi programâ djelovanja postane jasno da mjere iz stavka 4. nisu dostatne za ostvarivanje ciljeva navedenih u članku 1. Pri odabiru spomenutih mjera ili djelovanja, države članice vode računa o njihovoj učinkovitosti i troškovima u odnosu na druge moguće preventivne mjere.
   6.   Države članice izrađuju i provode odgovarajuće programe praćenja kako bi ocijenile učinkovitost programâ djelovanja utvrđenih u skladu s ovim člankom.
   Države članice koje članak 5. primjenjuju na cijelom svojem državnom području prate udio nitrata u vodama (površinskim i podzemnim) na odabranim mjernim točkama na kojima se može utvrditi razina onečišćenja voda nitratima iz poljoprivrednih izvora.
   7.   Najmanje svake četiri godine države članice preispituju i, prema potrebi, revidiraju svoje programe djelovanja, uključujući sve dodatne mjere poduzete sukladno članku 5. O svim promjenama u programima djelovanja obavješćuju Komisiju.
   Članak 6.
   1.   Radi određivanja i revizije određivanja ranjivih zona, države članice su obvezne:

               (a)

               u roku od dvije godine nakon priopćenja Direktive, pratiti koncentraciju nitrata u slatkim vodama u razdoblju od jedne godine:

                           i.

                           najmanje jednom mjesečno na kontrolnim stanicama površinskih voda, kako je utvrđeno člankom 5. stavkom 4. Direktive 75/440/EEZ i/ili na drugim kontrolnim stanicama koje su reprezentativne za površinske vode u državi članici, a češće tijekom razdoblja u kojima prijeti opasnost od poplava;

                           ii.

                           u redovitim razmacima na kontrolnim stanicama koje su reprezentativne za podzemne vode u državi članici, vodeći računa o odredbama Direktive 80/778/EEZ;

               (b)

               najmanje svake četiri godine ponoviti program praćenja naveden u stavku (a), osim onih kontrolnih stanica na kojima je koncentracija nitrata kod svih prethodnih uzoraka bila manja od 25 mg/l i gdje nisu zabilježeni novi čimbenici koji bi mogli utjecati na povećanje udjela nitrata. U tom slučaju, program praćenja se ponavlja svakih osam godina;

               (c)

               svake četiri godine preispitati eutrofno stanje slatkih površinskih, estuarijskih i obalnih voda.

         2.   Koriste se referentne mjerne metode utvrđene u Prilogu IV.
   Članak 7.
   Smjernice za praćenje iz članaka 5. i 6. izrađuju se u skladu s postupkom utvrđenim u članku 9.
   Članak 8.
   Prilozi ovoj Direktivi prilagođavaju se znanstvenom i tehničkom napretku u skladu s postupkom utvrđenim u članku 9.
   Članak 9.
   1.   Komisiji pomaže Odbor sastavljen od predstavnika država članica, kojim predsjedava predstavnik Komisije.
   2.   Predstavnik Komisije podnosi Komisiji nacrt mjera koje treba poduzeti. Odbor dostavlja svoje mišljenje o nacrtu u roku koji odredi predsjednik sukladno žurnosti pitanja. Mišljenje donosi većina utvrđena člankom 148. stavkom 2. Ugovora o EEZ-u, u slučaju odluka koje je Vijeće dužno donijeti na prijedlog Komisije. Glasovi predstavnika država članica u Odboru ponderiraju se na način određen u tom članku. Predsjednik ne glasuje.

               3.

                           (a)

                           Komisija usvaja predviđene mjere ako su u skladu s mišljenjem Odbora.

                           (b)

                           Ako predviđene mjere nisu u skladu s mišljenjem Odbora ili ako mišljenje nije dano, Komisija bez odlaganja dostavlja Vijeću prijedlog u vezi s mjerama koje treba poduzeti. Vijeće odlučuje kvalificiranom većinom.

                           (c)

                           Ako po isteku razdoblja od tri mjeseca od datuma upućivanja Vijeću, Vijeće nije donijelo odluku, Komisija usvaja predložene mjere, osim ako je Vijeće običnom većinom donijelo odluku protiv spomenutih mjera.

         Članak 10.
   1.   S obzirom na četverogodišnje razdoblje nakon priopćenja ove Direktive i s obzirom na svako sljedeće četverogodišnje razdoblje, države članice Komisiji podnose izvješće s informacijama navedenima u Prilogu V.
   2.   Izvješće se, sukladno ovom članku, podnosi Komisiji u roku od šest mjeseci nakon isteka razdoblja na koje se odnosi.
   Članak 11.
   Na temelju informacija dobivenih sukladno članku 10. i u roku od šest mjeseci nakon primitka izvješća od država članica, Komisija objavljuje sažetke izvješća i dostavlja ih Europskom parlamentu i Vijeću. S obzirom na provedbu ove Direktive, a posebno odredaba iz Priloga III., Komisija do 1. siječnja 1988. Vijeću podnosi izvješće, prema potrebi s priloženim prijedlozima za reviziju ove Direktive.
   Članak 12.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom u roku od dvije godine od njezina priopćenja (9). One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   2.   Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   3.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 13.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 12. prosinca 1991.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         J.G.M. ALDERS

      (1)  SL C 54, 3.3.1989., str. 4. i SL C 51, 2.3.1990., str. 12.

      (2)  SL C 158, 26.6.1989., str. 487.

      (3)  SL C 159, 26.6.1989., str. 1.

      (4)  SL L 194, 25.7.1975., str. 26.

      (5)  SL L 271, 29.10.1979., str. 44.

      (6)  SL L 229, 30.8.1980., str. 11.

      (7)  SL C 328, 7.12.1987., str. 1.

      (8)  SL C 209, 9.8.1988., str. 3.

      (9)  Ova Direktiva priopćena je državama članica 19. prosinca 1991.
   PRILOG I.
   KRITERIJI ZA ODREĐIVANJE VODA IZ ČLANKA 3. STAVKA 1.

               A.

               Vode iz članka 3. stavka 1. određuju se primjenjujući, između ostalog, sljedeće kriterije:

                           1.

                           sadrže li površinske vode, a posebno one koje se koriste ili su namijenjene crpljenju vode za piće, ili bi, ako se djelovanje sukladno članku 5. ne poduzme, mogle sadržavati koncentraciju nitrata veću od one utvrđene u skladu s Direktivom 75/440/EEZ,

                           2.

                           sadrže li podzemne vode više od 50 mg/l nitrata ili bi mogle sadržavati više od 50 mg/l nitrata ako se djelovanje sukladno članku 5. ne poduzme;

                           3.

