title: Direktiva Vijeća 2007/61/EZ od 26. rujna 2007. o izmjeni Direktive 2001/114/EZ koja se odnosi na određene vrste ugušćenog (kondenziranog) mlijeka i mlijeka u prahu za prehranu ljudi

text:
               03/Sv. 039

               HR

               Službeni list Europske unije

               218

         32007L0061

               L 258/27

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               26.09.2007.

      DIREKTIVA VIJEĆA 2007/61/EZ
   od 26. rujna 2007.
   o izmjeni Direktive 2001/114/EZ koja se odnosi na određene vrste ugušćenog (kondenziranog) mlijeka i mlijeka u prahu za prehranu ljudi
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 37.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
   budući da:

               (1)

               S obzirom na rastuću potrebu za usklađivanjem međunarodne trgovine mlijekom i mliječnim proizvodima, treba predvidjeti mogućnost standardizacije udjela bjelančevina u određenim vrstama ugušćenog (kondenziranog) mlijeka i mlijeka u prahu na najmanji sadržaj od 34 % po masi, izraženo u bezmasnoj suhoj tvari.

               (2)

               Uz omogućavanje standardizacije, potrebno je odrediti sirovine, kao i sastav sirovina upotrijebljen za prilagodbu sadržaja bjelančevina.

               (3)

               Cilj Uredbe (EZ) br. 1925/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o dodavanju vitamina, minerala i određenih drugih tvari hrani (2) je urediti dodavanje takvih tvari hrani te sastaviti popis vitamina i minerala koji se mogu dodati hrani. Direktivu Vijeća 2001/114/EZ (3) treba stoga izmijeniti kako bi se omogućilo dodavanje vitamina i minerala kako je predviđeno Uredbom (EZ) br. 1925/2006.

               (4)

               Direktivu 2001/114/EZ treba na odgovarajući način izmijeniti,

         DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Direktiva 2001/114/EZ mijenja se kako slijedi:

               1.

               Članak 2. se briše.

               2.

               Prilog I. izmjenjuje se u skladu s Prilogom ovoj Direktivi.

         Članak 2.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom do 31.kolovoza 2008. One bez odgađanja šalju Komisije tekst tih zakona i drugih propisa, zajedno s tablicom na kojoj je prikazana korelacija između njih i ove Direktive.
   Kad ih države članice usvoje, te mjere sadrže uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa prilikom njihove službene objave. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnih prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 3.
   Ova Direktiva stupa na snagu trećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 4.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 26. rujna 2007.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         J. SILVA

      (1)  Mišljenje od 5. rujna 2007. (još nije objavljeno u Službenom listu).

      (2)  SL L 404, 30.12.2006., str. 26.

      (3)  SL L 15, 17.1.2002., str. 19. Direktiva kako je izmijenjena Aktom o pristupanju iz 2003.
   PRILOG
   Prilog I. Direktivi 2001/114/EZ mijenja se kako slijedi:

               1.

               U točki 1. „Djelomično ugušćeno (kondenzirano) mlijeko”, prvi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
               „To podrazumijeva tekući proizvod, zaslađen ili ne, dobiven djelomičnim odstranjivanjem vode iz mlijeka, u cijelosti ili djelomično obranog mlijeka ili mješavine navedenih proizvoda, koji mogu sadržavati dodatak vrhnja ili mlijeka u prahu ili oboje, pri čemu dodavanje u mlijeka u prahu ne smije prelaziti u gotovim proizvodima 25 % ukupne mliječne suhe tvari.”.

               2.

               U točki 2 „Mlijeko u prahu”, prvi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
               „To podrazumijeva proizvod u prahu, u kojem sadržaj vode ne prelazi 5 % po masi gotovog proizvoda, dobiven odstranjivanjem vode iz mlijeka, od u cijelosti ili djelomično obranog mlijeka, od vrhnja ili mješavine tih proizvoda.”.

               3.

               Točka 3. „Postupci obrade” mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           U točki (b), uvodni tekst zamjenjuje se sljedećim:
                           „Ne dovodeći u pitanje Uredbu (EZ) br. 853/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o utvrđivanju određenih higijenskih pravila za hranu životinjskog podrijetla (1), konzerviranje proizvoda iz stavaka 1. i 2. postiže se:

                           (b)

                           Dodaje se sljedeća točka:

                                       „(c)

                                       Ne dovodeći u pitanje zahtjeve u vezi sastava iz točaka 1. i 2. ovog Priloga sadržaj mliječne bjelančevine može se prilagoditi na najmanji sadržaj od 34 % masenih posto (izraženo u bezmasnoj suhoj tvari), dodavanjem i/ili oduzimanjem sastavnica mlijeka na taj način da se ne mijenja sadržaj omjer između bjelančevina i kazeina u surutki mlijeka koje se prilagođava.”.

               4.

               Točka 4. „Dozvoljeni dodaci” zamjenjuje se sljedećim:

                           „4.

                           Dozvoljeni dodaci i sirovine

                                       (a)

                                       Vitamini i minerali u skladu s Uredbom (EZ) br. 1925/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006., o dodavanju vitamina, minerala i određenih drugih tvari hrani (2).

                                       (b)

                                       Dozvoljene sirovine s ciljem prilagodbe bjelančevina iz točke 3. podtočke (c) su sljedeće:

                                                   i.

                                                   Retentat mlijeka
                                                   Retentat mlijeka je proizvod dobiven koncentriranjem mliječnih bjelančevina ultra filtriranjem mlijeka, djelomično obranog mlijeka ili obranog mlijeka;

                                                   ii.

                                                   Permeat mlijeka
                                                   Permeat mlijeka je proizvod dobiven odstranjivanjem mliječnih bjelančevina i mliječne masti iz mlijeka, djelomično obranog mlijeka ili obranog mlijeka ultra filtriranjem; i

                                                   iii.

                                                   Laktoza
                                                   Laktoza je prirodna sastavnica mlijeka koje se obično dobiva od surutke sa sadržajem bezvodne laktoze od najmanje 99,0 % m/m na suhoj osnovi. Može biti bezvodna ili sadržavati jednu molekulu vode u kristalima ili biti mješavina obaju oblika.

      (1)  SL L 139, 30.4.2004., str. 55. Ispravljeno u SL L 226, 25.6.2004., str. 22.”

      (2)  SL L 404, 30.12.2006., str. 26.”


title: 85/490/EEZ: Četvrta direktiva Komisije od 11. listopada 1985. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na metode analize potrebne za provjeru sastava kozmetičkih proizvoda

text:
               13/Sv. 009

               HR

               Službeni list Europske unije

               113

         31985L0490

               L 295/30

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               11.10.1985.

      ČETVRTA DIREKTIVA KOMISIJE

   od 11. listopada 1985.
   o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na metode analize potrebne za provjeru sastava kozmetičkih proizvoda
   (85/490/EEZ)
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 76/768/EEZ od 27. srpnja 1976. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na kozmetičke proizvode (1), kako je zadnje izmijenjena Direktivom 85/391/EEZ (2), a posebno njezin članak 8. stavak 1.,
   budući da Direktiva 76/768/EEZ predviđa službeno testiranje kozmetičkih proizvoda sa svrhom da se osigura zadovoljenje uvjeta propisanih odredbama Zajednice, koje se odnose na sastav kozmetičkih proizvoda,
   budući da sve potrebne metode analize moraju biti ustanovljene što je moguće prije; budući da su u svrhu postizanja toga cilja već poduzeta tri koraka definiranjem određenih metoda u Direktivi Komisije 80/1335/EEZ (3), 82/434/EEZ (4) i 83/514/EEZ (5), četvrti korak se sastoji od definiranja metoda za identifikaciju i određivanje glicerol 1-(4-aminobenzoata), određivanje klorobutanola, identifikaciju i određivanje kinina, identifikaciju i određivanje anorganskih sulfita i hidrogensulfita, identifikaciju i određivanje klorata alkalijskih metala i identifikaciju i određivanje natrijeva jodata,
   budući da su mjere predviđene ovom Direktivom u skladu s mišljenjem Odbora za prilagodbu Direktive 76/768/EEZ tehničkom napretku,
   DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Države članice poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale da se tijekom službenog testiranja kozmetičkih proizvoda:

               —

               identifikacija i određivanje glicerol 1-(4-aminobenzoata),

               —

               određivanje klorobutanola,

               —

               identifikacija i određivanje kinina,

               —

               identifikacija i određivanje anorganskih sulfita i hidrogensulfita,

               —

               identifikacija i određivanje klorata alkalijskih metala, i

               —

               identifikacija i određivanje natrijeva jodata

         provode u skladu s metodama opisanim u Prilogu.
   Članak 2.
   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 31. prosinca 1986.
   One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Članak 3.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 11. listopada 1985.

            Za Komisiju

         Stanley CLINTON-DAVIS

            Član Komisije

      (1)  SL L 262, 27.9.1976., str. 169.

      (2)  SL L 224, 22.8.1985., str. 40.

      (3)  SL L 383, 31 12.1980., str. 27.

      (4)  SL L 185, 30.6.1982., str. 1.

      (5)  SL L 291, 24.10.1983., str. 9.
   PRILOG

      IDENTIFIKACIJA I ODREĐIVANJE GLICEROL 1-(4-AMINOBENZOATA)

   A.   IDENTIFIKACIJA
   1.   CILJ I PODRUČJE PRIMJENE
   Ovom metodom se otkriva alfa-monogliceril 4-aminobenzoat glicerol 1-(4-aminobenzoat). Otkriva se također etil 4-aminobenzoat (benzokain INN), koji može biti prisutan kao nečistoća.
   2.   NAČELO
   Identifikacija se provodi tankoslojnom kromatografijom na silika gelu s fluorescentnim indikatorom i otkrivanjem slobodne primarne aminoskupine jer na ploči nastaje diazo boja.
   3.   REAGENSI
   Svi reagensi moraju biti analitičke čistoće (p.a.).
   3.1.   Smjesa otapala: cikloheksan/propan-2-ol/stabilizirani diklorometan 48/64/9 (v/v/v).
   3.2.   Otapalo za razvijanje: petrolej eter (40-60)/benzen/aceton/otopina amonijeva hidroksida (najmanje 25 %-tni NH3): 35/35/35/1 (v/v/v/v).

               Otopina za razvijanje:

                           (a)

                           natrijev nitrit: 1 g u 100 mL 1 M klorovodične kiseline (pripremljeno neposredno prije uporabe);

                           (b)

                           2-naftol: 0,2 g u 100 mL 1 M kalijeva hidroksida.

         3.4.   Standardne otopine:
   alfa-monogliceril 4-aminobenzoat: 0,05 g u 100 mL miješanog otapala 3.1.;
   etil 4-aminobenzoat: 0,05 g u 100 mL miješanog otapala 3.1.
   3.5.   Silika gel 60 F254, ploče debljine 0,25 mm, 200 × 200 mm.
   4.   APARATURA
   4.1.   Normalna aparatura za tankoslojnu kromatografiju.
   4.2.   Ultrazvučni vibrator.
   4.3.   Millipor filtar 0,5 μm ili ekvivalent.
   5.   POSTUPAK
   5.1.   Priprema uzorka

   U graduiranu tikvicu od 10 mL sa čepom, odvaže se 1,5 g proizvoda koji treba analizirati. Nadopuni se do oznake otapalom 3.1. Začepi se i ostavi jedan sat na sobnoj temperaturi u ultrazvučnom vibratoru (4.2.). Filtrira se kroz Millipor filtar (4.3.) te se filtrat uporabi za kromatografiju.
   5.2.   Tankoslojna kromatografija

   Na ploču (3.5.) se stavi 10 μL otopine uzorka (5.1.) i svake od standardnih otopina (3.4.).
   Kromatogram se razvija do visine 150 mm u posudi prethodno zasićenoj otapalom 3.2. Pusti se da se ploča osuši na temperaturi okoliša.
   5.3.   Razvijanje

   5.3.1.   Ploča se promatra pod UV svjetlom 254 nm.
   5.3.2.   Potpuno osušena ploča se poprska otopinom 3.3. (a).
   Pusti se da se suši 1 minutu na sobnoj temperaturi i odmah se poprska otopinom 3.3. (b).
   Ploča se suši u peći na 60 °C. Pojave se mrlje narančaste boje. Alfa-monogliceril 4-aminobenzoat: RF 0,07; etil 4-aminobenzoat: RF 0,55.
   B.   ODREĐIVANJE
   1.   CILJ I PODRUČJE PRIMJENE
   Ova metoda određuje alfa monogliceril 4-aminobenzoat. Također određuje i etil 4-aminobenzoat. Ne može odrediti više od 5 % (m/m) alfa monogliceril 4-aminobenzoata i 1 % (m/m) etil 4-aminobenzoata.
   2.   DEFINICIJA
   Sadržaj alfa monogliceril 4-aminobenzoata i etil 4-aminobenzoata mjeren ovom metodom izražava se kao maseni udio (% m/m) u proizvodu.
   3.   NAČELO
   Proizvod koji se treba analizirati pripremi se u obliku suspenzije u metanolu i nakon odgovarajuće obrade uzorka određuje se tekućinskom kromatografijom visoke djelotvornosti (HPLC).
   4.   REAGENSI
   Svi reagensi moraju biti analitičke čistoće (p.a.) i prikladni za HPLC kada je primjerena.
   4.1.   Metanol.
   4.2.   Kalijev dihidrogenfosfat .
   4.3.   Cinkov diacetat .
   4.4.   Octena kiselina .
   4.5.   Tetrakalijev heksacianoferat .
   4.6.   Etil 4-hidroksibenzoat.
   4.7.   Alfa monogliceril 4-aminobenzoat.
   4.8.   Etil 4-aminobenzoat.
   4.9.   Otopina fosfatnog pufera (0,02 M): otopi se 2,72 g kalijeva dihidrogenfosfata (4.2.) u jednoj litri vode.
   4.10.   Eluent: otopina fosfatnog pufera (4.9.)/metanol (4.1.) 61/39 (v/v).
   Sastav mobilne faze se može mijenjati tako da se postigne faktor razlučivanja R ≥ 1,5.

   gdje je:

               R1 i R2

               =

               retencijsko vrijeme vrhova u minutama,

               W1 i W2

               =

               širina vrhova na polovini njihove visine, u milimetrima,

               d′

               =

               brzina dijagrama (papira) u mm po minuti.

