title: Direktiva 98/78/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 27. listopada 1998. o dodatnom nadzoru društava za osiguranje u grupi osiguravatelja

text:
               06/Sv. 012

               HR

               Službeni list Europske unije

               43

         31998L0078

               L 330/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               27.10.1998.

      DIREKTIVA 98/78/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

   od 27. listopada 1998. o
   dodatnom nadzoru društava za osiguranje u grupi osiguravatelja
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Sporazum o osnivanju Europske zajednice, posebno njegov članak 57. stavak 2.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   u skladu s postupkom iz članka 189.b Sporazuma (3),
   budući da:

               (1)

               Prvom direktivom Vijeća 73/239/EEZ od 24. srpnja 1973. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na pokretanje i obavljanje poslova izravnog osiguranja osim životnog osiguranja (4) i Prvom direktivom Vijeća 79/267/EEZ od 5. ožujka 1979. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na pokretanje i obavljanje poslova izravnog životnog osiguranja (5) zahtijeva se od društava za osiguranje da održavaju granice solventnosti.

               (2)

               U skladu s Direktivom Vijeća 92/49/EEZ od 18. lipnja 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na izravno osiguranje osim životnog osiguranja te kojom se izmjenjuje Direktiva 73/239/EEZ i Direktiva 88/357/EEZ (6) te s Direktivom Vijeća 92/96/EEZ od 10. studenoga 1992. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na izravno životno osiguranje i o izmjeni direktiva 79/267/EEZ i 90/619/EEZ (7), osnivanje i obavljanje poslova osiguranja podliježe izdavanju jedinstvenog odobrenja za rad koje izdaju tijela države članice u kojoj društvo za osiguranje ima registrirano sjedište (matična država članica); budući da navedeno odobrenje društvu dopušta obavljanje poslova u cijeloj Zajednici na temelju prava na poslovni nastan ili slobode pružanja usluga; budući da su nadležna tijela matične države članice odgovorna za praćenje financijske stabilnosti društava za osiguranje, uključujući i njihovu solventnost.

               (3)

               Mjerama vezanim uz dodatni nadzor društava za osiguravanje u grupi osiguravatelja tijelima koja provode nadzor društva za osiguranje trebalo bi omogućiti donošenje utemeljenijeg mišljenja o njegovu financijskom položaju; budući da bi takav dodatni nadzor trebao uzeti u obzir određena društva koja trenutačno ne podliježu nadzoru prema direktivama Zajednice; budući da ova Direktiva ni na koji način ne podrazumijeva da se od država članica zahtijeva provođenje nadzora takvih društava na pojedinačnoj osnovi.

               (4)

               Društva za osiguranje na zajedničkom tržištu osiguranja nalaze se u izravnom međusobnom tržišnom natjecanju, a zbog čega pravila koja se odnose na kapitalne zahtjeve moraju biti istovjetna; budući da se u tu svrhu ne smije prepustiti državama članicama isključivo pravo odlučivanja o kriterijima koji se primjenjuju na utvrđivanje dodatnog nadzora; budući da je donošenje zajedničkih temeljnih pravila u interesu Zajednice, jer se na taj način sprečava narušavanje tržišnog natjecanja; budući da je potrebno ukloniti određene razlike između prava država članica u pogledu pravila nadzora kojima podliježu društva za osiguranje koja su dio grupe osiguravatelja.

               (5)

               Usvojeni pristup sastoji se od postizanja usklađenosti koja je bitna, nužna i dostatna za postizanje uzajamnog priznavanja relevantnih sustava nadzora u tom području; budući da je cilj ove Direktive posebno zaštititi interese osiguranih osoba.

               (6)

               Određenim se odredbama ove Direktive utvrđuju minimalni standardi; budući da matična država članica može utvrditi stroža pravila za društva za osiguranje koja su dobila odobrenje za rad od njezinih nadležnih tijela.

               (7)

               Ovom se Direktivom predviđa dodatni nadzor bilo kojeg društva za osiguranje koje je sudjelujuće društvo u barem jednom društvu za osiguranje, društvu za reosiguranje ili društvu za osiguranje države koja nije članica te dodatni nadzor, a prema različitim pravilima, bilo kojeg društva za osiguranje čije je matično društvo osiguravateljni holding, društvo za reosiguranje, društvo za osiguranje države koja nije članica ili mješoviti osiguravateljni holding; budući da je nadzor pojedinačnih društava za osiguranje od strane nadležnih tijela i nadalje bitno načelo nadzora osiguranja.

               (8)

               Potrebno je izračunati prilagođenu solventnost društava za osiguranje koja su dio grupe osiguravatelja; budući da nadležna tijela u Zajednici primjenjuju različite metode za sagledavanje učinaka na financijski položaj društva za osiguranje koji se mogu pripisati činjenici da je ono dio grupe osiguravatelja; budući da se ovom Direktivom utvrđuju tri metode za provedbu navedenog izračuna; budući da je prihvaćeno načelo po kojem su navedene metode istovjetne.

               (9)

               Na solventnost društva za osiguranje koje je društvo kći osiguravateljnog holdinga, društva za reosiguranje ili društva za osiguranje iz države koja nije članica mogu utjecati financijska sredstva grupe kojoj ono pripada, kao i raspodjela financijskih sredstava unutar te grupe; budući da bi nadležna tijela trebala imati mogućnost provođenja dodatnog nadzora kao i poduzimanja odgovarajućih mjera na razini društva za osiguranje kad njegova solventnost jest ili može biti ugrožena.

               (10)

               Nadležna bi tijela trebala imati pristup svim informacijama koje su bitne za provođenje dodatnog nadzora; budući da bi se trebala uspostaviti suradnja između tijela odgovornih za nadzor društava za osiguranje te između navedenih tijela i tijela odgovornih za nadzor ostalih financijskih sektora.

               (11)

               Transakcije unutar grupe mogu utjecati na financijski položaj društva za osiguranje; budući da bi nadležna tijela trebala moći provoditi opći nadzor nad određenim vrstama takvih poslova koji se odvijaju unutar grupe te poduzimati odgovarajuće mjere na razini društva za osiguranje kad njegova solventnost jest ili može biti ugrožena,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Definicije
   Za potrebe ove Direktive:

               (a)

               „društvo za osiguranje” znači društvo koje je dobilo odobrenje za rad u skladu s člankom 6. Direktive 73/239/EEZ ili člankom 6. Direktive 79/267/EEZ;

               (b)

               „društvo za osiguranje države koja nije članica” znači društvo kojem bi bilo potrebno odobrenje za rad u skladu s člankom 6. Direktive 73/239/EEZ ili člankom 6. Direktive 79/267/EEZ da bi imalo registrirano sjedište u Zajednici;

               (c)

               „društvo za reosiguranje” znači društvo koje nije ni društvo za osiguranje ni društvo za osiguranje države koja nije članica, a čiji se glavni poslovi sastoje od prihvaćanja rizika koje je ustupilo društvo za osiguranje, društvo za osiguranje države koja nije članica ili druga društva za reosiguranje;

               (d)

               „matično društvo” znači matično društvo u smislu članka 1. Direktive 83/349/EEZ (8) i svako društvo koje po mišljenju nadležnih tijela vrši značajan utjecaj nad drugim društvom;

               (e)

               „društvo kći” znači društvo kći u smislu članka 1. Direktive 83/349/EEZ i svako društvo nad kojim po mišljenju nadležnih tijela matično društvo vrši značajan utjecaj. Svako društvo kći društva kćeri također se smatra društvom kćeri matičnog društva koje je na čelu tih društava;

               (f)

               „sudjelovanje” znači sudjelovanje u smislu članka 17., prve rečenice, Direktive 78/660/EEZ (9) ili držanje, izravno ili neizravno, 20 % ili više prava glasa ili kapitala društva;

               (g)

               „sudjelujuće društvo” znači društvo koje je ili matično društvo ili drugo društvo koje drži udjele;

               (h)

               „povezano društvo” znači ili društvo kći ili drugo društvo u kojem se drže udjeli;

               (i)

               „osiguravateljni holding” znači matično društvo čija je glavna djelatnost stjecanje i držanje udjela u društvima kćerima, kad su ta društva kćeri isključivo ili pretežno društva za osiguranje, društva za reosiguranje ili društva za osiguranje države koja nije članica, s tim da je najmanje jedno od spomenutih društava kćeri društvo za osiguranje;

               (j)

               „mješoviti osiguravateljni holding” znači matično društvo koje nije društvo za osiguranje, društvo za osiguranje države koja nije članica, društvo za reosiguranje ni osiguravateljni holding, a koje među svojim društvima kćerima ima barem jedno društvo za osiguranje;

               (k)

               „nadležna tijela” znači nacionalna tijela koja su zakonima ili drugim propisima ovlaštena za nadzor društava za osiguranje.

