title: Odluka Vijeća od 14. studenoga 2016. o imenovanju članova i zamjenikâ članova Savjetodavnog odbora za slobodu kretanja radnika za Grčku

text:
               16.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/4

         ODLUKA VIJEĆA
   od 14. studenoga 2016.
   o imenovanju članova i zamjenikâ članova Savjetodavnog odbora za slobodu kretanja radnika za Grčku
   (2016/C 421/04)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
   uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 492/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o slobodi kretanja radnika u Uniji (1), a posebno njezine članke 23. i 24.,
   uzimajući u obzir popise kandidata koje su Vijeću podnijele vlade država članica,
   budući da:

               (1)

               Odlukom od 20. rujna 2016. (2) Vijeće je imenovalo članove i zamjenike članova Savjetodavnog odbora za slobodu kretanja radnika za razdoblje od 25. rujna 2016. do 24. rujna 2018.

               (2)

               Vlada Grčke predložila je dodatne kandidate za nekoliko mjesta koja treba popuniti,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Članovima i zamjenicima članova Savjetodavnog odbora za slobodu kretanja radnika za razdoblje od 25. rujna 2016. do 24. rujna 2018. imenuju se sljedeće osobe:
   I.   PREDSTAVNICI VLADA

               Zemlja

               Članovi

               Zamjenici članova

               Grčka

               g. Georgios NERANTZIS
               gđa Panagiota STAMATIOU

               gđa Christina LEVENTAKOU

   II.   PREDSTAVNICI SINDIKATA

               Zemlja

               Članovi

               Zamjenici članova

               Grčka

               g. Efthymios KATSIKAS
               g. Athanasios VASILOPOULOS

               g. Themistoklis GRIGORIADIS

   III.   PREDSTAVNICI UDRUGA POSLODAVACA

               Zemlja

               Članovi

               Zamjenici članova

               Grčka

               gđa Rena BARDANI
               gđa Evangelia ARANITOU

               g. Nikolaos ZOITOS

         Članak 2.
   Članove i zamjenike članova koji još nisu predloženi Vijeće će imenovati poslije.
   Članak 3.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Bruxellesu 14. studenoga 2016.

            Za Vijeće

            Predsjednica

         G. MATEČNÁ

      (1)  SL L 141, 27.5.2011., str. 1.

      (2)  Odluka Vijeća od 20. rujna 2016. o imenovanju članova i zamjenika članova Savjetodavnog odbora za slobodu kretanja radnika (SL C 348, 23.9.2016., str. 3.).


title: Odluka (EU) 2016/1162 Europske središnje banke od 30. lipnja 2016. o otkrivanju povjerljivih informacija u okviru kaznenih istraga (ESB/2016/19)

text:
               16.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 192/73

         ODLUKA (EU) 2016/1162 EUROPSKE SREDIŠNJE BANKE
   od 30. lipnja 2016.
   o otkrivanju povjerljivih informacija u okviru kaznenih istraga (ESB/2016/19)
   UPRAVNO VIJEĆE EUROPSKE SREDIŠNJE BANKE,
   uzimajući u obzir Statut Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke, a posebno njegov članak 12. stavak 3.,
   uzimajući u obzir Odluku ESB/2004/2 od 19. veljače 2004. o donošenju Poslovnika Europske središnje banke (1), a posebno njezine članke 23. i 23.a,
   budući da:

               (1)

               Uspostavom Jedinstvenog nadzornog mehanizma (SSM), Europska središnja banka (ESB) i nacionalna nadležna tijela mogli bi od nacionalnih tijela koja provode kaznene istrage primiti zahtjeve za otkrivanje povjerljivih informacija nastalih ili primljenih tijekom izvršavanja svojih nadzornih zadaća i dužnosti.

               (2)

               U skladu s člankom 136. Uredbe (EU) br. 468/2014 Europske središnje banke (ESB/2014/17) (2), ako u provođenju svojih zadaća temeljem Uredbe Vijeća (EU) br. 1024/2013 (3), ESB ima razloga sumnjati da je počinjeno kazneno djelo, tada će zahtijevati od odgovarajućeg nacionalnog nadležnog tijela da prepusti predmet odgovarajućim tijelima radi istrage i mogućeg kaznenog progona, u skladu s nacionalnim pravom.

               (3)

               Između nacionalnih nadležnih tijela i nacionalnih tijela koja provode kaznene istrage postoji dugotrajna povijest suradnje kod postupanja u vezi s pristupom povjerljivim informacijama o nadziranim subjektima ili nadziranim grupama u smislu članka 2. točaka 20. i 21. Uredbe (EU) br. 468/2014 (ESB/2014/17), u skladu s nacionalnim pravom. Uvjeti za takvu suradnju i za otkrivanje povjerljivih informacija nacionalnim tijelima koja provode kaznene istrage uvelike su utvrđeni nacionalnim pravom. Međutim, pravo Unije na određeni način utječe na uvjete pod kojima se povjerljive informacije koje imaju nadležna tijela unutar SSM-a, uključujući ESB, mogu otkriti nacionalnim tijelima koja provode kaznene istrage na njihov zahtjev. Tim su odredbama prava Unije utvrđeni, na primjer, načelo lojalne suradnje, načela suradnje u dobroj vjeri i obveza razmjene informacija unutar SSM-a, obveza zaštite osobnih podataka i obveza čuvanja poslovne tajne.

               (4)

               Pored primjene tih uvjeta na otkrivanje povjerljivih informacija vezanih uz zadaće dodijeljene ESB-u Uredbom (EU) br. 1024/2013, uključujući informacije koje ima nacionalno nadležno tijelo kod pružanja pomoći ESB-u u izvršavanju zadaća ESB-a na temelju te Uredbe, oni se načelno mogu također primjenjivati na otkrivanje povjerljivih informacija u vezi s monetarnom politikom i drugim zadaćama vezanim uz ESSB/Eurosustav.

               (5)

               ESB bi trebao poštovati svoju obvezu čuvanja poslovne tajne i obvezu očuvanja svog funkcioniranja i neovisnost. Osim toga, ESB bi trebao i dalje poštovati javni interes i određene privatne interese što uključuje suzdržavanje od otkrivanja određenih dokumenata ili informacija ako bi takvo otkrivanje ugrozilo te interese. Međutim, te dužnosti ne bi trebale dovesti do apsolutne zabrane ESB-u da nacionalnim tijelima koja provode kaznene istrage otkriva povjerljive informacije obuhvaćene obvezom čuvanja poslovne tajne.

               (6)

               Pravo Unije propisuje da povjerljivost određenih informacija ili dokumenata, uključujući osobne podatke, mora biti zaštićena te uz određene iznimke, zabranjuje otkrivanje povjerljivih informacija ili dokumenata trećim osobama. Konkretno, u skladu s pravilima o čuvanju poslovne tajne sadržanim u Direktivi 2013/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća (4), povjerljive informacije koje u obavljanju svojih dužnosti saznaju osobe koje rade ili su radile za nadležna tijela, kao i revizori ili stručnjaci koji djeluju u ime nadležnih tijela, smiju se priopćiti samo u sažetom ili skupnom obliku tako da nije moguće prepoznati pojedinu kreditnu instituciju, ne dovodeći u pitanje slučajeve koji su obuhvaćeni kaznenim pravom.

               (7)

               U skladu s člankom 37. stavkom 2. Statuta Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke, osobe koje imaju pristup podacima koji su obuhvaćeni zakonodavstvom Unije koje nameće obvezu čuvanja tajnosti trebale bi podlijegati tom zakonodavstvu.

               (8)

               Pravom Unije još nije uspostavljen postupovni okvir za postupanje sa zahtjevima koje ESB, nacionalna nadležna tijela ili nacionalne središnje banke prime od nacionalnih tijela koja provode kaznene istrage, a koji se odnose na povjerljive informacije u vezi sa zadaćama dodijeljenim ESB-u na temelju Uredbe (EU) br. 1024/2013, uključujući informacije koje ima nacionalno nadležno tijelo ili nacionalna središnja banka kod pružanja pomoći ESB-u u izvršavanju zadaća ESB-a na temelju Uredbe (EU) br. 1024/2013 ili u vezi s monetarnom politikom i drugim zadaćama vezanim uz ESSB/Eurosustav. Međutim, primjena nacionalnih postupovnih pravila, koja se primjenjuju na takve zahtjeve, trebala bi biti u skladu s općim načelima prava Unije, osobito s načelom lojalne suradnje te načelima suradnje u dobroj vjeri i obvezom razmjene informacija kako je propisano člankom 6. Uredbe (EU) br. 1024/2013. U tom bi pogledu, ESB u skladu s pravom Unije, pozdravio činjenicu da se s njim provede savjetovanje ili da ga se prema potrebi obavještava o zahtjevima za povjerljive informacije koje od nacionalnih tijela, koja provode kaznene istrage, primi nacionalno nadležno tijelo ili nacionalna središnja banka, kada se te informacije odnose na zadaće dodijeljene ESB-u na temelju Uredbe (EU) br. 1024/2013, uključujući informacije koje ima nacionalno nadležno tijelo ili nacionalna središnja banka kod pružanja pomoći ESB-u u izvršavanju zadaća ESB-a na temelju Uredbe (EU) br. 1024/2013 ili u vezi s monetarnom politikom i drugim zadaćama vezanim uz ESSB/Eurosustav.

               (9)

               Ova se Odluka ne bi trebala primjenjivati na zahtjeve za pristup informacijama u vezi s osobama koje su u radnom odnosu s ESB-om ili su u izravnom ili neizravnom ugovornom odnosu s ESB-om radi obavljanja radova, isporuke proizvoda ili pružanja usluga.

               (10)

               Ovom bi se Odlukom stoga trebali utvrditi uvjeti koje ESB primjenjuje u pogledu otkrivanja povjerljivih informacija od strane nacionalnih nadležnih tijela ili nacionalnih središnjih banaka, koje su vezane uz zadaće dodijeljene ESB-u Uredbom (EU) br. 1024/2013 ili koje su vezane uz monetarnu politiku te druge zadaće ESB-a u vezi s ESSB-om/Eurosustavom, tijelima koja provode kaznene istrage, kao i s tim povezani postupovni okvir.

               (11)

               ESB-ov Ured za pridržavanje i upravljanje djeluje unutar ESB-a kao koordinator zahtjeva za pristup dokumentima koji ulaze u područje primjene ove Odluke,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Definicije
   Za potrebe ove Odluke primjenjuju se sljedeće definicije:

               (a)

               „povjerljive informacije” znači sve povjerljive informacije, uključujući informacije obuhvaćene pravilima o zaštiti podataka, obvezom čuvanja poslovne tajne, pravilima o čuvanju poslovne tajne sadržanim u Direktivi 2013/36/EU ili dokumente s oznakom „ECB-CONFIDENTIAL” ili „ECB-SECRET” prema režimu zaštite podataka ESB-a, te isključujući sve informacije u vezi s osobama koje su u radnom odnosu s ESB-om ili su u izravnom ili neizravnom ugovornom odnosu s ESB-om radi obavljanja radova, isporuke proizvoda ili pružanja usluga;

               (b)

               „nacionalno tijelo koje provodi kaznene istrage” znači nacionalno tijelo koje ima nadležnost u području kaznenog prava;

               (c)

               „nacionalno nadležno tijelo” ima isto značenje kako je određeno u članku 2. stavku 2. Uredbe (EU) br. 1024/2013. Ovo značenje je bez utjecaja na sporazume prema nacionalnom pravu koji dodjeljuju određene nadzorne zadaće NSB-u koji nije imenovan kao nacionalno nadležno tijelo. U odnosu na takve sporazume, upućivanje na nacionalno nadležno tijelo u ovoj Odluci primjenjuje se također na NSB u odnosu na nadzorne zadaće koje su mu dodijeljene nacionalnim pravom.

