title: 87/593/EEZ: Odluka Vijeća od 30. studenoga 1987. o prihvaćanju, u ime Zajednice, Priloga E.5 Međunarodnoj konvenciji o pojednostavnjenju i usklađivanju carinskih postupaka

text:
               02/Sv. 005

               HR

               Službeni list Europske unije

               136

         31987D0593

               L 362/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               30.11.1987.

      ODLUKA VIJEĆA

   od 30. studenoga 1987.
   o prihvaćanju, u ime Zajednice, Priloga E.5 Međunarodnoj konvenciji o pojednostavnjenju i usklađivanju carinskih postupaka
   (87/593/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegove članke 28., 43. i 235.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
   budući da je Odlukom 75/199/EEZ (2) Zajednica sklopila Međunarodnu konvenciju o pojednostavnjenju i usklađivanju carinskih postupaka;
   budući da prihvaćanje Priloga Međunarodnoj konvenciji o pojednostavnjenju i usklađivanju carinskih postupaka učinkovito pridonosi pojednostavnjenju i razvoju međunarodne trgovine;
   budući da Zajednica može prihvatiti Prilog E.5 o privremenom uvozu podložnom ponovnom izvozu u istom stanju;
   budući da bi navedeno prihvaćanje trebalo biti popraćeno određenim rezervama kako bi se u obzir uzeli posebni zahtjevi carinske unije i trenutačno postignuta faza usklađivanju u području carinskog zakonodavstva,
   ODLUČILO JE:
   Članak 1.
   Ovim se, u ime Zajednice, prihvaća Prilog E.5 Međunarodnoj konvenciji o pojednostavnjenju i usklađivanju carinskih postupaka, o privremenom uvozu podložnom ponovnom izvozu u istom stanju, uz rezerve opće prirode i rezerve na norme 14 i 23 te preporučenu praksu 33, 37 i 38.
   Tekst Priloga, zajedno s rezervama, priložen je ovoj Odluci.
   Članak 2.
   Predsjednik Vijeća određuje osobu koja je ovlaštena obavijestiti glavnog tajnika Vijeća za carinsku suradnju o prihvaćanju, od strane Zajednice, Priloga navedenog u članku 1., podložno rezervama iz istog članka.

      Sastavljeno u Bruxellesu 30. studenoga 1987.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         N. WILHJELM

      (1)  SL C 318, 30.11.1987.

      (2)  SL L 100, 21.4.1975., str. 1.
   PRILOG

      PRILOG E.5
      PRILOG O PRIVREMENOM UVOZU PODLOŽNOM PONOVNOM IZVOZU U ISTOM STANJU

         UVOD

      Postoje mnogi gospodarski, socijalni i kulturološki razlozi koji mogu navesti zemlju da potiče privremeni uvoz robe.
      Štoviše, ako roba samo privremeno mora ostati unutar carinskog područja neke države, zahtijevanje zaključnog plaćanja uvoznih carina i poreza koji se na nju primjenjuju u pravilu bi bilo neopravdano zbog toga što bi učinak bio, na primjer, da se roba učini podložnom plaćanju uvoznih carina i poreza prilikom svakog uvoza, na privremenoj osnovi, u jednu ili drugu državu.
      Nacionalna zakonodavstva većine zemalja sukladno tome sadrže odredbe koje dopuštaju uvjetno oslobođenje plaćanja carina i poreza za određene kategorije robe koja se privremeno uvozi.
      Carinski postupak pod kojim se može odobriti uvjetno oslobođenje plaćanja uvoznih carina i poreza za robu koja se uvozi u posebne svrhe te koja je namijenjena ponovnom izvozu u istom stanju, predstavlja postupak privremenog uvoza.
      Kao opće pravilo, privremeni uvoz uključuje potpuno uvjetno oslobođenje plaćanja uvoznih carina i poreza. U određenim posebnim slučajevima, na primjer ako je roba korištena u svrhe kao što su primjerice proizvodnja, radni projekti ili međunarodni prijevoz, odobreno uvjetno oslobođenje može biti samo djelomično.
      Ovaj se Prilog ne primjenjuje na proizvode koje putnici privremeno uvoze za svoje osobne potrebe, niti se primjenjuje na privatna prijevozna sredstva.

         DEFINICIJE

      Za potrebe ovog Priloga:

                  (a)

                  pojam „privremeni uvoz” znači carinski postupak pod kojim određena roba može biti dovezena u carinsko područje uvjetno oslobođena od plaćanja uvoznih carina i poreza; takva roba mora biti uvezena u posebne svrhe te mora biti namijenjena za ponovni izvoz unutar određenog razdoblja te bez da je podvrgnuta bilo kakvim promjenama, osim uobičajene amortizacije zbog upotrebe;

                  (b)

                  pojam „uvozne carine i porezi” znači carinske i sve druge carine, porezi, pristojbe ili drugi nameti koji se ubiru na ili u vezi s uvozom robe, ali ne uključuju pristojbe i namete koji su u iznosima ograničeni prema približnim troškovima usluga;

                  (c)

                  pojam „carinska kontrola” znači mjere koje se primjenjuju kako bi se osiguralo pridržavanje zakona i propisa za čiju su provedbu odgovorna carinska tijela;

                  (d)

                  pojam „osiguranje” znači ono što, na zadovoljstvo carine, jamči da će obveza prema njoj biti ispunjena. Osiguranje se opisuje kao „opće” kada jamči da će obveze koje proizlaze iz nekoliko aktivnosti biti ispunjene;

                  (e)

                  pojam „osoba” znači fizička i pravna osoba, osim ako kontekst ne zahtijeva drugačije.

         NAČELO

      1.   Norma

      Privremeni uvoz uređuje se odredbama ovog Priloga.

         PODRUČJE PRIMJENE

      2.   Norma

      Nacionalno zakonodavstvo navodi slučajeve u kojima se može odobriti privremeni uvoz te također utvrđuje zahtjeve koji se moraju zadovoljiti.
      3.   Norma

      Uvjetno oslobođenje plaćanja uvoznih carina i poreza dopušteno je za robu koja je privremeno uvezena. Međutim, u slučajevima navedenim u preporučenoj praksi 38. uvjetno oslobođenje plaćanja uvoznih carina i poreza može biti samo djelomično.
      4.   Norma

      Privremeni uvoz nije ograničen na robu koja se uvozi izravno iz inozemstva, već je također dopušten za robu iz carinskog tranzita, iz carinskog skladišta ili koja dolazi iz slobodne luke ili slobodne zone.
      5.   Preporučena praksa

      Privremeni bi uvoz trebao biti odobren, bez obzira na državu podrijetla, državu iz koje je roba stigla ili državu njenog odredišta.

         ODOBRENJE PRIVREMENOG UVOZA

      (a)   Formalnosti koje prethode odobrenju privremenog uvoza

      6.   Norma

      Nacionalno zakonodavstvo određuje slučajeve u kojima je za privremeni uvoz potrebno prethodno odobrenje, kao i tijela koja su ovlaštena da odobre takvo odobrenje.
      7.   Preporučena praksa

      Slučajevi u kojima je za privremeni uvoz potrebno prethodno odobrenje, trebali bi biti što je moguće rjeđi.
      (b)   Deklaracija za privremeni uvoz

      8.   Norma

      Nacionalno zakonodavstvo određuje uvjete pod kojima se roba za privremeni uvoz predočava u nadležnoj carinarnici i pod kojima se podnosi deklaracija robe.
      9.   Preporučena praksa

      Nacionalni obrasci korišteni za privremeni uvoz trebali bi biti usklađeni s obrascima koji se koriste prilikom deklaracije robe za domaću uporabu.
      (c)   Osiguranje

      10.   Norma

      Obrazac u kojem se polaže osiguranje u slučaju privremenog uvoza, navodi se u nacionalnom zakonodavstvu ili ga carinska tijela utvrđuju u skladu s nacionalnim zakonodavstvom.
      11.   Preporučena praksa

      Izbor između raznih prihvatljivih oblika osiguranja trebao bi se prepustiti deklarantu.
      12.   Norma

      Carinska tijela, u skladu s nacionalnim zakonodavstvom, utvrđuju iznos osiguranja koje se polaže prilikom privremenog uvoza.
      13.   Preporučena praksa

      Iznos osiguranja koje se polaže prilikom privremenog uvoza ne smije premašivati iznos uvoznih carina i poreza od kojih je roba uvjetno oslobođena.

         Napomena

      Navedena preporučena praksa ne sprečava da se iznos osiguranja utvrdi na temelju jedne stope ako roba potpada pod cijeli niz tarifnih brojeva.
      14.   Norma

      Osobama koje redovito upotrebljavaju postupak privremenog uvoza u jednoj ili više carinarnica u određenom carinskom području, dopušteno je položiti opće osiguranje.
      15.   Preporučena praksa

      Carinska tijela bi se trebala odreći potrebe polaganja osiguranja ako su se uvjerila da je plaćanje svih iznosa koji mogu doći na naplatu zajamčeno drugim sredstvima.
      (d)   Karneti ATA

      16.   Preporučena praksa

      Ugovorne stranke trebale bi posebno razmotriti mogućnost pristupanja Carinskoj konvenciji o karnetu ATA za privremeni uvoz robe, sastavljenoj u Bruxellesu 6. prosinca 1961., čime bi prihvatile karnet ATA umjesto nacionalnih carinskih dokumenata te kao osiguranje plaćanja uvoznih carina i poreza u vezi s robom kojoj je odobren privremeni uvoz uz potpuno uvjetno oslobođenje plaćanja uvoznih carina i poreza.
      (e)   Pregled robe

      17.   Preporučena praksa

      Na zahtjev uvoznika te iz razloga koji se smatraju opravdanima, carinska tijela bi trebala dopustiti, što je više moguće, da roba za privremeni uvoz bude pregledana u privatnim prostorijama, dok bi troškove izazvane takvim pregledom snosio uvoznik.
      (f)   Identifikacijske mjere

      18.   Preporučena praksa

      Za potrebe identifikacije robe koja je privremeno uvezena, carinska tijela bi trebala pribjeći stavljanju carinskih oznaka (pečati, biljezi, rupice itd.) samo ako se roba ne može lako prepoznati pomoću stranih pečata, oznaka, brojeva ili drugih obilježja koja su trajno učvršćena na robu te opisom ili uzimanjem uzoraka.

         BORAVAK ROBE U CARINSKOM PODRUČJU

      19.   Norma

      Rok za privremeni uvoz utvrđuje se, za svaki slučaj posebno, pozivanjem na vrijeme potrebno za privremeni uvoz, do maksimalnog razdoblja, ako ono postoji, predviđenog nacionalnim zakonodavstvom.
      20.   Preporučena praksa

      Na zahtjev dotične osobe te iz razloga koji se smatraju opravdanima, carinska tijela bi trebala produžiti početno utvrđeno razdoblje.