         Članak 2.
   Slučajevi primjene dodatnog nadzora društava za osiguranje
   1.   Pored odredbi direktiva 73/239/EEZ i 79/267/EEZ kojima se utvrđuju pravila nadzora društava za osiguranje, države članice predviđaju nadzor bilo kojeg društva za osiguranje koje je sudjelujuće društvo u barem jednom društvu za osiguranje, društvu za reosiguranje ili društvu za osiguranje države koja nije članica, nadopunjen na način predviđen u člancima 5., 6., 8. i 9.
   2.   Svako društvo za osiguranje čije je matično društvo osiguravateljni holding, društvo za reosiguranje ili društvo za osiguranje države koja nije članica podliježe dodatnom nadzoru na način predviđen u članku 5. stavku 2. te u člancima 6., 8. i 10.
   3.   Svako društvo za osiguranje čije je matično društvo mješoviti osigurateljni holding podliježe dodatnom nadzoru na način predviđen u članku 5. stavku 2. te u člancima 6. i 8.
   Članak 3.
   Područje primjene dodatnog nadzora
   1.   Provođenje dodatnog nadzora u skladu s člankom 2. ni na koji način ne podrazumijeva da se od nadležnih tijela zahtijeva da pojedinačno nadziru društva za osiguranje država koje nisu članice, osiguravateljne holdinge, mješovite osiguravateljne holdinge ili društva za reosiguranje.
   2.   Dodatni nadzor uzima u obzir:

               —

               povezana društva društva za osiguranje,

               —

               sudjelujuća društva u društvu za osiguranje,

               —

               povezana društva sudjelujućeg društva u društvu za osiguranje,

         iz članaka 5., 6., 8., 9. i 10.
   3.   Države članice mogu odlučiti da se pri dodatnom nadzoru iz članka 2. ne uzimaju u obzir društva koja imaju registrirano sjedište u državi koja nije članica kad postoje zakonske zapreke za prijenos potrebnih informacija, ne dovodeći u pitanje odredbe točke 2.5. Priloga I. i točke 4. Priloga II.
   Nadalje, nadležna tijela odgovorna za provođenje dodatnog nadzora mogu, u dolje navedenim slučajevima, na pojedinačnoj osnovi odlučiti da pri dodatnom nadzoru iz članka 2. ne uzimaju u obzir neko društvo ako:

               —

               je društvo koje bi trebalo biti uključeno zanemarivog značaja u odnosu na ciljeve dodatnog nadzora društava za osiguranje,

               —

               bi uključivanje financijskog položaja društva bilo neodgovarajuće ili obmanjujuće u odnosu na ciljeve dodatnog nadzora društava za osiguranje.

         Članak 4.
   Nadležna tijela za provedbu dodatnog nadzora
   1.   Dodatni nadzor provode nadležna tijela države članice u kojoj je društvo za osiguranje dobilo odobrenje za rad u skladu s člankom 6. Direktive 73/239/EEZ ili člankom 6. Direktive 79/267/EEZ.
   2.   Kada društva za osiguranje koja su dobila odobrenje za rad u dvije ili više država članica imaju za matično društvo isti osiguravateljni holding, društvo za reosiguranje, društvo za osiguranje države koja nije članica ili mješoviti osiguravateljni holding, nadležna tijela dotičnih država članica mogu se dogovoriti koje će od njih biti odgovorno za provedbu dodatnog nadzora.
   3.   Kad u državi članici postoji više od jednog nadležnog tijela za bonitetni nadzor društava za osiguranje i društava za reosiguranje, ta država članica poduzima mjere potrebne za organizaciju usklađivanja tih tijela.
   Članak 5.
   Dostupnost i kvaliteta informacija
   1.   Države članice predviđaju da nadležna tijela zahtijevaju da svako društvo za osiguranje koje podliježe dodatnom nadzoru ima odgovarajuće mehanizme unutarnje kontrole u svrhu predočenja svih podataka i informacija relevantnih za provođenje takvog dodatnog nadzora.
   2.   Države članice poduzimaju odgovarajuće mjere kako bi osigurale da u području njihove nadležnosti ne postoje zakonske zapreke koje bi društvima koja podliježu dodatnom nadzoru te njihovim povezanim društvima i sudjelujućim društvima onemogućile međusobnu razmjenu svih informacija relevantnih za provođenje takvog dodatnog nadzora.
   Članak 6.
   Pristup informacijama
   1.   Države članice predviđaju da njihova nadležna tijela odgovorna za provođenje dodatnog nadzora imaju pristup svim informacijama koje su relevantne za nadzor društva za osiguranje koje podliježe takvom dodatnom nadzoru. Nadležna tijela mogu se obratiti izravno dotičnim društvima iz članka 3. stavka 2. kako bi došla do potrebnih informacija samo ako su od društva za osiguranje već tražene te informacije, a ono ih nije dostavilo.
   2.   Države članice predviđaju da njihova nadležna tijela mogu na njihovu državnom području, sama ili uz posredovanje osoba koje imenuju u tu svrhu, provesti izravnu provjeru informacija iz stavka 1. u:

               —

               društvu za osiguranje koje podliježe dodatnom nadzoru,

               —

               društvima kćerima tog društva za osiguranje,

               —

               matičnim društvima tog društva za osiguranje,

               —

               društvima kćerima matičnog društva tog društva za osiguranje.

         3.   Kada, pri primjeni odredbi ovog članka, nadležna tijela neke države članice žele u određenim slučajevima provjeriti važne informacije koje se odnose na društvo koje se nalazi u drugoj državi članici i koje je povezano društvo za osiguranje, društvo kći, matično društvo ili društvo kći matičnog društva društva za osiguranje koje podliježe dodatnom nadzoru, ona moraju zatražiti od nadležnih tijela te druge države članice da provedu spomenutu provjeru. Tijela koja zaprime takav zahtjev moraju po njemu postupiti u okviru svoje nadležnosti tako da sama provedu provjeru, omogućujući tijelima koja su podnijela zahtjev da je ona provedu ili da omoguće revizoru ili stručnjaku da je oni provedu.
   Članak 7.
   Suradnja između nadležnih tijela
   1.   Kad su društva za osiguranje osnovana u različitim državama članicama izravno ili neizravno povezana ili imaju zajedničko sudjelujuće društvo, nadležna tijela svake države članice na zahtjev dostavljaju jedna drugima sve relevantne informacije koje mogu omogućiti ili olakšati provedbu nadzora na temelju ove Direktive te dostavljaju na vlastitu inicijativu bilo kakve informacije za koje smatraju da su bitne drugim nadležnim tijelima.
   2.   Kad su društvo za osiguranje i kreditna institucija kako je definirana u Direktivi 77/780/EEZ (10) ili investicijsko društvo kako je definirano u Direktivi 93/22/EEZ (11), ili oboje, izravno ili neizravno povezani ili imaju zajedničko sudjelujuće društvo, nadležna tijela i tijela s javnim ovlastima za nadzor tih drugih društava međusobno usko surađuju. Ne dovodeći u pitanje njihove pojedinačne ovlasti, ta tijela jedna drugima dostavljaju bilo kakve informacije koje bi mogle pojednostavniti njihove zadaće, posebno u okviru ove Direktive.
   3.   Informacije dobivene na temelju ove Direktive, a posebno bilo kakva razmjena informacija između nadležnih tijela koja je predviđena ovom Direktivom, podliježu obvezi čuvanja poslovne tajne definirane člankom 16. Direktive 92/49/EEZ i člankom 15. Direktive 92/96/EEZ.
   Članak 8.
   Transakcije unutar grupe
   1.   Države članice predviđaju da nadležna tijela provode opći nadzor nad transakcijama između:

               (a)

               društva za osiguranje i:

                           i.

                           povezanog društva društva za osiguranje;

                           ii.

                           sudjelujućeg društva u društvu za osiguranje;

                           iii.

                           povezanog društva sudjelujućeg društva u društvu za osiguranje;

               (b)

               društva za osiguranje i fizičke osobe koja sudjeluje u:

                           i.

                           društvu za osiguranje ili bilo kojem od njegovih povezanih društava;

                           ii.

                           sudjelujućem društvu u društvu za osiguranje;

                           iii.

                           povezanom društvu sudjelujućeg društva u društvu za osiguranje.

         Te se transakcije prvenstveno odnose na:

               —

               zajmove,

               —

               jamstva i izvanbilančne transakcije,

               —

               prihvatljive elemente granice solventnosti,

               —

               ulaganja,

               —

               poslove reosiguranja,

               —

               sporazume o podjeli troškova.

         2.   U tu svrhu države članice zahtijevaju da društva za osiguranje izvješćuju nadležna tijela o značajnim transakcijama iz stavka 1. barem jednom godišnje.
   Ako se na temelju tih informacija pokaže da solventnost društva za osiguranje jest ili bi mogla biti ugrožena, nadležna tijela poduzimaju odgovarajuće mjere na razini društva za osiguranje.
   Članak 9.
   Zahtjev za prilagođenu solventnost
   1.   U slučaju iz članka 2. stavka 1. države članice zahtijevaju provedbu izračuna prilagođene solventnosti u skladu s Prilogom I.
   2.   Sva povezana društva, sudjelujuća društva ili povezana društva sudjelujućeg društva obuhvaćena su izračunom iz stavka 1.
   3.   Ako izračun iz stavka 1. pokaže da je prilagođena solventnost negativna, nadležna tijela poduzimaju odgovarajuće mjere na razini dotičnog društva za osiguranje.
   Članak 10.
   Društva za reosiguranje, osiguravateljni holdinzi i društva za osiguranje država koje nisu članice
   1.   U slučaju iz članka 2. stavka 2. države članice zahtijevaju primjenu metode dodatnog nadzora u skladu s Prilogom II.
   2.   U slučaju iz članka 2. stavka 2. izračun uključuje sva povezana društva osiguravateljnog holdinga, društva za reosiguranje ili društva za osiguranje države koja nije članica, na način predviđen u Prilogu II.
   3.   Ako na temelju tog izračuna nadležna tijela zaključe da solventnost društva za osiguranje koje je društvo kći osiguravateljnog holdinga, društva za reosiguranje ili društva za osiguranje države koja nije članica jest ili bi mogla biti ugrožena, poduzimaju odgovarajuće mjere na razini tog društva za osiguranje.
   Članak 11.
   Provedba
   1.   Države članice najkasnije do 5. lipnja 2000. donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   2.   Države članice predviđaju da se zakoni i propisi iz stavka 1. prvi put primjenjuju na nadzor financijskih izvještaja za poslovnu godinu koja počinje 1. siječnja 2001. ili tijekom te kalendarske godine.
   3.   Kada države članice donose mjere iz stavka 1., te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   4.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   5.   Najkasnije do 1. siječnja 2006. Komisija Odboru za osiguranje dostavlja izvješće o primjeni ove Direktive te, ako je potrebno, o potrebi za daljnjim usklađivanjem.
   Članak 12.
   Stupanje na snagu
   Ova Direktiva stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europskih zajednica.
   Članak 13.
   Adresati
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Luxembourgu 27. listopada 1998.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         J. M. GIL-ROBLES

            Za Vijeće

            Predsjednik

         E. HOSTASCH

      (1)  SL C 341, 19.12.1995., str. 16., i SL C 108, 7.4.1998., str. 48.