         Članak 2.
   Zahtjevi koje ESB primi od nacionalnih tijela koja provode kaznene istrage
   1.   Na zahtjev nacionalnog tijela koje provodi kaznene istrage, ESB može dostaviti povjerljive informacije koje drži i koje su vezane uz zadaće dodijeljene ESB-u Uredbom (EU) br. 1024/2013 ili uz monetarnu politiku ili druge zadaće vezane uz ESSB/Eurosustav, nacionalnom nadležnom tijelu ili NSB-u radi otkrivanja dotičnom nacionalnim tijelu koje provodi kaznene istrage, pod sljedećim uvjetima:

               (a)

               kada se odgovarajuće nacionalno nadležno tijelo ili NSB, u odgovoru na takav zahtjev, obvezuje djelovati u ime ESB-a.

               (b)

               ako i. na temelju prava Unije ili nacionalnog prava postoji izričita obveza otkrivanja takvih informacija nacionalnom tijelu koje provodi kaznene istrage; ili ii. je odgovarajućim pravnim okvirom dopušteno otkrivanje tih povjerljivih informacija, a ne postoje prevladavajući razlozi na temelju kojih bi se uskratilo otkrivanje tih informacija koje se odnose na potrebu da se zaštite interesi Unije ili izbjegne svako zadiranje u funkcioniranje i neovisnost ESB-a, osobito ono kojim bi se ugrozilo ostvarivanje njegovih zadaća.

               (c)

               Dotično nacionalno nadležno tijelo ili NSB obvezuju se da će od nacionalnog tijela koje provodi istragu i koje je podnijelo zahtjev zatražiti da zajamči zaštitu priopćenih povjerljivih informacija od javnog otkrivanja.

         2.   Stavak 1. ne dovodi u pitanje posebne odredbe na temelju prava Unije ili nacionalnog prava koje su vezane uz otkrivanje tih povjerljivih informacija.
   Članak 3.
   Zahtjevi koje nacionalna nadležna tijela ili nacionalne središnje banke prime od nacionalnih tijela koja provode kaznene istrage
   1.   ESB je obvezan zahtijevati od nacionalnih nadležnih tijela ili nacionalnih središnjih banaka da se suglase o tome da će se po primitku zahtjeva nacionalnog tijela koje provodi kaznenu istragu za otkrivanje povjerljivih informacija u vezi sa zadaćama dodijeljenim ESB-u na temelju Uredbe (EU) br. 1024/2013 ili monetarnom politikom ili drugim zadaćama ESB-a vezanim uz ESSB/Eurosustav, savjetovati s ESB-om, kada je to moguće, o tome kako će odgovoriti na zahtjev, neovisno o tome imaju li ESB, dotično nacionalno nadležno tijelo ili NCB, te informacije. ESB daje savjet o tome mogu li se te informacije otkriti i prema potrebi, postoje li prevladavajući razlozi vezani uz potrebu očuvanja interesa Unije ili izbjegavanje svakog zadiranja u funkcioniranje i neovisnosti ESB-a zbog odbijanja da otkrije dotične povjerljive informacije. ESB daje savjete nacionalnom nadležnom tijelu ili NSB-u pod uvjetom da je s ESB-om pravovremeno provedeno savjetovanje prije nego što nacionalno nadležno tijelo ili NSB donesu konačnu odluku i daju konačan odgovor na zahtjev.
   2.   ESB je obvezan zahtijevati od nacionalnih nadležnih tijela da se suglase o tome da će pravovremeno, a u svakom slučaju prije davanja konačnog odgovora, obavijesti ESB o zahtjevima za povjerljive informacije koji su primljeni od nacionalnih tijela koja provode kaznene istrage u vezi s manje značajnim kreditnim institucijama koje izravno nadzire dotično nacionalno nadležno tijelo u obavljanju svojih nadzornih dužnosti na temelju Uredbe (EU) br. 1024/2013 kada to nacionalno nadležno tijelo smatra da su zatražene informacije bitne ili da otkrivanje može nepovoljno utjecati na ugled SSM-a. ESB će nastojati na najbolji mogući način dati odgovor u roku koji odredi dotično nacionalno nadležno tijelo pod uvjetom da se radi o razumnom, objektivno opravdanom roku, a koji ističe prije nego što nacionalno nadležno tijelo donese konačnu odluku i dostavi konačan odgovor nacionalnom tijelu koje provodi kaznene istrage.
   3.   ESB je obvezan zahtijevati da se nacionalna nadležna tijela i nacionalne središnje banke suglase da će redovito obavještavati ESB o svim zahtjevima nacionalnih tijela koja provode kaznene istrage kada nije provedeno savjetovanje s ESB-om, u skladu sa stavkom 1. ili kada ESB nije obaviješten u skladu sa stavkom 2., iz razloga na koje nisu mogli utjecati te ako je moguće, o svim informacijama koje su otkrivene zbog tih zahtjeva.
   Članak 4.
   Stupanje na snagu
   Ova Odluka stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

      Sastavljeno u Frankfurtu na Majni 30. lipnja 2016.

            Predsjednik ESB-a

         Mario DRAGHI

      (1)  SL L 80, 18.3.2004., str. 33.

      (2)  Uredba (EU) br. 468/2014 Europske središnje banke od 16. travnja 2014. o uspostavljanju okvira za suradnju unutar Jedinstvenog nadzornog mehanizma između Europske središnje banke i nacionalnih nadležnih tijela te s nacionalnim imenovanim tijelima (Okvirna uredba o SSM-u) (ESB/2014/17) (SL L 141, 14.5.2014., str. 1.).

      (3)  Uredba Vijeća (EU) br. 1024/2013 od 15. listopada 2013. o dodjeli određenih zadaća Europskoj središnjoj banci u vezi s politikama bonitetnog nadzora kreditnih institucija (SL L 287, 29.10.2013., str. 63.).

      (4)  Direktiva 2013/36/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o pristupanju djelatnosti kreditnih institucija i bonitetnom nadzoru nad kreditnim institucijama i investicijskim društvima, izmjeni Direktive 2002/87/EZ te stavljanju izvan snage direktiva 2006/48/EZ i 2006/49/EZ (SL L 176, 27.6.2013., str. 338.).


title: Odluka Vijeća o donošenju stajališta Vijeća o nacrtu izmjene proračuna br. 5 Europske unije za financijsku godinu 2015.

text:
               24.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/6

         ODLUKA VIJEĆA
   o donošenju stajališta Vijeća o nacrtu izmjene proračuna br. 5 Europske unije za financijsku godinu 2015.
   (2015/C 207/06)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 314., u vezi s Ugovorom o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju, a posebno njegov članak 106.a,
   uzimajući u obzir Uredbu (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (1), a posebno njezin članak 41.,
   budući da:

         ODLUČILO JE:
   Jedini članak
   Stajalište Vijeća o nacrtu izmjene proračuna br. 5 Europske unije za financijsku godinu 2015. doneseno je 19. lipnja 2015.
   Cjeloviti tekst dostupan je za čitanje ili preuzimanje na internetskim stranicama Vijeća: http://www.consilium.europa.eu/

      Sastavljeno u Luxembourgu 19. lipnja 2015.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         J. REIRS

      (1)  SL L 298, 26.10.2012., str. 1.

      (2)  SL L 69, 13.3.2015., str. 1.


title: Odluka Vijeća (EU) 2017/715 od 27. ožujka 2017. o stajalištu koje treba zauzeti, u ime Europske unije, u okviru Zajedničkog odbora EGP-a u vezi s izmjenom Priloga II. (Tehnički propisi, norme, ispitivanje i potvrđivanje) i Priloga XVII. (Intelektualno vlasništvo) Sporazumu o EGP-u (Uredba o lijekovima za pedijatrijsku upotrebu)

text:
                  21.4.2017

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 105/15

            ODLUKA VIJEĆA (EU) 2017/715
      od 27. ožujka 2017.
      o stajalištu koje treba zauzeti, u ime Europske unije, u okviru Zajedničkog odbora EGP-a u vezi s izmjenom Priloga II. (Tehnički propisi, norme, ispitivanje i potvrđivanje) i Priloga XVII. (Intelektualno vlasništvo) Sporazumu o EGP-u (Uredba o lijekovima za pedijatrijsku upotrebu)
      VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
      uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 114. u vezi s člankom 218. stavkom 9.,
      uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 2894/94 od 28. studenoga 1994. o rješenjima za provedbu Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru (1), a posebno njezin članak 1. stavak 3.,
      uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
      budući da:

                  (1)

                  Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru (2) („Sporazum o EGP-u”) stupio je na snagu 1. siječnja 1994.

                  (2)

                  Na temelju članka 98. Sporazuma o EGP-u Zajednički odbor EGP-a može odlučiti izmijeniti, među ostalim, Prilog II. (Tehnički propisi, norme, ispitivanje i potvrđivanje) i Prilog XVII. (Intelektualno vlasništvo) Sporazumu o EGP-u.

                  (3)

                  Uredbu (EZ) br. 1901/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (3) treba uključiti u Sporazum o EGP-u.

                  (4)

                  Uredbu (EZ) br. 1902/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (4) treba uključiti u Sporazum o EGP-u.

                  (5)

                  Uredbu (EZ) br. 469/2009 Europskog parlamenta i Vijeća (5) treba uključiti u Sporazum o EGP-u.

                  (6)

                  Uredbu Komisije (EU) br. 488/2012 (6) treba uključiti u Sporazum o EGP-u.

                  (7)

                  Uredbom (EZ) br. 469/2009 stavlja se izvan snage Uredba Vijeća (EEZ) br. 1768/92 (7), koja je uključena u Sporazum o EGP-u i koju stoga treba isključiti iz njega.

                  (8)

                  Uredbom Komisije (EZ) br. 658/2007 (8) utvrđuju se pravila o primjeni novčanih kazni na nositelje odobrenja za stavljanje u promet dodijeljenih u skladu s Uredbom (EZ) br. 726/2004. Nakon što Komisija dodijeli odobrenje za stavljanje u promet, države EFTA-e trebale bi istodobno i u roku od 30 dana od dodjele donijeti odgovarajuće odluke. Zbog posebnih okolnosti, posebice toga da Komisija dodjeljuje odobrenja za stavljanje u promet, toga da kršenja utječu na Uniju i njezine interese, te zbog složene i tehničke prirode postupaka utvrđivanja kršenja obveza, Nadzorno tijelo EFTA-e trebalo bi blisko surađivati s Komisijom i pričekati njezinu ocjenu i prijedlog djelovanja prije donošenja odluke o primjeni novčanih kazni na nositelje odobrenjâ za stavljanje u promet koji imaju poslovni nastan u državi EFTA-e.

                  (9)

                  Prilog II. (Tehnički propisi, norme, ispitivanje i potvrđivanje) i Prilog XVII. (Intelektualno vlasništvo) Sporazumu o EGP-u trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti.

                  (10)

                  Stajalište Unije u okviru Zajedničkog odbora EGP-a trebalo bi se stoga temeljiti na priloženom nacrtu odluke,

            DONIJELO JE OVU ODLUKU:
      Članak 1.
      Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u okviru Zajedničkog odbora EGP-a o predloženoj izmjeni Priloga II. (Tehnički propisi, norme, ispitivanje i potvrđivanje) i Priloga XVII. (Intelektualno vlasništvo) Sporazumu o EGP-u temelji se na nacrtu Odluke Zajedničkog odbora EGP-a priloženom ovoj Odluci.
      Članak 2.
      Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

         Sastavljeno u Bruxellesu 27. ožujka 2017.

               Za Vijeće

               Predsjednik

            C. ABELA

         (1)  SL L 305, 30.11.1994., str. 6.

         (2)  SL L 1, 3.1.1994., str. 3.

         (3)  Uredba (EZ) br. 1901/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o lijekovima za pedijatrijsku upotrebu i izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1768/92, Direktive 2001/20/EZ, Direktive 2001/83/EZ i Uredbe (EZ) br. 726/2004 (SL L 378, 27.12.2006., str. 1.).