         4.11.   Ishodišna otopina alfa-monogliceril 4-aminobenzoata: odvaže se točno oko 40 mg alfa-monogliceril 4-aminobenzoata i unese u graduiranu tikvicu od 100 mL. Otopi se u 40 mL metanola (4.1.). Nadopuni se do oznake puferskom otopinom (4.9.) i promiješa.
   4.12.   Ishodišna otopina etil 4.aminobenzoata: odvaže se točno oko 40 mg etil 4-aminobenzoata i unese u graduiranu tikvicu od 100 mL. Otopi se u 40 mL metanola (4.1.), nadopuni se do oznake puferskom otopinom (4.9.) i promiješa.
   4.13.   Unutarnja standardna otopina: odvaže se točno oko 50 mg etil 4-hidroksibenzoata (4.6.), prenese u odmjernu tikvicu od 100 mL, otopi u 40 mL metanola (4.1.), nadopuni do oznake puferskom otopinom (4.9.) i promiješa.
   4.14.   Standardne otopine: pripremi se četiri standardne otopine otapanjem u 100 mL eluenta (4.10.) prema sljedećoj tablici:

               Standardna otopina

               Alfa-monogliceril 4-aminobenzoat

               Etil 4-aminobenzoat

               Etil 4-hidroksibenzoat

               (μg/mL) (1)

               mL (4.11.)

               (μg/mL) (1)

               mL (4.12.)

               (μg/mL) (1)

               mL (4.13.)

               I

               8

               2

               8

               2

               50

               10

               II

               16

               4

               12

               3

               50

               10

               III

               24

               6

               16

               4

               50

               10

               IV

               40

               10

               20

               5

               50

               10

         4.15.   Otopina Carrez I: u vodi se otopi 26,5 g tetrakalijeva heksacianoferata (4.5.) i nadopuni na 250 mL.
   4.16.   Otopina Carrez II: u vodi se otopi 54,9 g cinkova diacetata (4.3.) i 7,5 mL octene kiseline (4.4.) te nadopuni na 250 mL.
   4.17.   Merck Lichrosorb RP-18 ili ekvivalent, prosječnom veličinom čestica od 5μm.
   5.   APARATURA
   5.1.   Uobičajena laboratorijska oprema.
   5.2.   Oprema za tekućinsku kromatografiju visoke djelotvornosti s UV detektorom promjenjivih valnih duljina i termostatiranom komorom podešenom na 45 °C.
   5.3.   Kolona od nehrđajućeg čelika: duljina 250 mm; unutarnji promjer:4,6 mm; punilo: Lichrosorb RP-18 (4.17.)
   5.4.   Ultrazvučna kupelj.
   6.   POSTUPAK
   6.1.   Priprema uzorka

   6.1.1.   U čašu od 100 mL točno se odvaže oko 1 g uzorka i doda se 10 mL metanola (4.1.).
   6.1.2.   Čaša se stavi na 20 minuta u ultrazvučnu kupelj (5.4.) da nastane suspenzija. Tako dobivena suspenzija prenese se kvantitativno u odmjernu tikvicu od 100 mL s najviše 75 mL eluenta (4.10.).
   Redom se doda 1 mL otopine Carrez I (4.15.) i 1 mL otopine Carrez II (4.16.) i nakon svakog dodatka miješa. Dopuni se do oznake eluentom (4.10.), ponovno promiješa i filtrira kroz naborani filtrirni papir.
   6.1.3.   U odmjernu tikvicu od 50 mL pipetom se prenese 30 mL filtrata dobivenog u 6.1.2. i 5 mL otopine unutarnjeg standarda (4.13.). Nadopuni se do oznake eluentom (4.10.) i promiješa. Tako dobivena otopina se uporabi za kromatografsku analizu, opisanu u 6.2.
   6.2.   Kromatografija

   6.2.1.   Brzina protoka mobilne faze (4.10.) podesi se na 1,2 mL/min, a temperatura kolone na 45 °C.
   6.2.2.   Detektor (5.2.) se namjesti na 274 nm.
   6.2.3.   U kromatograf se mikrošpricom ubrizga najmanje dva puta 20 μL otopine (6.1.3.) i mjere se površine vrhova.
   6.3.   Kalibracijska krivulja

   6.3.1.   Ubrizga se 20 μL svake od standardnih otopina (4.14.) i mjeri se površina vrha.
   6.3.2.   Za svaku koncentraciju se računa omjer između površina vrhova alfa-monogliceril 4-aminobenzoata i površina vrhova unutarnjeg standarda. Taj se omjer nanese kao apscisa, a kao ordinata se nanesu odgovarajuće mase.
   6.3.3.   Na jednaki način postupak se nastavi za etil 4-hidroksibenzoat.
   7.   RAČUN
   7.1.   Iz kalibracijske krivulje dobivene u 6.3. očitaju se maseni omjeri (RP1, RP2) koji odgovaraju omjerima između površina vrhova izračunatih u 6.2.3., gdje je:
   RP1= masa alfa-monogliceril 4-aminobenzoata/masa etil 4-hidroksibenzoata,
   RP2= masa etil 4-aminobenzoata/masa etil 4-hidroksibenzoata.
   7.2.   Iz tako dobivenih masenih omjera računa se sadržaj alfa-monogliceril 4-aminobenzoata i etil 4-aminobenzoata kao maseni udio (% m/m) pomoću formule:

               Rp % (m/m) alfa-monogliceril 4-aminobenzoata =

               Rp % (m/m) etil 4-aminobenzoata =

               q = količina etil 4-hidroksibenzoata (unutarnji standard), odvagana, u miligramima, u 4.12.,

               p = količina uzorka, odvagana u gramima u 6.1.1.

         8.   PONOVLJIVOST (2)

   8.1.   Za sadržaj od 5 % (m/m) alfa-monogliceril 4-aminobenzoata, razlika u rezultatima između dva usporedna određivanja provedena na istom uzorku ne treba biti veća od 0,25 %.
   8.2.   Za sadržaj od 1 % (m/m) etil 4-aminobenzoata, razlika u rezultatima između dva usporedna određivanja provedena na istom uzorku ne treba biti veća od 0,10 %.
   9.   NAPOMENE
   9.1.   Prije provođenja analize potrebno je provjeriti je li uzorak sadrži tvari koje bi se mogle preklapati s vrhom unutarnjeg standarda (etil 4-aminobenzoata) na kromatogramu.
   9.2.   Kako bi se provjerilo da nema nikakve interferencije, ponovi se određivanje mijenjanjem omjera metanola u mobilnoj fazi za relativno 10 %.

      ODREĐIVANJE KLOROBUTANOLA

   1.   CILJ I PODRUČJE PRIMJENE
   Ova metoda je pogodna za određivanje klorobutanola (INN) do najveće koncentracije od 0,5 % (m/m) u bilo kojem kozmetičkom proizvodu, osim aerosolova.
   2.   DEFINICIJA
   Sadržaj klorobutanola, mjeren ovom metodom izražava se kao maseni udio (% m/m) u proizvodu.
   3.   NAČELO
   Nakon odgovarajuće obrade proizvoda koji se treba analizirati, određivanje se provodi plinskom kromatografijom uz 2,2,2-trikloroetanol kao unutarnji standard.
   4.   REAGENSI
   Svi reagensi trebaju biti analitičke čistoće (p.a.).
   4.1.   Klorobutanol (1,1,1-trikloro-2-metilpropan-2-ol).
   4.2.   2,2,2-trikloroetanol.
   4.3.   Apsolutni etanol.
   4.4.   Standardna otopina klorobutanola: 0,025 g u 100 mL etanola (4.3.) (m/v).
   4.5.   Standardna otopina 2,2,2-trikloroetanola: 4 mg u 100 mL etanola (4.3.) (m/v).
   5.   APARATURA
   5.1.   Normalna laboratorijska oprema.
   5.2.   Plinski kromatograf s elektronskim detektorom, Ni 63.
   6.   POSTUPAK
   6.1.   Priprema uzorka

   Odvaže se točno između 0,1 i 0,3 g (p g) uzorka. Stavi se u odmjernu tikvicu. Otopi se u etanolu (4.3.), doda 1 mL otopine unutarnjeg standarda (4.5.) i nadopuni do oznake etanolom (4.3.).
   6.2.   Uvjeti plinske kromatografije

   6.2.1.   Uvjeti postupka moraju biti takvi da se postigne faktor razlučivanja R ≥ 1,5.

   gdje je:

               R1 i R2

               =

               retencijsko vrijeme vrhova u minutama,

               W1 i W2

               =

               širina vrhova na polovini njihove visine, u milimetrima,

               d′

               =

               brzina dijagrama (papira) u mm u minuti.

         6.2.2.   Kao primjer, traženo razlučivanje može se postići sljedećim uvjetima postupka:

               Kolona

               I

               II

               Materijal

               Staklo

               Nehrđajući čelik

               Duljina

               1,80 m

               3 m

               Promjer

               3 mm

               3 mm

               Stacionarna faza

               10 % Carbowax 20 M TPA na Gaschrom Q umreženja 80-100 (mesh)

               5 % OV 17 na Chromosorb WAW DMCS umreženja 80-100 (mesh)

               Kondicioniranje

               2 do 3 dana na 190 °C

               Temperatura:

               — injektor

               200 °C

               150 °C

               — kolona

               150 °C

               100 °C

               — detektor

               200 °C

               150 °C

               Nosivi plin

               Dušik

               Argon/metan (95/5 v/v)

               Brzina protoka

               35 mL/min

               35 mL/min

         6.3.   Standardna krivulja

   U odmjernu tikvicu od 100 mL doda se 1 mL standardne otopine (4.5.) i 0,2, 0,3, 0,4, 0,5 i 0,6 mL otopine 4.4., nadopuni se do oznake etanolom (4.3.) i promiješa. U skladu s uvjetima postupka opisanim u 6.2.2., u kromatograf se ubrizga 1 μL svake od tih otopina i konstruira kalibracijska krivulja tako da se kao apscisa nanese omjer mase klorobutanola i 2,2,2-trikloroetanola a kao ordinata omjer odgovarajućih površina vrhova.
   6.4.   Ubrizga se 1 μL otopine dobivene u 6.1. i postupak se nastavi u skladu s uvjetima opisanim u 6.2.2.
   7.   RAČUN
   7.1.   Iz standardne krivulje (6.3.) se izračuna količina „a” izražena kao μg klorobutanola, u otopini 6.1.
   7.2.   Sadržaj klorobutanola u uzorku se računa prema formuli:

   8.   PONOVLJIVOST (3)

   Za sadržaj klorobutanola od 0,5 % (m/m) razlika u rezultatima između dva usporedna određivanja provedena na istom uzorku ne treba biti veća od 0,01 %.

      Napomena:

   Ako je rezultat jednak ili veći od najveće dozvoljene koncentracije, potrebno je provjeriti ima li interferenata.