         PREKID PRIVREMENOG UVOZA

      21.   Norma

      Nacionalno zakonodavstvo navodi uvjete pod kojima se roba koja je u privremenom uvozu predočava u nadležnoj carinarnici, te pod kojima se podnosi deklaracija robe.
      (a)   Ponovni izvoz

      22.   Norma

      Predviđa se da je privremeno uvezenoj robi dopušten ponovni uvoz u jednoj ili više pošiljaka.
      23.   Norma

      Obvezno je pobrinuti se da se privremeni uvoz prekida stavljanjem robe u slobodnu luku ili slobodnu zonu.
      24.   Norma

      Predviđa se da je privremeno uvezenoj robi dopušten ponovni izvoz kroz bilo koju carinarnicu osim one kroz koju je roba bila uvezena.
      25.   Preporučena praksa

      Na zahtjev izvoznika te iz razloga koji se smatraju opravdanima, carinska tijela bi trebala dopustiti, što je više moguće, da se roba namijenjena za ponovni izvoz pregleda u privatnim prostorijama, dok bi troškove izazvane takvim pregledom snosio izvoznik.
      (b)   Druge metode odlaganja

      26.   Norma

      Obvezno je osigurati da se privremeni uvoz prekida deklariranjem robe za domaću uporabu, uz poštivanje uvjeta i formalnosti koje se u navedenom slučaju primjenjuju.
      27.   Norma

      Nacionalno zakonodavstvo određuje trenutak koji se uzima u obzir u svrhu određivanja vrijednosti i količine robe deklarirane za domaću uporabu te stopa uvoznih carina i poreza koji se primjenjuju na takvu robu.
      28.   Preporučena praksa

      Treba osigurati da se privremeni uvoz prekida pohranjivanjem robe u carinsko skladište radi naknadnog izvoza ili drugog dopuštenog odlaganja.
      29.   Preporučena praksa

      Treba osigurati da se privremeni uvoz prekida stavljanjem robe u carinski provozni postupak radi naknadnog izvoza.
      30.   Norma

      Obvezno je osigurati da se privremeni uvoz prekida ako je, na zahtjev dotične osobe, roba ustupljena državi, uništena ili vraćena kao trgovinski bezvrijedna pod carinskom kontrolom, kako to mogu odlučiti carinska tijela. Takvo ustupanje ili uništenje neće uzrokovati nikakve troškove državi.
      Svaki otpad ili ostaci preostali nakon uništenja podložni su, ako se roba pušta u domaću uporabu, uvoznim carinama i porezima koji bi se primjenjivali, da su navedeni otpad ili ostaci u takvom stanju uvezeni.
      31.   Norma

      Privremeno uvezena roba koja je uništena ili nepovratno izgubljena u slučaju nezgode ili više sile ne podliježe uvoznim carinama i porezima, pod uvjetom da je navedeno uništenje ili gubitak propisno utvrđen prema diskreciji carinskih tijela.
      Svaki otpad ili ostaci preostali nakon uništenja podložni su, ako se roba pušta u domaću uporabu, plaćanju uvoznih carina i poreza koji bi se primjenjivali, da su navedeni otpad ili ostaci u takvom stanju uvezeni.

         Napomena

      U slučaju djelomičnog uvjetnog oslobođenja plaćanja uvoznih carina i poreza, primjenjuju se norme 30. i 31., pod uvjetom da je dio uvoznih carina i poreza plativih prilikom ustupanja, uništenja ili gubitka robe, plaćen.

         VRAĆANJE OSIGURANJA

      32.   Norma

      Svako se položeno osiguranje vraća što je prije moguće, nakon prekida privremenog uvoza.
      33.   Preporučena praksa

      Ako je osiguranje položeno u obliku gotovinskog depozita, trebao bi se predvidjeti njezin povrat u uredu za ponovni izvoz, čak i ako roba nije uvezena kroz taj ured.

         INFORMACIJE O PRIVREMENOM UVOZU

      34.   Norma

      Carinska tijela osiguravaju da sve odgovarajuće informacije o privremenom uvozu budu lako dostupne svakoj zainteresiranoj osobi.

         PODRUČJE PRIMJENE

      (a)   Privremeni uvoz uz potpuno uvjetno oslobođenje plaćanja uvoznih carina i poreza

      35.   Preporučena praksa

      Privremeni uvoz trebao bi biti odobren za sljedeću robu:

                  (1)

                  „ambalažu” navedenu u članku 2. Carinske konvencije o privremenom uvozu ambalaže (Bruxelles, 6. listopada 1960.).

                  (2)

                  „robu za izlaganje ili uporabu na izložbama, sajmovima, sastancima ili sličnim prigodama” navedenu u članku 2. stavku 1. Carinske konvencije o pogodnostima za uvoz robe za izlaganje ili uporabu na izložbama, sajmovima, sastancima ili sličnim prigodama (Bruxelles, 8. lipnja 1961.).

                  (3)

                  „profesionalnu opremu” navedenu u prilozima (A) do (C) Carinske konvencije o privremenom uvozu profesionalne opreme (Bruxelles, 8. lipnja 1961.).

                  (4)

                  „materijale za razonodu pomoraca” navedene u članku 1. stavku (a) Carinske konvencije o materijalu za razonodu pomoraca (Bruxelles, 1. prosinca 1964.).

                  (5)

                  „znanstvenu opremu” navedenu u članku 1. stavku (a) Carinske konvencije o privremenom uvozu znanstvene opreme (Bruxelles, 11. lipnja 1968.).

                  (6)

                  „pedagoške materijale” navedene u članku 1. stavku (a) Carinske konvencije o privremenom uvozu pedagoškog materijala (Bruxelles, 8. lipnja 1970.).

                  (7)

                  „uzorke” i „reklamne filmove” navedene u člancima III. i V. Međunarodne konvencije za pojednostavnjenje uvoza trgovačkih uzoraka i reklamnog materijala (Ženeva, 7. studenoga 1952.).

                  (8)

                  „turističke reklamne materijale” navedene u članku 3. Dodatnog protokola konvencije o carinskim pogodnostima pri kružnim putovanjima, koja se odnosi na uvoz turističkih reklamnih dokumenata i materijala (New York, 4. lipnja 1954.).

                  (9)

                  „kontejnere” navedene u članku 1. stavku (c) Carinske konvencije o kontejnerima (Ženeva, 2. prosinca 1972.).

                  (10)

                  „palete” navedene u članku 1. Europske konvencije o carinskom tretmanu paleta u međunarodnom prometu (Ženeva, 9. prosinca 1960.).

                  (11)

                  „gospodarska cestovna vozila” navedena u članku 1. Carinske konvencije o privremenom uvozu gospodarskih cestovnih vozila (Ženeva, 18. svibnja 1956.).

            Ugovorne strane su pozvane da razmotre mogućnost pristupanja naprijed navedenim međunarodnim instrumentima.
      36.   Preporučena praksa

      Carinska tijela trebala bi se odreći potrebe polaganja pisane deklaracije i osiguranja u slučajevima privremenog uvoza navedenog u točki 1., 9., 10. i 11. preporučene prakse 35.
      37.   Preporučena praksa

      Privremeni uvoz trebao bi se odobriti za dolje navedenu robu, osim ako je ista podobna za izravan bescarinski uvoz pod nacionalnim zakonodavstvom.

                  (1)

                  Korištene prenosive stvari koje pripadaju osobi koja dobiva prebivalište u državi uvoza.

                  (2)

                  Predmeti (uključujući vozila) koji su, po svojoj prirodi, neprikladni za sve svrhe osim reklamiranja određenih predmeta ili oglašavanja za posebne svrhe.

                  (3)

                  Nosači podataka za uporabu prilikom automatske obrade podataka.

                  (4)

                  Crteži, planovi i modeli koji se koriste pri izradi robe.

                  (5)

                  Matrice, blokovi, ploče, okviri i slični predmeti, na zajmu ili iznajmljeni, za tiskanje ilustracija u časopisima ili knjigama.

                  (6)

                  Matrice, blokovi, ploče, okviri i slični predmeti, posuđeni ili iznajmljeni, koji se koriste za izradu predmeta koji su namijenjeni dostavi u inozemstvu.

                  (7)

                  Instrumenti, uređaji i mašine koje se trebaju testirati ili provjeriti.

                  (8)

                  Instrumenti, uređaji i mašine koje je kupcu besplatno na raspolaganje stavio dobavljač ili serviser ili je navedeno učinjeno preko dobavljača ili servisera, u očekivanju dostave ili popravka slične robe.

                  (9)

                  Kostimi i scenski predmeti poslani na posudbu ili za iznajmljivanje dramskim društvima ili kazalištima.

                  (10)

                  Roba koja mora biti podvrgnuta izmjeni pakiranja prije njezine dostave u inozemstvo.

                  (11)

                  Roba kao primjerice odjeća, nakit i sagovi, koja je poslana pod uvjetom „prodaje ili dobiti” osobama koje se ne bave trgovinom navedene robe.

                  (12)

                  Životinje, sportski rekviziti i ostali predmeti koji pripadaju osobi koja ima boravište u inozemstvu, za uporabu od strane navedene osobe prilikom sportskih natjecanja i manifestacija.

                  (13)

                  Umjetnička djela, kolekcionarski predmeti i antikviteti za prikazivanje na izložbama, uključujući izložbe koje su organizirali sami umjetnici.

                  (14)

                  Knjige poslane na zajam osobama koje imaju boravište u državi uvoza.

                  (15)

                  Fotografije, dijapozitivi i filmovi koji se trebaju prikazati na izložbi ili na natjecanju za fotografe ili filmske snimatelje.

                  (16)

                  Tegleće životinje i oprema za obradu zemlje u blizini granice od strane osoba koje imaju prebivalište u inozemstvu.

                  (17)

                  Životinje dovezene radi ispaše na poljima u blizini granice, a na kojima rade osobe koje imaju boravište u inozemstvu.

                  (18)

                  Konji i druge životinje uvezene radi potkivanja ili vaganja, ili radi liječenja ili u druge veterinarske svrhe.

                  (19)

                  Specijalizirana oprema koja je pristigla brodom te koja se koristi na kopnu u tranzitnim lukama za utovar, istovar i rukovanje brodskim teretom.

            (b)   Privremeni uvoz uz djelomično uvjetno oslobođenje plaćanja uvoznih carina i poreza

      38.   Preporučena praksa

      Privremeni uvoz uz djelomično uvjetno oslobođenje plaćanja uvoznih carina i poreza trebao bi se odobriti za robu, osim one navedene u preporučenoj praksi 35. i 37., koja je namijenjena privremenoj uporabi u svrhe kao što su proizvodnja, radni projekti ili unutrašnji prijevoz.

         Napomena

      Nacionalno zakonodavstvo može propisati da se, za potrebe izračuna iznosa svih carina i poreza naplativih za takvu robu, vodi računa o dužini njezinog boravka u carinskom području, o amortizaciji koja proizlazi iz njezine uporabe ili o najamnini koja je za nju plaćena.

   Rezerve koje Zajednica stavlja na Prilog E.5 Međunarodnoj konvenciji o pojednostavnjenju i usklađivanju carinskih postupaka
   1.   Rezerva opće prirode (opažanje opće prirode)

      „Zakonodavstvo Zajednice samo djelomično pokriva odredbe ovog Priloga. U područjima koja nisu pokrivena zakonodavstvom Zajednice, države članice po potrebi stavljaju vlastite rezerve.”

   2.   Norma 14.

      „Ova se norma ne primjenjuje ako je postupak izvršen u carinarnici smještenoj u različitim državama članicama.”

   3.   Norma 23

      „U državama članicama u kojima slobodne zone postoje, ova se norma primjenjuje samo ako je odnosna roba smještena u slobodnu zonu radi njezinog naknadnog izvoza iz carinskog područja Zajednice.”

   4.   Preporučena praksa 33

      „Ova se preporučena praksa ne primjenjuje u svim slučajevima, a posebno u slučajevima u kojima je postupak izvršen u carinarnici smještenoj u različitim državama članicama, osim u određenim slučajevima koji se odnose na Carinsku uniju Belgije, Nizozemske i Luksemburga.”

   5.   Preporučena praksa 37

      „Roba pokrivena točkom 3. prihvaća se pod postupkom privremenog uvoza ako je registrirana i besplatno stavljena na raspolaganje osobi, bez obzira na to da li je postupak utvrđen u carinskom području Zajednice.
      Za robu navedenu u točki 4. i 5. preporučene prakse, Zakonodavstvo zajednice predviđa privremeni uvoz uz potpuno oslobođenje plaćanja uvoznih carina i poreza, ako je najmanje 75 % proizvodnje, koja je rezultat njezine uporabe, izvezeno iz carinskog područja Zajednice.
      Testovi i provjere navedene u točki 7. ne smiju tvoriti unosnu aktivnost.
      Postupak iz točke 10. nije predviđen zakonodavstvom Zajednice u sklopu rješenja za oslobođenje prilikom privremenog uvoza. Međutim, može se izvršiti (na primjer) kao uobičajen oblik rukovanja unutar carinskog skladišta ili u slobodnoj zoni, ili u sklopu rješenja za oslobođenje prilikom aktivne dorade.
      Zakonodavstvo Zajednice ne predviđa postupak iz točke 19.”

   6.   Preporučena praksa 38

      „Djelomično oslobođenje ne primjenjuje se u svrhe poreza na dodanu vrijednost. Privremeni uvoz pod djelomičnim obustavljanjem uvoznih carina ne primjenjuje se na robu čija uporaba može izazvati štetu gospodarstvu Zajednice, a posebno zbog odnosa između njihovoga gospodarskog životnog vijeka i dužine planiranog boravka.”