         (4)  Uredba (EZ) br. 1902/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o izmjeni Uredbe 1901/2006 o lijekovima za pedijatrijsku upotrebu (SL L 378, 27.12.2006., str. 20.).

         (5)  Uredba (EZ) br. 469/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove (SL L 152, 16.6.2009., str. 1.).

         (6)  Uredba Komisije (EU) br. 488/2012 od 8. lipnja 2012. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 658/2007 o novčanim sankcijama za kršenja određenih obveza u vezi s odobrenjima za stavljanje u promet koja su dodijeljena na temelju Uredbe (EZ) br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 150, 9.6.2012., str. 68.).

         (7)  SL L 182, 2.7.1992., str. 1.

         (8)  Uredba Komisije (EZ) br. 658/2007 od 14. lipnja 2007. o novčanim kaznama u slučaju kršenja određenih obveza vezanih uz odobrenja za stavljanje u promet dana u skladu s Uredbom (EZ) br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 155, 15.6.2007., str. 10.).

         NACRT
         ODLUKA ZAJEDNIČKOG ODBORA EGP-a br. …/2017
         od …
         o izmjeni Priloga II. (Tehnički propisi, norme, ispitivanje i potvrđivanje) i Priloga XVII. (Intelektualno vlasništvo) Sporazumu o EGP-u
         ZAJEDNIČKI ODBOR EGP-a,
         uzimajući u obzir Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru („Sporazum o EGP-u”), a posebno njegov članak 98.,
         budući da:

                     (1)

                     Uredbu (EZ) br. 1901/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o lijekovima za pedijatrijsku upotrebu i izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1768/92, Direktive 2001/20/EZ, Direktive 2001/83/EZ i Uredbe (EZ) br. 726/2004 (1) treba uključiti u Sporazum o EGP-u.

                     (2)

                     Uredbu (EZ) br. 1902/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o izmjeni Uredbe 1901/2006 o lijekovima za pedijatrijsku upotrebu (2) treba uključiti u Sporazum o EGP-u.

                     (3)

                     Uredbu (EZ) br. 469/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove (3) treba uključiti u Sporazum o EGP-u.

                     (4)

                     Uredbu Komisije (EU) br. 488/2012 od 8. lipnja 2012. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 658/2007 o novčanim sankcijama za kršenja određenih obveza u vezi s odobrenjima za stavljanje u promet koja su dodijeljena na temelju Uredbe (EZ) br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (4), kako je ispravljena u SL L 338, 12.12.2012., str. 44., treba uključiti u Sporazum o EGP-u.

                     (5)

                     Uredbom (EZ) br. 469/2009 stavlja se izvan snage Uredba Vijeća (EEZ) br. 1768/92 (5), koja je uključena u Sporazum o EGP-u i koju stoga treba isključiti iz njega.

                     (6)

                     Uredbom Komisije (EZ) br. 658/2007 utvrđuju se pravila o primjeni novčanih kazni na nositelje odobrenja za stavljanje u promet dodijeljenih u skladu s Uredbom (EZ) br. 726/2004. Nakon što Komisija dodijeli odobrenje za stavljanje u promet, države EFTA-e trebale bi istodobno i u roku od 30 dana od dodjele donijeti odgovarajuće odluke. Zbog posebnih okolnosti, posebice toga da Komisija dodjeljuje odobrenja za stavljanje u promet, toga da kršenja utječu na Uniju i njezine interese, te zbog složene i tehničke prirode postupaka utvrđivanja kršenja obveza, Nadzorno tijelo EFTA-e trebalo bi blisko surađivati s Komisijom i pričekati njezinu ocjenu i prijedlog djelovanja prije donošenja odluke o novčanim kaznama protiv nositelja odobrenjâ za stavljanje u promet koji imaju poslovni nastan u državi EFTA-e.

                     (7)

                     Priloge II. i XVII. Sporazumu o EGP-u trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti,

               DONIO JE OVU ODLUKU:
         Članak 1.
         Poglavlje XIII. Priloga II. Sporazumu o EGP-u mijenja se kako slijedi:

                     1.

                     U trinaestom stavku uvodnog teksta iza riječi „Odbora za lijekove za rijetke bolesti” umeće se sljedeći tekst:
                     „Odbora za pedijatrijske lijekove”.

                     2.

                     U točkama 15.q (Direktiva 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća) i 15.zb (Uredba (EZ) br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća) dodaje se sljedeća alineja:

                                 „—

                                    32006 R 1901: Uredbom (EZ) br. 1901/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. (SL L 378, 27.12.2006., str. 1.).”.

                     3.

                     Tekst prilagodbe točke 15.zb (Uredba (EZ) br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća) zamjenjuje se sljedećim:
                     „Ovlasti dodijeljene Europskoj komisiji u vezi s postupkom zbog povrede propisa predviđenim u članku 84. stavku 3., uključujući ovlast za određivanje novčanih kazni nositeljima odobrenjâ za stavljanje u promet, u slučajevima kada nositelj odobrenja za stavljanje u promet ima poslovni nastan u državi EFTA-e, provodi Nadzorno tijelo EFTA-e u bliskoj suradnji s Komisijom. Prije nego što Nadzorno tijelo EFTA-e donese odluku o novčanim kaznama Komisija mu dostavlja svoju ocjenu i prijedlog o tome kako postupiti.”.

                     4.

                     Tekst točke 15.zj (Uredba Komisije (EZ) br. 658/2007) zamjenjuje se sljedećim:
                     „32007 R 0658: Uredba Komisije (EZ) br. 658/2007 od 14. lipnja 2007. o novčanim kaznama u slučaju kršenja određenih obveza vezanih uz odobrenja za stavljanje u promet dana u skladu s Uredbom (EZ) br. 726/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 155, 15.6.2007., str. 10.), kako je izmijenjena:

                                 —

                                    32012 R 0488: Uredbom Komisije (EU) br. 488/2012 od 8. lipnja 2012. (SL L 150, 9.6.2012., str. 68.), kako je ispravljena u SL L 338, 12.12.2012., str. 44.

                           Za potrebe ovog Sporazuma odredbe Uredbe sadržavaju sljedeću prilagodbu:
                     Ovlasti dodijeljene Europskoj komisiji u vezi s postupkom utvrđivanja kršenja obveza, uključujući ovlast za određivanje novčanih kazni nositeljima odobrenjâ za stavljanje u promet, u slučajevima kada nositelj odobrenja za stavljanje u promet ima poslovni nastan u državi EFTA-e, provodi Nadzorno tijelo EFTA-e u bliskoj suradnji s Komisijom. Prije nego što Nadzorno tijelo EFTA-e donese odluku o novčanim kaznama Komisija mu dostavlja ocjenu i prijedlog o tome kako postupiti.”.

                     5.

                     Iza točke 15.zo (Provedbena uredba Komisije (EU) br. 198/2013) umeće se sljedeća točka:

                                 „15.zp

                                    32006 R 1901: Uredba (EZ) br. 1901/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o lijekovima za pedijatrijsku upotrebu i izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1768/92, Direktive 2001/20/EZ, Direktive 2001/83/EZ i Uredbe (EZ) br. 726/2004 (SL L 378, 27.12.2006., str. 1.), kako je izmijenjena:

                                             —

                                                32006 R 1902: Uredbom (EZ) br. 1902/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. (SL L 378, 27.12.2006., str. 20.).

                           Za potrebe ovog Sporazuma odredbe Uredbe sadržavaju sljedeće prilagodbe:

                                 (a)

                                 Primjena članka 36. stavka 3. ne ovisi o odobrenju lijeka u Lihtenštajnu.

                                 (b)

                                 Ovlasti dodijeljene Europskoj komisiji u vezi s postupkom zbog kršenja odredbi predviđenim u članku 49. stavku 3., uključujući ovlast za nametanje novčanih kazni nositeljima odobrenjâ za stavljanje u promet, u slučajevima kada nositelj odobrenja za stavljanje u promet ima poslovni nastan u državi EFTA-e, provodi Nadzorno tijelo EFTA-e u bliskoj suradnji s Komisijom. Prije nego što Nadzorno tijelo EFTA-e donese odluku u pogledu novčanih kazni Komisija mu dostavlja ocjenu i prijedlog o tome kako postupiti.”.

               Članak 2.
         Tekst točke 6. (Uredba Vijeća (EEZ) br. 1768/92) Priloga XVII. Sporazumu o EGP-u zamjenjuje se sljedećim:
         „32009 R 0469: Uredba (EZ) br. 469/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove (SL L 152, 16.6.2009., str. 1.).
         Za potrebe ovog Sporazuma odredbe Uredbe sadržavaju sljedeće prilagodbe:

                     (a)

                     Članku 7. dodaju se sljedeći stavci:
                     „6.   Stavak 5. ne primjenjuje se na države EFTA-e.
                     7.   Neovisno o stavku 4., tijekom pet godina nakon stupanja na snagu Uredbe (EZ) br. 1901/2006 u dotičnoj državi EFTA-e, zahtjev za produljenje trajanja već izdane svjedodžbe podnosi se najkasnije šest mjeseci prije isteka svjedodžbe.”;

                     (b)

                     Članku 21. dodaju se sljedeći stavci:
                     „3.   Zahtjev za produljenje trajanja svjedodžbe može se odobriti u državi EFTA-e samo ako svjedodžba istječe manje od šest mjeseci prije stupanja na snagu Uredbe (EZ) br. 1901/2006 u dotičnoj državi EFTA-e. U slučajevima kada svjedodžba istječe prije stupanja na snagu Uredbe (EZ) br. 1901/2006 u dotičnoj državi EFTA-e, produljenje proizvodi učinke samo u odnosu na vrijeme i nakon tog stupanja na snagu u dotičnoj državi EFTA-e i nakon datuma objave zahtjeva za produljenje. Međutim, članak 13. stavak 3. primjenjuje se na izračun trajanja produljenja.
                     4.   Neovisno o članku 7. stavku 7., u slučajevima kada svjedodžba istječe manje od sedam mjeseci nakon stupanja na snagu Uredbe (EZ) br. 1901/2006 u dotičnoj državi EFTA-e, zahtjev za produljenje trajanja svjedodžbe podnosi se najkasnije mjesec dana nakon tog stupanja na snagu u dotičnoj državi EFTA-e. U tim slučajevima produljenje proizvodi učinke samo u odnosu na vrijeme nakon datuma objave zahtjeva za produljenje. Međutim, članak 13. stavak 3. primjenjuje se na izračun trajanja produljenja.
                     5.   Zahtjev za produljenje trajanja svjedodžbe podnesen u skladu sa stavcima 3. i 4. ne sprječava bilo koju treću osobu koja je u razdoblju između isteka svjedodžbe i objave zahtjeva za produljenje trajanja svjedodžbe u dobroj vjeri komercijalno upotrebljavala izum ili se ozbiljno pripremala za njegovu upotrebu da nastavi s tom upotrebom.”;

                     (c)

                     S obzirom na patentnu uniju između Lihtenštajna i Švicarske, Lihtenštajn ne izdaje svjedodžbe o dodatnoj zaštiti za lijekove kako je utvrđeno u ovoj Uredbi.”

               Članak 3.
         Tekstovi uredbi (EZ) br. 1901/2006, (EZ) br. 1902/2006, (EZ) br. 469/2009 i Uredbe Komisije (EU) br. 488/2012, kako je ispravljena u SL L 338, 12.12.2012., str. 44., na islandskom i norveškom jeziku, koje treba objaviti u Dodatku o EGP-u Službenom listu Europske unije, vjerodostojni su.
         Članak 4.
         Ova Odluka stupa na snagu … pod uvjetom da su sva priopćenja iz članka 103. stavka 1. Sporazuma o EGP-u poslana (*1).
         Članak 5.
         Ova se Odluka objavljuje u odjeljku o EGP-u Službenog lista Europske unije i u Dodatku o EGP-u Službenom listu Europske unije.