      IDENTIFIKACIJA I ODREĐIVANJE KININA

   A.   IDENTIFIKACIJA
   1.   CILJ I PODRUČJE PRIMJENE
   Ta metoda je namijenjena otkrivanju prisutnosti kinina u šamponima i losionima za kosu.
   2.   NAČELO
   Identifikacija se provodi tankoslojnom kromatografijom na silika gelu. Kinin se otkriva njegovom plavom fluorescencijom u kiselim uvjetima na 360 nm.
   Kao daljnji dokaz, fluorescencija se može ukloniti bromovim parama, a pare amonijaka će uzrokovati pojavu žućkaste fluorescencije.
   3.   REAGENSI
   Svi reagensi moraju biti analitičke čistoće (p.a.).
   3.1.   Silika gel ploče, bez fluorescentnih indikatora, debljine 0,25 mm, 200 × 200 mm.
   3.2.   Otapalo za razvijanje: toluen/dietileter/diklorometan/dietilamin 20/20/20/8 (v/v/v/v).
   3.3.   Metanol.
   3.4.   Sumporna kiselina (96 %-tna;  = 1,84).
   3.5.   Dietil eter.
   3.6.   Sredstvo za razvijanje: U rashlađeni spremnik koji sadrži 95 mL dietil etera (3.5.) pažljivo se doda 5 mL sumporne kiseline (3.4.).
   3.7.   Brom.
   3.8.   Otopina amonijeva hidroksida (28 %-tna;  = 0,90).
   3.9.   Bezvodni kinin.
   3.10.   Standardna otopina: u odmjernu tikvicu od 100 mL odvaže se točno oko 100,0 mg bezvodnog kinina (3.9.) i otopi u 100 mL metanola (3.3.).
   4.   APARATURA
   4.1.   Normalna oprema za tankoslojnu kromatografiju.
   4.2.   Ultrazvučna kupelj.
   4.3.   Millipore filter, FH 0,5 ƒm ili ekvivalent s primjerenom opremom za filtraciju.
   5.   POSTUPAK
   5.1.   Priprema uzorka

   U odmjernu tikvicu od 100 mL točno se odvaže količina uzorka koja bi mogla sadržavati približno 100 mg kinina, otopi se i nadopuni do oznake metanolom (3.3.).
   Tikvica se začepi i ostavi jedan sat na sobnoj temperaturi u ultrazvučnom vibratoru (4.2.). Filtrira se (4.3.) i filtrat se uporabi za kromatografiju.
   5.2.   Tankoslojna kromatografija

   1,0 μL standardne otopine (3.10.) i otopine uzorka (5.1.) stavi se na silika gel ploču (3.1.). Kromatogram se razvija do udaljenosti od 150 mm otapalom 3.2., u posudi prethodno zasićenoj otapalom (3.2.).
   5.3.   Razvijanje

   5.3.1.   Ploča se suši na sobnoj temperaturi.
   5.3.2.1.   Poprska se reagensom 3.6.
   5.3.3.   Ploča se ostavi sušiti jedan sat na sobnoj temperaturi.
   5.3.4.   Promatra se pod svjetlom UV svjetiljke podešene na valnu duljinu od 360 nm. Kinin se javlja kao fluorescentna, intenzivno plava mrlja.
   Kao primjer, doljnja tablica prikazuje RF vrijednosti glavnih alkaloida, srodnih kininu, kada se razvija otapalom 3.2.

               Alkaloid

               Rf

               Kinin

               0,20

               Kinidin

               0,29

               Kinhonin

               0,33

               Kinhonidin

               0,27

               Hidrokinidin

               0,17

         5.3.5.   Za daljnju potvrdu prisutnosti kinina, ploča se izloži približno jedan sat parama broma (3.7.). Fluorescencija nestaje. Kada se ista ploča izloži parama amonijaka (3.8.), ponovno se pojave mrlje smeđe boje. Kada se ploča ponovno ispita pod UV svjetlom na 360 nm, opaža se žućkasta fluorescencija.
   Granica detekcije: 0,1 μg kinina.
   B.   ODREĐIVANJE
   1.   CILJ I PODRUČJE PRIMJENE
   Ova metoda opisuje određivanje kinina. Može se uporabiti za određivanje najveće dozvoljene koncentracije od 0,5 % (m/m) u šamponima i 0,2 % u losionima za kosu.
   2.   DEFINICIJA
   Sadržaj kinina određen ovom metodom izražava se kao maseni udio (% m/m) u proizvodu.
   3.   NAČELO
   Nakon odgovarajuće obrade proizvoda koji treba analizirati, određivanje se provodi tekućinskom kromatografijom visoke djelotvornosti (HPLC).
   4.   REAGENSI
   Svi reagensi moraju biti analitičke čistoće (p.a.) i prikladni za HPLC.
   4.1.   Acetonitril.
   4.2.   Kalijev dihidrogenortofosfat .
   4.3.   Ortofosforna kiselina (85 %-tna;  = 1,7).
   4.4.   Tetrametilamonijev bromid.
   4.5.   Bezvodni kinin.
   4.6.   Metanol.
   4.7.   Otopina ortofosforne kiseline (0,1 M): U odmjernu tikvicu od 1000 mL odvaže se 11,53 g ortofosforne kiseline (4.3.) i otopi u 1 000 mL vode.
   4.8.   Otopina dihidrogenortofosfata (0,1 M): U odmjernu tikvicu od 1000 mL odvaže se 13,60 g kalijeva dihidrogenortofosfata i otopi se u 1 000 mL vode.
   4.9.   Otopina tetrametilamonijeva bromida: U odmjernu tikvicu od 1000 mL odvaže se 15,40 g tetrametilamonijeva bromida (4.4.) i otopi u 1 000 mL vode.
   4.10.   Eluent: ortofosforna kiselina (4.7.)/kalijev dihidrogenortofosfat (4.8.)/tetrametilamonijev bromid (4.9.)/voda/acetonitril (4.1.) 10/50/100/340/90 (v/v/v/v/v).
   Sastav te mobilne faze se može mijenjati, kako bi se postigao faktor razlučivanja R 1,5.

   gdje je:

               R1 i R2

               =

               retencijsko vrijeme vrhova u minutama,

               W1 i W2

               =

               širina vrhova na polovini njihove visine, u milimetrima,

               d′

               =

               brzina dijagrama (papira) u mm u minuti.

         4.11.   Silika obrađena oktadecisilanom, 10 μm.
   4.12.   Standardna otopina: U skupinu odmjernih tikvica od 100 mL točno se odvaže približno 5,0, 10,0, 15,0 i 20,0 mg bezvodnog kinina. Do oznake se nadopuni metanolom (4.6.) i sadržaj se potresa dok se kinin ne otopi. Svaki uzorak se filtrira kroz 0,5-mikrometarski filter.
   5.   APARATURA
   5.1.   uobičajena laboratorijska oprema.
   5.2.   Ultrazvučna kupelj.
   5.3.   Oprema za tekućinsku kromatografiju visoke djelotvornosti s detektorom promjenjivih valnih duljina.
   5.4.   Kolona: duljina 250 mm; unutarnji promjer: 4,6 mm; punilo: silika (4.11.).
   5.5.   Millipore filter FH 0,5 mm ili ekvivalent, s prikladnom aparaturom za filtriranje.
   6.   POSTUPAK
   6.1.   Priprema uzorka

   U odmjernu tikvicu od 100 mL odvaže se točno približno ona količina uzorka koja je dovoljna da sadrži 10,0 mg bezvodnog kinina, doda se 20 mL metanola (4.6.) te se tikvica stavi u ultrazvučnu kupelj (5.2.) na 20 minuta. Nadopuni se metanolom (4.6.) do oznake. Otopina se promiješa i odfiltrira se alikvot (5.5.).
   6.2.   Kromatografija

   Brzina protoka: 1,0 mL/min.
   Valna duljina detektora (5.3.): 332 nm.
   Volumen koji se ubrizgava: 10 μL filtrirane tekućine (6.1.).
   Mjerenje: površina vrha.
   6.3.   Kalibracijska krivulja

   Ubrizga se najmanje tri puta 10,0 μL svake od referentnih otopina (4.12.), mjeri se površina vrhova i računa prosječna površina za svaku koncentraciju.
   Nacrta se kalibracijska krivulja i provjeri da je pravocrtna.
   7.   RAČUN
   7.1.   Iz kalibracijske krivulje (6.3.) se odredi u μg količina bezvodnog kinina u ubrizganom volumenu (6.2.).
   7.2.   Koncentracija kinina u uzorku, izražena kao maseni udio (% m/m) dobije se sljedećom formulom:
   % (m/m) bezvodnog kinina =
   gdje je:

               B

               količina, u mikrogramima, bezvodnog kinina određenog u 10 mikrolitara filtrirane otopine (6.1.).

               A

               masa uzorka u gramima (6.1.)

         8.   PONOVLJIVOST (4)

   Za sadržaj bezvodnog kinina od 0,5 % (m/m), razlika u rezultatima između dva usporedna određivanja provedena na istom uzorku ne treba biti veća od 0,02 %.
   Za sadržaj bezvodnog kinina od 0,2 % (m/m), razlika u rezultatima između dva usporedna određivanja provedena na istom uzorku ne treba biti veća od 0,01 %.

      IDENTIFIKACIJA I ODREĐIVANJE ANORGANSKIH SULFITA I HIDROGEN SULFITA

   CILJ I PODRUČJE PRIMJENE
   Ova metoda opisuje identifikaciju i određivanje anorganskih sulfita i hidrogensulfita u kozmetičkim proizvodima. Ona se može primijeniti samo na proizvode koji imaju vodenu ili alkoholnu fazu i za koncentracije do 0,2 % sumpornog dioksida.
   A.   IDENTIFIKACIJA
   1.   NAČELO
   Uzorak se zagrijava u klorovodičnoj kiselini, a sumporni dioksid se identificira bilo svojim mirisom, bilo djelovanjem na indikatorski papir.
   2.   REAGENSI
   Svi reagensi moraju biti analitičke čistoće (p.a.).
   2.1.   Klorovodična kiselina (4 M).
   2.2.   Škrobni papir s kalijevim jodatom ili drugo pogodno sredstvo.
   3.   APARATURA
   3.1.   Normalna laboratorijska oprema.
   3.2.   Tikvica (25 mL) s kratkim kondenzatorom povratnoga toka.
   4.   POSTUPAK
   4.1.   Oko 2,5 g uzorka stavi se u tikvicu (3.2.) s 10 mL klorovodične kiseline (2.1.).
   4.2.   Promiješa se i zagrijava do vrenja.
   4.3.   Testira se na razvijanje sumporova dioksida ili mirisom ili indikatorskim papirom (2.2.).
   B.   ODREĐIVANJE
   1.   DEFINICIJA
   Sadržaj sulfita ili hidrogensulfita u uzorku određen ovom metodom izražava se kao maseni udio sumporova dioksida.
   2.   NAČELO
   Nakon zakiseljavanja uzorka, oslobođeni sumporov dioksid se destilira u otopinu vodikova peroksida. Nastala sumporna kiselina se titrira standardiziranom otopinom natrijeva hidroksida.
   3.   REAGENSI
   Svi reagensi moraju biti analitičke čistoće.
   3.1.   Vodikov peroksid 0,2 % (m/v). Priprema se svaki dan svježi.
   3.2.   Ortofosforna kiselina .
   3.3.   Metanol.
   3.4.   Natrijev hidroksid (0,01 M) standardizirana otopina.
   3.5.   Dušik.
   3.6.   Indikator: smjesa 1 : 1 (v/v) metil crvenog (0,03 % m/v u etanolu) i metilen plavog (0,05 % m/v u etanolu). Otopina se filtrira.
   4.   APARATURA
   4.1.   Normalna laboratorijska oprema.
   4.2.   Aparat za destilaciju (vidjeti sliku).
   5.   POSTUPAK
   5.1.   U tikvicu za destilaciju A (vidjeti sliku) odvaže se točno oko 2,5 g uzorka.
   5.2.   Doda se 60 mL vode i 50 mL metanola (3.3.) i promiješa se.
   5.3.   U destilacijski dio za primanje D (vidjeti sliku) stavi se 10 mL vodikova peroksida (3.1.), 60 mL vode i nekoliko kapi indikatora (3.6.). Doda se nekoliko kapi natrijeva hidroksida (3.4.) dok indikator ne poprimi zelenu boju.
   5.4.   Postupak 5.3. se ponovi za bocu za ispiranje E (vidjeti sliku).
   5.5.   Sastavi se aparatura i podesi protok dušika (3.5.) na oko 60 mjehurića u minuti.
   5.6.   Iz lijevka se otoči u tikvicu za destilaciju A 15 mL ortofosforne kiseline (3.2.).
   5.7.   Brzo se zagrije do vrenja i pusti se lagano ključati ukupno 30 minuta.
   5.8.   Otklopi se destilacijski dio za primanje D. Cijev se ispere i zatim titrira otopinom natrijeva hidroksida (3.4.) do promjene boje indikatora u zelenu (3.6.).
   6.   RAČUN
   Maseni udio sulfita ili hidrogensulfita u uzorku računa se jednadžbom:
   % m/m sumpornog dioksida =
   gdje je
   M= molarna koncentracija otopine natrijeva hidroksida (3.4.),
   V= volumen natrijeva hidroksida (3.4.) utrošen za titraciju (5.8.), u mililitrima,
   M= masa uzorka (5.1.) u gramima.
   7.   PONOVLJIVOST (5)

   Za sadržaj sumporova dioksida od 0,2 %, razlika u rezultatima između dva usporedna određivanja provedena na istom uzorku ne treba biti veća od 0,006 %.