                           je li za prirodna slatkovodna jezera, ostale slatke vode, estuariji, obalne i morske vode utvrđeno da su eutrofične ili da bi u skoroj budućnosti mogle postati eutrofične ako se djelovanje sukladno članku 5. ne poduzme.

               B.

               U primjeni ovih kriterija države članice uzimaju u obzir:

                           1.

                           fizikalna i ekološka obilježja voda i tla;

                           2.

                           trenutačna saznanja o ponašanju dušikovih spojeva u okolišu (voda i tlo);

                           3.

                           trenutačna saznanja o učinku djelovanja poduzetog sukladno članku 5.

         PRILOG II.
   KODEKS(I) DOBRE POLJOPRIVREDNE PRAKSE

               A.

               Kodeks ili kodeksi dobre poljoprivredne prakse koji imaju za cilj smanjenje onečišćenja nitratima i koji vode računa o uvjetima u različitim područjima Zajednice trebaju sadržavati odredbe koje se odnose na sljedeća pitanja, u mjeri u kojoj su ona relevantna:

                           1.

                           razdoblja u kojima nije prikladno primjenjivati gnojivo na tlu;

                           2.

                           primjena gnojiva na tlu na strmom terenu;

                           3.

                           primjena gnojiva na tlu na vodom zasićenom, poplavljenom, zaleđenom ili snijegom prekrivenom terenu;

                           4.

                           uvjeti primjene gnojiva na tlu u blizini vodenih tokova;

                           5.

                           kapacitet i izrada spremnika za stajsko gnojivo, uključujući mjere zaštite od onečišćenja voda uzrokovanog istjecanjem tekućina koje sadrže stajsko gnojivo te otpadnih voda iz pohranjenih biljnih materijala, kao na primjer silaže, i njihovim prodiranjem u podzemne i površinske vode;

                           6.

                           postupci primjene umjetnih i stajskih gnojiva na tlu, uključujući postotak i ravnomjernost nanošenja, kojima se gubitak hranjivih tvari u vodi održava na prihvatljivoj razini.

               B.

               U kodeks(e) dobre poljoprivredne prakse države članice mogu uključiti i sljedeća pitanja:

                           7.

                           upravljanje zemljištem, uključujući upotrebu rotacijskog sustava usjeva i omjer zemljišta namijenjen trajnim usjevima vezanima uz godišnje obrađene kulture;

                           8.

                           održavanje minimalne količine biljnog pokrova tijekom (kišnih) razdoblja, jer se time iz tla upija dušik koji bi inače mogao prouzročiti onečišćenje voda nitratima;

                           9.

                           izrada planova za upotrebu gnojiva prema individualnim potrebama uzgajivača i vođenje evidencije o upotrebi gnojiva;

                           10.

                           zaštita od onečišćenja voda uzrokovanog istjecanjem i otjecanjem vode izvan dosega korijena u sustavima navodnjavanja.

         PRILOG III.
   MJERE KOJE SE UKLJUČUJU U PROGRAME DJELOVANJA PREMA ČLANKU 5. STAVKU 4. TOČKI (a)

               1.

               Mjere uključuju propise vezane uz:

                           1.

                           razdoblja u kojima je zabranjena upotreba određenih vrsta gnojiva

                           2.

                           kapacitet spremnika stajskoga gnojiva; mora premašivati kapacitet potreban za skladištenje gnojiva tijekom najduljeg razdoblja u kojem je na snazi zabrana njegove upotrebe u ranjivim zonama, osim u slučaju kada se nadležnom tijelu dokaže da će se sva količina gnojiva koja premašuje trenutni kapacitet spremnika, odložiti na način koji nije štetan za okoliš

                           3.

                           ograničenje upotrebe gnojiva, u skladu s dobrom poljoprivrednom praksom i uzimajući u obzir obilježja dotične ranjive zone, a posebno:

                                       (a)

                                       uvjete, vrstu i nagib tla;

                                       (b)

                                       klimatske uvjete, padaline i navodnjavanje;

                                       (c)

                                       upotrebu tla i poljoprivrednu praksu, uključujući rotacijski sustav usjeva;

                                 a temelji se na ravnoteži između:

                                       i.

                                       predviđene potrebe usjeva za dušikom,
                                       i

                                       ii.

                                       opskrbe usjeva dušikom iz tla te gnojidbom, a odnosi se na:

                                                   —

                                                   količinu dušika koji je prisutan u tlu, u trenutku kada ga usjev počinje koristiti u značajnijoj mjeri (iznimne količine na kraju zime),

                                                   —

                                                   opskrbu dušikom putem neto mineralizacije rezervi organskog dušika u tlu,

                                                   —

                                                   dodavanje dušikovih spojeva iz stajskoga gnojiva,

                                                   —

                                                   dodavanje dušikovih spojeva iz umjetnih i drugih gnojiva.

               2.

               Ove mjere, za svako pojedinačno poljoprivredno gospodarstvo ili stočnu jedinicu, osiguravaju da količina stajskoga gnojiva, upotrijebljena u godini dana, uključujući gnojivo rasprostranjeno od samih životinja, ne premaši određenu količinu po hektaru.
               Spomenuta količina po hektaru odgovara količini gnojiva koje sadrži 170 kg dušika. Međutim:

                           (a)

                           u prvom četverogodišnjem programu djelovanja, države članice mogu dozvoliti količinu gnojiva koja sadržava do 210 kg dušika;

                           (b)

                           tijekom i nakon prvog četverogodišnjeg programa djelovanja, države članice određuju drukčiju količinu od gore navedene. Te količine ne smiju dovesti u pitanje ostvarivanje ciljeva iz članka 1. i moraju se opravdati na temelju nepristranih kriterija, kao npr.:

                                       —

                                       dugotrajno razdoblje rasta,

                                       —

                                       usjevi s visokim stupnjem upijanja dušika,

                                       —

                                       velika količina neto padalina u ranjivim zonama,

                                       —

                                       tlo s iznimno visokim kapacitetom denitrifikacije.

                                 Ako, prema stavku (b), država članica dozvoli drugu količinu, o tome obavješćuje Komisiju koja ispituje opravdanost u skladu s postupkom utvrđenim u članku 9.

               3.

               Države članice izračunavaju količine iz stavka 2. na temelju broja životinja.

               4.

               Države članice obavješćuju Komisiju o načinu primjene odredaba iz stavka 2. S obzirom na dobivene informacije, Komisija, ako to smatra potrebnim, iznosi Vijeću odgovarajuće prijedloge u skladu s člankom 11.