Važna pravna obavijest

|

2013/358/EU: Odluka Europske središnje banke od 21. lipnja 2013. (ESB/2013/16)

Službeni list L 187  06/07/2013 Str. 0013 - 0014

		Odluka Europske središnje bankeod 21. lipnja 2013.(ESB/2013/16)(2013/358/EU)Ovaj će dokument biti objavljen u Posebnom izdanju Službenog lista Europske unije na hrvatskom jeziku ako zadovolji potrebne uvjete.--------------------------------------------------


title: Odluka (EU) 2015/468 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2015. o mobilizaciji Europskog fonda za prilagodbu globalizaciji u skladu s točkom 13. Međuinstitucionalnog sporazuma od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, o suradnji u vezi s proračunskim pitanjima i o dobrom financijskom upravljanju (zahtjev EGF/2013/007 BE/Hainaut steel (Duferco-NLMK), iz Belgije)

text:
               20.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 76/52

         ODLUKA (EU) 2015/468 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
   od 11. ožujka 2015.
   o mobilizaciji Europskog fonda za prilagodbu globalizaciji u skladu s točkom 13. Međuinstitucionalnog sporazuma od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, o suradnji u vezi s proračunskim pitanjima i o dobrom financijskom upravljanju (zahtjev EGF/2013/007 BE/Hainaut steel (Duferco-NLMK), iz Belgije)
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
   uzimajući u obzir Uredbu (EZ) br. 1927/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o osnivanju Europskog fonda za prilagodbu globalizaciji (1), a posebno njezin članak 12. stavak 3.,
   uzimajući u obzir Međuinstitucionalni sporazum od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, o suradnji u vezi s proračunskim pitanjima i o dobrom financijskom upravljanju (2) te posebno njegovu točku 13.,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   budući da:

               (1)

               Europski fond za prilagodbu globalizaciji (EGF) osnovan je radi pružanja dodatne potpore radnicima koji su otpušteni kao višak slijedom velikih strukturnih promjena u tokovima svjetske trgovine nastalih zbog globalizacije te kako bi im se pomoglo pri ponovnom uključivanju na tržište rada.

               (2)

               EGF ne premašuje maksimalni godišnji iznos od 150 milijuna EUR (cijene iz 2011.), kako je utvrđeno člankom 12. Uredbe Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 od 2. prosinca 2013. kojom se uspostavlja višegodišnji financijski okvir za razdoblje 2014. – 2020. (3)

               (3)

               Belgija je 27. rujna 2013. podnijela zahtjev za mobilizaciju sredstava iz EGF-a u vezi s otpuštanjima u društvima Duferco Belgium SA i NLMK La Louvière SA te ga je do 4. srpnja 2014. dopunila dodatnim informacijama. Taj je zahtjev u skladu sa zahtjevima za određivanje financijskih doprinosa kako je utvrđeno člankom 10. Uredbe (EZ) br. 1927/2006.

               (4)

               EGF bi stoga trebalo mobilizirati kako bi se pružio financijski doprinos u iznosu od 981 956 EUR za zahtjev koji je podnijela Belgija,

         DONIJELI SU OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   U okviru općeg proračuna Europske unije za financijsku godinu 2015. mobilizira se Europski fond za prilagodbu globalizaciji kako bi se pružio iznos od 981 956 EUR u odobrenim sredstvima za preuzimanje obveza i odobrenim sredstvima za plaćanja.
   Članak 2.
   Ova se Odluka objavljuje u Službenom listu Europske unije.

      Sastavljeno u Strasbourgu, 11. ožujka 2015.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         M. SCHULZ

            Za Vijeće

            Predsjednica

         Z. KALNIŅA-LUKAŠEVICA

      (1)  SL L 406, 30.12.2006., str. 1.

      (2)  SL C 373, 20.12.2013., str. 1.

      (3)  SL L 347, 20.12.2013., str. 884.


title: Odluka Vijeća 2011/483/ZVSP od 28. srpnja 2011. o izmjeni i produljenju Odluke 2010/96/ZVSP o vojnoj misiji Europske unije za doprinos osposobljavanju sigurnosnih snaga Somalije (EUTM Somalia)

text:
               18/Sv. 007

               HR

               Službeni list Europske unije

               212

         32011D0483

               L 198/37

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               28.07.2011.

      ODLUKA VIJEĆA 2011/483/ZVSP
   od 28. srpnja 2011.
   o izmjeni i produljenju Odluke 2010/96/ZVSP o vojnoj misiji Europske unije za doprinos osposobljavanju sigurnosnih snaga Somalije (EUTM Somalia)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 28. i članak 43. stavak 2.,
   budući da:

               (1)

               Vijeće je 15. veljače 2010. donijelo Odluku 2010/96/ZVSP o vojnoj misiji Europske unije za doprinos osposobljavanju sigurnosnih snaga Somalije (1).

               (2)

               Vijeće je 31. ožujka 2010. donijelo Odluku 2010/197/ZVSP o početku vojne misije Europske unije za doprinos osposobljavanju sigurnosnih snaga Somalije (EUTM Somalia) (2).

               (3)

               Vijeće je 20. srpnja 2011. odobrilo koncept upravljanja krizama za EUTM Somalia.

               (4)

               Glavni tajnik Ujedinjenih naroda (GTUN) je 28. travnja 2011. u izvješću S/2011/277 Vijeću sigurnosti istaknuo teritorijalnu dobit i napredak u području sigurnosti te spomenuo osposobljavanje koje je organizirao EU. GTUN preporuča usredotočivanje na daljnji razvoj institucija sektora sigurnosti u Somaliji, a posebno preporuča poboljšanje zapovjednih i kontrolnih struktura Nacionalnih sigurnosnih snaga (NSS).

               (5)

               Predsjednik Komisije Afričke unije (AU) je 21. travnja 2011. predao Vijeću za mir i sigurnost izvješće o stanju u Somaliji. Istaknuo je dobiti u području sigurnosti i zatražio nastavak potpore u osposobljavanju.

               (6)

               Premijer Somalije je u pismu Visokom predstavniku Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku od 4. svibnja 2011. izrazio zahvalu Prijelazne federalne vlade Somalije (PFV) za potporu EU-a i ponovio kako je PFV potpuno predana izgradnji zapovjedne i kontrolne strukture za NSS, zaštiti civilnog stanovništva i integraciji različitih snaga vojnih i klanskih snaga u NSS.

               (7)

               Zahvalnost PFV-a je ponovljena i tijekom Zajedničkog sigurnosnog odbora u Kampali 23. lipnja 2011.

               (8)

               Tijekom zajedničkog savjetodavnog sastanka AU PSO-a i EU PSO-a održanog 10. svibnja 2011. u Adis Abebi, AU je izrazila svoje zadovoljstvo potporom koju misija EUTM Somalia pruža u uspostavi profesionalnog i jedinstvenog NSS-a.

               (9)

               Političari i vojna tijela Ugande izrazili su zadovoljstvo partnerstvom s EU-om i Sjedinjenim Američkim Državama i njihovom spremnošću da nastave osposobljavanje.

               (10)

               U skladu s člankom 5. Protokola o stajalištu Danske, priloženom Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske Unije, Danska ne sudjeluju u izradi i provedbi odluka i djelovanja Unije koje imaju obrambene implikacije. Danska ne sudjeluje u provedbi ove Odluke i stoga ne sudjeluje u financiranju operacije.

               (11)

               Misiju EUTM Somalia trebalo bi još produljiti,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Odluka 2010/96/ZVSP mijenja se kako slijedi:

               (1)

               u članku 1. stavci 1. i 2. zamjenjuju se sljedećim:
               „1.   Kako bi se nastavilo s doprinošenjem jačanju Prijelazne federalne vlade Somalije (PFV) kao funkcionalne vlade koja služi svim građanima Somalije, misija EU-a za vojno osposobljavanje (EUTM Somalia) doprinosi razvoju sektora sigurnosti u Somaliji pružanjem vojnog osposobljavanja Nacionalnim sigurnosnim snagama (NSS). Osposobljavanje će biti usmjereno razvijanju zapovijedi i kontrole te specijaliziranih sposobnosti i mogućnosti samoosposobljavanja somalijskih NSS-a, s ciljem prijenosa stručnosti osposobljavanja EU-a na lokalne sudionike. Misija EUTM Somalia nastavit će djelovati uz blisku suradnju i koordinaciju s drugim sudionicima u međunarodnoj zajednici, posebno s Ujedinjenim narodima, AMISOM-om, Sjedinjenim Američkim Državama i Ugandom u skladu s dogovorenim zahtjevima PFV-a.
               2.   Vojno osposobljavanje EU-a koje se provodi u tu svrhu nastavlja se odvijati većinom u Ugandi, u skladu s političkim ciljevima misije EU-a, da doprinese osposobljavanju sigurnosnih snaga Somalije, kako je određeno revidiranim konceptom upravljanja krizama koji je Vijeće odobrilo 20. srpnja 2011. Elementi misije EUTM Somalia imat će sjedište i u Nairobiju i Bruxellesu.”;

               (2)

               u članku 2. stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
               „1.   Pukovnik Michael BEARY imenuje se zapovjednikom misije EU-a s učinkom od 9. kolovoza 2011.”;

               (3)

               članak 10. mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
                           „2.   Financijski referentni iznos za zajedničke troškove vojne misije EU-a za razdoblje do 9. kolovoza 2011. je 4,8 milijuna EUR. Postotak referentnog iznosa iz članka 32. stavka 3. Odluke o ATHENI iznosi 60 %.”;

                           (b)

                           dodaje se sljedeći stavak:
                           „3.   Financijski referentni iznos za zajedničke troškove vojne misije EU-a za razdoblje od 9. kolovoza 2011. je 4,8 milijuna EUR. Postotak tog referentnog iznosa iz članka 32. stavka 3. Odluke o ATHENI iznosi 30 %.”;

               (4)

               u članku 12. stavak 2. zamjenjuje se sljedećim:
               „2.   Vojna misija EU-a prestaje 2012. nakon dva 6-mjesečna razdoblja osposobljavanja i ponovnog razmještanja jedinica i osoblja EU-a u Europu.”

         Članak 2.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Bruxellesu 28. srpnja 2011.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         M. DOWGIELEWICZ

      (1)  SL L 44, 19.2.2010., str. 16.

      (2)  SL L 87, 7.4.2010., str. 33.


title: Odluka (EU) 2017/684 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2017. kojom se uspostavlja mehanizam razmjene informacija u pogledu međuvladinih sporazuma i neobvezujućih instrumenata između država članica i trećih zemalja u području energetike te stavlja izvan snage Odluka br. 994/2012/EU (Tekst značajan za EGP. )

text:
               12.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 99/1

         ODLUKA (EU) 2017/684 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
   od 5. travnja 2017.
   kojom se uspostavlja mehanizam razmjene informacija u pogledu međuvladinih sporazuma i neobvezujućih instrumenata između država članica i trećih zemalja u području energetike te stavlja izvan snage Odluka br. 994/2012/EU
   (Tekst značajan za EGP)
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 194. stavak 2.,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (1),
   nakon savjetovanja s Odborom regija,
   u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (2),
   budući da:

               (1)

               Za pravilno funkcioniranje unutarnjeg energetskog tržišta nužno je da su energenti uvezeni u Uniju u potpunosti uređeni pravilima o uspostavi unutarnjeg energetskog tržišta. Transparentnost i usklađenost s pravom Unije važan su element u osiguravanju energetske stabilnosti Unije. Unutarnje energetsko tržište koje ne funkcionira pravilno stavlja Uniju u ranjiv i nepovoljan položaj u pogledu sigurnosti opskrbe energijom te narušava njegove potencijalne koristi za europske potrošače i industriju.

               (2)

               Kako bi se zaštitila opskrba Unije energijom, potrebno je diversificirati izvore energije i graditi nove energetske interkonekcije među državama članicama. Istodobno je nužno pojačati suradnju u pogledu energetske sigurnosti s Uniji susjednim zemljama i sa strateškim partnerima.

               (3)

               Cilj je Strategije energetske unije, kako ju je donijela Komisija 25. veljače 2015., pružiti potrošačima sigurnu, održivu, konkurentnu i povoljnu energiju. Usklađenom i dosljednom provedbom energetske, trgovinske i vanjske politike značajno će se doprinijeti postizanju tog cilja. Točnije, u Strategiji energetske unije naglašava se da je potpuna usklađenost sporazuma o kupnji energije od trećih zemalja s pravom Unije važan element za osiguravanje energetske sigurnosti, što se temelji na analizi koja je provedena u okviru Europske strategije energetske sigurnosti od 28. svibnja 2014. Isto tako, Europsko je vijeće u zaključcima od 19. ožujka 2015. pozvalo na potpunu usklađenost svih sporazuma o kupnji plina od vanjskih dobavljača s pravom Unije, posebno povećanjem transparentnosti takvih sporazuma i njihove spojivosti s odredbama Unije o energetskoj sigurnosti.