      Aparat za destilaciju sumporova dioksida prema Tanneru

   Sve dimenzije su u mm

      IDENTIFIKACIJA I ODREĐIVANJE KLORATA ALKALIJSKIH METALA

   CILJ I PODRUČJE PRIMJENE
   Ova metoda opisuje identifikaciju i određivanje klorata u pastama za zube i drugim kozmetičkim proizvodima.
   A.   IDENTIFIKACIJA
   1.   NAČELO
   Klorati se odvajaju od drugih halata tankoslojnom kromatografijom i identificiraju se oksidacijom jodida u jod.
   2.   REAGENSI
   Svi reagensi moraju biti analitičke čistoće (p.a.).
   2.1.   Referentne otopine: vodene otopine kalijeva klorata, bromata i jodata (0,2 % m/v), svježe pripremljene.
   2.2.   Otapalo za razvijanje: otopina amonijaka (28 % m/v)/aceton/butanol (60/130/30 v/v/v).
   2.3.   Kalijev jodid, vodena otopina (5 % m/v).
   2.4.   Otopina škroba (1 do 5 % m/v).
   2.5.   Klorovodična kiselina (1 M).
   2.6.   Za uporabu pripremljene celulozne tankoslojne ploče (0,25 mm).
   3.   APARATURA
   Normalna oprema za tankoslojnu kromatografiju.
   4.   POSTUPAK
   4.1.   Oko 1 g uzorka ekstrahira se vodom, filtrira i razrijedi na oko 25 mL.
   4.2.   Na ploču (2.6.) se stavi 2 μL otopine (4.1.) i po 2 μL alikvota svake od tri referentne otopine (2.1.).
   4.3.   Ploča se stavi u posudu i razvija se s otapalom 2.2. do otprilike tri četvrtine duljine ploče (2.6.).
   4.4.   Ploča se izvadi iz posude i pusti se da otapalo ispari. (Napomena: To može trajati do dva sata.)
   4.5.   Ploča se poprska kalijevim jodidom (2.3.) i pusti da se suši oko pet minuta.
   4.6.   Ploča se poprska otopinom škroba (2.4.) i pusti da se suši oko pet minuta.
   4.7.   Ploča se poprska klorovodičnom kiselinom (2.5.).
   5.   PROCJENA
   Ako su klorati prisutni, pojavit će se nakon pola sata plave mrlje (moguće smeđe) s Rf vrijednošću približno 0,7 do 0,8.

               Halati

               Rf

               Jodati

               0 do 0,2

               Bromati

               0,5 do 0,6

               Klorati

               0,7 do 0,8

         Treba napomenuti da bromati i jodati odmah daju reakciju. Treba paziti da se ne zamijene mrlje bromata i klorata.
   B.   ODREĐIVANJE
   1.   DEFINICIJA
   Sadržaj klorata u uzorku, određen ovom metodom izražava se kao maseni udio klorata.
   2.   NAČELO
   Klorat se reducira cinkovim prahom u kiselim uvjetima. Nastali klorid se mjeri potenciometrijskom titracijom pomoću otopine srebrova nitrata. Istovrsno određivanje prije redukcije dozvoljava moguću prisutnost klorida.
   3.   REAGENSI
   Svi reagensi moraju biti analitičke čistoće (p.a.).
   3.1.   Octena kiselina, 80 %-tna (m/m).
   3.2.   Cinkov prah.
   3.3.   Standardna otopina srebrova nitrata (0,1 M).
   4.   APARATURA
   4.1.   Normalna laboratorijska oprema.
   4.2.   Potenciometar opremljen srebrenom indikatorskom elektrodom.
   5.   POSTUPAK
   5.1.   Priprema uzorka

   U kivetu za centrifugiranje odvaže se točno količina „m”, približno jednaka 2 g. Doda se 15 mL octene kiseline (3.1.) i pažljivo miješa. Čeka se 30 minuta te se centrifugira 15 minuta pri 2 000 okr./min. Bistra otopina iznad taloga (supernatant) se prenese u odmjernu tikvicu od 50 mL. Centrifugiranje se ponovi dva puta dodatkom 15 mL octene kiseline (3.1.) ostatku. Otopine koje sadrže klorat sakupe se u jednu odmjernu tikvicu. Dopuni se do oznake octenom kiselinom (3.1.).
   5.2.   Redukcija klorata

   Uzme se 20 mL otopine 5.1. i doda se 0,6 g cinkova praha (3.2.). Zagrije se do vrenja u tikvici s kondenzacijskom cijevi. Nakon 30 minuta ključanja, hladi se i filtrira. Tikvica se ispere vodom. Filtrira se te se filtrat spoji s vodom za ispiranje.
   5.3.   Određivanje klorida

   Titrira se 20 mL otopine 5.2. srebrovim nitratom (3.3.) uporabom potenciometra (4.2.). Na jednaki način titrira se 20 mL otopine 5.1. srebrovim nitratom (3.3.).

      Napomena: Ako proizvod sadrži derivate broma i joda koji nakon redukcije mogu dati bromide i jodide, titracijska krivulja će imati nekoliko točaka infleksije. U tom slučaju je volumen titrirane otopine (3.3.) koji odgovara kloridu razlika između posljednje i pretposljednje točke infleksije.
   6.   RAČUN
   Sadržaj klorata u uzorku (% m/m) se računa prema formuli:

   gdje je:

               V

               =

               volumen u mililitrima otopine srebrova nitrata (3.3.), utrošen za titraciju otopine 5.2.,

               V′

               =

               volumen u mililitrima otopine srebrova nitrata (3.3.), utrošen za titraciju 20 mL otopine 5.1.,

               M

               =

               molaritet standardne otopine srebrova nitrata (3.3.),

               m

               =

               masa uzorka u gramima.

         7.   PONOVLJIVOST (6)

   Za sadržaj klorata od 3 do 5 % m/m, razlika u rezultatima između dva usporedna određivanja provedena na istom uzorku ne treba biti veća od 0,07 % m/m.

      IDENTIFIKACIJA I ODREĐIVANJE NATRIJEVA JODATA

   CILJ I PODRUČJE PRIMJENE
   Metoda opisuje postupak za identificiranje i određivanje ispirka kozmetičkih proizvoda koji sadrže natrijev jodat.
   A.   IDENTIFIKACIJA
   1.   NAČELO
   Natrijev jodat se odvaja od ostalih halata tankoslojnom kromatografijom te se identificira oksidacijom jodida u jod.
   2.   REAGENSI
   Svi reagensi moraju biti analitičke čistoće (p.a.).
   2.1.   Referentne otopine. Vodene otopine kalijeva klorata, bromata i jodata (0,01 % m/v), svježe pripremljene.
   2.2.   Otapalo za razvijanje.
   Otopina amonijaka (28 % m/v)/aceton/butanol (60/130/30 v/v/v).
   2.3.   Vodena otopina kalijeva jodida (5 % m/v).
   2.4.   Otopina škroba (1 do 5 % m/v).
   2.5.   Klorovodična kiselina (1 M).
   3.   APARATURA
   3.1.   Za uporabu pripremljene celulozne tankoslojne ploče (0,25 mm).
   3.2.   Normalna oprema za tankoslojnu kromatografiju.
   4.   POSTUPAK
   4.1.   Oko 1 g uzorka se ekstrahira s vodom, filtrira i razrijedi na oko 10 mL.
   4.2.   Na početnu liniju ploče (3.1.) stavi se 2 μL te otopine i po 2 μL alikvota svake od tri referentne otopine (2.1.).
   4.3.   Ploča se stavi u posudu i razvija se s otapalom (2.2.) do otprilike tri četvrtine duljine ploče.
   4.4.   Ploča se makne iz posude i pusti se da otapalo ispari na temperaturi okoliša (napomena: to može trajati dva sata).
   4.5.   Ploča se poprska kalijevim jodidom (2.3.) i pusti da se suši oko pet minuta.
   4.6.   Ploča se poprska škrobom (2.4.) i pusti da se suši oko pet minuta.
   4.7.   Konačno se ploča poprska klorovodičnom kiselinom (2.5.).
   5.   PROCJENA
   Ako je prisutan jodat, odmah se pojave plave mrlje (boja može biti smeđa ili može postati smeđa stajanjem) s RF vrijednosti približno 0 do 0,2.
   Treba napomenuti da bromati odmah daju reakciju s RF vrijednostima približno 0,5 do 0,6 a klorati nakon oko 30 minuta s RF vrijednostima od 0,7 do 0,8.
   B.   ODREĐIVANJE
   1.   DEFINICIJA
   Sadržaj natrijeva jodata određen ovom metodom se izražava kao maseni udio natrijeva jodata.
   2.   NAČELO
   Natrijev jodat se otopi u vodi i određuje tekućinskom kromatografijom visoke djelotvornosti, pri čemu se uporabi u nizu kolona C 18 s reverznom fazom i kolona s anionskim izmjenjivačem.
   3.   REAGENSI
   Svi reagensi moraju biti analitičke čistoće (p.a.) i posebno pogodne za tekućinsku kromatografiju visoke djelotvornosti (HPLC).
   3.1.   Klorovodična kiselina (4 M).
   3.2.   Vodena otopina natrijeva sulfita, 5 %-tna m/v.
   3.3.   Ishodišna otopina natrijeva jodata.
   Pripremi se ishodišna otopina koja sadrži 50 mg natrijeva jodata na 100 mL vode.
   3.4.   Kalijev dihidrogenortofosfat.
   3.5.   Dinatrijev hidrogenortofosfat · 2 H2O.
   3.6.   HPLC mobilna faza: otopi se 3,88 g kalijeva dihidrogenortofosfata (3.4.) i 1,19 g dinatrijeva hidrogenortofosfata · 2 H2O (3.5.) u 1 litri vode.
   pH dobivene otopine je 6,2.
   3.7.   Univerzalni indikatorski papir, pH 1-11.
   4.   APARATURA
   4.1.   Uobičajena laboratorijska aparatura.
   4.2.   Kružni filtrirni papir, promjera 110 mm, Schleicher i Schüll No 575, ili ekvivalent.
   4.3.   Kromatograf za tekućinsku kromatografiju visoke djelotvornosti s detektorom promjenjivih valnih duljina.
   4.4.   Kolone: duljina: 120 mm; unutarnji promjer: 4,6 mm; broj: dvije spojene u seriju; prva kolona – Necleosil R 5 C 18 ili ekvivalent; druga kolona – Vydac TM-301-SB ili ekvivalent.
   5.   POSTUPAK
   5.1.   Priprema uzorka

   5.1.1.   Tekući uzorci (šamponi)

   U graduiranu epruvetu sa staklenim čepom ili u odmjernu tikvicu od 10 mL odvaže se točno obrok za testiranje, što iznosi približno 1,0 g uzorka.
   Nadopuni se do oznake vodom i miješa.
   Ako je potrebno, otopina se filtrira.
   Količina jodata u otopini se odredi s HPLC, kako je opisano u odjeljku 5.2.
   5.1.2.   Čvrsti uzorci (sapun)

   Dio uzorka se fino razdijeli i točno se odvaže obrok za testiranje od približno 1,0 g u odmjerni valjak (cilindar) od 100 mL sa staklenim čepom. Nadopuni se vodom do 50 mL i snažno se protresa jednu minutu. Centrifugira se i filtrira kroz filtrirni papir (4.1.) ili se smjesa pusti stajati najmanje jednu noć.
   Želatinasta otopina se snažno protresa i filtrira kroz filtrirni papir (4.1.).
   Količina jodata u filtratu odredi se pomoću HPLC, kako je opisano u odjeljku 5.2.
   5.2.   Kromatografija