         PRILOG IV.
   REFERENTNE MJERNE METODE

      Umjetno gnojivo

   Mjerna metoda za dušikove spojeve opisana je u Direktivi Komisije 77/535/EEZ od 22. lipnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica o metodama uzorkovanja i analize gnojiva (1), kako je izmijenjena Direktivom 89/519/EEZ (2).

      Slatke, obalne i morske vode

   Koncentracija nitrata mjeri se u skladu s člankom 4.a stavkom 3. Odluke Vijeća 77/795/EEZ od 12. prosinca 1977. o uvođenju zajedničkog postupka razmjene informacija o kakvoći površinskih slatkih voda u Zajednici (3), kako je izmijenjena Odlukom 86/574/EEZ (4).

      (1)  SL L 213, 22.8.1977., str. 1.

      (2)  SL L 265, 12.9.1989., str. 30.

      (3)  SL L 334, 24.12.1977., str. 29.

      (4)  SL L 335, 28.11.1986., str. 44.
   PRILOG V.
   PODACI KOJE TREBA NAVESTI U IZVJEŠĆIMA IZ ČLANKA 10.

               1.

               Izjava o poduzetim preventivnim djelovanjima sukladno članku 4.

               2.

               Karta koja pokazuje sljedeće:

                           (a)

                           vode određene u skladu s člankom 3. stavkom 1. i Prilogom I., navodeći za svaku vodu koji je kriterij iz Priloga I. upotrijebljen u svrhu određivanja;

                           (b)

                           lokaciju proglašene ranjive zone, razlikujući postojeće zone od zona proglašenih nakon posljednjeg izvješća.

               3.

               Sažetak rezultata praćenja provedenog sukladno članku 6., uključujući razmatranja na temelju kojih je proglašena pojedina ranjiva zona i na temelju kojih je došlo do revizije ili dopuna proglašenih ranjivih zona.

               4.

               Sažetak programa djelovanja izrađenih sukladno članku 5., a posebno:

                           (a)

                           mjere propisane člankom 5. stavkom 4. točkama (a) i(b);

                           (b)

                           informacije propisane Prilogom III. stavkom 4.;

                           (c)

                           sve dodatne mjere ili jača djelovanja poduzeti sukladno članku 5. stavku 5.;

                           (d)

                           sažetak rezultata programa praćenja provedenih sukladno članku 5. stavku 6.;

                           (e)

                           pretpostavke država članica o vjerojatnom roku unutar kojeg se očekuje utjecaj mjera iz programa djelovanja na vode određene u skladu s člankom 3. stavkom 1., uz navođenje stupnja neizvjesnosti tih pretpostavki.


title: Direktiva Komisije 2010/79/EU od 19. studenoga 2010. o prilagodbi tehničkom napretku Priloga III. Direktivi 2004/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o ograničavanju emisija hlapivih organskih spojeva

text:
               15/Sv. 014

               HR

               Službeni list Europske unije

               160

         32010L0079

               L 304/18

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               19.11.2010.

      DIREKTIVA KOMISIJE 2010/79/EU
   od 19. studenoga 2010.
   o prilagodbi tehničkom napretku Priloga III. Direktivi 2004/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o ograničavanju emisija hlapivih organskih spojeva
   EUROPSKA KOMISIJA,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
   uzimajući u obzir Direktivu 2004/42/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o ograničavanju emisija hlapivih organskih spojeva nastalih upotrebom organskih otapala u određenim bojama i lakovima i proizvodima za završnu obradu vozila te o izmjeni Direktive 1999/13/EZ (1), a posebno njezin članak 11.,
   budući da:

               (1)

               Metode analize navedene u Prilogu III. Direktivi 2004/42/EZ za proizvode sadržane u Prilogu I. toj Direktivi, trebalo bi koristiti za utvrđivanje sukladnosti s ograničenjima najvećeg dopuštenog sadržaja hlapivih organskih spojeva (dalje u tekstu, „VOC”) navedenih u Prilogu II. toj Direktivi. Te metode trebalo bi prilagoditi tehničkom napretku.

               (2)

               Međunarodna organizacija za normizaciju revidirala je 2006. godine ISO metodu 11890-2 i novu inačicu trebalo bi uključiti u Prilog III. Direktivi 2004/42/EZ.

               (3)

               U ISO metodi 11890-2 navodi se da u slučaju kada reaktivna otapala nisu dio formulacije proizvoda i kada je sadržaj VOC jednak ili veći od 15 % masenog udjela, jednostavnija i manje skupa ISO metoda 11890-1 smatra se prihvatljivom alternativom. Stoga bi ta metoda trebala biti dopuštena Direktivom 2004/42/EZ da bi se državama članicama i gospodarskim subjektima na koje se ta Direktiva odnosi smanjili troškovi testiranja.

               (4)

               Direktivu 2004/42/EZ trebalo bi izmijeniti na odgovarajući način.

               (5)

               Mjere predviđene ovom Direktivom u skladu su s mišljenjem Odbora iz članka 12. stavka 3. Direktive 2004/42/EZ,

         DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Prilog III. Direktivi 2004/42/EZ zamjenjuje se Prilogom ovoj Direktivi.
   Članak 2.
   Prenošenje
   1.   Države članice donose i objavljuju zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 10. lipnja 2012. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba.
   Kada države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Države članice određuju načine tog upućivanja.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 3.
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 4.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 19. studenoga 2010.

            Za Komisiju

            Predsjednik

         José Manuel BARROSO

      (1)  SL L 143, 30.4.2004., str. 87.
   PRILOG

         „PRILOG III.

            METODE IZ ČLANKA 3. STAVKA 1.

         Metoda dopuštena za proizvode sa sadržajem VOC manjim od 15 % masenog udjela kod kojih nisu prisutna reaktivna otapala:

                     Parametar

                     Jedinica mjere

                     Testiranje

                     Metoda

                     Datum objave

                     sadržaj VOC

                     g/l

                     ISO 11890-2

                     2006.

               Metode dopuštene za proizvode sa sadržajem VOC jednakim ili većim od 15 % masenog udjela kod kojih nisu prisutna reaktivna otapala:

                     Parametar

                     Jedinica mjere

                     Testiranje

                     Metoda

                     Datum objave

                     sadržaj VOC

                     g/l

                     ISO 11890-1

                     2007.

                     sadržaj VOC

                     g/l

                     ISO 11890-2

                     2006.