               (4)

               Europski parlament u svojoj je Rezoluciji od 15. prosinca 2015. o inicijativi „Ususret europskoj energetskoj uniji” istaknuo potrebu za povećanjem dosljednosti vanjskih politika energetske sigurnosti EU-a i za većom transparentnošću sporazuma u području energetike.

               (5)

               Odluka br. 994/2012/EU Europskog parlamenta i Vijeća (3) bila je korisna za dobivanje informacija o postojećim međuvladinim sporazumima te za utvrđivanje problema koje oni predstavljaju u pogledu spojivosti s pravom Unije.

               (6)

               Međutim, Odluka br. 994/2012/EU pokazala se neučinkovitom u osiguravanju usklađenosti međuvladinih sporazuma s pravom Unije. Ta se Odluka uglavnom oslanjala na procjenu međuvladinih sporazuma koju je provodila Komisija nakon što su ih države članice sklopile s trećom zemljom. Iskustvo stečeno u provedbi Odluke br. 994/2012/EU pokazalo je da se takvom ex post procjenom ne iskorištava u potpunosti potencijal za osiguravanje usklađenosti međuvladinih sporazuma s pravom Unije. Posebno, međuvladini sporazumi često ne sadržavaju odgovarajuće klauzule o prestanku ili prilagodbi kojima bi se državama članicama omogućilo da uklone svaku neusklađenost u razumnom roku. Nadalje, stajališta potpisnika već su utvrđena, što stvara politički pritisak protiv izmjene bilo kojeg aspekta sporazuma.

               (7)

               Visoka razina transparentnosti u pogledu sporazuma između država članica i trećih zemalja u području energetike doprinijet će postizanju tješnje suradnje unutar Unije kada je riječ o vanjskim odnosima u području energetike te dugoročnim ciljevima politike Unije u pogledu energetike, klime i sigurnosti opskrbe energijom.

               (8)

               Kako bi se izbjegla bilo koja neusklađenost s pravom Unije i povećala transparentnost, države članice trebale bi što prije obavijestiti Komisiju o svojoj namjeri da započnu pregovore o novim međuvladinim sporazumima ili izmjeni međuvladinih sporazuma. Komisiju bi trebalo redovito obavješćivati o napretku pregovora. Države članice trebale bi imati mogućnost pozvati Komisiju da sudjeluje u pregovorima kao promatrač. Komisija bi trebala moći zatražiti da sudjeluje u pregovorima kao promatrač.

               (9)

               Komisija bi tijekom pregovora o međuvladinu sporazumu trebala imati mogućnost savjetovati dotičnu državu članicu o načinu izbjegavanja nespojivosti tog sporazuma s pravom Unije. U okviru toga, Komisija bi trebala imati i mogućnost skrenuti pozornost dotične države članice na odgovarajuće ciljeve energetske politike Unije, na solidarnost među državama članicama te na stajališta Unije o politici donesena u zaključcima Vijeća ili Europskog vijeća. To, međutim, ne bi smjelo činiti dio pravne procjene Komisije o nacrtu međuvladina sporazuma ili izmjene.

               (10)

               Kako bi se osigurala usklađenost s pravom Unije i uzimajući u obzir činjenicu da međuvladini sporazumi i izmjene u području plina ili nafte trenutačno imaju najveće relativne posljedice na pravilno funkcioniranje unutarnjeg energetskog tržišta te na sigurnost opskrbe Unije energijom, države članice trebale bi Komisiju na ex ante osnovi obavješćivati o nacrtima međuvladinih sporazuma koji se odnose na plin ili naftu prije nego što oni postanu pravno obvezujući za stranke. U duhu suradnje Komisija bi trebala pružati potporu državi članici u utvrđivanju problema usklađenosti nacrta međuvladina sporazuma ili izmjene. Dotična država članica u tom bi slučaju bila bolje pripremljena za sklapanje sporazuma usklađenog s pravom Unije.

               (11)

               Komisija bi za takvu procjenu trebala imati dovoljno vremena kako bi se postigla što veća pravna sigurnost i izbjegle nepotrebne odgode. Komisija bi trebala razmotriti mogućnost skraćivanja razdoblja predviđenih za procjenu ako je to prikladno, posebno ako to zatraži država članica ili ako je država članica dovoljno podrobno obavješćivala Komisiju tijekom faze pregovora, uzimajući u obzir u kojoj se mjeri nacrt međuvladina sporazuma ili izmjene temelji na oglednim klauzulama. Kako bi u potpunosti iskoristile potporu Komisije, države članice trebale bi se suzdržati od sklapanja međuvladinih sporazuma koji se odnose na plin ili naftu, ili međuvladinih sporazuma koji se odnose na električnu energiju ako je država članica odlučila od Komisije zatražiti ex ante procjenu, sve dok je Komisija ne obavijesti o svojoj procjeni. Države članice trebale bi poduzeti sve potrebne korake da postignu odgovarajuće rješenje za uklanjanje svake utvrđene nespojivosti.

               (12)

               U kontekstu Strategije energetske unije, transparentnost u pogledu prijašnjih i budućih međuvladinih sporazuma i dalje je od iznimne važnosti te predstavlja važan element u osiguravanju energetske stabilnosti Unije. Stoga bi države članice Komisiju i dalje trebale obavješćivati o postojećim i budućim međuvladinim sporazumima, bilo da su stupili na snagu ili se privremeno primjenjuju u smislu članka 25. Bečke konvencije o pravu međunarodnih ugovora, kao i o novim međuvladinim sporazumima.

               (13)

               Kad je riječ o međuvladinim sporazumima koji su stupili na snagu ili se privremeno primjenjuju prije stupanja na snagu ove Odluke, Komisija bi trebala procijeniti njihovu spojivost s pravom Unije te o tome obavijestiti države članice. U slučaju nespojivosti, države članice trebale bi poduzeti sve potrebne korake da postignu odgovarajuće rješenje za uklanjanje utvrđene nespojivosti.

               (14)

               Ova bi se Odluka trebala primjenjivati na međuvladine sporazume. Međuvladinim sporazumima, posebno njihovim sadržajem, a neovisno o njihovom službenom nazivu, izražava se namjera stranaka da sporazum bude obvezujući, u cijelosti ili djelomično. Obavješćivati bi trebalo samo o međuvladinim sporazumima koji se odnose na kupnju, prodaju, provoz ili skladištenje energije ili trgovanje ili opskrbu njome u najmanje jednoj državi članici ili prema njoj ili na izgradnju energetske infrastrukture fizički povezane s najmanje jednom državom članicom ili upravljanje tom infrastrukturom. Ako postoji dvojba, države članice trebale bi se bez odgode savjetovati s Komisijom. U načelu, sporazumi koji više nisu na snazi ili se više ne primjenjuju ne bi trebali biti obuhvaćeni ovom Odlukom.

               (15)

               Za potrebe ove Odluke pravno obvezujuća snaga instrumenta, ili njegovih dijelova, a ne njegov službeni naziv, jest taj koji ga čini međuvladinim sporazumom ili, u nedostatku pravno obvezujuće snage, neobvezujućim instrumentom.

               (16)

               Države članice uspostavljaju odnose s trećim zemljama ne samo sklapanjem međuvladinih sporazuma, nego i u obliku neobvezujućih instrumenata, koji se često službeno nazivaju memorandumima o razumijevanju, zajedničkim deklaracijama, zajedničkim deklaracijama ministara, zajedničkim akcijama, zajedničkim kodeksima postupanja ili sličnim izrazima. Zbog toga što oni nisu pravno obvezujući, od država članica ne može se pravno zahtijevati provedba takvih instrumenata, uključujući situacije kada takva provedba nije spojiva s pravom Unije. Čak i ako nisu pravno obvezujući, takvi se instrumenti mogu upotrebljavati za uspostavu detaljnog okvira za energetsku infrastrukturu i opskrbu energijom. U interesu veće transparentnosti, države članice trebale bi moći Komisiji dostaviti neobvezujuće instrumente, i to aranžmane između jedne države članice ili više njih i jedne treće zemlje ili više njih, koji nisu pravno obvezujući i kojima se utvrđuju uvjeti za opskrbu energijom ili razvoj energetske infrastrukture, među ostalim navođenjem tumačenja prava Unije u tom pogledu, ili izmjenu takvih neobvezujućih instrumenata, uključujući i sve njihove priloge. Ako neobvezujući instrument ili izmjena izričito upućuje na druge tekstove, države članice trebale bi moći dostaviti i te druge tekstove.

               (17)

               Međuvladini sporazumi i neobvezujući instrumenti o kojima se na temelju drugih akata Unije treba u cijelosti obavješćivati Komisija ili koji se odnose na pitanja unutar područja primjene Ugovora o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju ne bi trebali biti obuhvaćeni ovom Odlukom.

               (18)

               Ova Odluka ne bi smjela stvarati obveze u pogledu sporazuma između gospodarskih subjekata. Međutim, države članice trebale bi biti slobodne da dobrovoljno obavijeste Komisiju o takvim sporazumima na koje se u međuvladinim sporazumima ili neobvezujućim instrumentima izričito upućuje.

               (19)

               Primljene informacije o međuvladinim sporazumima Komisija bi trebala učiniti dostupnima svim drugim državama članicama, i to u sigurnom elektroničkom obliku, kako bi se poboljšala koordinacija i transparentnost među državama članicama i tako poboljšao njihov pregovarački položaj u odnosu na treće zemlje. Komisija bi trebala poštovati zahtjeve država članica da s informacijama koje su joj dostavljene postupa kao s povjerljivima. Međutim, zahtjevi za povjerljivost ne bi smjeli ograničavati pristup Komisije povjerljivim informacijama jer ona za svoje procjene treba potpune informacije. Komisija bi trebala biti odgovorna za jamčenje primjene klauzule o povjerljivosti. Zahtjevima za povjerljivost ne dovodi se u pitanje pravo pristupa dokumentima, kako je predviđeno Uredbom (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća (4).

               (20)

               Ako država članica međuvladin sporazum smatra povjerljivim, trebala bi Komisiji dostaviti sažetak u kojem se navode predmet, cilj, područje primjene, trajanje, stranke sporazuma i informacije o njegovim glavnim elementima kako bi se taj sažetak mogao proslijediti drugim državama članicama.

               (21)

               Stalnom razmjenom informacija o međuvladinim sporazumima na razini Unije trebao bi se omogućiti razvoj najboljih praksi. Na temelju tih najboljih praksi Komisija bi, u suradnji s državama članicama i prema potrebi u suradnji s Europskom službom za vanjsko djelovanje u vezi s vanjskim politikama Unije, trebala izraditi fakultativne ogledne klauzule, koje se trebaju upotrebljavati u međuvladinim sporazumima između država članica i trećih zemalja, kao i smjernice, uključujući popis primjera klauzula kojima se ne poštuje pravo Unije te ih stoga ne bi trebalo upotrebljavati. Takve ogledne klauzule trebale bi se upotrebljavati s ciljem izbjegavanja sukoba između međuvladinih sporazuma i prava Unije, posebno pravila unutarnjeg energetskog tržišta i prava Unije o tržišnom natjecanju, te sukoba s međunarodnim sporazumima koje je sklopila Unija. Nadležnim bi tijelima takve ogledne klauzule ili smjernice trebale služiti kao referentni alat, čime će se povećati transparentnost i spojivost s pravom Unije. Upotreba takvih oglednih klauzula trebala bi biti fakultativna, a njihov bi se sadržaj trebao moći prilagođavati svim posebnim okolnostima.

               (22)

               Bolja uzajamna upoznatost s postojećim i novim međuvladinim sporazumima trebala bi omogućiti veću transparentnost i bolju koordinaciju u energetskim pitanjima među državama članicama te između država članica i Komisije. Ta bolja koordinacija trebala bi omogućiti državama članicama da u potpunosti iskoriste političku i gospodarsku težinu Unije te omogućiti Komisiji da predloži rješenja problema utvrđenih u području međuvladinih sporazuma.