   Brzina protoka: 1 mL/min.
   Valna duljina detektora (4.2.): 210 nm.
   Ubrizgani volumen: 10 μL.
   Mjerenje: površina vrha.
   5.3.   Kalibracija

   Otpipetira se 1,0, 2,0, 5,0, 10,0 i 20,0 mL ishodišne otopine natrijeva jodata (3.3.) u odmjernu tikvicu od 50 mL. Nadopuni se do oznake i promiješa.
   Tako dobivene otopine sadrže 0,01, 0,02, 0,05, 0,10 i 0,20 mg natrijeva jodata po mililitru.
   Obrok od 10 μL svake od standardnih otopina jodata ubrizga se u tekućinski kromatograf (4.2.) i dobije se kromatogram. Odredi se površina vrha jodata i nactra krivulja koja prikazuje odnos površine vrha prema koncentraciji natrijeva jodata.
   6.   RAČUN
   Sadržaj natrijeva jodata računa se kao maseni udio prema formuli:

   gdje je:
   m= masa u gramima obroka za testiranje (5.1.),
   V= ukupni volumen otopine uzorka, u mililitrima, dobiven kako je opisano u 5.1.,
   c= koncentracija, u miligramima po mililitru natrijeva jodata, dobivena iz kalibracijske krivulje (5.3.).
   7.   PONOVLJIVOST (7)

   Za sadržaj natrijeva jodata od 0,1 % (m/m), razlika u rezultatima između dva usporedna određivanja provedena na istom uzorku ne smije biti veća od 0,002 %.
   8.   DOKAZIVANJE
   8.1.   Načelo

   U zakiseljenoj otopini kozmetičkog proizvoda, jodat (IO3-
      ) se reducira u jodid (I-) sulfitom i tako nastala otopina se ispituje pomoću HPLC. Ako vrh s retencijskim vremenom koje odgovara retencijskom vremenu jodata nakon obrade sa sulfitom nestane, izvorni vrh se najvjerojatnije može pripisati jodatu.
   8.2.   Postupak

   U Erlenmeyerovu tikvicu se otpipetira obrok otopine uzorka od 5 mL, dobiven kako je opisano u odjeljku 5.1.
   pH otopine se podesi klorovodičnom kiselinom (3.1.) na 3 ili niže; univerzalni indikatorski papir (3.7.).
   Doda se tri kapi otopine natrijeva sulfita (3.2.) i promiješa.
   Obrok od 10 μL otopine ubrizga se u tekućinski kromatograf (4.2.).
   Taj kromatogram se usporedi s kromatogramom dobivenim kako je opisano u stavku 5. za isti uzorak.

      (1)  Ove vrijednosti su navedene kao pokazatelj i odgovaraju točnim masama 4.11., 4.12. i 4.13.

      Napomena: Otopine mogu biti pripremljene na drugačiji način.

      (2)  ISO 5725

      (3)  ISO 5725

      (4)  ISO 5725

      (5)  ISO 5725

      (6)  ISO 5725

      (7)  ISO 5725


title: Direktiva Komisije 2009/106/EZ od 14. kolovoza 2009. o izmjeni Direktive Vijeća 2001/112/EZ o voćnim sokovima i određenim sličnim proizvodima namijenjenim prehrani ljudi

text:
               03/Sv. 037

               HR

               Službeni list Europske unije

               77

         32009L0106

               L 212/42

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               14.08.2009.

      DIREKTIVA KOMISIJE 2009/106/EZ
   od 14. kolovoza 2009.
   o izmjeni Direktive Vijeća 2001/112/EZ o voćnim sokovima i određenim sličnim proizvodima namijenjenim prehrani ljudi
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europskih zajednica,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 2001/112/EZ od 20. prosinca 2001. o voćnim sokovima i određenim sličnim proizvodima namijenjenim prehrani ljudi (1), a posebno njezin članak 7.,
   budući da:

               (1)

               Kako bi se poboljšao slobodan protok voćnih sokova i određenih sličnih proizvoda u Zajednici, Direktiva 2001/112/EZ utvrdila je posebne odredbe u pogledu proizvodnje, sastava i označivanja dotičnih proizvoda. Ta pravila treba prilagoditi tehničkom napretku i ona moraju uzeti u obzir razvoj odgovarajućih međunarodnih standarda, a posebno standard Zakonika za voćne sokove i nektare (Codex Stan 247-2005) koji je usvojila Komisija Codexa Alimentariusa tijekom svog 28. zasjedanja od 4. do 9. srpnja 2005. i Zakonik prakse Europskog udruženja proizvođača voćnih sokova (AIJN).

               (2)

               Standard Zakonika utvrđuje prvenstveno faktore kakvoće i zahtjeve za označivanje za voćne sokove i slične proizvode. Zakonik praksi AIJN-a također uspostavlja faktore kakvoće za voćne sokove iz koncentrata i međunarodno se koristi kao referentni standard za samoregulaciju u industriji voćnih sokova. Direktivu 2001/112/EZ treba uskladiti u najvećoj mogućoj mjeri s ovim standardima.

               (3)

               Ovaj Standard Zakonika utvrđuje da je proizvod napravljen rekonstitucijom koncentriranog voćnog soka označen kao „voćni sok iz koncentrata”. Odgovarajući standard Zajednice također bi trebao pri označivanju koristiti ove međunarodno priznate izraze. Kako bi se osigurala dosljednost označivanja u svim državama članicama, trebalo bi izmijeniti jezične inačice u slučaju kada je to potrebno radi usklađivanja s tekstom iz Zakonika.

               (4)

               Ovaj Standard Zakonika i Zakonik praksi AIJN-a također uspostavljaju najmanje vrijednosti Brixa za popis voćnih sokova iz koncentrata; budući da te vrijednosti olakšavaju analizu minimalnih zahtjeva kakvoće, trebale bi se uzeti u obzir u mjeri u kojoj odgovaraju referentnim vrijednostima koje se koriste u Zajednici.

               (5)

               Direktivu 2001/112/EZ trebalo bi na odgovarajući način izmijeniti.

               (6)

               Mjere predviđene ovom Direktivom u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za prehrambeni lanac i zdravlje životinja,

         DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Direktiva 2001/112/EZ mijenja se kako slijedi:

               1.

               U članku 3., stavku 6., riječi „proizvedeno od jedne ili više vrsta koncentrata” i „djelomično proizvedeno od jedne ili više vrsta koncentrata” zamjenjuje se riječima „od jedne ili više vrsta koncentrata”, odnosno „djelomično od jedne ili više vrsta koncentrata”.

               2.

               U Prilogu I., dijelu I. (Definicije), stavku 1., točki (b), drugi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
               „Proizvod koji je dobiven na takav način mora sadržavati organoleptičke i analitičke karakteristike jednake u najmanjoj mjeri onima prosječnog tipa soka dobivenog iz voća iste vrste, u okviru značenja iz točke (a). Najmanje vrijednosti Brixa za voćne sokove od koncentrata naznačene su u Prilogu V.”

               3.

               Dodaje se Prilog V., kako je određeno u Prilogu ovoj Direktivi.

         Članak 2.
   Države članice, najkasnije do 1. siječnja 2011., donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba.
   Kada države članice donose ove mjere, te mjere prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa.
   Načine tog upućivanja određuju države članice.
   Članak 3.
   Ova Direktiva stupa na snagu sedmog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 4.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 14. kolovoza 2009.

            Za Komisiju

         Mariann FISCHER BOEL

            Članica Komisije

      (1)  SL L 10, 12.1.2002., str. 58.
   PRILOG

         „PRILOG V.

                     Uobičajeni naziv voća

                     Botanički naziv

                     Najmanje vrijednosti stupnjeva Brixa za rekonstituirani voćni sok i rekonstituiranu voćnu kašu

                     Jabuka (*)

                        Malus domestica Borkh.

                     11,2

                     Marelica (**)

                        Prunus armeniaca L.

                     11,2

                     Banana (**)

                        Musa sp.

                     21,0

                     Crni ribiz (*)

                        Ribes nigrum L.

                     11,6

                     Grožđe (*)

                        Vitis vinifera L. ili njezini hibridi

                        Vitis labrusca L. ili njezini hibridi

                     15,9

                     Grejp (*)

                        Citrus x paradise Macfad.

                     10,0

                     Guava (**)

                        Psidium guajava L.

                     9,5

                     Limun (*)

                        Citrus limon (L.) Burm.f.

                     8,0

                     Mango(**)

                        Mangifera indica L.

                     15,0

                     Naranča (*)

                        Citrus sinensis (L.) Osbeck

                     11,2

                     Marakuja (*)

                        Passiflora edulis Sims

                     13,5

                     Breskva (**)

                        Prunus persica (L.) Batsch var. Persica

                     10,0

                     Kruška (**)

                        Pyrus communis L.

                     11,9

                     Ananas (*)

                        Ananas comosus (L.) Merr.

                     12,8

                     Malina (*)

                        Rubus idaeus L.

                     7,0

                     Višnja (*)

                        Prunus cerasus L.

                     13,5

                     Jagoda (*)

                        Fragaria x ananassa Duch.

                     7,0

                     Mandarina (*)

                        Citrus reticulata Blanco

                     11,2

                     Ako je voćni sok od koncentriranog voćnog soka proizveden od voća koje nije navedeno u tablici, najmanja vrijednost stupnjeva Brixa rekonstituiranog soka je vrijednost stupnjeva Brixa soka koji je ekstrahiran iz voća upotrijebljenog za proizvodnju koncentriranog voćnog soka.
                     Za proizvode označene zvjezdicom (*), koji su proizvedeni kao sok, najmanja relativna gustoća određuje se u odnosu na vodu pri 20/20 °C.
                     Za proizvode označene dvjema zvjezdicama (**), koji su proizvedeni kao pire, određuje se samo najmanja nekorigirana vrijednost stupnjeva Brixa (bez korekcije kiseline).
                     Za crni ribiz, guavu, mango i marakuju, minimalne vrijednosti stupnjeva Brix-a primjenjuju se samo na rekonstituirani voćni sok i rekonstituirani voćni pire proizveden u Zajednici.”


title: Direktiva Komisije 2001/60/EZ od 7. kolovoza 2001. o prilagodbi tehničkom napretku Direktive 1999/45/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica u odnosu na razvrstavanje, pakiranje i označivanje opasnih pripravaka  Tekst značajan za EGP

text:
               13/Sv. 017

               HR

               Službeni list Europske unije

               15

         32001L0060

               L 226/5

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               07.08.2001.

      DIREKTIVA KOMISIJE 2001/60/EZ
   od 7. kolovoza 2001.
   o prilagodbi tehničkom napretku Direktive 1999/45/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica u odnosu na razvrstavanje, pakiranje i označivanje opasnih pripravaka
   (Tekst značajan za EGP)
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu 1999/45/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. svibnja 1999. o usklađivanju zakona i ostalih propisa država članica u odnosu na razvrstavanje, pakiranje i označivanje opasnih pripravaka (1), a posebno njezin članak 20.,
   budući da:

               (1)

               Direktivom Komisije 98/98/EZ (2) o dvadeset petoj prilagodbi tehničkom napretku Direktive Vijeća 67/548/EEZ (3) kako je zadnje izmijenjena Direktivom 2000/33/EZ (4), predviđaju se novi kriteriji i novi R izraz (R67) za pare koje mogu izazvati pospanost i vrtoglavicu. Stoga je potrebno dopuniti odredbe utvrđene Prilogom V. Direktivi 1999/45/EZ.

               (2)

               Direktivom Komisije 2001/59/EZ (5) uvodi se novi opis oznake R40 kad se on pripisuje karcinogenima 3. kategorije, zbog čega će se stari opis oznake R40 odsad bilježiti s R68, a koristit će se za mutagene 3. kategorije i za određene tvari s nepovratnim učinkom koji nije smrtonosan. Stoga je potrebno izmijeniti upućivanje na R40 u Prilogu II. Direktivi 1999/45/EZ.

               (3)

               Direktivom 2001/59/EZ u Prilogu VI. Direktivi 67/548/EEZ uvode se jasniji naputci o razvrstavanju tvari i pripravaka s nagrizajućim učinkom. Stoga je potrebno dopuniti Prilog II. Direktivi 1999/45/EZ.

               (4)

               Poznato je da cementni pripravci koji sadrže krom(VI) mogu u određenim okolnostima izazvati alergijske reakcije. Stoga je poželjno dopunom Priloga V. Direktivi 1999/45/EZ zahtijevati da ti pripravci nose upozoravajuću oznaku.