            Sastavljeno u Bruxellesu,

                  Za Zajednički odbor EGP-a

                  Predsjednik

                  Tajnici Zajedničkog odbora EGP-a

            (1)  SL L 378, 27.12.2006., str. 1.

            (2)  SL L 378, 27.12.2006., str. 20.

            (3)  SL L 152, 16.6.2009., str. 1.

            (4)  SL L 150, 9.6.2012., str. 68.

            (5)  SL L 182, 2.7.1992., str. 1.

            (*1)  [Ustavni su zahtjevi navedeni.]


               27.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 353/168

         P8_TA(2015)0199
   Neulaganje prigovora na delegirani akt: potpora ruralnom razvoju iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj
   Odluka Europskog parlamenta o neulaganju prigovora na Delegiranu uredbu Komisije od 27. travnja 2015. o izmjeni Priloga I. Uredbi (EU) br. 1305/2013 Europskog parlamenta i Vijeća o potpori ruralnom razvoju iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (C(2015)02802 – 2015/2673(DEA))
   (2016/C 353/23)

      Europski parlament,

               —

               uzimajući u obzir Delegiranu uredbu Komisije (C(2015)02802),

               —

               uzimajući u obzir pismo Komisije od 3. veljače 2015. kojim od Europskog parlamenta traži da izjavi kako neće ulagati prigovor na Delegiranu uredbu,

               —

               uzimajući u obzir pismo Odbora za poljoprivredu i ruralni razvoj predsjedniku Konferencije predsjednika odbora od 6. svibnja 2015.,

               —

               uzimajući u obzir članak 290. Ugovora o funkcioniranju Europske unije,

               —

               uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 1305/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o potpori ruralnom razvoju iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 (1),a posebno njezin članak 58. stavak 7. i članak 83. stavak 5.,

               —

               uzimajući u obzir preporuku odluke Odbora za poljoprivredu i ruralni razvoj,

               —

               uzimajući u obzir članak 105. stavak 6. Poslovnika,

               —

               uzimajući u obzir činjenicu da nisu uloženi prigovori u roku propisanom člankom 105. stavkom 6. trećom i četvrtom alinejom Poslovnika, koji rok istekao 19. svibnja 2015.,

               A.

               budući da se člankom 19. stavkom 1. Uredbe Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 predviđa revizija višegodišnjeg financijskog okvira u slučaju donošenja programa nakon 1. siječnja 2014. u okviru zajedničkog upravljanja za, između ostalog, Europski poljoprivredni fond za ruralni razvoj kako bi se dodijeljena sredstva neiskorištena u 2014., a koja su veća od odgovarajućih gornjih granica rashoda, prenijela na sljedeće godine;

               B.

               budući da programi ruralnog razvoja Bugarske, Češke Republike, Irske, Grčke, Španjolske, Hrvatske, Cipra, Luksemburga, Mađarske, Malte, Rumunjske i Švedske te određeni regionalni programi Belgije, Njemačke, Francuske i Ujedinjene Kraljevine nisu bili spremni za usvajanje do kraja 2014.;

               C.

               budući da je Uredba (EU, Euratom) br. 1311/2013 na odgovarajući način izmijenjena Uredbom Vijeća (EU, Euratom) br. 2015/623, čime se za Europski poljoprivredni fond odgovarajuća dodijeljena sredstva koja nisu iskorištena u 2014. prenose u gornje granice rashoda za 2015. i 2016.;

               D.

               budući da bi se stoga Prilog I. Uredbi (EU) br. 1305/2013 u kojemu se prikazuje raspodjela potpore Unije za ruralni razvoj od 2014. do 2020. trebao izmijeniti na odgovarajući način;

               E.

               budući da je delegirana uredba od ključne važnosti za neometano i pravovremeno donošenje programa ruralnog razvoja i budući da je primjereno da stupi na snagu dan nakon objave u Službenom listu Europske unije;

               1.

               izjavljuje da ne ulaže prigovor na delegiranu uredbu;

               2.

               nalaže svojem predsjedniku da ovu Odluku proslijedi Vijeću i Komisiji.

      (1)  SL L 347, 20.12.2013., str. 487.


title: Odluka Vijeća 2012/515/ZVSP od 24. rujna 2012. o izmjeni i produljenju Odluke 2010/565/ZVSP o misiji Europske unije za pružanje savjeta i pomoći pri reformi sigurnosnog sektora u Demokratskoj Republici Kongu (EUSEC RD Congo)

text:
               18/Sv. 12

               HR

               Službeni list Europske unije

               262

         32012D0515

               L 257/18

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         ODLUKA VIJEĆA 2012/515/ZVSP
   od 24. rujna 2012.
   o izmjeni i produljenju Odluke 2010/565/ZVSP o misiji Europske unije za pružanje savjeta i pomoći pri reformi sigurnosnog sektora u Demokratskoj Republici Kongu (EUSEC RD Congo)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 28., članak 42. stavak 4. i članak 43. stavak 2.,
   uzimajući u obzir prijedlog Visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku,
   budući da:

               (1)

               Vijeće je 21. rujna 2010. donijelo Odluku 2010/565/ZVSP o misiji Europske unije za pružanje savjeta i pomoći pri reformi sigurnosnog sektora u Demokratskoj Republici Kongu (EUSEC RD Congo) (1), koja je posljednji put izmijenjena Odlukom 2011/538/ZVSP (2). EUSEC RD Congo prestaje važiti 30. rujna 2012.

               (2)

               Politički i sigurnosni odbor je 13. srpnja 2012. podržao preporuku prema kojoj bi se misija EUSEC RD Congo trebala produljiti za jednu godinu, nakon čega slijedi konačna prijelazna faza od dvanaest mjeseci s ciljem predaje njezinih zadaća.

               (3)

               EUSEC RD Congo bi stoga trebalo produljiti do 30. rujna 2013.

               (4)

               Potrebno je utvrditi financijski referentni iznos namijenjen pokrivanju izdataka povezanih s misijom EUSEC RD Congo od 1. listopada 2012. do 30. rujna 2013.

               (5)

               Također je potrebno prilagoditi određene odredbe u vezi klasificiranih informacija EU-a.

               (6)

               Misija EUSEC RD Congo provodit će se u kontekstu stanja koje bi se moglo pogoršati i koje bi moglo ugroziti ostvarenje ciljeva vanjskog djelovanja Unije kako su određeni u članku 21. Ugovora,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Odluka 2010/565/ZVSP mijenja se kako slijedi:

               1.

               Članku 9. stavku 1. dodaje se sljedeći podstavak:
               „Financijski referentni iznos za pokrivanje izdataka povezanih s misijom iznosi 11 000 000 EUR za razdoblje od 1. listopada 2012. do 30. rujna 2013.”;

               2.

               Članak 13. zamjenjuje se sljedećim:
               „Članak 13.
               Priopćavanje klasificiranih informacija
               1.   VP je ovlašten trećim državama povezanima s ovom Odlukom, prema potrebi i u skladu s potrebama Misije, dostaviti klasificirane informacije EU-a do razine „CONFIDENTIEL UE/EU CONFIDENTIAL”, koje su nastale za potrebe Misije, u skladu s Odlukom Vijeća 2011/292/EU (3), o sigurnosnim propisima za zaštitu klasificiranih informacija EU-a.
               2.   VP je ovlašten UN-u, u skladu s operativnim potrebama Misije,dostaviti klasificirane podatke i dokumente EU-a do razine „RESTREINT UE/EU RESTRICTED”, koji su nastali za potrebe Misije, u skladu s Odlukom 2011/292/EU. U tu svrhu sastavljaju se dogovori između VP-a i nadležnih tijela UN-a.
               3.   U slučaju specifične i hitne operativne potrebe, VP je također ovlašten državi domaćinu dostaviti sve klasificirane informacije i dokumente EU-a do razine „RESTREINT UE/EU RESTRICTED/EU RESTRICTED”, koji su nastali za potrebe Misije, u skladu s Odlukom 2011/292/EU. U tu svrhu sastavljaju se dogovori između VP-a i nadležnih tijela države domaćina.
               4.   VP je ovlašten trećim državama povezanima s ovom Odlukom dostaviti bilo kakve dokumente EU-a koji nisu klasificirani, a povezani su s raspravama Vijeća o Misiji i za koje vrijedi obveza čuvanja poslovne tajne u skladu s člankom 6. stavkom 1. Poslovnika Vijeća (4).
               5.   VP može delegirati ovlasti iz stavaka od 1. do 4., kao i mogućnost sklapanja dogovora iz stavaka 2. i 3. osobama pod njegovom/njezinom nadležnošću, zapovjedniku civilne operacije i/ili voditelju misije.

                  (3)  SL L 141, 27.5.2011., str. 17."

                  (4)  Odluka Vijeća 2009/937/EU od 1. prosinca 2009. o donošenju Poslovnika Vijeća (SL L 325, 11.12.2009., str. 35.).;”"

               3.

               U članku 15., stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
               „3.   Voditelju misije pomaže dužnosnik za sigurnost misije (DSM), koji odgovara voditelju misije i održava funkcionalnu vezu s Europskom službom za vanjsko djelovanje (ESVD).”;

               4.

               U članku 17., drugi stavak zamjenjuje se sljedećim:
               „Primjenjuje se do 30. rujna 2013.”

         Članak 2.
   Ova Odluka stupa na snagu na datum donošenja.

      Sastavljeno u Bruxellesu 24. rujna 2012.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         A. D. MAVROYIANNIS

      (1)  SL L 248, 22.9.2010., str. 59.

      (2)  SL L 236, 13.9.2011., str. 10.


title: Odluka o zaključenju službenog ispitnog postupka nakon povlačenja prijave države EFTA-e – Sporazum s društvom PCC o električnoj energiji iz 2014. i Sporazum o prijenosu električne energije iz 2014.

text:
               11.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/14

         Odluka o zaključenju službenog ispitnog postupka nakon povlačenja prijave države EFTA-e
   Sporazum s društvom PCC o električnoj energiji iz 2014. i Sporazum o prijenosu električne energije iz 2014.
   (2016/C 52/09)
   Odlukom 238/15/COL od 17. lipnja 2015. Nadzorno tijelo EFTA-e odlučilo je zaključiti službeni ispitni postupak na temelju članka 4. stavka 4. dijela II. Protokola 3. Sporazuma o nadzoru i sudu, pokrenut 10. prosinca 2014. Odlukom br. 543/14/COL, u pogledu i. Sporazuma o električnoj energiji koji su 17. ožujka 2014. potpisala trgovačka društva Landsvirkjun hf. i PCC Bakki Silicon hf. i ii. Sporazuma o prijenosu električne energije koji su 7. veljače 2014. sklopila trgovačka društva Landsnet hf. i PCC Bakki Silicon hf.

   Predmet je postao bespredmetnim zbog povlačenja obavijesti države EFTA-e i činjenice da su ugovorne stranke raskinule te ugovore prije njihova stupanja na snagu.
   Vjerodostojan tekst odluke, iz kojeg su uklonjene sve povjerljive informacije, dostupan je na sljedećoj internetskoj stranici Nadzornog tijela EFTA-e:
   http://www.eftasurv.int/state-aid/state-aid-register/


title: 2012/738/EU: Odluka Vijeća od 13. studenoga 2012. o sklapanju u ime Europske unije Konvencije o pomoći u opskrbi hranom

text:
               11/Sv. 131

               HR

               Službeni list Europske unije

               300

         32012D0738

               L 330/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         ODLUKA VIJEĆA
   od 13. studenoga 2012.
   o sklapanju u ime Europske unije Konvencije o pomoći u opskrbi hranom
   (2012/738/EU)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 214. stavak 4. u vezi s člankom 218. stavkom 6. točkom (a),
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   uzimajući u obzir suglasnost Europskog parlamenta,
   budući da:

               (1)

               Unija je stranka Konvencije o pomoći u hrani iz 1999. (1) koja prestaje važiti 1. srpnja 2012.