      (2)  SL C 174, 17.6.1996., str. 16.

      (3)  Mišljenje Europskog parlamenta od 23. listopada 1997. (SL C 339, 10.11.1997., str. 136.), Zajedničko stajalište Vijeća od 30. ožujka 1998. (SL C 204, 30.6.1998., str. 1.), Odluka Europskog parlamenta od 16. rujna 1998. (SL C 313, 12.10.1998.) i Odluka Vijeća od 13. listopada 1998.

      (4)  SL L 228, 16.8.1973., str. 3. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 95/26/EZ (SL L 168, 18.7.1995., str. 7.).

      (5)  SL L 63, 13.3.1979., str. 1. Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 95/26/EZ

      (6)  SL L 228, 11.8.1992., str. 1. Direktiva kako je izmijenjena Direktivom 95/26/EZ.

      (7)  SL L 360, 9.12.1992., str. 1. Direktiva kako je izmijenjena Direktivom 95/26/EZ.

      (8)  Sedma direktiva Vijeća 83/349/EEZ od 13. lipnja 1983. na temelju članka 54. stavka 3. točke (g) Ugovora o konsolidiranim financijskim izvještajima (SL L 193, 18.7.1983., str. 1.). Direktiva kako je zadnje izmijenjena Aktom o pristupanju iz 1994.

      (9)  Četvrta direktiva Vijeća 78/660/EEZ od 25. srpnja 1978. na temelju članka 54. stavka 3. točke (g) Ugovora o godišnjim financijskim izvještajima za određene vrste trgovačkih društava (SL L 222, 14.8.1978., str. 11.). Direktiva kako je zadnje izmijenjena Aktom o pristupanju iz 1994.

      (10)  Prva direktiva Vijeća 77/780/EEZ od 12. prosinca 1977. o usklađivanju zakona i drugih propisa koji se odnose na osnivanje i obavljanje djelatnosti kreditnih institucija (SL L 322, 17.12.1977., str. 30.). Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 96/13/EZ (SL L 66, 16.3.1996., str. 15.).

      (11)  Direktiva Vijeća 93/22/EEZ od 10. svibnja 1993. o investicijskim uslugama u području vrijednosnih papira (SL L 141, 11.6.1993., str. 27.). Direktiva kako je zadnje izmijenjena Direktivom 97/9/EZ (SL L 84, 26.3.1997., str. 22.).
   PRILOG I.
   OBRAČUN PRILAGOĐENE SOLVENTNOSTI DRUŠTAVA ZA OSIGURANJE
   1.   ODABIR METODE IZRAČUNA I OPĆA NAČELA
   A.   Države članice predviđaju da se izračun prilagođene solventnosti društava za osiguranje iz članka 2. stavka 1. provodi u skladu s jednom od metoda koje su opisane u točki 3. Država članica može, međutim, predvidjeti da nadležna tijela odobravaju ili propisuju primjenu jedne od metoda iz točke 3. koja je različita od one koju je odabrala država članica.
   B.   Proporcionalnost

   Pri izračunu prilagođene solventnosti društva za osiguranje uzima se u obzir proporcionalni udjel koji sudjelujuće društvo drži u svojim povezanim društvima.
   „Proporcionalni udjel” u slučaju primjene metode 1 ili metode 2 koje su opisane u točki 3. znači udjel upisanog kapitala koji, izravno ili neizravno, drži sudjelujuće društvo, dok u slučaju primjene metode 3. koja je opisana u točki 3. znači postotke koji se koriste za izradu konsolidiranih financijskih izvještaja.
   Međutim, bez obzira na metodu koja se koristi, kad je povezano društvo društvo kći i ima manjak solventnosti, treba uzeti u obzir ukupan manjak solventnosti društva kćeri.
   Međutim, kad je po mišljenju nadležnih tijela odgovornost matičnog društva koje drži udjel u kapitalu strogo i nedvosmisleno ograničena na taj udjel u kapitalu, ta nadležna tijela mogu dopustiti da se manjak solventnosti društva kćeri uzme u obzir na temelju proporcionalnosti.
   C.   Isključivanje dvostrukog korištenja elemenata granice solventnosti

   C.1.   Opći tretman elemenata granice solventnosti

   Bez obzira na metodu koja se koristi za izračun prilagođene solventnosti društva za osiguranje, treba isključiti dvostruko korištenje prihvatljivih elemenata granice solventnosti među različitim društvima za osiguranje koja se uzimaju u obzir pri tom izračunu.
   U tu svrhu, pri izračunu prilagođene solventnosti društva za osiguranje i kad metode opisane u točki 3. to ne predviđaju, isključuju se sljedeći iznosi:

               —

               vrijednost bilo kakve imovine tog društva za osiguranje koja predstavlja financiranje prihvatljivih elemenata granice solventnosti jednog od njegovih povezanih društava za osiguranje,

               —

               vrijednost bilo kakve imovine povezanog društva za osiguranje tog društva za osiguranje koja predstavlja financiranje prihvatljivih elemenata granice solventnosti tog društva za osiguranje,

               —

               vrijednost bilo kakve imovine povezanog društva za osiguranje tog društva za osiguranje koja predstavlja financiranje prihvatljivih elemenata granice solventnosti bilo kojeg drugog povezanog društva za osiguranje tog društva za osiguranje.

         C.2.   Tretman određenih elemenata

   Ne dovodeći u pitanje odredbe odjeljka C.1.:

               —

               rezerve iz dobiti i dobit budućeg razdoblja koji nastaju u povezanom društvu za osiguranje koje se bavi poslovima životnog osiguranja društva za osiguranje za koje se izračunava prilagođena solventnost, i

               —

               sav upisani, ali neuplaćeni kapital povezanog društva za osiguranje društva za osiguranje za koje se izračunava prilagođena solventnost,

         mogu biti uključeni u izračun samo ako ispunjavaju uvjete za pokriće potrebne granice solventnosti tog povezanog društva. Međutim, sav upisani, ali neuplaćeni kapital koji predstavlja potencijalnu obvezu sudjelujućeg društva u potpunosti se isključuje iz izračuna.
   Sav upisani, ali neuplaćeni kapital sudjelujućeg društva za osiguranje koji predstavlja potencijalnu obvezu povezanog društva za osiguranje također se isključuje iz izračuna.
   Sav upisani, ali neuplaćeni kapital povezanog društva za osiguranje koji predstavlja potencijalnu obvezu drugog povezanog društva za osiguranje istog sudjelujućeg društva za osiguranje isključuje se iz izračuna.
   C.3.   Prenosivost

   Ako nadležna tijela smatraju da se određeni prihvatljivi elementi granice solventnosti povezanog društva za osiguranje, osim onih iz odjeljka C.2., ne mogu učinkovito staviti na raspolaganje za pokriće potrebne granice solventnosti sudjelujućeg društva za osiguranje za koje se izračunava prilagođena solventnost, ti se elementi mogu uključiti u izračun samo ako su prihvatljivi za pokriće potrebne granice solventnosti povezanog društva.
   C.4.   Zbroj elemenata iz odjeljaka C.2. i C.3. ne smije prijeći potrebnu granicu solventnosti povezanog društva za osiguranje.
   D.   Isključivanje stvaranja kapitala unutar grupe

   Pri izračunu prilagođene solventnosti ne uzimaju se u obzir prihvatljivi elementi granice solventnosti koji proizlaze iz uzajamnog financiranja društva za osiguranje i:

               —

               povezanog društva,

               —

               sudjelujućeg društva,

               —

               drugog povezanog društva bilo kojeg od njegovih sudjelujućih društava.

         Nadalje, ne uzima se u obzir niti jedan prihvatljivi element granice solventnosti povezanog društva za osiguranje društva za osiguranje za koje se izračunava prilagođena solventnost ako dotični element proizlazi iz uzajamnog financiranja s nekim drugim povezanim društvom tog društva za osiguranje.
   Uzajamno financiranje postoji naročito onda kada društvo za osiguranje ili neko od njegovih povezanih društava drži udjele u drugom društvu ili daje zajmove drugom društvu koje izravno ili neizravno drži prihvatljivi element granice solventnosti prvog društva.
   E.   Nadležna tijela osiguravaju da se prilagođena solventnost izračunava učestalošću koja je utvrđena u direktivama 73/239/EEZ i 79/267/EEZ za izračun granice solventnosti društava za osiguranje. Vrijednost imovine i obveza procjenjuje se u skladu s odgovarajućim odredbama direktiva 73/239/EEZ, 79/267/EEZ i 91/674/EEZ (1).
   2.   PRIMJENA METODA IZRAČUNA
   2.1.   Povezana društva za osiguranje

   Izračun prilagođene solventnosti obavlja se u skladu s općim načelima i metodama koje su navedene u ovom Prilogu.
   Bez obzira na metodu koja se koristi, kada društvo za osiguranje ima više od jednog povezanog društva za osiguranje, izračun prilagođene solventnosti obavlja se uključivanjem svakog od tih povezanih društava za osiguranje.
   U slučaju sukcesivnih sudjelovanja (na primjer, kad je društvo za osiguranje sudjelujuće društvo u drugom društvu za osiguranje koje je također sudjelujuće društvo u nekom društvu za osiguranje) izračun prilagođene solventnosti obavlja se na razini svakog sudjelujućeg društva za osiguranje koje ima najmanje jedno povezano društvo za osiguranje.
   Države članice mogu društvo za osiguranje izuzeti od obveze izračuna prilagođene solventnosti:

               —

               ako je društvo povezano društvo drugog društva za osiguranje koje je dobilo odobrenje za rad u istoj državi članici i ako se to povezano društvo uzima u obzir pri izračunu prilagođene solventnosti sudjelujućeg društva za osiguranje, ili

               —

               ako je društvo za osiguranje povezano društvo osiguravateljnog holdinga ili društva za reosiguranje koje ima registrirano sjedište u istoj državi članici kao i društvo za osiguranje i ako se pri izračunu uzima u obzir i osiguravateljni holding ili društvo za reosiguranje i povezano društvo za osiguranje.