               Metode dopuštene za proizvode sa sadržajem VOC kod kojih su prisutna reaktivna otapala:

                     Parametar

                     Jedinica mjere

                     Testiranje

                     Metoda

                     Datum objave

                     sadržaj VOC

                     g/l

                     ASTMD 2369

                     2003.”


title: Direktiva Vijeća 2014/112/EU od 19. prosinca 2014. o provedbi Europskog sporazuma o utvrđivanju određenih vidova organizacije radnog vremena u plovidbi unutarnjim vodnim putovima, sklopljenoga između Europskog saveza za plovidbu unutarnjim vodama (EBU), Europske organizacije zapovjednika plovila (ESO) i Europske federacije radnika u prometu (ETF)  Tekst značajan za EGP

text:
               23.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 367/86

         DIREKTIVA VIJEĆA 2014/112/EU
   od 19. prosinca 2014.
   o provedbi Europskog sporazuma o utvrđivanju određenih vidova organizacije radnog vremena u plovidbi unutarnjim vodnim putovima, sklopljenoga između Europskog saveza za plovidbu unutarnjim vodama (EBU), Europske organizacije zapovjednika plovila (ESO) i Europske federacije radnika u prometu (ETF)
   (Tekst značajan za EGP)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 155. stavak 2.,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   budući da:

               (1)

               Poslodavci i radnici, dalje u tekstu „socijalni partneri”, mogu u skladu s člankom 155. stavkom 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) zajednički zahtijevati da se sporazumi koje su oni sklopili na razini Unije u područjima obuhvaćenima člankom 153. UFEU-a provedu odlukom Vijeća na prijedlog Komisije.

               (2)

               Pismom od 10. prosinca 2007. Europski savez za plovidbu unutarnjim vodama (EBU), Europska organizacija zapovjednika plovila (ESO) i Europska federacija radnika u prometu (ETF) obavijestili su Komisiju o svojoj želji da, s ciljem sklapanja sporazuma na razini Unije, započnu pregovore u skladu s člankom 155. stavkom 1. UFEU-a.

               (3)

               EBU, ESO i ETF sklopili su 15. veljače 2012. Europski sporazum o utvrđivanju određenih vidova organizacije radnog vremena u plovidbi unutarnjim vodnim putovima („Sporazum”).

               (4)

               Sporazum sadrži zajednički zahtjev za provedbu Sporazuma putem Odluke Vijeća donesene na prijedlog Komisije, u skladu s člankom 155. stavkom 2. UFEU-a.

               (5)

               Direktiva je prikladni instrument za provedbu Sporazuma.

               (6)

               Komisija je obavijestila Europski parlament o svom prijedlogu.

               (7)

               Komisija je izradila prijedlog Direktive, u skladu sa svojom Komunikacijom od 20. svibnja 1998. o prilagođavanju i promicanju socijalnog dijaloga na razini Zajednice, uzimajući u obzir reprezentativnost stranka potpisnica i zakonitost svakoga od stavaka Sporazuma.

               (8)

               Kako bi se dao doprinos koherentnom pravnom okviru kojim se uređuje organizacija radnog vremena, pri provedbi ove Direktive trebalo bi uzeti u obzir postojeće zakonodavstvo Unije, a s obzirom na sadržaj Sporazuma, posebice Direktivu 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (1). Tom Direktivom utvrđuju se minimalni sigurnosni i zdravstveni uvjeti za organizaciju radnog vremena, uključujući radno vrijeme radnika u plovidbi unutarnjim vodnim putovima.

               (9)

               Države članice trebale bi moći socijalnim partnerima, na njihov zajednički zahtjev, povjeriti provedbu ove Direktive, pod uvjetom da države članice poduzmu sve korake potrebne kako bi zajamčile mogućnost ispunjavanja ciljeva ove Direktive.

               (10)

               Ovom Direktivom i Sporazumom koji joj je priložen utvrđuju se, za potrebe članka 14. Direktive 2003/88/EZ, specifičniji uvjeti povezani s organizacijom radnog vremena mobilnih radnika u plovidbi unutarnjim vodnim putovima od uvjeta iz navedene Direktive.

               (11)

               Ovu Direktivu trebalo bi primjenjivati ne dovodeći u pitanje bilo koje zakonodavstvo Unije koje je specifičnije ili kojim se mobilnim radnicima u plovidbi unutarnjim vodnim putovima dodjeljuje viša razina zaštite.

               (12)

               Ova Direktiva ne bi se trebala upotrebljavati radi opravdavanja snižavanja opće razine zaštite radnika u područjima obuhvaćenima Sporazumom.

               (13)

               Ovom Direktivom i Sporazumom koji joj je priložen utvrđuju se minimalni standardi. Države članice i socijalni partneri trebale bi moći zadržati ili uvesti povoljnije odredbe.

               (14)

               Ovom Direktivom poštuju se temeljna prava i načela priznata u Povelji o temeljnim pravima Europske unije te posebno u njezinom članku 31.

               (15)

               S obzirom na to da ciljeve ove Direktive koja je namijenjena zaštititi zdravlja i sigurnosti radnika u sektoru koji je pretežno prekograničan ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se oni na bolji način mogu ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Uredba ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tih ciljeva.

               (16)

               Provedbom Sporazuma doprinosi se ostvarenju ciljeva iz članka 151. UFEU-a.

               (17)

               Prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda Europske unije (2), okolnost da aktivnost iz direktive još ne postoji u određenoj državi članici ne može osloboditi tu državu članicu obveze da donese zakone i propise kako bi osigurala ispravno prenošenje svih odredaba direktive. I načelo pravne sigurnosti i potreba osiguravanja potpune provedbe direktiva de jure, a ne samo de facto, iziskuju da sve države članice preuzmu pravila predmetne direktive u jasan, precizan i transparentan okvir kojim se predviđaju obvezujuće odredbe. Takva obveza primjenjuje se i države članice kako bi predvidjele bilo kakve promjene situacije u kojoj se one u određenom trenutku nalaze te kako bi osigurale da svi pravni subjekti u Zajednici, uključujući one u državama članicama u kojima određena djelatnost iz direktive ne postoji, mogu jasno i precizno znati koja su, u svim okolnostima, njihova prava i obveze. Prema ustaljenoj sudskoj praksi, prenošenje direktive jedino nije obvezno ako je prenošenje zbog zemljopisnih bespredmetno. Države članice trebale bi u takvim slučajevima o tome obavijestiti Komisiju.