               (2)

               U skladu s Odlukom Vijeća 2012/511/EU (2) Konvencija o pomoći u opskrbi hranom (dalje u tekstu „Konvencija”) potpisana je 23. srpnja 2012., podložno njezinu sklapanju.

               (3)

               U interesu Unije je da bude stranka Konvencije jer će ona pomoći ostvarenju ciljeva humanitarne pomoći iz članka 214. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.

               (4)

               Konvenciju bi trebalo odobriti,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Konvencija o pomoći u opskrbi hranom („Konvencija”) odobrava se u ime Unije.
   Tekst Konvencije priložen je ovoj Odluci.
   Članak 2.
   Komisija odlučuje o tome koje će obveze Unija preuzeti na godišnjoj razini u skladu s člankom 5. Konvencije i o tome izvješćuje tajništvo Odbora.
   Članak 3.
   Komisija dostavlja godišnja izvješća i u ime Unije sudjeluje u razmjeni informacija u skladu s člankom 6. Konvencije.
   Članak 4.
   Predsjednik Vijeća imenuje jednu ili više osoba da u ime Unije polože ispravu odobrenja predviđenu člankom 12. Konvencije kako bi time izrazio suglasnost Unije s obvezama iz Konvencije (3).
   Članak 5.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Bruxellesu 13. studenoga 2012.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         V. SHIARLY

      (1)  SL L 222, 24.8.1999., str. 40.

      (2)  SL L 256, 22.9.2012., str. 3.

      (3)  Glavno tajništvo Vijeća objavit će datum stupanja na snagu Konvencije u Službenom listu Europske unije.
   KONVENCIJA O POMOĆI U OPSKRBI HRANOM
   PREAMBULA
   STRANKE OVE KONVENCIJE,
   POTVRĐUJUĆI svoju trajnu predanost još uvijek važećim ciljevima Konvencije o pomoći u hrani iz 1999., doprinosu sigurnosti hrane u svijetu i poboljšanju sposobnosti međunarodne zajednice da reagira na situacije akutne nestašice hrane i na druge potrebe za hranom zemalja u razvoju;
   NASTOJEĆI unaprijediti učinkovitost, djelotvornost i kvalitetu pomoći u opskrbi hranom radi čuvanja života i ublažavanja patnji najugroženijih skupina stanovništva, posebno u izvanrednim situacijama, jačanjem međunarodne suradnje i koordinacije, posebno među strankama i dionicima;
   PREPOZNAJUĆI da ugrožene skupine stanovništva imaju posebne nutritivne i prehrambene potrebe;
   POTVRĐUJUĆI da su primarno države odgovorne za vlastitu sigurnost prehrane, a time i za postupno ostvarenje prava na odgovarajuću hranu, kako je utvrđeno dobrovoljnim smjernicama Organizacije za hranu i poljoprivredu (FAO) koje su sastavljene kako bi potaknule postupno ostvarenje prava na odgovarajuću hranu u okviru nacionalne sigurnosti prehrane, koje je FAO usvojio u studenome 2004.;
   POTIČUĆI vlade prehrambeno nesigurnih zemalja da razviju i provedu nacionalne strategije koje će primjenom dugoročnih mjera početi rješavati temeljne uzroke nesigurnosti prehrane te da osiguraju primjerenu povezanost između aktivnosti usmjerenih na pružanje pomoći, oporavak i razvoj;
   POZIVAJUĆI SE na međunarodno humanitarno pravo i temeljna načela čovječnosti, tj. nepristranost, neutralnost i neovisnost;
   POZIVAJUĆI SE na načela i dobru praksu doniranja humanitarne pomoći usvojenih u Stockholmu 17. lipnja 2003.;
   PRIZNAJUĆI da stranke imaju vlastite politike pomoći u opskrbi hranom u izvanrednim i ostalim situacijama;
   UZIMAJUĆI U OBZIR plan djelovanja Svjetskog sastanka na vrhu o hrani usvojen u Rimu 1996. kao i Pet rimskih načela održive globalne sigurnosti prehrane utvrđenih u Deklaraciji Svjetskog sastanka na vrhu o sigurnosti prehrane iz 2009., a posebno predanost ostvarenju cilja sigurnosti prehrane u svim zemljama te postojeće napore za smanjivanje siromaštva i iskorjenjivanje gladi, što je ponovno potvrdila Opća skupština Ujedinjenih naroda u Milenijskoj deklaraciji;
   UZIMAJUĆI U OBZIR obveze unapređivanja razvoja i poboljšanja učinkovitosti od strane zemalja donatora i primateljica primjenom načela iz Pariške deklaracije Organizacije za gospodarsku suradnju i razvoj (OECD) o učinkovitosti pomoći donesene 2005.;
   ODLUČNE postupiti u skladu sa svojim obvezama u okviru Svjetske trgovinske organizacije (WTO), posebno u skladu s pravilima WTO-a koja se odnose na pomoć u hrani,
   SPORAZUMJELE SU SE:
   Članak 1.
   Ciljevi
   Ciljevi su ove Konvencije spašavanje života, smanjenje gladi, poboljšanje sigurnosti prehrane i uhranjenosti najugroženijih skupina stanovništva:

               (a)

               suočavanjem s prehrambenim i nutritivnim potrebama najugroženijih skupina stanovništva putem obveza koje stranke preuzimaju u pogledu pružanja pomoći u opskrbi hranom kako bi se poboljšao pristup odgovarajućoj zdravstveno ispravnoj i hranjivoj hrani i njezina potrošnja;

               (b)

               osiguravanjem primjerenosti, pravodobnosti, učinkovitosti i djelotvornosti pomoći u opskrbi hranom predviđenom za najugroženije skupine stanovništva, te da se pomoć temelji na stvarnim potrebama i zajedničkim načelima; i

               (c)

               olakšavanjem razmjene informacija, suradnje i koordinacije, te omogućavanjem foruma za rasprave kako bi se poboljšalo učinkovito, djelotvorno i usklađeno korištenje sredstava stranaka koje odgovara potrebama.

         Članak 2.
   Načela pomoći u opskrbi hranom
   Kada stranke osiguravaju i dostavljaju pomoć u opskrbi hranom za najugroženije skupine stanovništva, uvijek se trebaju pridržavati sljedećih načela:

               (a)

               opća načela pomoći u opskrbi hranom

                           i.

                           pružati pomoć u opskrbi hranom samo kada je to najučinkovitije sredstvo za suočavanje s prehrambenim i nutritivnim potrebama najugroženijih skupina stanovništva;

                           ii.

                           pružati pomoć u opskrbi hranom uzimajući u obzir dugoročne ciljeve oporavka i razvoja zemalja primateljica, pružajući istodobno, kad god je moguće, potporu ostvarenju šireg cilja sigurnosti prehrane;

                           iii.

                           pružati pomoć u opskrbi hranom na način kojim se štiti način života i jača samodostatnost ugroženog stanovništva i lokalnih zajednica, te tako da se spriječi izbijanje krize vezane za sigurnost prehrane ili da se za nju priprema, ili da se ublažavaju njezini učinci ili tako da se na nju reagira;

                           iv.

                           pružati pomoć u opskrbi hranom, ali tako da se izbjegne stvaranje ovisnosti i tako da se smanje izravni i neizravni negativni učinci na korisnike i na ostale;

                           v.

                           pružati pomoć u opskrbi hranom na način koji neće imati nepovoljne učinke na lokalnu proizvodnju, tržišne uvjete, tržišne strukture i trgovinu, ili na cijenu roba koje su bitne za najugroženije stanovništvo;

                           vi.

                           kad god je moguće, pomoć u opskrbi hranom pružati bespovratno;

               (b)

               načela učinkovitosti kod pomoći u opskrbi hranom:

                           i.

                           kako bi iznos preostao za pomoć u hrani ugroženom stanovništvu bio što veći i kako bi se unaprijedila učinkovitost, smanjiti povezane troškove koliko je god moguće;

                           ii.

                           aktivno tražiti načine za suradnju, koordinaciju i razmjenu informacija kako bi se poboljšale učinkovitost i djelotvornost programa za pomoć u opskrbi hranom i usklađenost između pomoći u opskrbi hranom i srodnih područja politike i srodnih instrumenata;

                           iii.

                           kad god je moguće i primjereno, hranu i ostale komponente pomoći u opskrbi hranom kupovati na lokalnom ili regionalnom tržištu;

                           iv.

                           osigurati pomoć za opskrbu hranom u nevezanoj gotovini kad god je to moguće i u skladu s potrebama;

                           v.

                           pomoć za opskrbu hranom monetizirati samo ako za to postoji potreba i ako će se time poboljšati sigurnost prehrane za ugrožene skupine stanovništva; određivanje novčane protuvrijednosti treba temeljiti na transparentnim i objektivnim tržišnim analizama te treba izbjegavati ugrožavanje lokalne trgovine;

                           vi.

                           osigurati da se pomoć u opskrbi hranom ne iskorištava kao sredstvo za promicanje ciljeva koje stranke imaju s obzirom na razvoj tržišta;

                           vii.

                           u najvećoj mogućoj mjeri izbjegavati ponovni izvoz pomoći u hrani, osim radi sprečavanja izbijanja izvanrednog stanja ili kao odgovor na takvo stanje; pomoć u hrani ponovno izvesti samo na način kojim se izbjegava ugrožavanje lokalne trgovine;

                           viii.

                           potvrditi, prema potrebi, da relevantna tijela ili relevantni dionici imaju primarnu ulogu i odgovornost za organizaciju, koordinaciju i provedbu aktivnosti pomoći u opskrbi hranom;

               (c)

               načela pružanja pomoći u opskrbi hranom:

                           i.

                           usmjeravati pomoć u opskrbi hranom u skladu s prehrambenim i nutritivnim potrebama najugroženijih skupina stanovništva;

                           ii.

                           korisnike pomoći uključiti u procjenu vlastitih potreba i u osmišljavanje, provedbu i evaluaciju pomoći u opskrbi hranom, a prema potrebi uključiti i druge relevantne dionike;

                           iii.

                           osigurati pomoć u opskrbi hranom koja ispunjava primjenljive standarde sigurnosti i kvalitete, te kojom se poštuju kulturne i lokalne prehrambene navike i nutritivne potrebe korisnika;

                           iv.

                           čuvati dostojanstvo korisnika pomoći u opskrbi hranom;

               (d)

               načela odgovornosti u području pomoći u opskrbi hranom:

                           i.

                           preuzeti konkretne i odgovarajuće mjere za jačanje odgovornosti i transparentnosti politika, programa i aktivnosti pomoći u opskrbi hranom;

                           ii.

                           redovito i na transparentan način pratiti, ocjenjivati i izvješćivati o ishodima i utjecaju aktivnosti pomoći u opskrbi hranom s ciljem daljnjeg razvijanja najbolje prakse i postizanja najveće moguće učinkovitosti.