         Države članice također mogu društvo za osiguranje izuzeti od obveze izračuna prilagođene solventnosti ako je ono povezano društvo za osiguranje drugog društva za osiguranje, društva za reosiguranje ili osiguravateljnog holdinga koje ima registrirano sjedište u drugoj državi članici i ako su nadležna tijela dotičnih država članica pristala odobriti nadležnom tijelu potonje države članice provedbu dodatnog nadzora.
   U svakom slučaju, izuzeće se može odobriti samo ako su nadležna tijela sigurna da su prihvatljivi elementi granice solventnosti društava za osiguranje uključenih u izračun primjereno raspoređeni među tim društvima.
   Države članice mogu predvidjeti da se, kad povezano društvo za osiguranje ima registrirano sjedište u državi članici različitoj od države članice društva za osiguranje za koje se obavlja izračun prilagođene solventnosti, pri izračunu uzima u obzir, kad je riječ o povezanom društvu, stanje solventnosti kako ga procijene nadležna tijela te druge države članice.
   2.2.   Povezana društva za reosiguranje

   Pri izračunu prilagođene solventnosti sudjelujućeg društva za osiguranje u društvu za reosiguranje, to povezano društvo za reosiguranje tretira se, isključivo za potrebe izračuna, analogno povezanom društvu za osiguranje, pri čemu se primjenjuju opća načela i metode opisani u ovom Prilogu.
   U tu se svrhu za svako povezano društvo za reosiguranje utvrđuje fiktivna potrebna solventnost na temelju pravila koja su određena člankom 16. stavcima od 2. do 5. Direktive 73/239/EEZ ili člankom 19. Direktive 79/267/EEZ. Međutim, u slučaju značajnih poteškoća u primjeni navedenih pravila nadležna tijela mogu dopustiti da se fiktivna potrebna solventnost za životno osiguranje izračunava na temelju prvog rezultata kako je opisano u članku 16. stavku 3. Direktive 73/239/EEZ. Isti elementi koji se nalaze u članku 16. stavku 1. Direktive 73/239/EEZ i članku 18. Direktive 79/267/EEZ priznaju se kao prihvatljivi za fiktivnu granicu solventnosti. Vrijednost imovine i obveza procjenjuje se u skladu s istim pravilima koja su navedena u tim direktivama te u Direktivi 91/674/EEZ.
   2.3.   Posrednički osiguravateljni holdinzi

   Pri izračunu prilagođene solventnosti nekog društva za osiguranje koje sudjeluje u društvu za osiguranje, povezanom društvu za reosiguranje ili društvu za osiguranje države koja nije članica preko osiguravateljnog holdinga, u obzir se uzima položaj posredničkog osiguravateljnog holdinga. Samo u svrhu tog izračuna, koji treba napraviti u skladu s općim načelima i metodama opisanim u ovom Prilogu, taj osiguravateljni holding tretira se kao društvo za osiguranje na koje se odnosi potrebna solventnost nula i koje podliježe istim uvjetima poput onih koji su utvrđeni člankom 16. stavkom 1. Direktive 73/239/EEZ ili člankom 18. Direktive 79/267/EEZ, u pogledu prihvatljivih elemenata granice solventnosti.
   2.4.   Povezana društva za osiguranje ili društva za reosiguranje koja imaju registrirano sjedište u državama koje nisu članice

   A.   Povezana društva za osiguranje država koje nisu članice

   Pri izračunu prilagođene solventnosti društva za osiguranje koje je sudjelujuće društvo u društvu za osiguranje države koja nije članica, potonje se isključivo u svrhu izračuna tretira kao povezano društvo za osiguranje, primjenjujući opća načela i metode opisane u ovom Prilogu.
   Međutim, kada država koja nije članica u kojoj to društvo ima registrirano sjedište zahtijeva da ono podliježe zahtjevima za odobrenje za rad i potrebnu solventnost koji su barem usporedivi s onima utvrđenim u direktivama 73/239/EEZ ili 79/267/EEZ, uzimajući u obzir elemente pokrića potrebne solventnosti, države članice mogu predvidjeti da se pri izračunu uzme u obzir, u pogledu tog društva, potrebna solventnost i prihvatljivi elementi potrebne solventnosti kako je propisala dotična država koja nije članica.
   B.   Povezana društva za reosiguranje država koje nisu članice

   Neovisno o odjeljku 2.2, pri izračunu prilagođene solventnosti društva za osiguranje koje je sudjelujuće društvo u društvu za reosiguranje koje ima registrirano sjedište u državi koja nije članica, a podložno uvjetima iz gore navedene točke A, države članice mogu predvidjeti da izračun u pogledu potonjeg društva uzme u obzir kapitalni zahtjev i elemente prihvatljive za zadovoljenje tog zahtjeva kako je odredila dotična država koja nije članica. Kad takvim odredbama podliježu samo društva za osiguranje te države koja nije članica, fiktivni kapitalni zahtjev povezanog društva za reosiguranje i elementi prihvatljivi za zadovoljenje tog fiktivnog zahtjeva mogu se izračunati na način kao da je dotično društvo povezano društvo za osiguranje te države koja nije članica.
   2.5.   Nedostupnost potrebnih informacija

   Kad iz bilo kojeg razloga nadležnim tijelima nisu dostupne informacije potrebne za izračun prilagođene solventnosti društva za osiguranje, a koje se odnose na povezano društvo s registriranim sjedištem u državi članici ili državi koja nije članica, od prihvatljivih elemenata prilagođene granice solventnosti odbija se knjigovodstvena vrijednost tog društva u sudjelujućem društvu za osiguravanje. U tom slučaju nerealizirana dobit povezana s takvim sudjelovanjem nije prihvatljiv element prilagođene granice solventnosti.
   3.   METODE IZRAČUNA

      Metoda 1:   Metoda odbitka i agregiranja

   Prilagođena solventnost sudjelujućeg društva za osiguranje je razlika između:

               i.

               zbroja:

                           (a)

                           prihvatljivih elemenata granice solventnosti sudjelujućeg društva za osiguranje; i

                           (b)

                           proporcionalnog udjela sudjelujućeg društva za osiguranje u prihvatljivim elementima granice solventnosti povezanog društva za osiguranje;

                     i

               ii.

               zbroja:

                           (a)

                           knjigovodstvene vrijednosti povezanog društva za osiguranje u sudjelujućem društvu za osiguranje; i

                           (b)

                           potrebne solventnosti sudjelujućeg društva za osiguranje; i

                           (c)

                           proporcionalnog udjela potrebne solventnosti povezanog društva za osiguranje.

         Kad se sudjelovanje u povezanom društvu za osiguranje u cijelosti ili djelomično sastoji od neizravnog držanja, tada točka ii. podtočka (a) uključuje vrijednost takvog neizravnog držanja, uzimajući u obzir odgovarajuće sukcesivne udjele, a točka i. podtočka (b) i točka ii. podtočka (c) uključuju odgovarajuće proporcionalne udjele prihvatljivih elemenata granice solventnosti povezanog društva za osiguranje odnosno potrebne solventnosti povezanog društva za osiguranje.

      Metoda 2:   Metoda oduzimanja potrebne solventnosti

   Prilagođena solventnost sudjelujućeg društva za osiguranje je razlika između:

               i.

               zbroja prihvatljivih elemenata granice solventnosti sudjelujućeg društva za osiguranje;
               i

               ii.

               zbroja:

                           (a)

                           potrebne solventnosti sudjelujućeg društva za osiguranje; i

                           (b)

                           proporcionalnog udjela potrebne solventnosti povezanog društva za osiguranje.

         Pri vrednovanju prihvatljivih elemenata granice solventnosti sudjelovanje u smislu ove Direktive vrednuje se metodom udjela, u skladu s opcijom navedenom u članku 59. stavku 2. točki (b) Direktive 78/660/EEZ.

      Metoda 3:   Metoda temeljena na računovodstvenoj konsolidaciji

   Izračun prilagođene solventnosti sudjelujućeg društva za osiguranje obavlja se na temelju konsolidiranih financijskih izvještaja. Prilagođena solventnost sudjelujućeg društva za osiguranje je razlika između:
   prihvatljivih elemenata granice solventnosti izračunane na temelju konsolidiranih podataka, i

               (a)

               zbroja potrebne solventnosti sudjelujućeg društva za osiguranje i proporcionalnih udjela potrebne solventnosti povezanih društava za osiguranje, na temelju postotaka koji se koriste za izradu konsolidiranih financijskih izvještaja;

               (b)

               ili potrebne solventnosti izračunane na temelju konsolidiranih podataka.