               (18)

               U skladu sa Zajedničkom političkom izjavom država članica i Komisije od 28. rujna 2011. o dokumentima s objašnjenjima (3), države članice obvezale su se da će u opravdanim slučajevima uz obavijest o mjerama prenošenja priložiti jedan ili više dokumenata u kojima se objašnjava odnos između sastavnih dijelova direktive i odgovarajućih dijelova nacionalnih instrumenata za prenošenje. U pogledu ove Direktive zakonodavac smatra da je dostavljanje takvih dokumenata opravdano,

         DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Ovom se Direktivom provodi Europski sporazum o utvrđivanju određenih vidova organizacije radnog vremena u plovidbi unutarnjim vodnim putovima koji su 15. veljače 2012. sklopili Europski saveza za plovidbu unutarnjim vodama (EBU), Europska organizacija zapovjednika plovila (ESO) i Europska federacija radnika u prometu (ETF), kako je naveden u Prilogu ovoj Direktivi.
   Članak 2.
   1.   Države članice mogu zadržati ili uvesti odredbe povoljnije od onih koje su utvrđene u ovoj Direktivi.
   2.   Provedba ove Direktive ni u kojem slučaju ne predstavlja dovoljan razlog kojim bi se opravdalo snižavanje opće razine zaštite radnika u područjima obuhvaćenima ovom Direktivom. Time se ne dovode u pitanje prava država članica i socijalnih partnera da, s obzirom na okolnosti koje se mijenjaju, utvrde zakonodavne, regulatorne ili ugovorne aranžmane koji su drugačiji od onih koji su vrijedili u vrijeme donošenja ove Direktive, pod uvjetom da se poštuju minimalni uvjeti utvrđeni u ovoj Direktivi.
   3.   Primjenom i tumačenjem ove Direktive ne dovode se u pitanje bilo koje odredbe, običajno pravo ili praksa Unije ili bilo koje nacionalne odredbe, običajno pravo ili praksa kojima se dotičnim radnicima osiguravaju povoljniji uvjeti.
   Članak 3.
   Države članice određuju sankcije koje se primjenjuju u slučaju povrede nacionalnih odredbi donesenih na temelju ove Direktive. Sankcije su djelotvorne, razmjerne i odvraćajuće.
   Članak 4.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 31. prosinca 2016. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kada države članice donose te odredbe, one sadržavaju upućivanje na ovu Direktivu ili se na nju upućuje prilikom njihove službene objave. Države članice određuju načine tog upućivanja.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 5.
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 6.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 19. prosinca 2014.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         S. GOZI

      (1)  Direktiva 2003/88/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 4. studenoga 2003. o određenim vidovima organizacije radnog vremena (SL L 299, 18.11.2003., str. 9.).

      (2)  Vidjeti, među ostalim, presudu Suda od 14. siječnja 2010., predmet C-343/08, Europska komisija protiv Češke Republike ([2010] ECR I-275).

      (3)  SL C 369, 17.12.2011., str. 14.

      PRILOG
      Europski sporazum o određenim vidovima organizacije radnog vremena u plovidbi unutarnjim vodnim putovima
      budući da:

                  (1)

                  Direktivom 2003/88/EZ o određenim vidovima organizacije radnog vremena utvrđuju se opći minimalni standardi, koji se iznimno od područja navedenih u članku 20. stavku 1. (dnevni odmor, stanka, tjedni odmor, trajanje noćnog rada) odnose i na organizaciju radnog vremena u prometu unutarnjim vodnim putovima. Budući da pravila navedene norme u nedovoljnoj mjeri uzimaju u obzir posebnu radnu i životnu situaciju u prometu unutarnjim vodnim putovima, potrebni su precizniji propisi u skladu s člankom 14. Direktive 2003/88/EZ.

                  (2)

                  Navedenim preciznijim propisima treba se osigurati visoka razina zaštite sigurnosti i zdravlja radnika u prometu unutarnjim vodnim putovima.

                  (3)

                  Promet unutarnjim vodnim putovima je prometna grana s međunarodnim karakterom, koja je pretežno obilježena prekograničnim aktivnostima na europskoj mreži prometa unutarnjim vodnim putovima. Stoga se u europskoj unutarnjoj plovidbi treba težiti poticanju jednakih okvirnih uvjeta za sektorsko tržište rada i sprječavanju nepoštenog tržišnog natjecanja, koje se temelji na razlikama u zakonskoj organizaciji radnog vremena.

                  (4)

                  Uzimajući u obzir značenje sektora transporta za gospodarsku konkurentnost, Europska unija postavila je kao cilj pridavanje većeg značaja onim prometnim granama čija su obilježja manji energetski intenzitet, veća ekološka prihvatljivost i viši stupanj zaštite (1). Unutarnja plovidba kao ekološki prihvatljiva prometna grana s još uvijek slobodnim kapacitetima može na održiv način doprinijeti rasterećenju europskog cestovnog i željezničkog robnog prometa.

                  (5)

                  Organizacija rada razlikuje se unutar sektora. Broj radnika i radno vrijeme na brodu razlikuju se ovisno o organizaciji rada, poduzeću, području plovidbe, dužini plovidbenog puta i veličini plovila. S jedne strane brodovima se upravlja u neprekinutom nizu, tj. 24 sata u smjenama. S druge strane, prije svega srednja poduzeća svojim brodovima u pravilu upravljaju 14 sati tijekom pet ili šest dana u tjednu. Radno vrijeme radnika na brodu ne može se izjednačiti s vremenom plovidbe plovila na unutarnjim plovnim putovima.

                  (6)

                  Posebnost je sektora prometa na unutarnjim plovnim putovima da radnik na brodu može imati ne samo svoje radno mjesto, nego i smještaj ili stan. Uobičajeno je stoga da se stanke provode na brodu. Mnogi radnici u prometu unutarnjim vodnim putovima, posebno oni s većom udaljenošću od mjesta prebivališta, rade na brodu više dana uzastopno kako bi uštedjeli na vremenu putovanja te kako bi nakon toga mogli više dana provesti kod kuće ili na bilo kojem drugom slobodno odabranom mjestu boravka. Na primjer, radnik u ritmu 1:1 može imati jednak broj radnih dana i dana odmora. Iz tog razloga broj uzastopnih radnih dana na brodu kao i broj dana odmora može biti odgovarajuće veći nego u slučaju radnog odnosa na kopnu.

                  (7)

                  Prosječno radno vrijeme u prometu unutarnjim plovnim putovima načelno obuhvaća znatan udjel dežurstava (na primjer, zbog nepredvidljivih čekanja na prevodnicama ili pri utovaru i istovaru plovila), koja se mogu odvijati i tijekom noći. Stoga se granice za najdulje dnevno i tjedno radno vrijeme mogu postaviti na višu razinu nego što je predviđeno Direktivom 2003/88/EZ.