               (5)

               Mjere predviđene ovom Direktivom u skladu su s mišljenjem Odbora za prilagodbu tehničkom napretku direktiva o uklanjanju tehničkih prepreka stavljanju na tržište opasnih tvari i pripravaka, koji je osnovan na temelju članka 20. Direktive 1999/45/EZ,

         DONIJELA JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Direktiva 1999/45/EZ mijenja se kako slijedi:

               1.

               u Prilogu II. dijelu A:

                           —

                           u stavku 3.3. oznaka „R40” zamjenjuje se s „R68”,

                           —

                           u stavku 8.2. oznaka „R40” zamjenjuje se s „R68” prilikom svakog njezinog navođenja.

               2.

               u Prilogu II. dijelu B:

                           —

                           u stavku 2.1. (uključujući i tablicu II.) oznaka „R40” zamjenjuje se oznakom „R68” prilikom svakog njezinog spominjanja,

                           —

                           u stavku 2.2. (uključujući i tablicu II. A) oznaka „R40” zamjenjuje se oznakom „R68” prilikom svakog njezinog spominjanja,

                           —

                           u stavku 6.1. oznaka „R40” zamjenjuje se oznakom „R68” prilikom njezinog drugog navođenja (tj. u vezi s mutagenom 3. kategorije),

                           —

                           u tablici VI. oznaka „R40” zamjenjuje se oznakom „R68” u četvrtom retku, stupcima 1. i 3. (tj. u vezi s mutagenom 3. kategorije),

                           —

                           u stavku 6.2. oznaka „R40” zamjenjuje se oznakom „R68” prilikom njezinog drugog navođenja (tj. u vezi s mutagenom 3. kategorije),

                           —

                           u tablici VI. A oznaka „R40” zamjenjuje se oznakom „R68” u četvrtom retku, stupcima 1. i 3. (tj. u vezi s mutagenom 3. kategorije).

               3.

               U Prilogu II. dijelu B, tablice IV. i IV.A nadopunjuju se sljedećom napomenom:

                           „Napomena:

                           Jednostavna primjena konvencionalne metode na pripravke koji sadrže tvari razvrstane u skupinu nagrizajućih ili iritirajućih može za posljedicu imati preblagu ili prestrogu procjenu opasnosti, ako se u obzir ne uzmu i drugi relevantni čimbenici (npr. pH vrijednost pripravka). Stoga prilikom razvrstavanja po jačini nagrizanja u obzir uzmite naputak iz stavka 3.2.5. Priloga VI. Direktivi 67/548/EEZ te u drugoj i trećoj alineji članka 6. stavka 3. ove Direktive.”

         Članak 2.
   Prilog V.(B) Direktivi 1999/45/EZ dopunjuje se novim stavcima 11. i 12. kao u Prilogu I. ovoj Direktivi.
   Članak 3.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 30. srpnja 2002. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   2.   Države članice zakone i druge propise iz stavka 1. primjenjuju na:

               (a)

               pripravke koji nisu obuhvaćeni Direktivom Vijeća 91/414/EEZ (6) o stavljanju sredstava za zaštitu bilja na tržište ili Direktivom 98/8/EZ (7) Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju biocidnih pripravaka na tržište, počevši od 30. srpnja 2002.;

               (b)

               pripravke obuhvaćene Direktivom 91/414/EEZ ili Direktivom 98/8/EZ, počevši od 30. srpnja 2004.

         3.   Kada države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   Članak 4.
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadeseti dan od dana objave u Službenom listu Europskih zajednica.
   Članak 5.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 7. kolovoza 2001.

            Za Komisiju

         Erkki LIIKANEN

            Član Komisije

      (1)  SL L 200, 30.7.1999., str. 1.

      (2)  SL L 355, 30.12.1998., str. 1.

      (3)  SL 196, 16.8.1967., str. 1.

      (4)  SL L 136, 8.6.2000., str. 90.

      (5)  SL L 225, 21.8.2001., str. 1.

      (6)  SL L 230, 19.8.1991., str. 1.

      (7)  SL L 123, 24.4.1998., str. 1.
   PRILOG
   Sljedeći stavci 11. i 12. dodaju se Prilogu V.(B) Direktivi 1999/45/EZ:

      „11.   Pripravci koji sadrže tvar kojoj je pripisana oznaka R67: pare mogu izazvati pospanost ili vrtoglavicu

      Kad neki pripravak sadrži jednu ili više tvari kojima je pripisana oznaka R67, naljepnica koju nosi pripravak mora sadržavati opis tog izraza na način utvrđen Prilogom III. Direktivi 67/548/EEZ, ako je ukupna koncentracija tih tvari prisutnih u pripravku jednaka ili viša od 15 %, osim ako:

                  —

                  je pripravak već svrstan među one koji se razvrstavaju oznakama R20, R23, R26, R68/20, R39/23 ili R39/26, ili

                  —

                  pakiranje pripravka ne prelazi 125 ml.

            12.   Cementi i cementni pripravci

      Paketi cementa i cementnih pripravaka koji sadrže više od 0,0002 % topivoga kroma(VI) ukupne težine suhog cementa moraju nositi natpis:

         ‚Sadrži krom(VI). Može izazvati alergijsku reakciju’,

      osim ako je taj pripravak oznakom R43 već razvrstan i označen kao pripravak na koji je moguća pojačana osjetljivost.”


title: Direktiva 2009/32/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2009. o usklađivanju zakonodavstva država članica o ekstrakcijskim otapalima koja se koriste u proizvodnji hrane i sastojaka hrane (Preinaka)  Tekst značajan za EGP

text:
               13/Sv. 038

               HR

               Službeni list Europske unije

               223

         32009L0032

               L 141/3

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               23.04.2009.

      DIREKTIVA 2009/32/EZ EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA

   od 23. travnja 2009.
   o usklađivanju zakonodavstva država članica o ekstrakcijskim otapalima koja se koriste u proizvodnji hrane i sastojaka hrane
   (Preinaka)
   (Tekst značajan za EGP)
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 95.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
   u skladu s postupkom utvrđenim u članku 251. Ugovora (2),
   budući da:

               (1)

               Direktiva Vijeća 88/344/EEZ od 13. lipnja 1988. o usklađivanju zakonodavstva država članica o ekstrakcijskim otapalima koja se koriste u proizvodnji hrane i sastojaka hrane (3) bila je značajno izmijenjena nekoliko puta (4). Budući da je potrebno napraviti daljnje izmjene, potrebno ju je preinačiti radi jasnoće.

               (2)

               Razlike između nacionalnih zakonodavstava u pogledu ekstrakcijskih otapala ometaju slobodno kretanje hrane i mogu stvoriti nejednake uvjete tržišnog natjecanja i time izravno utjecati na funkcioniranje unutarnjeg tržišta.

               (3)

               Stoga je potrebno usklađivanje tih zakonodavstava ako se želi postići slobodno kretanje hrane.

               (4)

               Zakonodavstvo koje se odnosi na ekstrakcijska otapala za korištenje u hrani treba prvenstveno uzimati u obzir zahtjeve zdravlja ljudi ali i, u granicama potrebnim za zaštitu zdravlja, gospodarske i tehničke potrebe.

               (5)

               Takvo usklađivanje treba uključivati utvrđivanje jedinstvenog popisa ekstrakcijskih otapala za pripremu hrane ili sastojaka hrane. Također je potrebno utvrditi opće kriterije čistoće.

               (6)

               Korištenje ekstrakcijskog otapala u uvjetima dobre proizvođačke prakse treba rezultirati uklanjanjem svih ili većeg dijela ostataka otapala iz hrane ili sastojka hrane.

               (7)

               U takvim uvjetima, prisutnost ostataka ili derivata u konačnoj hrani ili sastojku hrane može biti nenamjerna, ali tehnološki neizbježna.

               (8)

               Iako su općenito posebna ograničenja korisna, ona ne trebaju biti utvrđena za tvari navedene u dijelu I. Priloga I. za koje je utvrđeno da su prihvatljive sa stajališta sigurnosti potrošača kad se koriste u uvjetima dobre proizvođačke prakse.

               (9)

               Kako bi se uzela u obzir zaštita javnog zdravlja, potrebno je utvrditi uvjete korištenja drugih ekstrakcijskih otapala navedenih u dijelovima II. i III. Priloga I. i najveće vrijednosti ostataka dozvoljene u hrani i sastojcima hrane.

               (10)

               Potrebno je utvrditi specifične kriterije čistoće za ekstrakcijska otapala i metode analize i uzorkovanja ekstrakcijskih otapala u i na hrani.

               (11)

               Ako se na temelju novih informacija pokaže da korištenje ekstrakcijskog otapala predviđeno ovom Direktivom predstavlja zdravstveni rizik, države članice trebaju biti u stanju obustaviti ili ograničiti takvu upotrebu ili smanjiti postojeće granice do donošenja odluke na razini Zajednice.

               (12)

               Mjere potrebne za provedbu ove Direktive treba usvojiti u skladu s Odlukom Vijeća 1999/468/EZ od 28. lipnja 1999. o utvrđivanju postupaka za izvršavanje provedbenih ovlasti dodijeljenih Komisiji (5).

               (13)

               Komisiju treba posebno ovlastiti da izmijeni popis ekstrakcijskih otapala koja se mogu koristiti tijekom prerade sirovina, hrane ili komponenti hrane ili sastojaka hrane, i specifikaciju uvjeta za njihovu upotrebu i najveće dozvoljene količine ostataka, te da usvoji specifične kriterije čistoće za ekstrakcijska otapala i metode analize potrebne za provjeru sukladnosti s općim i specifičnim kriterijima čistoće, kao i metode analize i uzorkovanja ekstrakcijskih otapala u i na hrani. Budući da su te mjere općeg značaja i da su namijenjene izmjeni elemenata ove Direktive koji nisu ključni, inter alia, njezinim dopunjavanjem s novim elementima koji nisu ključni, one moraju biti usvojene u skladu s regulatornim postupkom s kontrolom predviđenim u članku 5.a Odluke 1999/468/EZ.

               (14)

               Zbog učinkovitosti potrebno je skratiti uobičajene rokove za regulatorni postupak s kontrolom za usvajanje izmjena popisa ekstrakcijskih otapala koja se mogu koristiti tijekom prerade sirovina, hrane, komponenti hrane ili sastojaka hrane, i specifikacije uvjeta za njihovu upotrebu i najvećih dozvoljenih količina ostataka, te za usvajanje specifičnih kriterija čistoće za ekstrakcijska otapala.

               (15)

               Kad, u hitnim slučajevima, posebno ako postoji rizik za zdravlje ljudi, nije moguće poštovati uobičajene rokove za regulatorni postupak s kontrolom, Komisija treba moći primijeniti hitni postupak predviđen u članku 5.a stavku 6. Odluke 1999/468/EZ za donošenje izmjena popisa ekstrakcijskih otapala koja se mogu koristiti tijekom prerade sirovina, hrane, komponenti hrane ili sastojaka hrane, i specifikacija uvjeta za njihovu upotrebu i najvećih dozvoljenih količina ostataka te za usvajanje specifičnih kriterija čistoće za ekstrakcijska otapala, kao i za usvajanje izmjena ove Direktive, kad se utvrdi da bi korištenje neke tvari navedene u Prilogu I. u hrani ili količina jedne ili više komponenti iz članka 3. sadržanih u takvim tvarima mogla ugroziti zdravlje ljudi, iako je u skladu s uvjetima utvrđenim u ovoj Direktivi.

               (16)

               Novi elementi uvedeni u ovu Direktivu odnose se samo na odborske procedure. Stoga ih države članice ne trebaju prenositi u nacionalno pravo.

               (17)

               Ova Direktiva ne bi trebala dovoditi u pitanje obveze država članica u pogledu rokova za prijenos u nacionalno pravo direktiva iz Priloga II. dijela B,

         DONIJELI SU OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   1.   Ova Direktiva se primjenjuje na ekstrakcijska otapala koja se koriste ili su namijenjena korištenju u proizvodnji hrane ili sastojaka hrane.
   Ova Direktiva se ne primjenjuje na ekstrakcijska otapala koja se koriste u proizvodnji prehrambenih aditiva, vitamina i drugih nutritivnih dodataka, osim ako su ti prehrambeni aditivi, vitamini ili nutritivni dodaci navedeni u Prilogu I.
   Međutim, države članice osiguravaju da korištenje prehrambenih aditiva, vitamina i drugih nutritivnih dodataka nema za posljedicu hranu koja sadrži količine ostataka ekstrakcijskog otapala opasne za zdravlje ljudi.
   Ova Direktiva se primjenjuje ne dovodeći u pitanje odredbe donesene u skladu sa specifičnijim pravilima Zajednice.
   2.   Za potrebe ove Direktive:

               (a)

               „otapalo” znači svaka tvar za otapanje hrane ili bilo koje njezine komponente, uključujući i sve kontaminante prisutne u ili na toj hrani;

               (b)

               „ekstrakcijsko otapalo” znači otapalo koje se koristi u postupku ekstrakcije tijekom prerade sirovina, hrane, ili komponenti ili sastojaka tih proizvoda i koje se uklanja, ali koje može imati za posljedicu nenamjernu, ali tehnološki neizbježnu prisutnost ostataka ili derivata otapala ili u hrani ili sastojku hrane.