               (23)

               Komisija bi trebala olakšati i poticati koordinaciju među državama članicama s ciljem jačanja sveukupne strateške uloge Unije u području energetike s pomoću jasno definiranog i učinkovitog koordiniranog pristupa zemljama proizvođačima, tranzitnim zemljama i zemljama potrošačima.

               (24)

               S obzirom na to da cilj ove Odluke, a to je razmjena informacija između država članica i Komisije u pogledu međuvladinih sporazuma u području energetike, ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se zbog učinaka ove Odluke primjenjive u svim državama članicama on na bolji način može ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji. U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku ova Odluka ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.

               (25)

               Odredbe ove Odluke ne bi smjele dovoditi u pitanje primjenu pravila Unije o povredi propisa, državnim potporama i tržišnom natjecanju. Posebno, ako smatra da neka država članica nije ispunila svoje obveze temeljem Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU), Komisija ima pravo pokrenuti postupak zbog povrede obveza u skladu s člankom 258. UFEU-a.

               (26)

               Komisija bi trebala procijeniti dostatnost i učinkovitost ove Odluke u osiguravanju usklađenosti međuvladinih sporazuma s pravom Unije i visokog stupnja koordinacije među državama članicama u pogledu međuvladinih sporazuma u području energetike.

               (27)

               Odluku br. 994/2012/EU trebalo bi stoga staviti izvan snage,

         DONIJELI SU OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Predmet i područje primjene
   1.   Ovom se Odlukom uspostavlja mehanizam razmjene informacija između država članica i Komisije u pogledu međuvladinih sporazuma u području energetike, kako su definirani u članku 2., kako bi se osiguralo funkcioniranje unutarnjeg energetskog tržišta i unaprijedila sigurnost opskrbe energijom u Uniji.
   2.   Ova se Odluka ne primjenjuje na međuvladine sporazume koji već u svojoj cijelosti podliježu drugim posebnim postupcima obavješćivanja na temelju prava Unije.
   Članak 2.
   Definicije
   Za potrebe ove Odluke primjenjuju se sljedeće definicije:

               1.

               „međuvladin sporazum” znači svaki pravno obvezujući sporazum, neovisno o njegovu službenom nazivu, između jedne države članice ili više njih i jedne treće zemlje ili više njih ili između jedne države članice ili više njih i međunarodne organizacije, koji se odnosi na:

                           (a)

                           kupnju, prodaju, provoz ili skladištenje energije ili trgovanje ili opskrbu njome u najmanje jednoj državi članici ili prema njoj; ili

                           (b)

                           izgradnju energetske infrastrukture fizički povezane s najmanje jednom državom članicom ili upravljanje tom infrastrukturom;

                     međutim, ako takav pravno obvezujući sporazum obuhvaća i pitanja osim onih iz točaka (a) i (b), međuvladinim sporazumom smatraju se samo one odredbe koje se odnose na te točke i opće odredbe primjenjive na te odredbe koje se odnose na energetiku;

               2.

               „postojeći međuvladin sporazum” znači međuvladin sporazum koji je na snazi ili se privremeno primjenjuje na dan 2. svibnja 2017.;

               3.

               „neobvezujući instrument” znači aranžman između jedne države članice ili više njih i jedne treće zemlje ili više njih, kao što su memorandum o razumijevanju, zajednička deklaracija, zajednička deklaracija ministara, zajednička akcija ili zajednički kodeks postupanja, u kojem se utvrđuju uvjeti za opskrbu energijom, kao što su količine i cijene, ili za razvoj energetske infrastrukture;

               4.

               „postojeći neobvezujući instrument” znači neobvezujući instrument potpisan ili na drugi način dogovoren prije 2. svibnja 2017.

         Članak 3.
   Obveze obavješćivanja u pogledu međuvladinih sporazuma
   1.   Kada država članica namjerava započeti pregovore s trećom zemljom ili međunarodnom organizacijom radi izmjene međuvladina sporazuma ili sklapanja novog međuvladina sporazuma, država članica prije predviđenog početka pregovora u pisanom obliku obavješćuje Komisiju o svojoj namjeri, što je prije moguće.
   Dotična država članica trebala bi Komisiju redovito obavješćivati o napretku pregovora. Informacije koje se dostavljaju Komisiji uključuju navođenje odredbi koje trebaju biti predmet pregovora te ciljeve pregovora u skladu s člankom 8.
   2.   Čim stranke postignu dogovor o svim glavnim elementima nacrta međuvladina sporazuma koji se odnosi na plin ili naftu ili izmjeni međuvladina sporazuma koji se odnosi na plin ili naftu, ali prije završetka službenih pregovora, dotična država članica o nacrtu sporazuma ili izmjene i o svim njihovim prilozima obavješćuje Komisiju radi ex ante procjene u skladu s člankom 5.
   Ako se u tom nacrtu sporazuma ili izmjene izričito upućuje na druge tekstove, dotična država članica dostavlja i te druge tekstove ako oni sadržavaju elemente koji se odnose na kupnju, prodaju, provoz ili skladištenje plina ili nafte ili trgovinu i opskrbu njima u najmanje jednoj državi članici ili prema njoj, ili izgradnju plinske ili naftne infrastrukture fizički povezane s najmanje jednom državom članicom ili upravljanje tom infrastrukturom.
   3.   Ako država članica pregovara o međuvladinu sporazumu ili izmjeni koji se odnose na električnu energiju te nije uspjela, na temelju vlastite procjene, doći do čvrstog zaključka o spojivosti međuvladina sporazuma ili izmjene o kojima se pregovara s pravom Unije, ona obavješćuje Komisiju o tom nacrtu sporazuma ili izmjene i o svim njihovim prilozima radi ex ante procjene u skladu s člankom 5. čim se postigne dogovor stranaka o svim glavnim elementima tog nacrta, ali prije završetka službenih pregovora.
   4.   Države članice mogu se koristiti prvim i drugim podstavkom stavka 2. za međuvladine sporazume ili izmjene koji se odnose na električnu energiju.
   5.   Nakon ratifikacije međuvladina sporazuma ili izmjene međuvladina sporazuma, dotična država članica Komisiju obavješćuje o međuvladinom sporazumu ili njegovoj izmjeni i o svim njihovim prilozima. Ako je Komisija izdala mišljenje na temelju članka 5. stavka 2., a dotična država članica nije se držala mišljenja Komisije, ta bi država članica trebala bez nepotrebne odgode u pisanom obliku Komisiji obrazložiti svoju odluku.
   Ako ratificirani međuvladin sporazum ili izmjena međuvladina sporazuma izričito upućuje na druge tekstove, dotična država članica dostavlja i te druge tekstove ako oni sadržavaju elemente koji se odnose na kupnju, prodaju, provoz ili skladištenje energije ili trgovanje ili opskrbu njome u najmanje jednoj državi članici ili prema njoj, ili izgradnju energetske infrastrukture fizički povezane s najmanje jednom državom članicom ili upravljanje tom infrastrukturom.
   6.   Obveza obavješćivanja Komisije na temelju članaka 2., 3. i 5. ne primjenjuje se na sporazume između poduzeća.
   Ako država članica ima dvojbe o tome predstavlja li određeni sporazum međuvladin sporazum i treba li stoga o njemu obavijestiti u skladu s ovim člankom i člankom 6., država članica se bez odgode savjetuje s Komisijom.
   7.   Sva obavješćivanja na temelju stavaka od 1. do 5. ovog članka i članka 6. stavaka 1. i 2. obavljaju se putem internetske aplikacije Komisije. Rokovi iz članka 5. stavaka 1. i 2. te članka 6. stavka 3. počinju teći od onog datuma kada je u aplikaciji registrirana potpuna dokumentacija uz obavijest.
   Članak 4.
   Pomoć Komisije
   1.   Ako država članica obavijesti Komisiju o pregovorima na temelju članka 3. stavka 1., službe Komisije mogu joj dati savjet o načinu izbjegavanja nespojivosti međuvladina sporazuma ili izmjene međuvladina sporazuma o kojima se pregovara s pravom Unije. Takav savjet može uključivati relevantne fakultativne ogledne klauzule i smjernice koje Komisija razvija uz savjetovanje s državama članicama u skladu s člankom 9. stavkom 2.
   Službe Komisije također mogu dotičnoj državi članici skrenuti pozornost na odgovarajuće ciljeve energetske politike Unije, što uključuje ciljeve energetske unije.
   Dotična država članica može također zatražiti pomoć Komisije u tim pregovorima.
   2.   Na zahtjev dotične države članice, Komisija može sudjelovati u pregovorima kao promatrač. Komisija može zatražiti da sudjeluje u pregovorima kao promatrač ako smatra da je to potrebno. Sudjelovanje Komisije podliježe pisanom odobrenju dotične države članice.
   3.   Ako Komisija sudjeluje u pregovorima kao promatrač, može dotičnoj državi članici dati savjet o načinu izbjegavanja nespojivosti međuvladina sporazuma ili izmjene o kojima se pregovara s pravom Unije.
   Članak 5.
   Procjena Komisije
   1.   Na temelju članka 3. stavka 2., u roku od pet tjedana od datuma obavješćivanja o potpunom nacrtu međuvladina sporazuma ili izmjene, uključujući sve njihove priloge, Komisija obavješćuje dotičnu državu članicu o svim mogućim dvojbama koje se odnose na spojivost nacrta međuvladina sporazuma ili izmjene s pravom Unije. Ako u tom roku odgovor Komisije izostane, smatra se da Komisija nema nikakve takve dvojbe.
   2.   Ako Komisija na temelju stavka 1. dotičnu državu članicu obavijesti da ima dvojbe, ona u roku od 12 tjedana od datuma obavješćivanja iz stavka 1. dostavlja dotičnoj državi članici svoje mišljenje o spojivosti nacrta međuvladina sporazuma ili izmjene s pravom Unije, osobito pravilima o unutarnjem energetskom tržištu i pravom Unije o tržišnom natjecanju. Ako u tom roku mišljenje Komisije izostane, smatra se da Komisija nema nikakvih primjedbi.
   3.   Uz odobrenje dotične države članice, rokovi iz stavaka 1. i 2. mogu se produljiti. Rokovi iz stavaka 1. i 2. skraćuju se u dogovoru s Komisijom, ako to zahtijevaju okolnosti, kako bi se zajamčio pravovremeni dovršetak pregovora.
   4.   Država članica ne potpisuje, ratificira niti prihvaća dotični nacrt međuvladina sporazuma ili izmjene sve dok je Komisija ne obavijesti ima li dvojbi, u skladu sa stavkom 1. ili, ako je to primjenjivo, sve dok ne izda mišljenje u skladu sa stavkom 2. ili, u nedostatku odgovora ili mišljenja Komisije, dok ne istekne rok iz stavka 1. ili, ako je to primjenjivo, onaj iz stavka 2.
   Prije potpisivanja, ratifikacije ili prihvaćanja međuvladina sporazuma ili izmjene dotična država članica posebno vodi računa o mišljenju Komisije iz stavka 2.
   Članak 6.
   Obveze obavješćivanja i procjena Komisije u pogledu postojećih međuvladinih sporazuma i novih međuvladinih sporazuma koji se odnose na električnu energiju
   1.   Države članice do 3. kolovoza 2017. obavješćuju Komisiju o svim postojećim međuvladinim sporazumima, uključujući sve njihove priloge i izmjene.
   Ako se u postojećem međuvladinu sporazumu izričito upućuje na druge tekstove, dotična država članica dostavlja i te druge tekstove ako oni sadržavaju elemente koji se odnose na kupnju, prodaju, provoz ili skladištenje energije ili trgovanje ili opskrbu njome u najmanje jednoj državi članici ili prema njoj, ili izgradnju energetske infrastrukture fizički povezane s najmanje jednom državom članicom ili upravljanje tom infrastrukturom.
   Obveza obavješćivanja Komisije utvrđena ovim stavkom ne primjenjuje se na sporazume između poduzeća.
   2.   U pogledu postojećih međuvladinih sporazuma o kojima je Komisija već obaviještena u skladu s člankom 3. stavcima 1. ili 5. Odluke br. 994/2012/EU ili člankom 13. stavkom 6. točkom (a) Uredbe (EU) br. 994/2010 Europskog parlamenta i Vijeća (5) na dan 2. svibnja 2017. smatra se da je o njima obavljeno obavješćivanje za potrebe stavka 1. ovog članka, pod uvjetom da to obavješćivanje ispunjava zahtjeve iz tog stavka.
   3.   Komisija provodi procjenu međuvladinih sporazuma o kojima je obaviještena u skladu sa stavcima 1. ili 2. ovog članka, kao i međuvladinih sporazuma koji se odnose na električnu energiju o kojima je obaviještena u skladu s člankom 3. stavkom 5. Ako nakon svoje prve procjene Komisija ima dvojbe o spojivosti tih sporazuma i prava Unije, osobito pravilima o unutarnjem energetskom tržištu i pravom Unije o tržišnom natjecanju, Komisija o tome obavješćuje dotične države članice u roku od devet mjeseci od obavješćivanja o tim sporazumima.
   Članak 7.
   Obavješćivanje u pogledu neobvezujućih instrumenata
   1.   Prije ili nakon donošenja neobvezujućeg instrumenta ili izmjene neobvezujućeg instrumenta, države članice Komisiju mogu obavijestiti o neobvezujućem instrumentu ili izmjeni, uključujući sve njihove priloge.
   2.   Države članice mogu Komisiju obavijestiti i o postojećem neobvezujućim instrumentima, uključujući sve njihove priloge i izmjene.
   3.   Ako se u neobvezujućem instrumentu ili izmjeni neobvezujućeg instrumenta izričito upućuje na druge tekstove, dotična država članica može dostaviti i te druge tekstove ako oni sadržavaju elemente u kojima se utvrđuju uvjeti za opskrbu energijom, kao što su količine i cijene, ili za razvoj energetske infrastrukture.
   Članak 8.
   Transparentnost i povjerljivost
   1.   Prilikom pružanja informacija Komisiji u skladu s člankom 3. stavcima od 1. do 5., člankom 6. stavkom 1. i člankom 7. država članica može upozoriti treba li se neka informacija, bilo da se radi o poslovnim ili drugim informacijama čije bi odavanje moglo naštetiti aktivnostima uključenih stranaka, smatrati povjerljivom i mogu li se pružene informacije proslijediti drugim državama članicama.
   Država članica daje takvo upozorenje u pogledu postojećih sporazuma iz članka 6. stavka 2. do 3. kolovoza 2017.
   2.   Ako država članica informacije nije odredila povjerljivima u skladu sa stavkom 1., Komisija te informacije u sigurnom elektroničkom obliku stavlja na raspolaganje svim ostalim državama članicama.
   3.   Ako država članica postojeći međuvladin sporazum, izmjenu međuvladina sporazuma ili novi međuvladin sporazum odredi povjerljivim u skladu sa stavkom 1., ta država članica stavlja na raspolaganje sažetak dostavljenih informacija.
   Taj sažetak sadržava najmanje sljedeće informacije o dotičnom međuvladinu sporazumu ili izmjeni:

               (a)

               predmet;

               (b)

               cilj i područje primjene;

               (c)

               trajanje;

               (d)

               stranke;

               (e)

               informacije o njegovim glavnim elementima.

         Ovaj se stavak ne primjenjuje na informacije dostavljene u skladu s člankom 3. stavcima od 1.do 4.
   4.   Komisija osigurava da su sažeci iz stavka 3. dostupni u elektroničkom obliku svim ostalim državama članicama.
   5.   Zahtjevima za povjerljivost na temelju ovog članka Komisiji se ne smije ograničavati pristup povjerljivim informacijama. Komisija osigurava da je pristup povjerljivim informacijama strogo ograničen na službe Komisije za koje je dostupnost tih informacija nužna. Predstavnici Komisije s osjetljivim informacijama koje se odnose na pregovore o međuvladinim sporazumima, dobivenim tijekom tih pregovora u skladu s člancima 3. i 4., postupaju poštujući njihovu povjerljivost.
   Članak 9.
   Koordinacija među državama članicama
   1.   Komisija olakšava i potiče koordinaciju među državama članicama s ciljem:

               (a)

               preispitivanja razvoja događaja u vezi s međuvladinim sporazumima i težnje k dosljednosti i koherentnosti u vanjskim odnosima Unije u području energetike sa zemljama proizvođačima, tranzitnim zemljama i zemljama potrošačima;

               (b)

               utvrđivanja zajedničkih problema u vezi s međuvladinim sporazumima i razmatranja odgovarajućeg djelovanja za rješavanje tih problema i, prema potrebi, predlaganja smjernica i rješenja;

               (c)

               pružanja podrške, prema potrebi, razvoju multilateralnih međuvladinih sporazuma koji uključuju nekoliko država članica ili Uniju u cjelini.

         2.   Do 3. svibnja 2018. Komisija na temelju najboljih praksi i uz savjetovanje s državama članicama izrađuje fakultativne ogledne klauzule i smjernice, uključujući popis primjera klauzula kojima se ne poštuje pravo Unije te ih stoga ne bi trebalo upotrebljavati. Takvim bi se fakultativnim oglednim klauzulama i smjernicama, ako se ispravno primijene, znatno poboljšala usklađenost budućih međuvladinih sporazuma s pravom Unije.
   Članak 10.
   Izvješćivanje i preispitivanje
   1.   Komisija Europskom parlamentu, Vijeću, Europskom gospodarskom i socijalnom odboru te Odboru regija podnosi izvješće o primjeni ove Odluke do 1. siječnja 2020.
   2.   U izvješću se osobito procjenjuje u kojoj se mjeri ovom Odlukom promiče usklađenost međuvladinih sporazuma s pravom Unije, uključujući u području električne energije, te visok stupanj koordinacije među državama članicama u vezi s međuvladinim sporazumima. Procjenjuje se i učinak ove Odluke na pregovore država članica s trećim zemljama te primjerenost područja primjene ove Odluke i postupaka koji se njome utvrđuju. Izvješću se prema potrebi prilaže prijedlog za reviziju ove Odluke.
   Članak 11.
   Stavljanje izvan snage
   Odluka br. 994/2012/EU stavlja se izvan snage s učinkom od 2. svibnja 2017.
   Članak 12.
   Stupanje na snagu
   Ova Odluka stupa na snagu dvadesetog dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
   Članak 13.
   Adresati
   Ova je Odluka upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Strasbourgu 5. travnja 2017.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         A. TAJANI

            Za Vijeće

            Predsjednik

         I. BORG

      (1)  SL C 487, 28.12.2016., str. 81.

      (2)  Stajalište Europskog parlamenta od 2. ožujka 2017. (još nije objavljeno u Službenom listu) i odluka Vijeća od 21. ožujka 2017.

      (3)  Odluka br. 994/2012/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o uspostavi mehanizma razmjene informacija s obzirom na međuvladine sporazume između država članica i trećih zemalja u području energetike (SL L 299, 27.10.2012., str. 13.).

      (4)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL L 145, 31.5.2001., str. 43.).

      (5)  Uredba (EU) br. 994/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. listopada 2010. o mjerama zaštite sigurnosti opskrbe plinom i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 2004/67/EZ (SL L 295, 12.11.2010., str. 1.).


title: Odluka Komisije оd 24. studenoga 2015. o usklađivanju mjera Unije i država članica koordinacijskim mehanizmom – Instrumentom za izbjeglice u Turskoj

text:
               8.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 407/8

         ODLUKA KOMISIJE
   оd 24. studenoga 2015.
   o usklađivanju mjera Unije i država članica koordinacijskim mehanizmom – Instrumentom za izbjeglice u Turskoj
   (2015/C 407/07)
   EUROPSKA KOMISIJA,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 210. stavak 2. i članak 214. stavak 6.,
   budući da:

               (1)

               Međunarodna zajednica suočava se s dosad neviđenom izbjegličkom krizom koja zahtijeva solidarnost, zajedništvo i učinkovitost. Izazovi te krize zajednički su te se odgovori na njih moraju uskladiti.

               (2)

               Turska je zbog svojeg zemljopisnog položaja glavna zemlja prvog prihvata i tranzita migranata u kojoj će do kraja 2015. biti više od dva milijuna tražitelja azila i izbjeglica, što je više nego igdje drugdje u svijetu. Turska ulaže hvalevrijedne napore pružajući opsežnu humanitarnu pomoć i potporu dosad nezabilježenom i sve većem priljevu ljudi koji traže utočište te je u prevladavanje krize dosad uložila više od 7 milijardi EUR vlastitih sredstava.

               (3)

               Turska i EU odlučni su u tome da se suoče s postojećim izazovima i prebrode ih zajedničkim snagama. U tom je kontekstu za prevladavanje izbjegličke krize i upravljanje migracijama izrađen strateški dokument koji odražava dogovor Europske unije i Republike Turske da u usklađenom nastojanju da se prevlada kriza pojačaju suradnju u potpori Sirijcima koji su pod privremenom zaštitom te u upravljanju migracijama (dalje u tekstu „zajednički akcijski plan EU-a i Turske”) i koji je Turska prihvatila ad referendum15. listopada 2015. U svojim je zaključcima Europsko vijeće istoga dana pozdravilo „zajednički akcijski plan s Turskom kao dio sveobuhvatne suradnje koja se temelji na zajedničkoj odgovornosti, međusobnom preuzimanju obveza i njihovom ispunjavanju” te izjavilo da su „EU i države članice spremni pojačati suradnju s Turskom te znatno povećati svoj politički i financijski angažman unutar uspostavljenog okvira”.

               (4)

               Kako je predviđeno u zajedničkom akcijskom planu EU-a i Turske, EU treba na održiv i prilagodljiv način mobilizirati znatna dodatna financijska sredstva za pomoć Turskoj u ispunjavanju novonastalih potreba i suočavanju s izazovom prisutnosti Sirijaca koji su pod privremenom zaštitom. Sredstva bi trebalo mobilizirati što fleksibilnije i što brže. O utvrđivanju prioriteta i područja za koja treba dodijeliti sredstva trebalo bi odlučivati u dogovoru s turskim nadležnim tijelima, osim kad je riječ o mjerama pružanja hitne humanitarne pomoći. Prednost će imati pružanje hitne humanitarne, razvojne i druge pomoći izbjeglicama i zajednicama domaćinima te potpore nacionalnim i lokalnim nadležnim tijelima u upravljanju i suočavanju s posljedicama priljeva izbjeglica.

               (5)

               Iz proračuna Europske unije i država članica od početka sirijskog sukoba dosad mobilizirano je ukupno 3,6 milijardi EUR (približno 1,6 milijardi EUR iz proračuna Unije i 2 milijarde EUR iz proračuna država članica), što ih čini glavnim svjetskim donatorima u prevladavanju posljedica ove krize. Tim je sredstvima omogućeno hitno pružanje humanitarne pomoći te potpore nacionalnim i lokalnim kapacitetima za pružanje usluga onima koji su pogođeni krizom (obrazovnih, zdravstvenih i osnovnih usluga, kao što su opskrba vodom i gospodarenje otpadom te sredstva za život). Međutim, različiti instrumenti Europske unije i programi država članica funkcioniraju paralelno putem raznih bilateralnih kanala (agencija Ujedinjenih naroda, nevladinih organizacija, nacionalnih agencija, vlada država domaćina).

               (6)

               Dio peti glava III. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) odnosi se, među ostalim, na razvojnu suradnju s trećim zemljama i humanitarnu pomoć. U skladu s člankom 4. stavkom 4. UFEU-a izvršavanje nadležnosti Unije u tim područjima ne sprečava države članice u izvršavanju njihove nadležnosti.

               (7)

               Turska je u popis primatelja službene razvojne pomoći koji vodi Odbor za razvojnu pomoć OECD-a uvrštena kao „zemlja višeg srednjeg dohodovnog razreda”.

               (8)

               U skladu s člankom 210. stavkom 1. UFEU-a Unija i države članice koordiniraju svoje politike razvojne suradnje i međusobno se savjetuju. Prema tome, potrebno je poboljšati koordinaciju. U skladu s člankom 210. stavkom 2. i člankom 214. stavkom 6. UFEU-a Komisija može pokrenuti svaku korisnu inicijativu radi promicanja koordinacije djelovanja Unije i država članica kako bi povećala učinkovitost i komplementarnost mjera humanitarne pomoći na razini Unije i na nacionalnoj razini.

               (9)

               Opći je cilj Instrumenta za Tursku koordinacija i racionalizacija mjera koje se financiraju iz proračuna Unije i bilateralnih doprinosa država članica kako bi se povećala učinkovitost i komplementarnost potpore izbjeglicama i zajednicama domaćinima u Turskoj.