         Za izračun prihvatljivih elemenata granice solventnosti i potrebne solventnosti na temelju konsolidiranih podataka primjenjuju se odredbe direktiva 73/239/EEZ, 79/267/EEZ i 91/674/EEZ.

      (1)  Direktiva Vijeća 91/674/EEZ od 19. prosinca 1991. o godišnjim financijskim izvještajima i konsolidiranim financijskim izvještajima društava za osiguranje (SL L 374, 31.12.1991., str. 7.).
   PRILOG II.
   DODATNI NADZOR DRUŠTAVA ZA OSIGURANJE KOJA SU DRUŠTVA KĆERI OSIGURAVATELJNOG HOLDINGA, DRUŠTVA ZA REOSIGURANJE ILI DRUŠTVA ZA OSIGURANJE DRŽAVE KOJA NIJE ČLANICA

               1.

               U slučaju dvaju ili više društava za osiguranje iz članka 2. stavka 2. koja su društva kćeri osiguravateljnog holdinga, društva za reosiguranje ili društva za osiguranje države koja nije članica i koja su osnovana u različitim državama članicama, nadležna tijela osiguravaju dosljednu primjenu metode opisane u ovom Prilogu.
               Nadležna tijela provode dodatni nadzor učestalošću jednakom onoj koja je utvrđena u direktivama 73/239/EEZ i 79/267/EEZ za izračun granice solventnosti društava za osiguranje.

               2.

               Države članice mogu društvo za osiguranje izuzeti od obveze izračuna predviđenog ovim Prilogom:

                           —

                           ako je to društvo za osiguranje povezano društvo drugog društva za osiguranje i ako je ono uzeto u obzir pri izračunu koji je predviđen ovim Prilogom, a koji se obavlja za to drugo društvo,

                           —

                           ako to društvo za osiguranje i jedno ili više drugih društava za osiguranje koja su dobila odobrenje za rad u istoj državi članici imaju kao matično društvo isti osiguravateljni holding, društvo za reosiguranje ili društvo za osiguranje države koja nije članica, te je to društvo za osiguranje uzeto u obzir pri izračunu koji je predviđen ovim Prilogom, a koji se obavlja za jedno od tih drugih društava,

                           —

                           ako to društvo za osiguranje i jedno ili više drugih društava za osiguranje koja su dobila odobrenje za rad u drugim državama članicama imaju kao matično društvo isti osiguravateljni holding, društvo za reosiguranje ili društvo za osiguranje države koja nije članica, te je u skladu s člankom 4. stavkom 2. zaključen sporazum kojim se nadzornom tijelu druge države članice dopušta dodatni nadzor obuhvaćen ovim Prilogom.

                     U slučaju sukcesivnih sudjelovanja (na primjer: osiguravateljni holding ili društvo za reosiguranje koje i samo pripada drugom osiguravateljnom holdingu, društvu za reosiguranje ili društvu za osiguranje države koja nije članica), države članice mogu primijeniti izračune predviđene ovim Prilogom samo na razini krajnjeg matičnog društva društva za osiguranje koje je osiguravateljni holding, društvo za reosiguranje ili društvo za osiguranje države koja nije članica.

               3.

               Nadležna tijela osiguravaju da se izračuni slični onima koji su opisani u Prilogu I. primjenjuju na razini osiguravateljnog holdinga, društva za reosiguranje ili društva za osiguranje države koja nije članica.
               Sličnost se sastoji u primjeni općih načela i metoda opisanih u Prilogu I. na razini osiguravateljnog holdinga, društva za reosiguranje ili društva za osiguranje države koja nije članica.
               Isključivo za potrebe tog izračuna matično društvo tretira se kao društvo za osiguranje za koje vrijedi:

                           —

                           potrebna solventnost nula u slučaju osiguravateljnog holdinga,

                           —

                           fiktivna potrebna solventnosti u skladu s odjeljkom 2.2. Priloga I. u slučaju društva za reosiguranje, ili u skladu s odjeljkom 2.4. točkom (B) Priloga I. u slučaju društva za reosiguranje s registriranim sjedištem u državi koja nije članica,

                           —

                           potrebna solventnost utvrđena u skladu s načelima iz odjeljka 2.4. točke (A) Priloga I. u slučaju društva za osiguranje iz države koja nije članica,

                     i koje u pogledu prihvatljivih elemenata granice solventnosti podliježe uvjetima navedenim u članku 16. stavku 1. Direktive 73/239/EEZ ili u članku 18. Direktive 79/267/EEZ.

               4.

                  Nedostupnost potrebnih informacija

               Kad iz bilo kojeg razloga nadležnim tijelima nisu dostupne informacije potrebne za izračun predviđen ovim Prilogom, a koje se odnose na povezano društvo s registriranim sjedištem u državi članici ili državi koja nije članica, od prihvatljivih elementa za izračun predviđen ovim Prilogom odbija se knjigovodstvena vrijednost tog društva u sudjelujućem društvu. U tom slučaju nerealizirana dobit povezana s takvim sudjelovanjem nije prihvatljiv element izračuna.


title: 82/891/EEZ: Šesta direktiva Vijeća od 17. prosinca 1982. na temelju članka 54. stavka 3. točke (g) Ugovora, koja se odnosi na podjelu dioničkih društava

text:
               17/Sv. 001

               HR

               Službeni list Europske unije

               37

         31982L0891

               L 378/47

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               17.12.1982.

      ŠESTA DIREKTIVA VIJEĆA

   od 17. prosinca 1982.
   na temelju članka 54. stavka 3. točke (g) Ugovora, koja se odnosi na podjelu dioničkih društava
   (82/891/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegov članak 54. stavak 3. točku (g),
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Skupštine (2),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (3),
   budući da je koordinacija predviđena člankom 54. stavkom 3. točkom (g) i općim programom za ukidanje ograničenja slobode osnivanja (4) započeta Direktivom 68/151/EEZ (5);
   budući da se ta koordinacija nastavila Direktivom 77/91/EEZ (6) u pogledu osnivanja dioničkih društava te održavanja i promjene njihovog kapitala, Direktivom 78/660/EEZ (7) o godišnjim financijskim izvještajima za određene vrste trgovačkih društava, i Direktivom 78/885/EEZ (8) u pogledu spajanja dioničkih društava;
   budući da se Direktiva 78/855/EEZ odnosila jedino na spajanja dioničkih društava i na određene postupke s kojima se postupa kao sa spajanjima; međutim, budući da je prijedlog Komisije također obuhvatio i postupke podjele; budući da su mišljenja Europskog parlamenta i Gospodarskog i socijalnog odbora podržala reguliranje takvih postupaka;
   budući da se, zbog sličnosti koja postoji između postupaka spajanja i podjele, rizik izbjegavanja garancija koje se daju za spajanja prema Direktivi 78/855/EEZ može izbjeći jedino ako se propiše ekvivalentna zaštita u slučaju podjele;
   budući da zaštita interesa članova i trećih strana zahtijeva koordinaciju prava država članica u dijelu koji se odnosi na podjele dioničkih društava, kada države članice dopuštaju takve postupke;
   budući da je, u kontekstu takve koordinacije, naročito važno da dioničari društava koja su uključena u podjelu budu na odgovarajući i što je moguće objektivniji način informirani te da su njihova prava na odgovarajući način zaštićena;
   budući da je zaštita prava zaposlenika u slučaju prijenosa poduzeća, pogona ili dijelova pogona sada regulirana Direktivom 77/187/EEZ (9),
   budući da vjerovnici, uključujući i držatelje zadužnice te osobe koje imaju druge tražbine u vezi društava koja su uključena u podjelu, moraju biti zaštićeni kako podjela ne bi negativno utjecala na njihove interese;
   budući da zahtjevi za otkrivanje podataka iz Direktive 68/151/EEZ moraju biti prošireni tako da obuhvaćaju i podjele kako bi treće strane bile na odgovarajući način informirane;
   budući da se zaštitni mehanizmi koji se pružaju članovima i trećim stranama u vezi podjela moraju proširiti, kako bi obuhvatili neke zakonske prakse koje su u značajnim aspektima slične podjeli, pa se obveza da se osigura takva zaštita ne može izbjeći;
   budući da se, kako bi se osigurala pravna sigurnost u pogledu odnosa između trgovačkih društava koja su uključena u podjelu, između njih i trećih strana i između članova, slučajevi u kojima se može pojaviti zahtjev za poništenje moraju ograničiti tako da se propiše da se greške moraju ispraviti kad god je to moguće, te da se mora ograničiti razdoblje u kojem treba pokrenuti postupak poništenja,
   DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   1.   Ako države članice dozvoljavaju trgovačkim društvima iz članka 1. stavka 1. Direktive 78/855/EEZ, koja potpadaju pod njihovo pravo, da provedu postupke podjele preuzimanjem, kako je definirano člankom 2. te Direktive, ti postupci podliježu odredbama iz stavka 1. te Direktive.
   2.   Ako države članice dozvoljavaju trgovačkim društvima iz stavka 1. da provedu postupke podjele s osnivanjem novih trgovačkih društava, kao što je definirano u članku 21., ti postupci podliježu odredbama iz poglavlja 2. te Direktive.
   3.   Ako države članice dozvoljavaju trgovačkim društvima iz stavka 1. da provedu postupke kod kojih je postupak podjele preuzimanjem kako je navedeno u članku 2. stavku 1. kombiniran s podjelom s osnivanjem jednog ili više novih trgovačkih društava kako je navedeno u članku 21. stavku 1., ti postupci podliježu odredbama iz poglavlja I. i članka 22.
   4.   Primjenjuje se članak 1. stavci 2. i 3. Direktive 78/855/EEZ.
   POGLAVLJE I.