         Članak 2.
   1.   Države članice odobravaju korištenje kao ekstrakcijskog otapala u proizvodnji hrane ili sastojaka hrane onih tvari i materijala navedenih u Prilogu I., pod uvjetima korištenja i kad je to primjereno u okviru najvećih dopuštenih količina ostataka navedenih u tom Prilogu.
   Države članice ne smiju zabraniti, ograničavati ili sprečavati stavljanje na tržište hrane ili sastojaka hrane zbog razloga povezanih s korištenim ekstrakcijskim otapalima ili njihovim ostacima ako su oni u skladu s odredbama ove Direktive.
   2.   Države članice ne smiju odobriti korištenje drugih tvari ili materijala kao ekstrakcijskih otapala, niti proširiti uvjete korištenja ili dopuštene količine ostataka ekstrakcijskih otapala navedenih u Prilogu I. izvan onih koji su u njemu navedeni.
   3.   Voda, kojoj su dodane tvari za regulaciju kiselosti ili lužnatosti i druge prehrambene tvari koje imaju svojstva otapala odobrene su kao ekstrakcijska otapala u proizvodnji hrane i sastojaka hrane.
   Članak 3.
   Države članice poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale da su tvari i materijali navedeni kao ekstrakcijska otapala u Prilogu I. u skladu sa sljedećim općim i specifičnim kriterijima čistoće:

               (a)

               ne sadrže toksikološki opasnu količinu bilo kojeg elementa ili tvari;

               (b)

               podložno odstupanjima koja proizlaze iz specifičnih kriterija čistoće usvojenih u skladu s točkom (d) članka 4., ne sadrže više od 1 mg/kg arsena ili više od 1 mg/kg olova;

               (c)

               udovoljavaju specifičnim kriterijima čistoće usvojenim u skladu s točkom (d) članka 4.

         Članak 4.
   Komisija donosi sljedeće:

               (a)

               potrebne izmjene Priloga I. u svjetlu znanstvenog i tehničkog napretka u području korištenja otapala, njihovih uvjeta korištenja i najvećih dopuštenih količina ostataka;

               (b)

               metode analize potrebne za provjeru sukladnosti s općim i specifičnim kriterijima čistoće predviđenim u članku 3.;

               (c)

               postupak za uzorkovanje i metode za kvalitativnu i kvantitativnu analizu ekstrakcijskih otapala navedenih u Prilogu I. koja se koriste u hrani i sastojcima hrane;

               (d)

               ako je potrebno, specifične kriterije čistoće za ekstrakcijska otapala navedena u Prilogu I., a posebno najveće dopuštene količine žive i kadmija u ekstrakcijskim otapalima.

         Mjere iz točaka (b) i (c) prvog podstavaka namijenjene izmjenama elemenata ove Direktive koji nisu ključni, inter alia, njezinim dopunjavanjem, usvajaju se u skladu s regulatornim postupkom s kontrolom iz članka 6. stavka 2.
   Mjere iz točaka (a) i (d) prvog podstavaka namijenjene izmjenama elemenata ove Direktive koji nisu ključni, inter alia, njezinim dopunjavanjem, usvajaju se u skladu s regulatornim postupkom s kontrolom iz članka 6. stavka 3.
   Prema potrebi, mjere iz točaka (a) i (d) prvog podstavaka usvajaju se u skladu s hitnim postupkom iz članka 6. stavka 4.
   Članak 5.
   1.   Ako država članica, na temelju novih informacija ili ponovne procjene postojećih informacija, provedene nakon donošenja ove Direktive, ima utemeljene razloge da utvrdi da bi korištenje u hrani bilo koje tvari navedene u Prilogu I. ili količina jedne ili više komponenti iz članka 3. sadržanih u takvim tvarima mogla ugroziti zdravlje ljudi iako je u skladu s uvjetima utvrđenim u ovoj Direktivi, ta država članica može privremeno obustaviti ili ograničiti primjenu dotičnih odredbi na svom državnom području. Ona o tome odmah obavješćuje druge države članice i Komisiju i navodi razloge za svoju odluku.
   2.   Komisija što je prije moguće ispituje dokaze koje je dostavila dotična država članica i savjetuje se s Odborom iz članka 6. stavka 1., i zatim odmah daje svoje mišljenje te poduzima odgovarajuće mjere koje mogu zamijeniti mjere iz stavka 1. ovog članka.
   3.   Ako Komisija smatra da su izmjene ove Direktive potrebne kako bi riješila poteškoće navedene u stavku 1. i osigurala zaštitu zdravlja ljudi, ona donosi te izmjene.
   Te mjere namijenjene izmjenama elemenata ove Direktive koji nisu ključni, donose se u skladu s hitnim postupkom iz članka 6. stavka 4.
   Svaka država članica koja je donijela zaštitne mjere može ih u tom slučaju zadržati do stupanja na snagu izmjena na njezinom državnom području.
   Članak 6.
   1.   Komisiji pomaže Stalni odbor za prehrambeni lanac i zdravlje životinja osnovan na temelju članka 58. Uredbe (EZ) br. 178/2002 Europskog parlamenta i Vijeća od 28. siječnja 2002. o utvrđivanju općih načela i uvjeta propisa o hrani, osnivanju Europske agencije za sigurnost hrane te utvrđivanju postupaka u pitanjima o sigurnosti hrane (6).
   2.   Prilikom pozivanja na ovaj stavak, primjenjuje se članak 5.a stavci od 1. do 4. i članak 7. Odluke 1999/468/EZ, uzimajući u obzir odredbe njezinog članka 8.
   3.   Prilikom pozivanja na ovaj stavak, primjenjuje se članak 5.a stavci od 1. do 4., članak 5. točka (b) i članak 7. Odluke 1999/468/EZ, uzimajući u obzir odredbe njezinog članka 8.
   Rokovi utvrđeni u članku 5.a stavku 3. točki (c), stavku 4. točki (b) i stavku 4. točki (e) Odluke 1999/468/EZ su dva mjeseca, jedan mjesec odnosno dva mjeseca.
   4.   Prilikom pozivanja na ovaj stavak, primjenjuje se članak 5.a stavci 1., 2., 4. i 6. i članak 7. Odluke 1999/468/EZ, uzimajući u obzir odredbe njezinog članka 8.
   Članak 7.
   1.   Države članice poduzimaju sve potrebne mjere kako bi osigurale da se tvari navedene u Prilogu I. i namijenjene za korištenje kao ekstrakcijska otapala ne mogu stavljati na tržište osim ako se na pakiranju, spremnicima ili oznakama ne nalaze sljedeće pojedinosti navedene tako da su vidljive, jasno čitljive i neizbrisive:

               (a)

               komercijalni naziv, kako je navedeno u Prilogu I.;

               (b)

               jasan navod da je materijal pogodne kvalitete za korištenje za ekstrakciju hrane ili sastojaka hrane;

               (c)

               oznaka pomoću koje se serija ili lot mogu identificirati;

               (d)

               naziv ili naziv firme i adresa proizvođača ili osobe koja pakira ili prodavača ekstrakcijskog otapala s poslovnim nastanom u Zajednici;

               (e)

               neto količina dana u jedinicama volumena;

               (f)

               prema potrebi, posebne upute za čuvanje ili upute za upotrebu.

         2.   Odstupajući od stavka 1., pojedinosti navedene u točkama (c), (d), (e) i (f) tog stavka mogu se nalaziti samo na trgovačkim dokumentima koji se odnose na seriju ili lot i koje treba dostaviti uz isporuku ili prije isporuke.
   3.   Ovaj članak ne dovodi u pitanje preciznije ili opširnije odredbe Zajednice o težinama i mjerama ili odredbe koje se odnose na klasifikaciju, pakiranje i označivanje opasnih tvari i smjesa.
   4.   Države članice suzdržavaju se od utvrđivanja detaljnijih zahtjeva od onih već sadržanih u ovom članku u pogledu načina na koji treba prikazati zadane pojedinosti.
   Međutim, svaka država članica osigurava da prodaja ekstrakcijskih otapala bude zabranjena na njezinom državnom području, ako pojedinosti predviđene u ovom članku nisu dane na jeziku koji kupci mogu lako razumjeti, osim ako su poduzete druge mjere kako bi se osigurala informiranost kupca. Ova odredba ne sprečava da takve pojedinosti budu navedene na različitim jezicima.
   Članak 8.
   1.   Ova Direktiva se također primjenjuje na ekstrakcijska otapala koja se koriste ili su namijenjena korištenju u proizvodnji hrane ili sastojaka hrane koji se uvoze u Zajednicu.
   2.   Ova Direktiva se ne primjenjuje na ekstrakcijska otapala ili hranu namijenjenu izvozu iz Zajednice.
   Članak 9.
   Direktiva 88/344/EEZ kako je izmijenjena aktima navedenima u Prilogu II. dijelu A stavlja se izvan snage ne dovodeći u pitanje obveze država članica u pogledu rokova za prijenos u nacionalno pravo direktiva iz Priloga II. dijela B.
   Upućivanja na Direktivu stavljenu izvan snage smatraju se upućivanjima na ovu Direktivu i čitaju se u skladu s korelacijskom tablicom u Priloga III.
   Članak 10.
   Ova Direktiva stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 11.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Strasbourgu 23. travnja 2009.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         H.-G. PÖTTERING

            Za Vijeće

            Predsjednik

         P. NEČAS

      (1)  SL C 224, 30.8.2008., str. 87.

      (2)  Mišljenje Europskog parlamenta od 23. rujna 2008. (još nije objavljeno u Službenom listu) i Odluka Vijeća od 23. ožujka 2009.

      (3)  SL L 157, 24.6.1988., str. 28.

      (4)  Vidjeti Prilog II., dio A.

      (5)  SL L 184, 17.7.1999., str. 23.

      (6)  SL L 31, 1.2.2002., str. 1.
   PRILOG I.

      EKSTRAKCIJSKA OTAPALA KOJA SE MOGU KORISTITI TIJEKOM PRERADE SIROVINA, HRANE, KOMPONENTI HRANE ILI SASTOJAKA HRANE

   DIO I.

      Ekstrakcijska otapala koja treba koristiti u skladu s dobrom proizvođačkom praksom za sve namjene
       (1)

   Naziv:

               Propan

               Butan

               Etilacetat

               Etanol

               Ugljični dioksid

               Aceton (2)

               Dušikov oksid

         DIO II.

      Ekstrakcijska otapala za koja su navedeni uvjeti upotrebe

               Naziv

               Uvjeti upotrebe
               (sažeti opis ekstrakcije)

               Najveće dopuštene količine ostataka u ekstrahiranoj hrani ili sastojku hrane

               Heksan (3)

               Proizvodnja ili frakcioniranje masti i ulja i proizvodnja kakao maslaca

               1 mg/kg u masti, ulju ili kakao maslacu

               Proizvodnja proteinskih proizvoda bez masti i brašna bez masti

               10 mg/kg u hrani koja sadrži proteinske proizvode bez masti i brašna bez masti

               30 mg/kg u sojinim proizvodima bez masti koji se prodaju krajnjem potrošaču

               Priprema žitnih klica bez masti

               5 mg/kg u žitnim klicama bez masti

               Metilacetat

               Uklanjanje kofeina ili nadražujućih i gorkih tvari iz kave i čaja

               20 mg/kg u kavi ili čaju

               Proizvodnja šećera iz melase

               1 mg/kg u šećeru

               Etilmetilketon (4)

               Frakcioniranje masti i ulja

               5 mg/kg u masti i ulju

               Uklanjanje kofeina ili nadražujućih i gorkih tvari iz kave i čaja

               20 mg/kg u kavi ili čaju

               Diklormetan

               Uklanjanje kofeina ili nadražujućih i gorkih tvari iz kave i čaja

               2 mg/kg u prženoj kavi i 5 mg/kg u čaju

               Metanol

               Sve upotrebe

               10 mg/kg

               Propan-2-ol

               Sve upotrebe

               10 mg/kg

         DIO III.