         Članak 3.
   Odnos prema Sporazumima WTO-a
   Odredbe ove Konvencije ne odstupaju od postojećih ili budućih obveza u okviru WTO-a koje su primjenljive na stranke. U slučaju sukoba između tih obveza i ove Konvencije, prevladavaju obveze u okviru WTO-a. Nijedna odredba ove Konvencije neće dovesti u pitanje stavove koje stranka može zauzeti u bilo kojim pregovorima s WTO-om.
   Članak 4.
   Prihvatljiva zemlja, prihvatljive ugrožene skupine stanovništva, prihvatljivi proizvodi i prihvatljive aktivnosti i s njima povezani troškovi
   1.   „Prihvatljiva zemlja” znači svaka zemlja koja se nalazi na popisu Službenih primatelja razvojne pomoći Odbora za razvojnu pomoć (DAC) OECD-a ili bilo koja druga zemlja određena u Pravilima o postupanju i provedbi.
   2.   „Prihvatljive ugrožene skupine stanovništva” znači ugrožene skupine stanovništva u svim prihvatljivim zemljama.
   3.   „Prihvatljivi proizvodi” znači proizvodi za prehranu ljudi koji udovoljavaju relevantnim nacionalnim politikama i propisima zemlje u kojoj se provode aktivnosti, uključujući prema potrebi i primjenljive međunarodne standarde o sigurnosti i kvaliteti hrane, kao i proizvodi koji pomažu zadovoljiti prehrambene potrebe i koji štite način života u situacijama akutne nestašice hrane i u ranim fazama oporavka. Popis prihvatljivih proizvoda nalazi se u Pravilima o postupanju i provedbi.
   4.   Prihvatljive aktivnosti povezane s ispunjenjem minimalne godišnje preuzete obveze stranke prema članku 5. u skladu su s člankom 1. i moraju uključivati barem jednu od sljedećih aktivnosti:

               (a)

               pružanje i distribuciju prihvatljivih proizvoda;

               (b)

               pružanje gotovine i vaučera; i

               (c)

               intervencije u području prehrane.

         Ove prihvatljive aktivnosti detaljnije su razrađene u Pravilima o postupanju i provedbi.
   5.   Povezani troškovi prihvatljivi za ispunjavanje minimalne godišnje preuzete obveze stranke u skladu s člankom 5. u skladu su s člankom 1. i ograničeni su na troškove koji su izravno povezani s pružanjem prihvatljivih aktivnosti, kako je detaljnije razrađeno u Pravilima o postupanju i provedbi.
   Članak 5.
   Preuzeta obveza
   1.   Za ispunjavanje ciljeva ove Konvencije svaka je stranka suglasna preuzeti godišnju obvezu pružanja pomoći u opskrbi hranom, utvrđenu u skladu s njezinim zakonima i propisima. Preuzeta obveza svake stranke naziva se „minimalna godišnja preuzeta obveza”.
   2.   Minimalna godišnja preuzeta obveza izražava se s obzirom na vrijednost ili na količinu, kako je dodatno razrađeno u Pravilima o postupanju i provedbi. Stranka može odabrati hoće li svoju preuzetu obvezu izraziti bilo kao minimalnu vrijednost ili kao minimalnu količinu, ili kao kombinaciju toga dvoga.
   3.   Minimalne godišnje preuzete obveze mogu se s obzirom na vrijednost izraziti u valuti koju odabere stranka. Minimalne godišnje preuzete obveze mogu se s obzirom na količinu izraziti u protuvrijednosti tona žitarica ili u drugim mjernim jedinicama, u skladu s Pravilima o postupanju i provedbi.
   4.   Svaka stranka obavješćuje tajništvo o svojoj početnoj minimalnoj godišnjoj preuzetoj obvezi u najkraćem roku, a najkasnije šest mjeseci od stupanja na snagu ove Konvencije ili u roku od tri mjeseca od pristupanja ovoj Konvenciji.
   5.   Svaka stranka obavješćuje tajništvo o svim promjenama svoje minimalne godišnje preuzete obveze za naredne godine, najkasnije petnaestog dana prosinca u godini koja prethodi promjeni.
   6.   Ažurirane podatke o minimalnim godišnjim preuzetim obvezama tajništvo dostavlja svim strankama u najkraćem roku, a najkasnije prvog dana siječnja svake godine.
   7.   Doprinosi koji se daju za ispunjenje minimalne godišnje preuzete obveze trebaju kad god je to moguće biti bespovratni. Kad je riječ o pomoći u opskrbi hranom koja se računa kao dio preuzete obveze stranke, najmanje 80 posto pomoći predviđene za prihvatljive zemlje i prihvatljive ugrožene skupine stanovništva, kako je dodatno razrađeno u Pravilima o postupanju i provedbi, mora biti potpuno bespovratno. Stranke će, koliko to bude moguće, nastojati postupno prijeći taj postotak. Doprinose koji nisu potpuno bespovratni treba unijeti u godišnje izvješće svake stranke.
   8.   Stranke se obvezuju da će sve transakcije vezane za pomoć u opskrbi hranom obavljati u skladu s Konvencijom tako da se izbjegne štetno uplitanje u redovne proizvodne tokove i međunarodnu trgovinu.
   9.   Stranke osiguravaju da pružanje pomoći u opskrbi hranom izravno ili neizravno, službeno ili neslužbeno, izrijekom ili prešutno ne bude povezano s komercijalnim izvozom poljoprivrednih proizvoda ili druge robe i usluga u zemlje primateljice.
   10.   U svrhu ispunjavanja svoje minimalne godišnje preuzete obveze, neovisno je li izražena kao vrijednost ili kao količina, stranka daje doprinose koji su u skladu s ovom Konvencijom i koji se sastoje od financijskih sredstava namijenjenih za prihvatljive proizvode i aktivnosti te od s njima povezanih troškova, kako je određeno člankom 4. i dodatno razrađeno u Pravilima o postupanju i provedbi.
   11.   Doprinosi za ispunjavanje minimalne godišnje preuzete obveze prema ovoj Konvenciji se mogu usmjeriti samo u prihvatljive zemlje ili samo prihvatljivim ugroženim skupinama stanovništva, kako je određeno člankom 4. i dodatno razrađeno u Pravilima o postupanju i provedbi.
   12.   Doprinosi stranaka mogu se davati bilateralno, putem međuvladinih ili drugih nevladinih ili međunarodnih organizacija, ili putem ostalih partnera u pružanju pomoći u opskrbi hranom, ali ne putem drugih stranaka.
   13.   Svaka stranka čini sve kako bi ispunila svoju minimalnu godišnju preuzetu obvezu. Ako neka stranka nije u mogućnosti ispuniti svoju minimalnu godišnju preuzetu obvezu za određenu godinu, okolnosti zbog kojih obvezu nije bilo moguće ispuniti opisuje u svom godišnjem izvješću za tu godinu. Neispunjeni dio iznosa dodaje se minimalnoj godišnjoj preuzetoj obvezi stranke za sljedeću godinu, osim ako Odbor osnovan na temelju članka 7. odluči drukčije ili ako se izvanrednim okolnostima može opravdati da se to ne učini.
   14.   Ako doprinos neke stranke premaši njezinu minimalnu preuzetu obvezu, iznos viška, ali najviše pet posto njezine minimalne godišnje preuzete obveze, smije se smatrati doprinosom te stranke za sljedeću godinu.
   Članak 6.
   Godišnje izvješćivanje i razmjena informacija
   1.   U roku od 90 dana od završetka kalendarske godine svaka stranka tajništvu dostavlja godišnje izvješće u skladu s Pravilima o postupanju i provedbi i u njemu detaljno navodi kako je ispunila svoju minimalnu godišnju preuzetu obvezu na temelju ove Konvenciji.
   2.   To godišnje izvješće sadrži opisni dio koji može uključivati informacije o tome kako politike o pomoći u opskrbi hranom te stranke, njezini programi i aktivnosti doprinose ostvarenju ciljeva i načela ove Konvencije.
   3.   Stranke trebaju redovito razmjenjivati informacije o svojim politikama pružanja pomoći u opskrbi hranom te o programima i rezultatima svojih evaluacija tih politika i programa.
   Članak 7.
   Odbor za pomoć u opskrbi hranom
   1.   Ovim se osniva Odbor za pomoć u opskrbi hranom (dalje u tekstu „Odbor”) koji se sastoji od svih stranaka ove Konvencije.
   2.   Odbor na službenim sjednicama donosi odluke i obavlja funkcije potrebne za izvršenje odredaba ove Konvencije u skladu s načelima i ciljevima ove Konvencije.
   3.   Odbor donosi svoj poslovnik; može također usvojiti pravila kojima se dodatno razrađuju odredbe ove Konvencije, kako bi se osigurala njihova pravilna provedba. Kao početna Pravila o postupanju i provedbi služi dokument FAC(11/12)1 od 25. travnja 2012., koji je sastavio Odbor za hranu osnovan u okviru Konvencije za pomoć u hrani iz 1999. Odbor može naknadno odlučiti o izmjeni tih Pravila o postupanju i provedbi.
   4.   Odbor odluke donosi jednoglasno, što znači da se nijedna stranka formalno ne suprotstavlja odluci koju je o nekom pitanju o kojem se raspravlja na formalnoj sjednici predložio Odbor. Do formalnog suprotstavljanja može doći bilo na formalnoj sjednici ili u roku od 30 dana nakon dostave zapisnika s formalne sjednice, u kojem je zabilježen prijedlog dotične odluke.
   5.   Tajništvo za svaku godinu za Odbor priprema sažeto izvješće koje se sastavlja, usvaja i objavljuje u skladu s Pravilima o postupanju i provedbi.
   6.   Odbor treba omogućiti forum na kojem stranke mogu međusobno raspravljati o pitanjima pomoći u opskrbi hranom, kao što je potreba pokretanja izdvajanja odgovarajućih i pravovremenih sredstava kako bi se zadovoljile prehrambene i nutritivne potrebe, posebno u određenim situacijama akutne nestašice hrane i u krizama. Odbor bi trebao olakšati razmjenu informacija s ostalim dionicima i pružati im informacije te bi se s njima trebao savjetovati i od njih dobivati informacije koje će služiti kao potpora raspravama Odbora.
   7.   Svaka stranka imenuje predstavnika koji će od tajništva primati pozive i ostale obavijesti.
   Članak 8.
   Predsjednik i potpredsjednik Odbora
   1.   Odbor svake godine na svojoj zadnjoj formalnoj sjednici odlučuje o tome tko će u sljedećoj godini biti predsjednik i potpredsjednik.
   2.   Predsjednik ima sljedeće zadaće:

               (a)

               odobriti nacrt dnevnog reda za svaku formalnu sjednicu ili neformalni sastanak;

               (b)

               predsjedavati formalnim sjednicama ili neformalnim sastancima;

               (c)

               otvoriti i zatvoriti svaku formalnu sjednicu ili svaki neformalni sastanak;

               (d)

               podnijeti nacrt dnevnog reda Odboru na usvajanje na početku svake formalne sjednice ili svakog neformalnog sastanka;

               (e)

               usmjeravati rasprave i osigurati poštovanje postupaka navedenih u Pravilima o postupanju i provedbi;

               (f)

               daje strankama riječ;

               (g)

               odlučivati o proceduralnim pitanjima u skladu s relevantnim Pravilima o postupanju i provedbi; i

               (h)

               postavljati pitanja i obznanjuje odluke.