                  (8)

                  Istodobno treba priznati da je radno opterećenje u prometu unutarnjim vodnim putovima pod utjecajem više čimbenika, kao npr. buke, vibracije i organizacije radnog vremena. Neovisno o odredbama Direktive Vijeća 89/391/EEZ od 12. lipnja 1989. o uvođenju mjera za poticanje poboljšanja sigurnosti i zdravlja radnika na radu (2), u cilju zaštite radnika predviđaju se godišnji zdravstveni pregledi kako bi se uzeli u obzir posebni uvjeti rada u unutarnjoj plovidbi.

                  (9)

                  Dodatni zahtjevi, koji mogu nastati tijekom noćnog rada na brodu, trebaju biti ograničeni najduljim dopuštenim trajanjem noćnog rada i organizacijom radnog vremena.

                  (10)

                  U prometu unutarnjim plovnim putovima osim radnika rade i samozaposleni djelatnici (3). Status samozaposlenog djelatnika utvrđuje se na temelju pojedinog nacionalnog zakonodavstva.

                  (11)

                  Radna i životna situacija u putničkom brodarstvu razlikuje se od ostalog prometa unutarnjim vodnim putovima, što je opravdanje za posebne odredbe. Različito društveno okruženje, različite djelatnosti poduzeća i sezonski karakter u toj grani europskog prometa unutarnjim vodnim putovima odražavaju se u odstupanjima kod organizacije radnog vremena.

            Na temelju Ugovora o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegovog članka 154. i članka 155. stavka 2., potpisnici zajednički podnose zahtjev da se na razini Unije zaključeni sporazum na prijedlog Komisije provede putem odluke Vijeća. Potpisnici su se sporazumjeli kako slijedi:

         Stavak 1.

         Područje primjene

                  1.

                  Ovim sporazumom obuhvaćeni su mobilni radnici, koji su zaposleni kao članovi nautičkog osoblja (posada) ili u drugom svojstvu (brodsko osoblje) na plovilu koje u komercijalnom prometu unutarnjim vodnim putovima djeluje na teritoriju države članice.

                  2.

                  Prijevoznici u prometu unutarnjim vodnim putovima se u smislu ovog sporazuma ne smatraju radnicima pa ni u slučaju kada u vlastitom poduzeću imaju status radnika.

                  3.

                  Ovaj sporazum nije u suprotnosti s nacionalnim ili međunarodnim propisima o sigurnosti brodskog prometa koji vrijede za mobilne radnike i druge osobe navedene u stavku 1. točki 2.

                  4.

                  Ako kod mobilnih radnika postoje razlike u pogledu vremena odmora između ovog sporazuma i nacionalnih ili međunarodnih propisa o sigurnosti brodskog prometa, prednost imaju odredbe koje jamče veći stupanj zaštite zdravlja i sigurnosti radnika.

                  5.

                  Mobilni radnici koji rade na plovilima koja na teritoriju države članice djeluju izvan komercijalnog prometa unutarnjim vodnim putovima i čiji se uvjeti rada uređuju organizacijom poslodavca i radnika u obliku kolektivnih i tarifnih ugovora, mogu u dogovoru i uz suglasnost navedene organizacije poslodavca i radnika biti uključeni u područje primjene ovog sporazuma ako su njegove odredbe povoljnije za radnike.

         Stavak 2.

         Definicije pojmova

      U ovom sporazumu primjenjuju se sljedeći pojmovi:

                  (a)

                  „plovilo” je brod ili plutajuće postrojenje;

                  (b)

                  „putnički brod” je brod s kabinom ili za dnevne izlete koji je izgrađen i opremljen za prijevoz više od 12 putnika;

                  (c)

                  „radno vrijeme” je vrijeme tijekom kojeg radnik u skladu s uputama poslodavca ili njegovog zastupnika izvršava rad na plovilu, uz plovilo ili za plovilo, tijekom kojeg je raspoređen za rad ili mora biti spreman za rad (dežurstvo);

                  (d)

                  „vrijeme odmora” je vrijeme izvan radnog vremena; ovaj pojam pokriva razdoblja odmora na plovilu u pokretu, na stacionarnom plovilu i na kopnu. Ne uključuje kratke stanke (do 15 minuta);

                  (e)

                  „dan odmora” je razdoblje neprekinutog odmora u trajanju od 24 sata, koje radnik provodi na slobodno izabranom mjestu;

                  (f)

                  „prijevoznik u prometu unutarnjim vodnim putovima” je svaka osoba koja neovisno o uputama i za vlastiti račun plovi s plovilima u prometu unutarnjim vodnim putovima, a u svrhu stjecanja prihoda.

                  (g)

                  „radni raspored” obuhvaća plan radnih dana i dana odmora, s kojim je poslodavac unaprijed upoznao radnika;

                  (h)

                  kao „radno vrijeme noću” smatra se vrijeme između 23.00 h i 06.00 h;

                  (i)

                  „radnik koji radi noću” je:

                              (aa)

                              s jedne strane: svaki radnik, koji uobičajeno tijekom noći odradi najmanje tri sata svog svakodnevnog radnog vremena;

                              (bb)

                              s druge strane: svaki radnik, koji po potrebi tijekom noći odradi određeni dio svog godišnjeg radnog vremena, koji je utvrđen po izboru dotične države članice:

                                          (aaa)

                                          nacionalnim zakonodavstvom nakon savjetovanja sa socijalnim partnerima; ili
                                          ili

                                          (bbb)

                                          kolektivnim ugovorima ili sporazumima koje su socijalni partneri sklopili na državnoj ili regionalnoj razini;

                  (j)

                  „radnik koji radi u smjenama” je svaki radnik koji radi po radnom rasporedu u smjenama;

                  (k)

                  „brodsko osoblje” definirano je u skladu s Prilogom II., člankom 1.01, definicijom pojma 103. Direktive 2006/87/EZ (4);

                  (l)

                  „mobilni radnik” je svaki radnik koji je kao član putujućeg osoblja zaposlen u službi poduzeća koje prevozi putnike ili robu u unutarnjoj plovidbi, i upućivanja na pojam „radnik” u ovom se sporazumu trebaju odgovarajuće tumačiti;

                  (m)

                  „sezona” je razdoblje od najviše devet uzastopnih mjeseci unutar 12 mjeseci u kojem je djelatnost zbog vanjskih okolnosti, poput vremenskih prilika ili turističke potražnje, vezana za određeni dio godine.

         Stavak 3.

         Radno vrijeme i referentno razdoblje

                  1.

                  Ne dovodeći u pitanje odredbe stavka 4., kod određivanja radnog vremena u načelu se polazi od osmosatnog radnog vremena.