               (10)

               Pomoć EU-a i država članica omogućuje sveobuhvatan odgovor razmjeran izazovima. Taj bi odgovor trebao pridonijeti ublažavanju posljedica priljeva izbjeglica i za izbjeglice i za Tursku kao državu domaćina. Trebao bi objediniti sredstva i mjere EU-a i njegovih država članica kako bi se potrebe ispunile na usklađen i sveobuhvatan način.

               (11)

               Instrumenti EU-a koji se trenutačno primjenjuju kao odgovor na krizu u Siriji, kao što su Europski instrument za susjedstvo (ENI) (1), Instrument za razvojnu suradnju (DCI) (2), Instrument pretpristupne pomoći (IPA II) (3), Instrument za doprinos stabilnosti i miru (IcSP) (4) te financiranje na temelju Uredbe Vijeća (EZ) br. 1257/96 o humanitarnoj pomoći (5) mogli bi pridonijeti Instrumentu za Tursku u granicama određenim u višegodišnjem financijskom okviru za razdoblje 2014. – 2020. Sva humanitarna pomoć u okviru Instrumenta za Tursku pružat će se uz potpuno poštovanje humanitarnih načela i Europskog konsenzusa o humanitarnoj pomoći (6).

               (12)

               Aktivnosti i mjere koje se financiraju iz proračuna Unije provest će se u skladu s njegovim financijskim pravilima i propisima, koji uključuju neposredno i posredno upravljanje te uzajamne fondove Unije kao jedan od provedbenih alata predviđenih u skladu s člankom 4. Uredbe (EU) br. 236/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2014. o utvrđivanju zajedničkih pravila i postupaka za provedbu instrumenata Unije za financiranje vanjskog djelovanja (7).

               (13)

               Komisija uvažava namjere država članica da daju doprinos od 2 500 000 000 EUR od ukupnog iznosa od 3 000 000 000 EUR. Poziva države članice da se službeno obvežu na svoj financijski udio u skladu s raspodjelom prema ključu BND-a opisanom u Prilogu.

               (14)

               Komisija napominje da „neočekivani dobici”„drugih prihoda” i carina u proračunu EU-a za 2015. trenutačno iznose 2 300 000 000 EUR; to su prihodi od više razine prikupljenih novčanih kazni u području tržišnog natjecanja, prihodi od ulaganja i odobrenih zajmova, kazni, zateznih kamata i prihodi od carina koji su viši od očekivanih. Taj iznos u visini od 2 300 000 000 EUR dio je nacrta izmjene proračuna 8/2015 koji su nedavno donijeli Europski parlament i Vijeće. Ti neočekivani prihodi iz proračuna za 2015. odbit će se od doprinosa država članica proračunu EU-a.

               (15)

               Financijski doprinosi država članica trebali bi se uključiti u proračun Unije kao vanjski namjenski prihodi u skladu s člankom 21. stavkom 2. točkom (b) Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (8),

         ODLUČILA JE:
   Članak 1.
   Uspostava Instrumenta za izbjeglice u Turskoj
   Ovom se Odlukom uspostavlja koordinacijski mehanizam – Instrument za izbjeglice u Turskoj (dalje u tekstu „Instrument”) – za pomoć Turskoj u ispunjavanju prijekih humanitarnih i razvojnih potreba izbjeglica i njihovih zajednica domaćina te potporu nacionalnim i lokalnim nadležnim tijelima u upravljanju i suočavanju s posljedicama priljeva izbjeglica.
   Članak 2.
   Ciljevi Instrumenta
   1.   Instrumentom se nastoje koordinirati i racionalizirati mjere koje se financiraju iz proračuna Unije i bilateralnih doprinosa država članica.
   2.   Instrument je posebno usmjeren na povećanje učinkovitosti i komplementarnosti potpore izbjeglicama i zajednicama domaćinima u Turskoj.
   3.   Komisija osigurava da sve mjere poduzete u okviru instrumenata za vanjsko financiranje Unije, kao i pojedinačne mjere država članica, nadopunjuju one koje su usklađene na temelju Instrumenta.
   Članak 3.
   Područje primjene i oblik potpore
   1.   Komisija će koordinirati mjere Unije i država članica određujući prioritete i koordinirajući raspodjelu sredstava.
   To će učiniti u skladu s mehanizmom iz članka 5. ove Odluke.
   2.   U okviru Instrumenta koordinirat će se pružanje humanitarne, razvojne i druge pomoći izbjeglicama i zajednicama domaćinima te potpore nacionalnim i lokalnim nadležnim tijelima u upravljanju i suočavanju s posljedicama priljeva izbjeglica.
   3.   Pomoć može biti u obliku bespovratnih sredstava, osim ako je zbog prirode projekta koji će se financirati potreban neki drugi oblik potpore, u skladu s člankom 4. Uredbe (EU) br. 236/2014.
   4.   Komisija osigurava da se tijekom različitih faza provedbe Instrumenta uzima u obzir i promiče ravnopravnost muškaraca i žena te integracija rodne perspektive.
   Komisija poduzima odgovarajuće korake za sprečavanje svake diskriminacije na temelju spola, rasnog ili etničkog podrijetla, vjere ili uvjerenja, invaliditeta, dobi ili seksualne orijentacije pri pristupu projektima koji se podupiru Instrumentom.
   Članak 4.
   Koordinacija sredstava u okviru Instrumenta
   1.   Instrumentom će se koordinirati iznos od 3 000 000 000 EUR.
   2.   Od ukupnog iznosa iz proračuna EU-a izdvojit će se 500 000 000 EUR, podložno naknadnim pojedinačnim odlukama o financiranju u skladu s člankom 84. stavkom 2. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 i u skladu s financijskim pravilima proračuna i zahtjevima temeljnog akta.
   3.   Na temelju obećanih financijskih doprinosa države članice osiguravaju iznos od 2 500 000 000 EUR u skladu s raspodjelom iz Priloga ovoj Odluci.
   Članak 5.
   Upravljački odbor
   1.   Upravljački odbor Instrumenta daje strateške smjernice za koordinaciju pomoći koju je potrebno pružiti.
   Također stalno nadzire provedbu Instrumenta.
   Upravljački odbor sastoji se od dva predstavnika Komisije i jednog predstavnika svake države članice.
   Turska je član upravljačkog odbora u savjetodavnoj ulozi, kako bi se osigurala potpuna koordinacija aktivnosti na terenu, osim aktivnosti pružanja hitne humanitarne pomoći.
   Upravljačkim odborom predsjeda Komisija.
   Mora se osigurati da predstavnici država članica i Komisije u odboru nisu u sukobu interesa, kako je određeno Uredbom (EU, Euratom) br. 966/2012.
   2.   Komisija zadržava odgovornost za konačnu odluku o utvrđivanju prioriteta i mjera te dodjeli sredstava, pritom nastojeći postići konsenzus kad god je to moguće.
   3.   Upravljački odbor na prijedlog Komisije sastavlja i donosi vlastiti poslovnik u roku od dva mjeseca od datuma donošenja ove Odluke.
   4.   Poslove tajništva Instrumenta obavlja Komisija.
   Članak 6.
   Načini provedbe
   1.   Komisija odabire odgovarajuće mjere i koordinira njihovu provedbu, posebno prethodnom provjerom predloženih mjera.
   2.   Prednost će imati mjere pružanja hitne humanitarne, razvojne i druge pomoći izbjeglicama i zajednicama domaćinima te potpore nacionalnim i lokalnim nadležnim tijelima u upravljanju i suočavanju s posljedicama priljeva izbjeglica.
   S turskim nadležnim tijelima provest će se savjetovanje u pogledu svih mjera osim onih za pružanje hitne humanitarne pomoći.
   Komisija se redovito sastaje s nadležnim tijelima država članica i odgovarajućim tijelima u Turskoj.
   3.   Aktivnosti i mjere koje se financiraju iz proračuna Unije provodit će se u skladu s njegovim financijskim pravilima i zahtjevima temeljnog akta.
   4.   Doprinosi država članica za financiranje aktivnosti i mjera odabranih i koordiniranih u skladu s ovom Odlukom uključuju se u proračun Unije kao vanjski namjenski prihodi u skladu s člankom 21. stavkom 2. točkom (b) Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012. Te financijske doprinose Komisija provodi neposredno, u skladu s člankom 58. stavkom 1. točkom (a) Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012, ili posredno, povjeravanjem zadaća izvršenja proračuna subjektima u skladu s člankom 58. stavkom 1. točkom (c) Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012, uključujući tijela uređena privatnim pravom države članice.
   5.   Mjere pružanja hitne humanitarne pomoći koje će se koordinirati u okviru Instrumenta odabrat će se i provesti u skladu s načelima utvrđenima u Europskom konsenzusu o humanitarnoj pomoći.
   Članak 7.
   Vidljivost
   Komisija pruža informacije o mjerama koje se financiraju iz sredstava Instrumenta te ih promiče kako bi osigurala njihovu vidljivost.
   Članak 8.
   Informiranje, praćenje i ocjenjivanje
   1.   Komisija redovito informira Europski parlament i Vijeće o provedbi Instrumenta.
   2.   Komisija Europskom parlamentu i Vijeću godišnje podnosi izvješće o provedbi Instrumenta.
   3.   Komisija će do 31. prosinca 2019. provesti ocjenjivanje Instrumenta u potpunoj koordinaciji s državama članicama.
   Članak 9.
   Završne odredbe
   1.   Ovaj se instrument uspostavlja od 1. siječnja 2016. za financijske doprinose iz proračunskih godina 2016. i 2017. Do 21. prosinca 2015. države članice Komisiju obavješćuju o tome kada će dati svoj doprinos, uključujući predviđeni raspored uplata za razdoblje 2016. – 2017.
   2.   Komisija će do 31. prosinca 2016. preispitati financijski kapacitet, trajanje i prirodu tih sredstava.

      Sastavljeno u Strasbourgu 24. studenoga 2015.

            Za Komisiju

         Johannes HAHN

            Član Komisije

      (1)  Uredba (EU) br. 232/2014 Europskog parlamenta i Vijeća o uspostavi Europskog instrumenta za susjedstvo (SL L 77, 15.3.2014., str. 27.).

      (2)  Uredba (EU) br. 233/2014 Europskog parlamenta i Vijeća o uspostavi Instrumenta financiranja za razvojnu suradnju (SL L 77, 15.3.2014., str. 44.).

      (3)  Uredba (EU) br. 231/2014 Europskog parlamenta i Vijeća o uspostavi Instrumenta pretpristupne pomoći (SL L 77, 15.3.2014., str. 11.).

      (4)  Uredba (EU) br. 230/2014 Europskog parlamenta i Vijeća o uspostavi Instrumenta za doprinos stabilnosti i miru (SL L 77, 15.3.2014., str. 1.).

      (5)  SL L 163, 2.7.1996., str. 1.

      (6)  Zajednička izjava Vijeća i predstavnika vlada država članica koji su se sastali u okviru Vijeća, Europskog parlamenta i Europske Komisije „Europski konsenzus o humanitarnoj pomoći” (SL C 25, 30.1.2008., str. 1.).

      (7)  SL L 77, 15.3.2014., str. 95.

      (8)  SL L 298, 26.10.2012., str. 1.