         3.   Ako predsjednik nije prisutan na formalnoj sjednici ili njezinom dijelu ili na neslužbenom sastanku, ili privremeno ne može ispunjavati dužnost predsjednika, potpredsjednik djeluje kao predsjednik. U odsustvu predsjednika i potpredsjednika Odbor imenuje privremenog predsjednika.
   4.   Ako iz bilo kojeg razloga predsjednik ne može nastaviti obavljati dužnost predsjednika, potpredsjednik postaje predsjednikom do kraja te godine.
   Članak 9.
   Formalne sjednice i neformalni sastanci
   1.   Odbor održava formalne sjednice i neformalne sastanke u skladu s Pravilima o postupanju i provedbi.
   2.   Odbor godišnje održava barem jednu formalnu sjednicu.
   3.   Odbor održava dodatne formalne sjednice i neformalne sastanke na zahtjev predsjednika ili na zahtjev najmanje tri stranke.
   4.   Odbor može pozvati promatrače i relevantne dionike koji žele raspravljati o određenim pitanjima pomoći u opskrbi hranom da sudjeluju na njegovim formalnim sjednicama ili neformalnim sastancima u skladu s Pravilima o postupanju i provedbi.
   5.   Odbor se sastaje na mjestu koje se određuje u skladu s Pravilima o postupanju i provedbi.
   6.   Dnevni red formalnih sjednica i neformalnih sastanaka sastavlja se u skladu s Pravilima o postupanju i provedbi.
   7.   Zapisnik s formalne sjednice, koji uključuje i sve prijedloge odluka Odbora, dostavlja se u roku od 30 dana nakon održavanja formalne sjednice.
   Članak 10.
   Tajništvo
   1.   Odbor imenuje tajništvo i traži njegove usluge u skladu s Pravilima o postupanju i provedbi. Odbor će od Međunarodnog vijeća za žito (IGC) tražiti da njihovo tajništvo djeluje kao početno tajništvo odbora.
   2.   Tajništvo obavlja zadaće utvrđene ovom Konvencijom i Pravilima o postupanju i provedbi, obavlja administrativne zadaće, uključujući i obradu i distribuciju dokumenata i izvješća te vrši ostale funkcije koje odredi Odbor.
   Članak 11.
   Rješavanje sporova
   Odbor nastoji riješiti sporove između stranaka o tumačenju ili provedbi ove Konvencije ili Pravila o postupanju i provedbi kao i pritužbe zbog neispunjenja obveza iz ove Konvencije.
   Članak 12.
   Potpisivanje i ratifikacija, prihvaćanje ili odobravanje
   Ova Konvencija otvorena je za potpisivanje u sjedištu Ujedinjenih naroda u New Yorku od 11. lipnja 2012. do 31. prosinca 2012. Argentini, Australiji, Kraljevini Belgiji, Republici Bugarskoj, Republici Cipru, Češkoj Republici, Kraljevini Danskoj, Europskoj uniji, Republici Estoniji, Republici Finskoj, Francuskoj Republici, Helenskoj Republici, Republici Hrvatskoj, Irskoj, Japanu, Kanadi, Republici Latviji, Republici Litvi, Velikom Vojvodstvu Luksemburgu, Mađarskoj, Republici Malti, Kraljevini Nizozemskoj, Kraljevini Norveškoj, Saveznoj Republici Njemačkoj, Republici Poljskoj, Portugalskoj Republici, Rumunjskoj, Republici Sloveniji, Slovačkoj Republici, Sjedinjenim Američkim Državama, Kraljevini Španjolskoj, Kraljevini Švedskoj, Švicarskoj Konfederaciji, Talijanskoj Republici i Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske. Ova Konvencija podliježe ratifikaciji, prihvaćanju ili odobrenju svake potpisnice. Isprave o ratifikaciji, prihvatu ili odobrenju polažu se kod depozitara.
   Članak 13.
   Pristupanje
   1.   Svaka država s popisa iz članka 12. koja u roku predviđenom za potpisivanje ne potpiše ovu Konvenciju ili ako je dotad ne potpiše Europska unija, može joj pristupiti u bilo kojem trenutku nakon tog roka. Isprava o pristupu polažu se kod depozitara.
   2.   Nakon stupanja na snagu ove Konvencije u skladu s člankom 15. otvorena je za pristupanje bilo kojoj državi koja nije među navedenim u članku 12. ili za pristupanje nekom posebnom carinskom području koje ima potpunu autonomiju u vođenju svojih vanjskotrgovinskih odnosa i koji se prema odluci Odbora smatra prihvatljivim. Isprave o pristupu polažu se kod depozitara.
   Članak 14.
   Obavijest o privremenoj primjeni
   Sve države navedene u članku 12. ili Europska unija, koje namjeravaju ratificirati, prihvatiti ili odobriti ovu Konvenciju ili joj namjeravaju pristupiti, ili bilo koja država ili posebno carinsko područje koje se odlukom Odbora smatraju prihvatljivim za pristupanje u skladu s člankom 13. stavkom 2., ali koji još uvijek nisu položili instrument, mogu u svakom trenutku kod depozitara položiti obavijest o privremenoj primjeni ove Konvencije. Konvencija se privremeno primjenjuje na tu državu, posebno carinsko područje ili Europsku uniju od dana polaganja obavijesti.
   Članak 15.
   Stupanje na snagu
   1.   Ova Konvencija stupa na snagu 1. siječnja 2013. ako do 30. studenoga 2012. pet potpisnica položi instrumente o ratifikaciji, prihvaćanju ili odobrenju.
   2.   Ako Konvencija ne stupi na snagu u skladu sa stavkom 1., potpisnice ove Konvencije koje su položile instrumente o ratifikaciji, prihvaćanju ili odobrenju i države članice Europske unije koje su instrumente o pristupanju položile u skladu s člankom 13. stavkom 1. mogu jednoglasno odlučiti o stupanju na snagu Konvencije među njima.
   3.   Ako neka država, posebno carinsko područje ili Europska unija ratificira, prihvati i odobri Konvenciju ili joj pristupi nakon njezina stupanja na snagu, ova Konvencija za tu državu, posebno carinsko područje ili Europsku uniju stupa na snagu na dan polaganja isprave o ratifikaciji, odobrenju, prihvatu ili pristupu.
   Članak 16.
   Postupak ocjenjivanja i izmjene
   1.   Nakon što ova Konvencija stupi na snagu svaka stranka može u bilo kojem trenutku predložiti ocjenjivanje relevantnosti ove Konvencije ili predložiti njezinu izmjenu. Svaku predloženu izmjenu tajništvo prosljeđuje strankama barem šest mjeseci unaprijed, a o njoj se raspravlja na sljedećoj formalnoj sjednici Odbora po završetku razdoblja za dostavu obavijesti.
   2.   Prijedlozi izmjena ove Konvencije usvajaju se odlukom Odbora. Tajništvo obavješćuje sve stranke i depozitara o svakom prijedlogu izmjene koji je Odbor usvojio. Svaku usvojenu izmjenu depozitar prosljeđuje svim strankama.
   3.   Obavijest o prihvaćanju izmjene dostavlja se depozitaru. Usvojena izmjena stupa na snagu za one stranke koje su dostavile takvu obavijest 90 dana nakon što je depozitar tu obavijest primio od najmanje četiri petine od broja stranaka Konvencije na dan usvajanja predložene izmjene od strane Odbora. Takva izmjena stupa na snagu za sve ostale stranke 90 dana nakon što polože svoju obavijest kod depozitara. Odbor može odlučiti o promjeni broja obavijesti potrebnih da pojedina izmjena stupi na snagu. O toj odluci tajništvo obavješćuje sve stranke i depozitara.
   Članak 17.
   Povlačenje i prestanak
   1.   Svaka stranka može se povući iz ove Konvencije na kraju svake godine tako da pisanu obavijest o povlačenju dostavi depozitaru i Odboru barem 90 dana prije završetka te godine. Ta stranka se ne oslobađa minimalne godišnje preuzete obaveze niti obveze dostave izvješća nastalih primjenom ove Konvencije dok je bila stranka, a koje su do kraja te godine ostale neizvršene.
   2.   Stranka može u svakom trenutku nakon stupanja na snagu ove Konvencije predložiti prestanak njezinog važenja. O takvom prijedlogu se u pisanom obliku obavješćuje tajništvo, a obavijest se prosljeđuje svim strankama najmanje šest mjeseci razmatranja prijedloga na Odboru.
   Članak 18.
   Depozitar
   1.   Depozitarom ove Konvencije imenuje se glavni tajnik Ujedinjenih naroda.
   2.   Depozitar prima obavijesti o potpisivanju, ratifikaciji, prihvatu, odobrenju, obavijesti o privremenoj primjeni i pristupu ovoj Konvenciji te o tim obavijestima izvješćuje sve stranke i potpisnice.
   Članak 19.
   Vjerodostojni tekstovi
   Izvornici ove Konvencije, čiji su engleski i francuski tekst jednako vjerodostojni, polažu se kod glavnog tajnika Ujedinjenih naroda.

      U POTVRDU TOGA, dolje potpisani, propisno ovlašteni, potpisali su ovu Konvenciju.
      Sastavljeno u Londonu 25. travnja 2012.


title: 87/267/EEZ: Odluka Vijeća od 28. travnja 1987. o sklapanju Konvencije između Europske ekonomske zajednice i Republike Austrije, Republike Finske, Republike Islanda, Republike Norveške, Kraljevine Švedske i Švicarske Konfederacije o pojednostavnjivanju formalnosti u trgovini robom

text:
               02/Sv. 005

               HR

               Službeni list Europske unije

               135

         31987D0267

               L 134/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               28.04.1987.

      ODLUKA VIJEĆA

   od 28. travnja 1987.
   o sklapanju Konvencije između Europske ekonomske zajednice i Republike Austrije, Republike Finske, Republike Islanda, Republike Norveške, Kraljevine Švedske i Švicarske Konfederacije o pojednostavnjivanju formalnosti u trgovini robom
   (87/267/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegov članak 113.,
   uzimajući u obzir preporuku Komisije,
   budući da sklapanje Konvencije s Austrijom, Finskom, Islandom, Norveškom, Švedskom i Švicarskom s ciljem uvođenja, u trgovini između Zajednice i tih zemalja, kao i između samih tih zemalja, jedinstvene carinske deklaracije umjesto postojećih deklaracija, mora omogućiti da formalnosti koje se moraju obaviti u takvoj trgovini budu lakše i jednostavnije; budući da je stoga potrebno zaključiti takvu Konvenciju;
   budući da je ova Konvencija obuhvaćena nastavnim postupanjem nakon Zajedničke deklaracije koju su usvojili ministri država članica Zajednice u Luxembourgu 9. travnja 1984., Europska udruga slobodne trgovine (EFTA) i Komisija izražavaju svoju političku volju da prošire suradnju između Zajednice i ovih država, „s ciljem stvaranja dinamičnog europskog ekonomskog prostora u korist njihovih država”,
   ODLUČILO JE:
   Članak 1.
   Ovim se, u ime Zajednice, odobrava Konvencija između Europske ekonomske zajednice i Republike Austrije, Republike Finske, Republike Island, Kraljevine Norveške, Kraljevine Švedske i Švicarske Konfederacije o pojednostavnjivanju formalnosti u trgovini robom.
   Tekst Konvencije priložen je ovoj Odluci.
   Članak 2.
   Zajednicu u Zajedničkom odboru predviđenom u članku 10. Konvencije predstavlja Komisija, uz pomoć predstavnika država članica.
   Članak 3.
   Predsjednik Vijeća polaže akte iz članka 17. Konvencije (1).

      Sastavljeno u Luxembourgu 28. travnja 1987.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         P. DE KEERSMAEKER

      (1)  Dan stupanja Konvencije na snagu objavit će Glavno tajništvo Vijeća u Službenom listu Europskih zajednica.


title: Odluka (EU) 2017/933 Europske središnje banke оd 16. studenoga 2016. o općem okviru za prenošenje ovlasti za donošenje odluka za pravne instrumente povezane s nadzornim zadaćama (ESB/2016/40)

text:
               1.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 141/14

         ODLUKA (EU) 2017/933 EUROPSKE SREDIŠNJE BANKE
   оd 16. studenoga 2016.
   o općem okviru za prenošenje ovlasti za donošenje odluka za pravne instrumente povezane s nadzornim zadaćama (ESB/2016/40)
   UPRAVNO VIJEĆE EUROPSKE SREDIŠNJE BANKE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
   uzimajući u obzir Statut Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke, a posebno njegov članak 12. stavak 3.,
   budući da:

               (1)

               Dodjela nadzornih zadaća Europskoj središnjoj banci (ESB) Uredbom Vijeća (EU) br. 1024/2013 (1) predstavlja izazov za djelotvornost i učinkovitost postupka donošenja odluka ESB-a s obzirom na velik broj odluka potrebnih u vezi s ESB-ovim zadaćama nadzora banaka.

               (2)

               U skladu s člankom 13. stavkom 2. Ugovora o Europskoj uniji, sve institucije Unije moraju djelovati u granicama ovlasti koje su im dodijeljene Ugovorima i u skladu s tamo određenim postupcima, uvjetima i ciljevima. Članak 9. stavak 3. Statuta Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke (dalje u tekstu: „Statut ESSB-a”) propisuje da ESB ima dva tijela nadležna za donošenje odluka, a to su Upravno vijeće i Izvršni odbor.