                  2.

                  Radno vrijeme se u skladu s člankom 4. smije produljivati ako unutar 12 mjeseci (referentno razdoblje) nije premašen prosjek od 48 sati tjedno.

                  3.

                  Najdulje radno vrijeme u referentnom razdoblju je 2 304 sati (osnova za izračun: 52 tjedna umanjeno za najmanje četiri tjedna odsustva x 48 sati). Odobrena razdoblja plaćenoga godišnjeg odmora kao i razdoblja bolovanja se kod obračuna prosjeka ne uzimaju u obzir ili su neutralna. Prava na vrijeme odmora koja proizlaze iz zakonskih praznika dodatno se umanjuju.

                  4.

                  Za radne odnose kraće od referentnog razdoblja kod obračuna najduljeg radnog vremena polazi se od obračuna pro-rata-temporis.

         Stavak 4.

         Dnevno i tjedno radno vrijeme

                  1.

                  Radno vrijeme ne smije premašiti:

                              (a)

                              14 sati u razdoblju od 24 sata; i

                              (b)

                              84 sata u svakom razdoblju od 7 dana.

                  2.

                  Ako je radnim rasporedom predviđeno više radnih dana nego dana odmora, unutar razdoblja od četiri mjeseca prosječno tjedno radno vrijeme od 72 sata ne smije se premašiti.

         Stavak 5.

         Radni dani i dani odmora

                  1.

                  Uzastopno se smije raditi najdulje 31 radni dan.

                  2.

                  Ako je radnim rasporedom predviđeno najviše jednak broj radnih dana u odnosu na dane odmora, onda se neposredno nakon odrađenih uzastopnih radnih dana mora odobriti jednak broj uzastopnih dana odmora. Od broja uzastopnih dana odmora koje treba odobriti može se odstupiti pod uvjetom da:

                              (a)

                              nije premašen najviši broj od 31 uzastopnog radnog dana; i

                              (b)

                              da se pod točkom 3. podtočkama (a), (b) ili (c) navedeni najmanji broj uzastopnih dana odmora mora odobriti neposredno nakon odrađenih uzastopnih radnih dana; i

                              (c)

                              da se izjednači produljeno ili zamijenjeno razdoblje radnih dana unutar referentnog razdoblja.

                  3.

                  Ako je radnim rasporedom predviđeno više radnih dana nego dana odmora, najmanji broj uzastopnih dana odmora neposredno nakon uzastopno odrađenih radnih dana određuje se kako slijedi:

                              (a)

                              1. – 10. uzastopni radni dan: po 0,2 dana odmora za svaki uzastopni radni dan (npr.: 10 uzastopnih radnih dana = 2 dana odmora);

                              (b)

                              11. – 20. uzastopni radni dan: po 0,3 dana odmora za svaki uzastopni radni dan (npr.: 20 uzastopnih radnih dana = 5 dana odmora);

                              (c)

                              21. – 31. uzastopni radni dan: po 0,4 dana odmora za svaki uzastopni radni dan (npr.: 31 uzastopnih radnih dana = 9,4 dana odmora).

                        Razmjerni dani odmora dodaju se u navedenom obračunu najmanjem broju uzastopnih dana odmora i odobravaju samo kao cijeli dani.

         Stavak 6.

         Sezonski rad u putničkom brodarstvu

      Iznimno od odredbi stavka 4. i 5. ovog sporazuma, sljedeće odredbe mogu se primijeniti na sve radnike koji tijekom sezone rade na putničkom brodu:

                  1.

                  Radno vrijeme ne smije premašiti:

                              (a)

                              12 sati u razdoblju od 24 sata; i

                              (b)

                              72 sata u svakom razdoblju od 7 dana.

                  2.

                  Po radnom danu radniku se odobrava 0,2 dana odmora. U svakom razdoblju od 31 dana moraju se odobriti najmanje dva stvarna dana odmora. Ostali dani odmora odobravaju se prema dogovoru.

                  3.

                  Uzimajući u obzir prethodni podstavak i stavak 3. podstavak 4., kompenzacije dana odmora kao i pridržavanje prosječnog radnog vremena od 48 sati u skladu sa stavkom 3. odvijaju se u skladu s kolektivnim ugovorima ili sporazumima između socijalnih partnera ili, u slučaju nedostatka takvih sporazuma, u skladu s nacionalnim zakonodavstvom.

         Stavak 7.

         Vrijeme odmora

      Radnici moraju raspolagati redovnim i dovoljno dugim i neprekidnim vremenima odmora, čije trajanje treba biti iskazano u vremenskim jedinicama kako bi se osiguralo da zbog premorenosti ili zbog neredovitog radnog ritma ne ozlijede sami sebe, svoje kolege ili ostale osobe te da ni kratkoročno ni dugoročno ne štete svome zdravlju.
      Vrijeme odmora ne smije biti kraće od:

                  (a)

                  10 sati u svakom razdoblju od 24 sata, od toga najmanje 6 sati neprekidno; i

                  (b)

                  84 sata u svakom razdoblju od 7 dana.

         Stavak 8.

         Stanke

      Svakom se radniku sa svakodnevnim radnim vremenom duljim od šest sati mora odobriti stanka; pojedinosti, posebice trajanje i uvjeti za odobravanje navedenih stanki, utvrđuju se u kolektivnim ugovorima ili sporazumima između socijalnih partnera ili, u slučaju nedostatka takvih sporazuma, u skladu s nacionalnim zakonodavstvom.

         Stavak 9.

         Najdulje radno vrijeme noću

      U slučaju trajanja radnog vremena noću od sedam sati, najdulje tjedno (sedmodnevno razdoblje) radno vrijeme tijekom radnog vremena noću iznosi 42 sata.

         Stavak 10.

         Godišnji odmor

      Svaki radnik ima pravo na plaćeni godišnji odmor u najkraćem trajanju od četiri tjedna, odnosno na odgovarajući dio u slučaju zaposlenja kraćeg od jedne godine prema mjerilima uvjeta za korištenje i odobravanje predviđenih nacionalnim zakonodavstvima i/ili prema nacionalnim običajima.
      Najkraći plaćeni godišnji odmor, osim u slučaju prestanka radnog odnosa, ne smije se zamijeniti novčanom naknadom.

         Stavak 11.

         Zaštita maloljetnika

                  1.

                  Na radnike mlađe od 18 godina odnose se odredbe Direktive 94/33/EZ o zaštiti mladih ljudi na radu (5).

                  2.