      Podjela preuzimanjem

   Članak 2.
   1.   Za potrebe ove Direktive, „podjela preuzimanjem” znači postupak kojim trgovačko društvo prestaje bez likvidacije i prenosi na dva ili više trgovačka društva svu svoju aktivu i pasivu, u zamjenu za dodjelu dionica u trgovačkim društvima koja primaju doprinose koji su posljedica podjele (dalje u tekstu „prijamna trgovačka društva”) dioničarima trgovačkog društva koje se dijeli, te eventualno isplatu u gotovini koja ne prelazi 10 % nominalne vrijednosti dodijeljenih dionica, ili ako nemaju nominalnu vrijednost, knjigovodstvene vrijednosti.
   2.   Primjenjuje se članak 3. stavak 2. Direktive 78/855/EEZ.
   3.   U mjeri u kojoj se ova Direktiva odnosi na Direktivu 78/855/EEZ, izraz „trgovačka društva koja se spajaju” znači „trgovačka društva koja su uključena u podjelu”, izraz „trgovačko društvo koje se stječe” znači „trgovačko društvo koje se dijeli”, izraz „trgovačko društvo koje stječe” znači „svako prijamno trgovačko društvo”, a izraz „prijedlog uvjeta spajanja” znači „prijedlog uvjeta podjele”.
   Članak 3.
   1.   Upravna ili upravljačka tijela trgovačkih društava koja su uključena u podjelu sastavljaju prijedlog uvjeta podjele u pisanom obliku.
   2.   U prijedlogu uvjeta podjele navode se najmanje:

               (a)

               vrsta, naziv i sjedište svakog trgovačkog društva koje je uključeno u podjelu;

               (b)

               omjer zamjene dionica i iznos bilo koje isplate gotovinom;

               (c)

               uvjeti koji se odnose na dodjelu dionica u prijamnom trgovačkom društvu;

               (d)

               datum od kojeg držanje tih dionica daje pravo držateljima da sudjeluju u dobiti i svim posebnim uvjetima koji utječu na to pravo;

               (e)

               datum od kojeg se s transakcijama trgovačkog društva koje se dijeli postupa, u računovodstvene svrhe, kao da se radi o transakcijama jednog ili drugog prijamnog trgovačkog društva;

               (f)

               prava koja prijamna trgovačka društva prenose na držatelje dionica kojima su pridodana posebna prava i na držatelje vrijednosnica osim dionica, ili predložene mjere koje ih se tiču;

               (g)

               sve posebne prednosti koje se odobravaju stručnjacima navedenima u članku 8. stavku 1. i članovima upravnih, upravljačkih, nadzornih i kontrolnih tijela trgovačkih društava koja su uključena u podjelu;

               (h)

               točan opis i alociranje aktive i pasive koji se prenose na svako od prijamnih trgovačkih društava;

               (i)

               dodjela dionica u prijamnim trgovačkim društvima dioničarima trgovačkog društva koje se dijeli i kriteriji na kojima se temelji ta dodjela.

               3.

                           (a)

                           Ako se aktiva ne dodjeljuje prijedlogom uvjeta podjele i ako tumačenje tih uvjeta ne omogućava donošenje odluke o dodjeli, svim prijamnim trgovačkim društvima dodjeljuje se aktiva ili njena protuvrijednost razmjerno udjelu u neto aktivi dodijeljenoj svakom od tih trgovačkih društava u skladu s prijedlogom uvjeta podjele.

                           (b)

                           Ako prijedlog uvjeta podjele ne dodjeljuje pasivu, i ako tumačenje tih uvjeta ne omogućava donošenje odluke o dodjeli pasive, svako od prijamnih trgovačkih društava je solidarno odgovorno. Države članice mogu predvidjeti da takva solidarna odgovornost bude ograničena na neto aktivu dodijeljenu svakom trgovačkom društvu.

         Članak 4.
   Prijedlozi uvjeta podjele moraju se objaviti na način koji je propisan pravom svake države članice u skladu s člankom 3. Direktive 68/151/EEZ (10) za svako trgovačko društvo koje je uključeno u podjelu, najmanje mjesec prije datuma glavne skupštine na kojoj će se o tome odlučivati.
   Članak 5.
   1.   Za podjelu je potrebno barem odobrenje glavne skupštine svakog trgovačkog društva koje je uključeno u podjelu. U pogledu većine glasova potrebnih za donošenje takve odluke, njihovog opsega i potrebe za pojedinačnim glasovanjem, primjenjuje se članak 7. Direktive 78/855/EEZ.
   2.   Kada se dionice u prijamnim trgovačkim društvima dodjeljuju dioničarima trgovačkog društva koje se dijeli, na drugačiji način, a ne u razmjeru s njihovim pravima u kapitalu tog trgovačkog društva, države članice mogu odrediti da manjinski dioničari tog trgovačkog društva mogu primijeniti svoje pravo da se njihove dionice otkupe. U tom slučaju oni imaju pravo primiti naknadu koja odgovara vrijednosti njihovih dionica. U slučaju spora koji se odnosi na tu naknadu, mora postojati mogućnost da o toj naknadi odluči sud.
   Članak 6.
   Pravo države članice ne mora zahtijevati da glavna skupština prijamnog trgovačkog društva odobri podjelu, ako su zadovoljeni sljedeći uvjeti:

               (a)

               objavljivanje navedeno u članku 4. mora biti izvršeno za svako prijamno trgovačko društvo, najmanje jedan mjesec prije datuma utvrđenog za održavanje glavne skupštine trgovačkog društva koje se dijeli, a koja odlučuje o prijedlogu uvjeta podjele;

               (b)

               najmanje mjesec dana prije datuma navedenog u točki (a), svim dioničarima svakog prijamnog trgovačkog društva mora biti omogućeno da pregledaju dokumente navedene u članku 9. stavku 1. u sjedištu tog trgovačkog društva;

               (c)

               jedan ili više dioničara bilo kojeg prijamnog trgovačkog društva koji drže najmanji postotak upisanog kapitala moraju imati pravo zahtijevati saziv glavne skupštine tog prijamnog trgovačkog društva kako bi odlučili da li da odobre podjelu ili ne. Taj najmanji postotak ne može biti određen na više od 5 %. Države članice, međutim, mogu propisati da se dionice bez prava glasa isključe iz ovog izračuna.

         Članak 7.
   1.   Ta upravna ili upravljačka tijela svakog trgovačkog društva koje sudjeluje u podjeli sastavljaju detaljno pismeno izvješće u kojem su objašnjeni prijedlozi uvjeta podjele te obrazloženi zakonski i gospodarski razlozi za predložene uvjete, naročito što se tiče omjera zamjene dionica i kriterija po kojima se odlučuje o dodjeli dionica.
   2.   U izvješću se također opisuju sve poteškoće oko procjene vrijednosti koje su se pojavile.
   U izvješću se navodi pripremu izvješća o nenovčanim ulozima iz članka 27. stavka 2. Direktive 77/91/EEZ (11) za prijamna trgovačka društva, kao i registar u koji se to izvješće mora pohraniti.
   3.   Upravna ili upravljačka tijela trgovačkog društva koje se dijeli moraju obavijestiti glavnu skupštinu tog trgovačkog društva kao i upravna ili upravljačka tijela prijamnog trgovačkog društva kako bi mogli obavijestiti svoju vlastitu glavnu skupštinu o svim materijalnim promjenama u aktivi i pasivi do kojih je došlo između datuma pripreme prijedloga uvjeta podjele i datuma glavne skupštine trgovačkog društva koje se dijeli, koja odlučuje o prijedlozima uvjeta podjele.
   Članak 8.
   1.   Jedan ili više stručnjaka koji rade u ime svakog trgovačkog društva koje je uključeno u podjelu, ali neovisno od njih, a koje je imenovalo ili odobrilo pravosudno ili upravno tijelo, ispituju prijedloge uvjeta podjele i sastavljaju pisano izvješće za dioničare. Međutim, zakoni države članice mogu predvidjeti da se imenuje jedan ili više stručnjaka za sva trgovačka društva koja su uključena u podjelu, ako takvo imenovanje donese pravosudno ili upravno tijelo na zajednički zahtjev tih trgovačkih društava. Ti stručnjaci mogu biti, ovisno o zakonima svake države članice, fizičke ili pravne osobe ili društva.
   2.   Primjenjuje se članak 10. stavci 2. i 3. Direktive 78/855/EEZ.
   3.   Država članica može odrediti da izvješće o nenovčanom ulogu iz članka 27. stavka 2. Direktive 77/91/EEZ kao i izvješće o prijedlozima uvjeta podjele sastavljeno u skladu sa stavkom 1., sastavi isti stručnjak ili stručnjaci.
   Članak 9.
   1.   Svi dioničari imaju pravo pregledati barem niže spomenute dokumente u sjedištu i to barem jedan mjesec prije datuma glavne skupštine koja odlučuje o prijedlozima uvjeta podjele:

               (a)

               prijedlog uvjeta podjele;

               (b)

               godišnje financijske izvještaje i godišnja izvješća trgovačkih društava koja su uključena u podjelu, za prethodne tri financijske godine;

               (c)

               računovodstveno izvješće sastavljeno na datum koji ne smije biti raniji od prvog dana trećeg mjeseca koji prethodi datumu prijedloga uvjeta podjele, ako se posljednji godišnji obračuni odnose na financijsku godinu koja je završila više od šest mjeseci prije tog datuma;

               (d)

               izvješća upravnih ili upravljačkih tijela trgovačkih društava koja sudjeluju u podjeli kao što je navedeno u članku 7. stavku 1.;

               (e)

               izvješća iz članka 8.