               (3)

               Članak 11. stavak 6. Statuta ESSB-a utvrđuje odgovornost Izvršnog odbora za tekuće poslovanje ESB-a. S tim u vezi, članak 10. stavak 1. i 2. Poslovnika Europske središnje banke (dalje u tekstu „Poslovnik”), kako je donesen Odlukom ESB/2004/2 (2), utvrđuje da svim radnim jedinicama ESB-a upravlja Izvršni odbor. U skladu s člankom 13.m stavkom 1. Poslovnika, nadležnost Izvršnog odbora u odnosu na unutarnje ustrojstvo i osoblje ESB-a uključuje nadzorne zadaće.

               (4)

               U skladu s člankom 25. Uredbe (EU) br. 1024/2013 zadaće dodijeljene ESB-u moraju se provoditi ne dovodeći u pitanje zadaće ESB-a i odvojeno od zadaća ESB-a koje se odnose na monetarnu politiku i druge zadaće. Nadalje, članak 25. propisuje da osoblje koje je uključeno u provođenje ovih zadaća mora biti u organizacijskom smislu odvojeno od osoblja koje provodi druge zadaće dodijeljene ESB-u i podliježe posebnim linijama izvješćivanja. Ovo odvajanje u organizacijskom smislu, kada osoblje uključeno u provođenje zadaća dodijeljenih ESB-u Uredbom (EU) br. 1024/2013 izvješćuje predsjednika Nadzornog odbora, provedeno je u skladu s Odlukom ESB/2014/39 (3).

               (5)

               Izvršni odbor nije nadležan za donošenje odluka u odnosu na nadzorne odluke. Članak 26. stavak 1. Uredbe (EU) br. 1024/2013 utvrđuje Nadzorni odbor kao interno tijelo koje obavlja planiranje i izvršavanje zadaća dodijeljenih ESB-u Uredbom (EU) br. 1024/2013. U skladu s člankom 26. stavkom 8. Uredbe (EU) br. 1024/2013 Nadzorni odbor provodi pripremne radove za nadzorne zadaće dodijeljene ESB-u te predlaže Upravnom vijeću potpune nacrte odluka, koje se donose ako Upravno vijeće nema na njih primjedbe. U skladu s člankom 129. stavkom 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) i člankom 9. stavkom 3. Statuta ESSB-a, Nadzorni odbor nije tijelo ESB-a nadležno za donošenje odluka.

               (6)

               Sudska praksa Suda Europske unije (SEU) utvrdila je da postupak prenošenja odluka može biti neophodan, uzimajući u obzir značajan broj odluka koje institucija mora donijeti, radi omogućavanja instituciji obavljanja njenih dužnosti. SEU je prepoznao da osiguravanje mogućnosti djelovanja tijela nadležnog za donošenje odluka odgovara načelu svojstvenom svim institucionalnim sustavima (4). Ovlasti dodijeljene instituciji stoga uključuju, u skladu s odredbama UFEU-a, pravo prenošenja određenog broja tih ovlasti, u skladu s uvjetima koje je odredila institucija. Institucija Unije može stoga odrediti mjere organizacijske prirode, kojima prenosi ovlasti svojim internim tijelima nadležnim za donošenje odluka, ako su te mjere opravdane i poštuju načelo razmjernosti.

               (7)

               Kao dio unutarnje organizacije ESB-a i njegovih tijela nadležnih za donošenje odluka potrebna je opća okvirna odluka o prenošenju ovlasti. Pravni instrumenti čije se donošenje može prenijeti uključuju nadzorne odluke kako su definirane člankom 2. točkom 26. Uredbe (EU) br. 468/2014 Europske središnje banke (ESB/2014/17) (5) ili upute povezane s nadzornim zadaćama iz članka 17.a stavka 3. Poslovnika. Svrha opće okvirne odluke trebala bi biti pojašnjavanje postupka koji se provodi za donošenje pojedinih nadzornih odluka i ona bi trebala utvrditi okvir odgovornosti Izvršnog odbora i svakog voditelja radne jedinice ESB-a kojemu su prenesene ovlasti za donošenje odluka. Ova opća okvirna odluka niti bi trebala utjecati na izvršavanje nadzornih zadaća ESB-a niti dovoditi u pitanje nadležnost Nadzornog odbora za predlaganje potpunih nacrta odluka Upravnom vijeću.

               (8)

               Unutar ovog okvira, Upravno vijeće treba donijeti odluke o prenošenju ovlasti u skladu s ovom općom okvirnom odlukom i postupkom neisticanja prigovora iz članka 26. stavka 8. Uredbe (EU) br. 1024/2013. Ovo je u skladu sa sudskom praksom SEU-a, koja navodi da odluka o prenošenju ovlasti mora biti donesena prema postupku koji bi se primjenjivao kada bi konačnu odluku donijelo tijelo koje prenosi ovlast. Nadzorni odbor može u svakom trenutku dostaviti Upravnom vijeću potpuni nacrt odluke, u skladu s člankom 26. stavkom 8. Uredbe (EU) br. 1024/2013, predlažući stavljanje izvan snage ili izmjene određene odluke o prenošenju ovlasti. Takvo stavljanje izvan snage ili izmjena trebali bi biti bez utjecaja na bilo koju delegiranu odluku koja je već donesena. Odluke o pitanjima koja su izvan područja primjene odluke o prenošenju ovlasti moraju se donijeti u skladu s postupkom neisticanja prigovora,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Dopunjujuća narav
   Ovom se Odlukom dopunjuje Poslovnik.
   Članak 2.
   Predmet i područje primjene
   Ova Odluka utvrđuje pravila o prenošenju jasno utvrđenih ovlasti za donošenje odluka Upravnog vijeća u odnosu na nadzorne pravne instrumente.
   Članak 3.
   Definicije
   Izrazi korišteni u ovoj Odluci imaju isto značenje kao izrazi definirani u Poslovniku, zajedno sa sljedećim definicijama:

               1.

               „nadzorni pravni instrument” znači pravni instrument koji se odnosi na nadzorne zadaće ESB-a;

               2.

               „odluka o prenošenju ovlasti” znači odluka Upravnog vijeća o prenošenju ovlasti donošenja odluka u odnosu na nadzorne pravne instrumente voditeljima radnih jedinica ESB-a;

               3.

               „odluka o imenovanju” znači odluka Izvršnog odbora o imenovanju jednog ili više voditelja radnih jedinica ESB-a za donošenje odluka na temelju odluke o prenošenju ovlasti;

               4.

               „delegirana odluka” znači odluka u odnosu na nadzorne pravne instrumente donesena na temelju prenesenih ovlasti za donošenje odluka.

         Članak 4.
   Odluke o prenošenju ovlasti
   Upravno vijeće može prenijeti ovlasti za donošenje odluka u odnosu na nadzorne pravne instrumente voditeljima radnih jedinica ESB-a donošenjem odluke o prenošenju ovlasti u skladu s postupkom utvrđenim u članku 26. stavku 8. Uredbe (EU) br. 1024/2013. Odluka o prenošenju ovlasti detaljno utvrđuje predmet koji se prenosi i uvjete na temelju kojih se te ovlasti mogu izvršavati, a stupa na snagu nakon što Izvršni odbor donese odluku o imenovanju u skladu s člankom 5.
   Članak 5.
   Odluke o imenovanju
   1.   Izvršni odbor može, donošenjem odluke o imenovanju, nakon savjetovanja s predsjednikom Nadzornog odbora, imenovati jednog ili više voditelja radnih jedinica ESB-a za donošenje odluka na temelju odluke o prenošenju ovlasti.
   2.   Voditelji radnih jedinica ESB-a iz stavka 1. biraju se između voditelja radnih jedinica ESB-a uključenih u provođenje nadzornih zadaća koje su organizacijski odvojene od zadaća osoblja uključenog u provođenje drugih zadaća dodijeljenih ESB-u u skladu s člankom 25. Uredbe (EU) br. 1024/2013. Odabir voditelja radnih jedinica ESB-a također uzima u obzir važnost odluke o prenošenju ovlasti i broj adresata kojima se delegirane odluke trebaju dostaviti.
   Članak 6.
   Delegirane odluke
   1.   Delegirane odluke donose se u ime i u okviru odgovornosti Upravnog vijeća.
   2.   Kada je voditelj radne jedinice ESB-a imenovan za donošenje odluka na temelju odluke o prenošenju ovlasti u skladu s člankom 5. stavkom 1., delegirane odluke potpisuje taj voditelj radne jedinice ESB-a. Kada je više voditelja radnih jedinica ESB-a imenovano za donošenje odluka na temelju odluke o prenošenju ovlasti u skladu s člankom 5. stavkom 1., delegirane odluke potpisuju imenovani voditelji radnih jedinica ESB-a koji su odobrili delegiranu odluku.
   Članak 7.
   Evidentiranje delegiranih odluka i izvješćivanje o njima
   1.   Tajništvo Nadzornog odbora vodi evidenciju o svakoj delegiranoj odluci donesenoj u skladu s ovom Odlukom i jednom mjesečno izvješćuje Tajništvo Upravnog vijeća o tim odlukama.
   2.   Tajništvo Upravnog vijeća dostavlja Upravnom vijeću i Nadzornom odboru tromjesečno izvješće o izvršavanju prenesenih ovlasti donošenja odluka u odnosu na nadzorne pravne instrumente.
   Članak 8.
   Preispitivanje delegiranih odluka
   1.   Delegirane odluke mogu biti podvrgnute internom administrativnom preispitivanju u skladu s člankom 24. Uredbe (EU) br. 1024/2013, a kako je propisano Odlukom ESB/2014/16 (6).
   2.   U slučaju takvog administrativnog preispitivanja, Nadzorni odbor uzima u obzir mišljenje Administrativnog odbora za preispitivanja i dostavlja novi nacrt odluke Upravnom vijeću za donošenje u skladu s postupkom neisticanja prigovora iz članka 26. stavka 8. Uredbe (EU) br. 1024/2013.
   Članak 9.
   Stupanje na snagu
   Ova Odluka stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

      Sastavljeno u Frankfurtu na Majni 16. studenoga 2016.

            Predsjednik ESB-a

         Mario DRAGHI

      (1)  Uredba Vijeća (EU) br. 1024/2013 od 15. listopada 2013. o dodjeli određenih zadaća Europskoj središnjoj banci u vezi s politikama bonitetnog nadzora kreditnih institucija (SL L 287, 29.10.2013., str. 63.).

      (2)  Odluka ESB/2004/2 od 19. veljače 2004. o donošenju Poslovnika Europske središnje banke (SL L 80, 18.3. 2004., str. 33.).

      (3)  Odluka ESB/2014/39 od 17. rujna 2014. o provedbi odvajanja funkcija monetarne politike od nadzornih funkcija Europske središnje banke (SL L 300, 18.10.2014., str. 57.).

      (4)  Presude Suda od 23. rujna 1986., AKZO Chemie BV i AKZO Chemie UK Ltd protiv Komisije, 5/85, ECLI:EU:C:1986:328, stavak 37., i od 26. svibnja 2005., Carmine Salvatore Tralli protiv ESB-a, C-301/02 P, ECLI:EU:C:2005:306, stavak 59.

      (5)  Uredba (EU) br. 468/2014 Europske središnje banke od 16. travnja 2014. o uspostavljanju okvira za suradnju unutar jedinstvenog nadzornog mehanizma između Europske središnje banke i nacionalnih nadležnih tijela te s nacionalnim imenovanim tijelima (Okvirna uredba o SSM-u) (ESB/2014/17) (SL L 141, 14.5.2014., str. 1.).

      (6)  Odluka ESB/2014/16 od 14. travnja 2014. o osnivanju Administrativnog odbora za preispitivanja i njegovih pravila postupanja (SL L 175, 14.6.2014., str. 47.).