      Ekstrakcijska otapala za koja su određeni uvjeti upotrebe

               Naziv

               Najveća dopuštena količina ostataka u hrani zbog upotrebe ekstrakcijskog otapala u proizvodnji aroma iz prirodnih aromatičnih tvari

               Dietileter

               2 mg/kg

               Heksan (5)

               1 mg/kg

               Cikloheksan

               1 mg/kg

               Metilacetat

               1 mg/kg

               Butan-1-ol

               1 mg/kg

               Butan-2-ol

               1 mg/kg

               Etilmetilketon (5)

               1 mg/kg

               Diklormetan

               0,02 mg/kg

               Propan-1-ol

               1 mg/kg

               1,1,1,2-tetrafluoretan

               0,02 mg/kg

      (1)  Smatra se da je ekstrakcijsko otapalo korišteno u skladu s dobrom proizvođačkom praksom ako njegova upotreba ima za posljedicu samo prisutnost ostataka ili derivata u tehnološki neizbježnim količinama koje ne predstavljaju opasnost za zdravlje ljudi.

      (2)  Zabranjena je upotreba acetona za rafinaciju ulja od komine maslina.

      (3)  Heksan je komercijalni proizvod koji se sastoji uglavnom od acikličkih zasićenih ugljikovodika sa šest ugljikovih atoma, dobiven destilacijom pri temperaturi između 64 °C i 70 °C. Zabranjena je upotreba heksana i etilmetilketona u kombinaciji.

      (4)  Razina n-heksana u ovom otapalu ne smije biti veća od 50 mg/kg. Zabranjena je upotreba heksana i etilmetilketona u kombinaciji.

      (5)  Zabranjena je upotreba heksana i etilmetilketona u kombinaciji.
   PRILOG II.
   DIO A

      Direktiva stavljena izvan snage s popisom njezinih uzastopnih izmjena

      (iz članka 9.)

               Direktiva Vijeća 88/344/EEZ
               (SL L 157, 24.6.1988., str. 28.)

               Direktiva Vijeća 92/115/EEZ
               (SL L 409, 31.12.1992., str. 31.)

               Direktiva 94/52/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
               (SL L 331, 21.12.1994., str. 10.)

               Direktiva 97/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća
               (SL L 331, 3.12.1997., str. 7.)

               Uredba (EZ) br. 1882/2003 Europskog parlamenta i Vijeća
               (SL L 284, 31.10.2003., str. 1.)

               Samo točka 9. Priloga III.

         DIO B

      Rokovi za prijenos u nacionalno pravo

      (iz članka 9.)

               Direktiva

               Rok za prijenos

               88/344/EEZ

               13. lipnja 1991.

               92/115/EEZ

                           a.

                        1. srpnja 1993.

                           b.

                        1. siječnja 1994. (1)

               94/52/EZ

               7. prosinca 1995.

               97/60/EZ

                           a.

                        27. listopada 1998.

                           b.

                        27. travnja 1999. (2)

      (1)  U skladu s člankom 2. stavkom 1. Direktive 92/115/EEZ:
   „Države članice izmjenjuju svoje zakone i druge propise tako da:

               —

               dozvole trgovinu proizvodima koji su u skladu s ovom Direktivom najkasnije do 1. srpnja 1993.,

               —

               zabrane trgovinu proizvodima koji nisu u skladu s ovom Direktivom s učinkom od 1. siječnja 1994.”

      (2)  U skladu s člankom 2. stavkom 1. Direktive 97/60/EZ:
   „Države članice izmjenjuju svoje zakone i druge propise tako da:

               —

               odobre trgovinu proizvodima koji su u skladu s Direktivom 88/344/EEZ, kako je izmijenjena ovom Direktivom najkasnije do 27. listopada 1998.,

               —

               zabrane trgovinu proizvodima koji nisu u skladu s Direktivom 88/344/EEZ, kako je izmijenjena ovom Direktivom od 27. travnja 1999. Međutim, proizvodi stavljeni na tržište ili označeni prije tog datuma a koji nisu u skladu s Direktivom 88/344/EEZ, kako je izmijenjena ovom Direktivom, mogu se stavljati na tržište do iscrpljenja zaliha.”

         PRILOG III.

      Korelacijska tablica

               Direktiva 88/344/EEZ

               Ova Direktiva

               Članak 1. stavak 1.

               Članak 1. stavak 1.

               Članak 1. stavak 3.

               Članak 1. stavak 2.

               Članak 2. stavak 1.

               Članak 2. stavak 1.

               Članak 2. stavak 2.

               Članak 2. stavak 2.

               Članak 2. stavak 3.

               —

               Članak 2. stavak 4.

               Članak 2. stavak 3.

               Članak 3.

               Članak 3.

               Članak 4.

               Članak 4.

               Članak 5.

               Članak 5.

               Članak 6. stavak 1.

               Članak 6. stavak 1.

               Članak 6. stavak 2.

               —

               Članak 6. stavak 3.

               —

               —

               Članak 6. stavak 2.

               —

               Članak 6. stavak 3.

               —

               Članak 6. stavak 4.

               Članak 7.

               Članak 7.

               Članak 8.

               Članak 8.

               Članak 9.

               —

               —

               Članak 9.

               —

               Članak 10.

               Članak 10.

               Članak 11.

               Prilog

               Prilog I.

               —

               Prilog II.

               —

               Prilog III.


title: Direktiva Vijeća 2010/88/EU od 7. prosinca 2010. o izmjeni Direktive 2006/112/EZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, u vezi s trajanjem obveze poštivanja minimalne standardne stope

text:
               09/Sv. 001

               HR

               Službeni list Europske unije

               361

         32010L0088

               L 326/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               07.12.2010.

      DIREKTIVA VIJEĆA 2010/88/EU
   od 7. prosinca 2010.
   o izmjeni Direktive 2006/112/EZ o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, u vezi s trajanjem obveze poštivanja minimalne standardne stope
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 113.,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora,
   u skladu s posebnim zakonodavnim postupkom,
   budući da:

               (1)

               Člankom 97. stavkom 1. Direktive Vijeća 2006/112/EZ (1) predviđeno je da od 1. siječnja 2006. do 31. prosinca 2010. standardna stopa ne smije biti niža od 15 %.

               (2)

               Standardna stopa poreza na dodanu vrijednost (PDV-a) koja je trenutačno na snazi u različitim državama članicama, zajedno s mehanizmima prijelaznog sustava jamči prihvatljivo funkcioniranje navedenog sustava. Nova pravila o mjestu isporuke usluga koja podupiru oporezivanje na mjestu potrošnje, dodatno ograničavaju mogućnosti iskorištavanja razlika u stopama PDV-a putem premještanja i smanjuju moguće narušavanje tržišnog natjecanja.

               (3)

               Kako sve veće razlike u standardnim stopama PDV-a koje primjenjuju države članice ne bi prouzročile strukturalnu neravnotežu u Europskoj uniji i narušavanje tržišnog natjecanja u nekim sektorima djelatnosti, opća je praksa u području neizravnog oporezivanja utvrditi najniže stope. I dalje je potrebno to isto učiniti za PDV.

               (4)

               Do konačnog ishoda konzultacija o novoj strategiji PDV-a za koju se očekuje da će rješavati pitanja budućeg ustroja i odgovarajućih razina usklađivanja, još uvijek je prerano za utvrđivanje trajne razine standardne stope ili razmatranje promjene razine najniže stope.

               (5)

               Stoga je primjereno održati trenutnu najnižu standardnu stopu od 15 % dovoljno dugo da se zajamči pravna sigurnost i istodobno dopustiti daljnje preispitivanje.

               (6)

               Navedeno ne isključuje mogućnost daljnje izmjene zakonodavstva o PDV-u prije 31. prosinca 2015. kako bi se rješavala pitanja nove strategije PDV-a.

               (7)

               U skladu s točkom 34. Međuinstitucionalnog sporazuma o boljem zakonodavstvu (2), države članice se potiče da za svoje potrebe i u interesu Zajednice, izrade vlastite tablice kojima bi prikazale, što je više moguće, korelaciju između ove Direktive i mjera prenošenja, te da ih objave.

               (8)

               Direktivu 2006/112/EZ treba stoga na odgovarajući način izmijeniti,

         DONIJELO JE OVU DIREKTIVU:
   Članak 1.
   Članak 97. Direktive 2006/112/EZ zamjenjuje se sljedećim:

      „Članak 97.
      Od 1. siječnja 2011. do 31. prosinca 2015. standardna stopa ne smije biti niža od 15 %.”

   Članak 2.
   1.   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 1. siječnja 2011. One Komisiji odmah dostavljaju tekst tih odredaba.
   Kada države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Države članice određuju načine tog upućivanja.
   2.   Države članice Komisiji dostavljaju tekst glavnih odredaba nacionalnog prava koje donesu u području na koje se odnosi ova Direktiva.
   Članak 3.
   Ova Direktiva stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 4.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 7. prosinca 2010.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         D. REYNDERS

      (1)  SL L 347, 11.12.2006., str. 1.

      (2)  SL C 321, 31.12.2003., str. 1.


title: Direktiva Komisije 2003/16/EZ od 19. veljače 2003. o prilagodbi tehničkom napretku Priloga III. Direktivi Vijeća 76/768/EEZ o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na kozmetičke proizvode

text:
               13/Sv. 010

               HR

               Službeni list Europske unije

               249

         32003L0016

               L 046/24

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               19.02.2003.

      DIREKTIVA KOMISIJE 2003/16/EZ
   od 19. veljače 2003.
   o prilagodbi tehničkom napretku Priloga III. Direktivi Vijeća 76/768/EEZ o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na kozmetičke proizvode
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir ugovor o osnivanju Europske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 76/768/EEZ od 27. srpnja 1976. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na kozmetičke proizvode (1), kako je zadnje izmijenjena Direktivom Komisije 2003/1/EZ (2), a posebno njezin članak 8. stavak 2.,
   nakon savjetovanja sa Znanstvenim odborom za kozmetičke i neprehrambene proizvode široke potrošnje (SCCNFP),
   budući da:

               (1)

               Znanstveni odbor za kozmetičke i neprehrambene proizvode široke potrošnje (SCCNFP) preporuča da se mošusni ksilen smije sa sigurnošću rabiti u kozmetičkim proizvodima, osim u proizvodima za njegu usne šupljine, do najveće dnevne teoretski apsorbirane doze od približno 10 μg/kg/dan.

               (2)

               SCCNFP preporuča da se mošusni keton može sa sigurnošću rabiti u kozmetičkim proizvodima, osim u proizvodima za njegu usne šupljine, do najveće dnevne teoretski apsorbirane doze od približno 14 μg/kg/dan.

               (3)

               Do dovršenja procjene opasnosti od tih dviju tvari u skladu s Uredbom Vijeća (EEZ) br. 793/93 od 23. ožujka 1993. o procjeni i kontroli rizika od postojećih tvari (3), te dvije tvari su privremeno do 28. veljače 2003. uključene u dio 2. Priloga III. Direktivi 76/768/EEZ.

               (4)

               Procjena opasnosti prema gore spomenutoj Uredbi još nije dovršena. Zbog toga se treba produžiti razdoblje za uvrštenje mošusnog ksilena i mošusnog ketona u dio 2. Priloga III. Direktivi 76/768/EEZ.

               (5)

               Mjere predviđene ovom Direktivom u skladu su s mišljenjem Odbora za prilagođavanje tehničkom napretku direktiva radi uklanjanja tehničkih prepreka u trgovanju kozmetičkim proizvodima,

         ODLUČILA JE:
   Članak 1.
   Za referentne brojeve 61 i 62 dio 2., stupac g, Priloga III. Direktivi 76/768/EEZ datum „28.2.2003.” zamjenjuje se s „30.9.2004.”.
   Članak 2.
   Države članice donose zakone i druge propise potrebne za usklađivanje s ovom Direktivom najkasnije do 28. veljače 2003. One o tome odmah obavješćuju Komisiju.
   Kad države članice donose ove odredbe, te odredbe prilikom njihove službene objave sadržavaju uputu na ovu Direktivu ili se uz njih navodi takva uputa. Načine tog upućivanja određuju države članice.
   Članak 3.
   Ova Direktiva stupa na snagu trećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 4.
   Ova je Direktiva upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 19. veljače 2003.

            Za Komisiju

         Erkki LIIKANEN

            Član Komisije

      (1)  SL L 262, 27.9.1976., str. 169.

      (2)  SL L 5, 10.1.2003., str. 14.

      (3)  SL L 84, 5.4.1993., str. 1.