                  Iznimno, države članice mogu propisom dozvoliti rad mladim ljudima koji u skladu s nacionalnim zakonodavstvom nakon navršavanja 16. godine života više ne podliježu obveznom redovitom školovanju, i to u vremenu u kojem je prema Direktivi 94/33/EZ zabranjen rad noću, ako je to potrebno za postizanje cilja izobrazbe unutar priznatog obrazovnog usmjerenja i pod uvjetom da im se odobri primjereno vrijeme odmora za izjednačenje te da se time ne dovode u pitanje ciljevi navedeni u članku 1. Direktive 94/33/EZ.

         Stavak 12.

         Kontrola

                  1.

                  Kako bi se moglo nadzirati poštovanje odredbi sukladno stavcima 3., 4., 5., 6., 7., 9., 10., 11. i 13., vodit će se evidencije o dnevnom radnom vremenu ili vremenu odmora svakog radnika.

                  2.

                  Evidencije se moraju čuvati na brodu najmanje do kraja referentnog razdoblja.

                  3.

                  Poslodavac ili njegov zastupnik i radnici moraju zajednički provjeriti i potvrditi evidencije u odgovarajućim vremenskim intervalima (najkasnije do kraja sljedećeg mjeseca).

                  4.

                  Obvezni su podaci kako slijedi:

                              (a)

                              ime broda;

                              (b)

                              ime djelatnika;

                              (c)

                              ime odgovornoga kapetana;

                              (d)

                              datum;

                              (e)

                              radni dan ili dan odmora;

                              (f)

                              početak i kraj dnevnog radnog vremena ili vremena odmora.

                  5.

                  Radniku se mora uručiti preslika potvrđenih evidencija koje se odnose na njega. Navedene preslike radnik mora nositi sa sobom godinu dana.

         Stavak 13.

         Hitni slučajevi

                  1.

                  Kapetan ili njegov zamjenik ima pravo zahtijevati od radnika onoliko trajanje radnog vremena koliko je potrebno za neposrednu sigurnost plovila, osoba na brodu, tereta ili za pomaganje drugim brodovima ili osobama u nuždi.

                  2.

                  U skladu s podstavkom 1., kapetan ili njegov zamjenik može od radnika zahtijevati da ovaj u svako doba odradi radno vrijeme potrebno za ponovnu uspostavu uobičajenog stanja.

                  3.

                  Čim je nakon ponovne uspostave uobičajenog stanja praktički moguće, kapetan ili njegov zamjenik mora osigurati da svi radnici koji su odrađivali radno vrijeme tijekom planiranog vremena odmora dobiju dovoljno vremena odmora.

         Stavak 14.

         Provjera zdravstvenog stanja

                  1.

                  Svi radnici imaju pravo na besplatni godišnji zdravstveni pregled. Pri medicinskim pregledima posebna se pozornost treba usmjeriti na simptome ili uvjete koji mogu biti uzrokovani radom na brodu s najkraćim dnevnim vremenima odmora i/ili najmanjim brojem dana odmora u skladu sa stavcima 5. i 6.

                  2.

                  Radnici koji rade noću i imaju zdravstvene tegobe koje su dokazano povezane s noćnim radom moraju, prema mogućnostima, biti premješteni na odgovarajuće radno mjesto s radnim vremenom po danu.

                  3.

                  Besplatna provjera zdravstvenog stanja podliježe čuvanju liječničke tajne.

                  4.

                  Besplatna provjera zdravstvenog stanja može se izvršiti u okviru javnog zdravstva.

         Stavak 15.

         Zaštita sigurnosti i zdravlja radnika

                  1.

                  Radnicima koji rade noću i radnicima koji rade u smjenama mora se u pogledu sigurnosti i zdravlja pružiti zaštita u mjeri koja uzima u obzir vrstu njihova posla.

                  2.

                  Pružena zaštitna i preventivna sredstva u svrhu zaštite sigurnosti i zdravlja radnika koji rade noću ili u smjenama moraju odgovarati onima za ostale radnike i moraju im svakodobno biti na raspolaganju.

         Stavak 16.

         Radni ritam

      Poslodavac koji namjerava organizirati rad prema određenom ritmu mora uzeti u obzir opće načelo da organizacija radnog vremena mora biti prilagođena čovjeku, posebno u pogledu smanjenja monotonog rada i radnog ritma određenog strojevima, i to prema mjerilima vrste posla i zahtjevima zaštite sigurnosti i zdravlja radnika, posebno u pogledu stanki tijekom radnog vremena.

         Stavak 17.

         Završne odredbe

      1.   Povoljniji propisi
      Ne dovodi se u pitanje pravo država članica da,

                  (a)

                  zadrže ili uvedu zakone i druge propise; ili

                  (b)

                  potiču ili dopuštaju primjenu kolektivnih ugovora ili sporazuma između socijalnih partnera,

            koji su za zaštitu sigurnosti i zdravlja radnika povoljniji od odredbi predviđenih ovim sporazumom.
      2.   Klauzula o nesnižavanju dostignute zaštite
      Provedba ovog sporazuma ni u kojem slučaju ne smije služiti kao opravdanje za snižavanje opće razine zaštite radnika obuhvaćenih ovim sporazumom.
      3.   Praćenje sporazuma
      Socijalni partneri prate primjenu i provedbu ovog sporazuma u okviru odbora za sektorski dijalog za promet unutarnjim vodnim putovima, posebno u pogledu spoznaja iz područja medicine rada.
      4.   Preispitivanje
      Stranke razmatraju gore navedenih odredbe dvije godine nakon kraja razdoblja provedbe propisanog Odlukom Vijeća kojom je ovaj sporazum stavljen na snagu.

         Sastavljeno u Bruxellesu 15. veljače 2012.

               Europska udruga unutarnje plovidbe (EBU)

               Europski savez transportnih radnika (ETF)

               Europska organizacija brodara (ESO)

         (1)  Komunikacija Komisije o unapređenju prometa unutarnjim vodnim putovima „Naiades”, COM(2006) 6 završna verzija, 17.1.2006.

         (2)  SL L 183, 29.6.1989., str. 1.

         (3)  Komunikacija Komisije COM(2010) 373 završna verzija, 13.7.2010.: Potvrđivanje slobodnog kretanja radnika: prava i velika zbivanja, odjeljak 1.1.

         (4)  Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća 2006/87/EZ od 12. prosinca 2006. o utvrđivanju tehničkih zahtjeva za plovila unutarnje plovidbe i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 82/714/EEZ (SL L 389, 30.12.2006., str. 1.).

         (5)  SL L 216, 20.8.1994., str. 12.