         2.   Računovodstveno izvješće iz stavka 1. točke (c) sastavlja se istim metodama i ima isti izgled kao i posljednja godišnja bilanca.
   Međutim, zakoni države članice mogu propisati da:

               (a)

               nije potrebno ponovno popisivati fizički inventar;

               (b)

               izračuni prikazani u posljednjoj bilanci budu izmijenjeni samo tako da prikazuju unose u knjigu računa; ipak, u obzir se uzima sljedeće:

                           —

                           privremena deprecijacija i naknade,

                           —

                           materijalne promjene u stvarnoj vrijednosti koje nisu prikazane u knjigama.

         3.   Svaki dioničar ima pravo, na svoj upit i bez naknade, dobiti sve ili, ako to želi, dio kopija dokumenata koji se spominju u stavku 1.
   Članak 10.
   Države članice mogu dozvoliti da se članak 7., članak 8. stavci 1. i 2. te članak 9. stavak 1. točke (c), (d) i (e) ne primjenjuju ako se svi dioničari i držatelji drugih vrijednosnica koji daju pravo glasa svih trgovačkih društava koja su uključena u podjelu tako dogovore.
   Članak 11.
   Zaštita prava zaposlenika u svakom trgovačkom društvu koje je uključeno u podjelu regulirana je u skladu s Direktivom 77/187/EEZ (12).
   Članak 12.
   1.   Zakoni država članica moraju osigurati odgovarajući sustav zaštite interesa vjerovnika trgovačkih društava koja su uključena u podjelu, čije tražbine prethode datumu objavljivanja prijedloga uvjeta podjele, te još nisu bila dospjela u vrijeme tog objavljivanja.
   2.   U tu svrhu, zakoni država članica moraju najmanje osigurati da ti vjerovnici imaju pravo dobiti odgovarajuću zaštitu kada financijska situacija u trgovačkom društvu koje se dijeli te u trgovačkom društvu na koje se obveza prenosi u skladu s prijedlogom uvjeta podjele, čini takvu zaštitu neophodnom ako ti vjerovnici još nemaju takvu zaštitu.
   3.   Ako obveza prema vjerovniku društva na koje se obveza prenosi u skladu s prijedlogom uvjeta podjele nije namirena, prijamna su trgovačka društva solidarno odgovorna za tu obvezu. Države članice mogu ograničiti tu odgovornost na neto aktivu koja je dodijeljena svakom od tih trgovačkih društava, osim za trgovačko društvo na koje se obveza prenosi. Međutim, one ne moraju primijeniti ovaj stavak kada postupak podjele podliježe nadzoru pravosudnih tijela u skladu s člankom 23., i ako se većina u broju koji predstavlja tri četvrtine vrijednosti obveza ili bilo koja klasa vjerovnika društva koje se dijeli, dogovorila da se odriče solidarne odgovornosti na sastanku koji je održan u skladu s člankom 23. stavkom 1. točkom (c).
   4.   Primjenjuje se članak 13. stavak 3. Direktive 78/855/EEZ.
   5.   Ne dovodeći u pitanje pravila koja se odnose na kolektivno ostvarivanje njihovih prava, stavci od 1. do 4. primjenjuju se na držatelje zadužnice trgovačkih društava koja su uključena u podjelu, osim ako podjelu na sastanku ne odobre držatelji zadužnica, ako je takav sastanak predviđen u skladu s nacionalnim pravom, ili je odobre držatelji zadužnica pojedinačno.
   6.   Države članice mogu predvidjeti da prijamna trgovačka društva budu solidarno odgovorna za obveze trgovačkog društva koje se dijeli. U tom slučaju ne moraju primijeniti gore spomenute stavke.
   7.   Kada država članica kombinira sustav zaštite vjerovnika naveden u stavcima 1. do 5. sa solidarnom odgovornošću prijamnog trgovačkog društva iz stavka 6., tu solidarnu odgovornost može ograničiti na neto kapital koji je dodijeljen svakom od tih trgovačkih društava.
   Članak 13.
   Držateljima vrijednosnica, osim dionica, kojima su pridodana posebna prava, moraju pripasti prava u prijamnom trgovačkom društvu prema kojima se na te vrijednosnice mogu pozivati u skladu s prijedlogom uvjeta podjele, koja su u najmanju ruku ista kao i prava koja su posjedovali u trgovačkom društvu koje se dijeli, osim ako su ta prava promijenjena ili na sastanku držatelja tih vrijednosnica ako je takav sastanak predviđen nacionalnim pravom, ili od strane držatelja tih vrijednosnica pojedinačno, ili ako držatelji imaju pravo da njihove vrijednosnice budu ponovno kupljeni.
   Članak 14.
   Ako zakoni države članice predviđaju sudski ili upravni preventivni nadzor zakonitosti podjela, ili ako se takav nadzor ne odnosi na sve pravne akte potrebne za podjelu, primjenjuje se članak 16. Direktive 78/855/EEZ.
   Članak 15.
   Zakoni države članice određuju datum kada podjela stupa na snagu.
   Članak 16.
   1.   Podjela se mora objaviti na način kako je to propisano zakonima svake države članice u skladu s člankom 3. Direktive 68/151/EEZ, za svako trgovačko društvo koje je uključeno u podjelu.
   2.   Svako prijamno trgovačko društvo može samo izvršiti formalnosti objavljivanja koje se odnose na trgovačko društvo koje se dijeli.
   Članak 17.
   1.   Podjela proizvodi sljedeće ipso jure i istovremene učinke:

               (a)

               prijenos, kako između trgovačkog društva koje se dijeli i prijamnih trgovačkih društava, tako i prema trećima, na svako od prijamnih trgovačkih društava sve aktive i pasive trgovačkog društva koje se dijeli; taj prijenos stupa na snagu za svu aktivu i pasivu koja se dijeli u skladu s dodjelom navedenom u prijedlogu uvjeta podjele ili članku 3. stavku 3.;

               (b)

               dioničari trgovačkog društva koje se dijeli postaju dioničari jednog ili više prijamnih trgovačkih društava, u skladu s dodjelom navedenom u prijedlogu uvjeta podjele;

               (c)

               trgovačko društvo koje se dijeli prestaje postojati.

         2.   Također, dionice prijamnog trgovačkog društva ne mijenjaju se za dionice trgovačkog društva koje se dijeli, a koje drže:

               (a)

               prijamno trgovačko društvo samo, niti osoba koja djeluje u svoje ime ali za račun trgovačkog društva; niti

               (b)

               trgovačko društvo koje se dijeli, niti osoba koja djeluje u svoje ime ali za račun trgovačkog društva;

         3.   Gore spomenuto ne odnosi se na zakone država članica koji zahtijevaju da trgovačko društvo koje se dijeli ispuni posebne formalnosti za prijenos određene imovine, prava i obveza, kako bi se mogli primjenjivati prema trećima. Prijamno trgovačko društvo ili društva na koja se prenosi takva imovina, prava ili obveze u skladu s prijedlogom uvjeta podjele ili člankom 3. stavkom 3. mogu sami izvršiti te formalnosti; međutim, zakoni država članica mogu dopustiti trgovačkom društvu koje se dijeli da nastavi izvršavati te formalnosti u ograničenom razdoblju koje, osim u izvanrednim okolnostima, ne može biti duže od šest mjeseci od datuma od kojeg podjela stupa na snagu.
   Članak 18.
   Zakoni država članica propisuju pravila koja određuju građansku odgovornost članova upravnih i upravljačkih tijela trgovačkog društva koje se dijeli u odnosu na dioničare tog trgovačkog društva u pogledu lošeg postupanja članova tih tijela prilikom pripreme i provedbe podjele, te građansku odgovornost stručnjaka odgovornih za pripremu izvješća za to trgovačko društvo kao što je navedeno u članku 8., u vezi lošeg postupanja tih stručnjaka u izvršenju njihovih dužnosti.
   Članak 19.
   1.   Zakoni država članica mogu propisati pravila o ništavosti podjele samo u skladu sa sljedećim uvjetima:

               (a)

               ništavost se mora naložiti sudskom presudom;

               (b)

               podjele koje su stupile na snagu na temelju članka 15. mogu se proglasiti ništavima samo ako nije proveden pravosudni ili upravni preventivni nadzor njihove zakonitosti, ili ako nisu izrađene i potvrđene u određenom zakonskom obliku, ili ako se pokaže da je odluka glavne skupštine ništava ili pobojna prema nacionalnom pravu;

               (c)

               postupak poništenja ne može započeti prije isteka 6 mjeseci, od datuma stupanja podjele na snagu, i to na temelju tvrdnje osobe o ništavosti, ili ako se situacija popravila;

               (d)

               ako je moguće ispraviti nedostatak koji bi mogao poništiti podjelu, nadležni sud odobrava trgovačkim društvima koja su uključena, rok u kojem mogu popraviti situaciju;

               (e)

               presuda kojom se podjela proglašava ništavosti objavljuje se na način koji propisuje pravo svake države članice u skladu s člankom 3. Direktive 68/151/EEZ;

               (f)

               ako zakoni države članice dopuštaju trećoj strani da ospori takvu presudu, ona to može učiniti u roku od šest mjeseci od objavljivanja presude na način kako to propisuje Direktiva 68/151/EEZ;

               (g)

               presuda kojom se podjela proglašava ništavom ne utječe na važenje obveza koje pripadaju ili se odnose na prijamna trgovačka društva i koje su nastale prije nego što je objavljena presuda i nakon datuma navedenog u članku 15.;

               (h)

               svako od prijamnih trgovačkih društava odgovorno je za svoje obveze koje nastaju nakon datuma stupanja podjele na snagu, a prije datuma objavljivanja ništavosti podjele. I trgovačko društvo koje se dijeli također je odgovorno za te obveze; države članice mogu propisati da ta odgovornost bude ograničena na udio neto aktive koja se prenosi na prijamno trgovačko društvo, a za čiji račun je ta obveza nastala.

         2.   Odstupajući od stavka 1. točke (a), zakoni država članica mogu također predvidjeti da poništenje podjele naredi upravno tijelo, ako se sudu podnese žalba na tu odluku. Točke (b), (d), (e), (f), (g) i (h) analogijom se primjenjuju na upravno tijelo. Taj postupak poništenja može započeti tek nakon šest mjeseci od datuma iz članka 15.
   3.   Gore spomenuto nema utjecaja na zakone i druge propise država članica o poništenju podjele na temelju nadzora zakonitosti.
   Članak 20.
   Bez obzira na članak 6., države članice ne moraju zahtijevati da podjelu odobri glavna skupština trgovačkog društva koje se dijeli ako prijamna trgovačka društva zajedno drže sve dionice trgovačkog društva koje se dijeli kao i sve vrijednosnice koje nose pravo glasa na glavnim skupštinama trgovačkog društva koje se dijeli, te ako su ispunjeni barem sljedeći uvjeti:

               (a)

               svako trgovačko društvo koje sudjeluje u postupku mora izvršiti objavljivanje navedeno u članku 4., najkasnije mjesec dana prije nego što postupak proizvede učinak;

               (b)

               najkasnije mjesec dana prije nego što postupak proizvede učinak, svi dioničari trgovačkih društava koja su uključena u postupak moraju imati pravo pristupa dokumentima navedenima u članku 9. stavku 1., u sjedištu svoga trgovačkog društva. Također se primjenjuje članak 9. stavci 2. i 3.;

               (c)

               jedan ili više dioničara trgovačkog društva koje se dijeli koji drže najmanji postotak upisanog kapitala moraju imati pravo zahtijevati sazivanje glavne skupštine trgovačkog društva koje se dijeli kako bi odlučili da li da odobre podjelu ili ne. Ovaj najmanji postotak ne smije biti veći od 5 %. Države članice, međutim, mogu odrediti da se dionice bez prava glasa isključe iz ovog izračuna;

               (d)

               kada se glavna skupština trgovačkog društva koje se dijeli potrebna za odobrenje podjele ne saziva, podaci navedeni u članku 7. stavku 3. pokrivaju sve materijalne promjene u aktivi i pasivi od datuma pripreme prijedloga uvjeta podjele.

         POGLAVLJE II.

      Podjela osnivanjem novih trgovačkih društava

   Članak 21.
   1.   Za potrebe ove Direktive, „podjela s osnivanjem novih trgovačkih društava” znači postupak kojim trgovačko društvo prestaje bez likvidacije i prenosi na dva ili više novoosnovana trgovačka društva svu svoju aktivu i pasivu u zamjenu za dodjelu dionica u prijamnim trgovačkim društvima dioničarima trgovačkog društva koje se dijeli, te eventualno isplatu u gotovini koja ne prelazi 10 % od nominalne vrijednosti dodijeljenih dionica ili, ako nemaju nominalnu vrijednost, knjigovodstvene vrijednosti.
   2.   Primjenjuje se članak 4. stavak 2. Direktive 78/855/EEZ.
   Članak 22.
   1.   Članci 3., 4., 5., i 7., članak 8. stavci 1. i 2., te članci od 9. do 19. ove Direktive se primjenjuju, bez obzira na članke 11. i 12. Direktive 68/151/EEZ, na podjelu s osnivanjem novih trgovačkih društava. U tu svrhu, izraz „trgovačka društva koja su uključena u podjelu” se odnosi na trgovačko društvo koje se dijeli, a izraz „prijamno trgovačko društvo” odnosi se na svako novo trgovačko društvo.
   2.   Osim podataka navedenih u članku 3. stavku 2., u prijedlogu uvjeta podjele naveden je oblik, naziv i sjedište svakog novog trgovačkog društva.
   3.   Prijedlog uvjeta podjele i, ako se nalazi u zasebnom dokumentu, dokument ili prijedlog dokumenta o udruživanju i statut ili prijedlog statuta svakog novog trgovačkog društva mora odobriti glavna skupština trgovačkog društva koje se dijeli.
   4.   Države članice mogu odrediti da izvješće o nenovčanom ulogu, kako je navedeno u članku 10. Direktive 77/91/EEZ, te izvješće o prijedlogu uvjeta podjele navedeno u članku 8. stavku 1. sastave isti stručnjak ili stručnjaci.
   5.   Države članice mogu propisati da se članci 8. i 9. u pogledu izvješća stručnjaka, ne primjenjuju ako su dionice u svakom novom trgovačkom društvu dodijeljene dioničarima trgovačkog društva koje se dijeli u omjeru prema njihovim pravima u kapitalu tog trgovačkog društva.
   POGLAVLJE III.

      Podjela pod nadzorom pravosudnog tijela

   Članak 23.
   1.   Države članice mogu primijeniti stavak 2. ako postupci podjele podliježu nadzoru pravosudnog tijela koje ima pravo:

               (a)

               sazvati glavnu skupštinu dioničara trgovačkog društva koje se dijeli kako bi donijeli odluku o podjeli;

               (b)

               osigurati da dioničari svih trgovačkih društava koja su uključena u podjelu prime ili da imaju mogućnost dobiti na vrijeme barem dokumente koji su navedeni u članku 9., kako bi ih pregledali prije datuma glavne skupštine njihovog trgovačkog društva koja se saziva radi donošenja odluke o podjeli. Ako država članica koristi mogućnost koju predviđa članak 6., razdoblje mora biti dovoljno dugo da dioničari prijamnih trgovačkih društava mogu ostvariti prava koja su im dodijeljena tim člankom;

               (c)

               sazvati bilo koji sastanak vjerovnika svih trgovačkih društava koja su uključena u podjelu kako bi donijeli odluku u vezi podjele;

               (d)

               osigurati da vjerovnici svih trgovačkih društava koja su uključena u podjelu prime ili da imaju mogućnost dobiti na vrijeme barem prijedlog uvjeta podjele kako bi ih pregledali prije datuma iz točke (b);

               (e)

               odobriti prijedlog uvjeta podjele.

         2.   Kada utvrdi da su uvjeti iz stavka 1. točaka (b) i (d) ispunjeni, te da to neće unaprijed utjecati na dioničare i vjerovnike, pravosudno tijelo može trgovačka društva koja su uključena u podjelu osloboditi od primjene:

               (a)

               članka 4., pod uvjetom da se odgovarajući sustav zaštite interesa vjerovnika naveden u članku 12. stavku 1. primijeni na sve tražbine bez obzira na njihov datum;

               (b)

               uvjeta navedenih u članku 6. točkama (a) i (b) kad država članica koristi mogućnost predviđenu člankom 6.;

               (c)

               članka 9., koji se odnosi na vremensko razdoblje i način propisan za pregled dokumenata koji se u njemu spominju.

         POGLAVLJE IV.

      Ostali postupci s kojima se postupa kao s podjelama

   Članak 24.
   Kada, u slučaju da se radi o jednom od postupaka navedenih u članku 1., zakoni države članice dopuštaju da gotovinska isplata premašuje 10 %, primjenjuju se poglavlja I., II. i III.
   Članak 25.
   Kada zakoni države članice dopuštaju jedan od postupaka navedenih u članku 1., bez da trgovačko društvo koje se dijeli prestane postojati, primjenjuju se poglavlja I., II. i III., osim članka 17. stavka 1. točke (c).
   POGLAVLJE V.

      Završne odredbe

   Članak 26.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom prije 1. siječnja 1986., uz uvjet da na taj datum dopuste postupke na koje se ova Direktiva odnosi. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   2.   Ako država članica nakon datuma iz stavka 1. dopusti postupke podjele, stupaju na snagu odredbe spomenute u tom stavku na datum od kojeg ona dopušta te postupke. Ona o tome odmah obavješćuje Komisiju.
   3.   Međutim, za primjenu odredbi iz stavka 1. na unregistered companies u Ujedinjenoj Kraljevini i Irskoj može se propisati rok od pet godina od stupanja na snagu tih odredbi.
   4.   Države članice ne moraju primijeniti članke 12. i 13. koji se odnose na držatelja konvertibilnih zadužnica i drugih vrijednosnica koji se mogu pretvoriti u dionice ako je, u času kad su odredbe iz stavaka 1. ili 2. stupile na snagu, položaj tih držatelja u slučaju podjele bio prethodno određen uvjetima izdavanja.
   5.   Države članice ne moraju primijeniti ovu Direktivu na podjele ili postupke s kojima se postupa kao s podjelama, za čiju je pripremu ili izvršenje, u času kad su odredbe iz stavaka 1. ili 2. stupile na snagu, već bio dovršen akt ili formalnost koje zahtijeva nacionalno pravo.
   Članak 27.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 17. prosinca 1982.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         H. CHRISTOPHERSEN

      (1)  SL C 89, 14.7.1970., str. 20.

      (2)  SL C 129, 11.12.1972., str. 50. i SL C 95, 28.4.1975., str. 12.

      (3)  SL C 88, 6.9.1971., str. 18.

      (4)  SL 2, 15.1.1962., str. 36/62.

      (5)  SL L 65, 14.3.1968., str. 8.

      (6)  SL L 26, 31.1.1977., str. 1.

      (7)  SL L 222, 14.8.1978., str. 11.

      (8)  SL L 295, 20.10.1978., str. 36.

      (9)  SL L 61, 5.3.1977., str. 26.

      (10)  SL L 65, 14.3.1968., str. 9.

      (11)  SL L 26, 31.1.1977., str. 1.

      (12)  SL L 61, 5.3.1977., str. 26.