      PRILOG

                  Država članica

                  1 % bruto nacionalnog dohotka

                  Ključ BND-a

                  Nacionalni doprinos za Instrument za izbjeglice u Turskoj

                  Belgija

                  4 044 908 000

                  2,88 %

                  72 055 025,81 EUR

                  Bugarska

                  412 388 025

                  0,29 %

                  7 346 181,86 EUR

                  Češka

                  1 429 950 658

                  1,02 %

                  25 472 799,77 EUR

                  Danska

                  2 691 551 852

                  1,92 %

                  47 946 662,36 EUR

                  Njemačka

                  29 998 426 500

                  21,38 %

                  534 384 810,63 EUR

                  Estonija

                  195 941 500

                  0,14 %

                  3 490 455,12 EUR

                  Irska

                  1 605 484 000

                  1,14 %

                  28 599 708,83 EUR

                  Grčka

                  1 758 757 000

                  1,25 %

                  31 330 077,48 EUR

                  Španjolska

                  10 723 591 000

                  7,64 %

                  191 027 490,92 EUR

                  Francuska

                  21 697 735 000

                  15,46 %

                  386 518 273,19 EUR

                  Hrvatska

                  414 701 663

                  0,30 %

                  7 387 396,46 EUR

                  Italija

                  15 782 177 500

                  11,25 %

                  281 139 943,61 EUR

                  Cipar

                  162 048 000

                  0,12 %

                  2 886 684,40 EUR

                  Latvija

                  245 937 500

                  0,18 %

                  4 381 071,93 EUR

                  Litva

                  363 756 951

                  0,26 %

                  6 479 879,52 EUR

                  Luksemburg

                  302 768 000

                  0,22 %

                  5 393 436,90 EUR

                  Mađarska

                  1 028 794 578

                  0,73 %

                  18 326 701,09 EUR

                  Malta

                  79 473 735

                  0,06 %

                  1 415 726,15 EUR

                  Nizozemska

                  6 589 010 000

                  4,70 %

                  117 375 051,69 EUR

                  Austrija

                  3 201 701 000

                  2,28 %

                  57 034 337,54 EUR

                  Poljska

                  3 997 275 344

                  2,85 %

                  71 206 509,04 EUR

                  Portugal

                  1 708 890 500

                  1,22 %

                  30 441 767,55 EUR

                  Rumunjska

                  1 517 506 692

                  1,08 %

                  27 032 502,06 EUR

                  Slovenija

                  366 916 000

                  0,26 %

                  6 536 154,06 EUR

                  Slovačka Republika

                  737 276 500

                  0,53 %

                  13 133 667,62 EUR

                  Finska

                  1 992 220 500

                  1,42 %

                  35 488 940,55 EUR

                  Švedska

                  4 301 727 510

                  3,07 %

                  76 629 947,27 EUR

                  Ujedinjena Kraljevina

                  22 990 023 751

                  16,38 %

                  409 538 796,60 EUR

                  Ukupno

                  140 340 939 259

                  1

                  2 500 000 000,00 EUR


title: Odluka Vijeća (EU) 2015/1293 od 20. srpnja 2015. o sklapanju, u ime Europske unije, Europske konvencije o pravnoj zaštiti usluga koje se temelje na uvjetovanom pristupu ili usluga koje pružaju uvjetovani pristup

text:
               29.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 199/3

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2015/1293
   od 20. srpnja 2015.
   o sklapanju, u ime Europske unije, Europske konvencije o pravnoj zaštiti usluga koje se temelje na uvjetovanom pristupu ili usluga koje pružaju uvjetovani pristup
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. stavak 4. prvi podstavak u vezi s člankom 218. stavkom 6. točkom (a) podtočkom v.,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   uzimajući u obzir suglasnost Europskog parlamenta,
   budući da:

               (1)

               Vijeće je 16. srpnja 1999. ovlastilo Komisiju da u ime Europske zajednice unutar Vijeća Europe u pregovorima dogovori konvenciju o pravnoj zaštiti usluga koje se temelje na uvjetovanom pristupu ili usluga koje pružaju uvjetovani pristup.

               (2)

               Vijeće Europe donijelo je 24. siječnja 2001. Europsku konvenciju o pravnoj zaštiti usluga koje se temelje na uvjetovanom pristupu ili usluga koje pružaju uvjetovani pristup („Konvencija”) te je ona stupila na snagu 1. srpnja 2003.

               (3)

               Konvencijom je uspostavljen regulatorni okvir koji je gotovo jednak okviru iz Direktive 98/84/EZ Europskog parlamenta i Vijeća (1).

               (4)

               Konvencija je 21. prosinca 2011. potpisana u ime Unije (2).

               (5)

               Sklapanje Konvencije moglo bi pomoći proširenju primjene odredaba sličnih onima iz Direktive 98/84/EZ izvan granica Unije i uspostavi prava o uslugama koje se temelje na uvjetovanom pristupu koje bi se primjenjivalo na cijelom europskom kontinentu.

               (6)

               Konvenciju bi trebalo odobriti u ime Unije,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   U ime Unije odobrava se Europska konvencija o pravnoj zaštiti usluga koje se temelje na uvjetovanom pristupu ili usluga koje pružaju uvjetovani pristup (3).
   Članak 2.
   Predsjednika Vijeća ovlašćuje se da odredi jednu ili više osoba ovlaštenih za polaganje, u ime Unije, isprave o odobrenju predviđene u članku 12. Konvencije radi izražavanja suglasnosti Unije da bude obvezana Konvencijom.
   Članak 3.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Bruxellesu 20. srpnja 2015.

            Za Vijeće

            Predsjednica

         F. MOGHERINI

      (1)  Direktiva 98/84/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. studenoga 1998. o pravnoj zaštiti usluga koje se temelje na uvjetovanom pristupu ili usluga koje pružaju uvjetovani pristup (SL L 320, 28.11.1998., str. 54.).

      (2)  Konvencija je potpisana na temelju Odluke Vijeća 2011/853/EU od 29. studenoga 2011. o potpisivanju, u ime Unije, Europske konvencije o pravnoj zaštiti usluga koje se temelje na uvjetovanom pristupu ili usluga koje pružaju uvjetovani pristup (SL L 336, 20.12.2011., str. 1.). Navedena je odluka u međuvremenu zamijenjena Odlukom Vijeća 2014/243/EU od 14. travnja 2014. o potpisivanju, u ime Europske unije, Europske konvencije o pravnoj zaštiti usluga koje se temelje na uvjetovanom pristupu ili usluga koje pružaju uvjetovani pristup (SL L 128, 30.4.2014., str. 61.).

      (3)  Tekst Konvencije objavljen je u SL L 336, 20.12.2011., str. 2.

      PRILOG

         IZJAVA EU-A
          (1)

      Dok u potpunosti uvažava ciljeve koji se žele postići Europskom konvencijom o pravnoj zaštiti usluga koje se temelje na uvjetovanom pristupu ili usluga koje pružaju uvjetovani pristup, Unija izražava zabrinutost u vezi s primjenom članka 9. i članka 10. stavka 3. Konvencije, nakon pristupanja Unije Konvenciji, na temelju svoje isključive nadležnosti.
      Ovom se izjavom ne dovode u pitanje postupci glasovanja unutar Odbora ministara Vijeća Europe.

         (1)  Priopćuje se glavnom tajniku Vijeća Europe u vrijeme polaganja isprave o odobrenju Konvencije.


title: 2011/842/EU: Odluka Vijeća od 13. prosinca 2011. o punoj primjeni odredaba schengenske pravne stečevine u Kneževini Lihtenštajn

text:
               19/Sv. 012

               HR

               Službeni list Europske unije

               201

         32011D0842

               L 334/27

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               13.12.2011.

      ODLUKA VIJEĆA

   od 13. prosinca 2011.
   o punoj primjeni odredaba schengenske pravne stečevine u Kneževini Lihtenštajn
   (2011/842/EU)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Protokol između Europske unije, Europske zajednice, Švicarske Konfederacije i Kneževine Lihtenštajna o pristupanju Kneževine Lihtenštajna Sporazumu između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pristupanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (1), a posebno njegov članak 10. stavak 1.,
   budući da:

               (1)

               Članak 10. stavak 1. navedenog Protokola određuje da Kneževina Lihtenštajn započne s primjenom odredaba schengenske pravne stečevine tek nakon što se Vijeće uvjeri i donese odluku o tom da je Kneževina Lihtenštajn ispunila sve potrebne uvjete za provedbu schengenske pravne stečevine.

               (2)

               Nakon što Vijeće provjeri da je Lihtenštajn ispunio sve potrebne preduvjete za primjenu dijela schengenske pravne stečevine koja se odnosi na sigurnost podataka, Odlukom 2011/352/EU (2) odlučuje da se odredbe schengenske pravne stečevine koje se odnose na Schengenski informacijski sustav za Kneževinu Lihtenštajn započnu primjenjivati od 9. lipnja 2011.

               (3)

               Vijeće je, u skladu s važećim schengenskim postupcima ocjenjivanja, kako su određeni u Odluci izvršnog odbora od 16. rujna 1998. o osnivanju Stalnog odbora Konvencije o provedbi Schengenskog sporazuma (SCH/Com-ex (98) 26 def.) (3), provjerilo ispunjava li Kneževina Lihtenštajn potrebne uvjete za primjenu schengenske pravne stečevine u svim drugim područjima schengenske pravne stečevine.

               (4)

               Vijeće je 13. prosinca 2011. utvrdilo da Kneževina Lihtenštajn ispunjava potrebne uvjete u svim navedenim područjima.

               (5)

               Moguće je odrediti datum kad Kneževina Lihtenštajn može započeti punom primjenom schengenske pravne stečevine, tj. datum kad treba ukinuti kontrole osoba na unutarnjim granicama s Kneževinom Lihtenštajn.

               (6)

               Od tog datuma ukidaju se ograničenja uporabe Schengenskog informacijskog sustava predviđena Odlukom 2011/352/EU.

               (7)

               U skladu s člankom 15. Sporazuma između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o kriterijima i mehanizmima za određivanje države nadležne za pregled zahtjeva za azil koji je podnesen u državi članici ili u Švicarskoj (4) i člankom 8. Protokola između Europske zajednice, Švicarske Konfederacije i Kneževine Lihtenštajna o pristupanju Kneževine Lihtenštajna Sporazumu između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o kriterijima i mehanizmima za određivanje države nadležne za pregled zahtjeva za azil koji je podnesen u državi članici ili u Švicarskoj (5), potonji se Sporazum provodi od 7. ožujka 2011.

               (8)

               Sporazum između Kneževine Lihtenštajna i Kraljevine Danske o provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine koja se temelji na odredbama glave V. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, koji je potpisan u Bruxellesu 18. ožujka 2011., propisuje da ga Kneževina Lihtenštajn započne primjenjivati istog dana kad i odredbe iz članka 2. Protokola.

               (9)

               U skladu s člankom 15. stavkom 1. drugim podstavkom Sporazuma između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pristupanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (6) i zbog djelomične primjene schengenske pravne stečevine od strane Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske na temelju Odluke Vijeća 2004/926/EZ od 22. prosinca 2004. o stupanju na snagu dijelova schengenske pravne stečevine od strane Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske (7), a posebno njezina članka 1. prvog podstavka, u odnosima Kneževine Lihtenštajna s Ujedinjenom Kraljevinom Velike Britanije i Sjeverne Irske mora se primjenjivati samo dio odredaba schengenske pravne stečevine koje se primjenjuju za Kneževinu Lihtenštajn u njezinim odnosima s državama članicama koje u cijelosti primjenjuju schengensku pravnu stečevinu.

               (10)

               U skladu s člankom 15. stavkom 1. trećim podstavkom Sporazuma između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pristupanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine i zbog djelomične primjene schengenske pravne stečevine od strane Republike Cipra, na temelju članka 3. stavka 2. Akta o pristupanju iz 2003., te Republike Bugarske i Rumunjske na temelju članka 4. stavka 2. Akta o pristupanju iz 2005., za Kneževinu Lihtenštajn mora se primjenjivati samo dio schengenske pravne stečevine koji se primjenjuje u njezinim odnosima s tim državama članicama,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   1.   Sve odredbe iz Priloga A i B Sporazumu između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pristupanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine i odgovarajuće odredbe svih akata iz Priloga Protokolu navedenog Sporazuma, te akti koji predstavljaju daljnji razvoj jedne ili više tih odredaba, primjenjuje se za Kneževinu Lihtenštajn u njezinim odnosima s Kraljevinom Belgijom, Češkom Republikom, Kraljevinom Danskom, Saveznom Republikom Njemačkom, Republikom Estonijom, Helenskom Republikom, Kraljevinom Španjolskom, Francuskom Republikom, Talijanskom Republikom, Republikom Latvijom, Republikom Litvom, Velikim Vojvodstvom Luksemburg, Mađarskom, Republikom Maltom, Kraljevinom Nizozemskom, Republikom Austrijom, Republikom Poljskom, Portugalskom Republikom, Republikom Slovenijom, Slovačkom Republikom, Republikom Finskom i Kraljevinom Švedskom od 19. prosinca 2011.
   Od tog se datuma za države članice iz prethodnog podstavka ukidaju sva ograničenja pri uporabi Schengenskog informacijskog sustava.
   2.   Odredbe schengenske pravne stečevine koje stupe na snagu u Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske na temelju članka 1. Odluke 2004/926/EZ i svi akti koji predstavljaju daljnji razvoj jedne ili više tih odredaba, za Kneževinu Lihtenštajn primjenjuju se u njezinim odnosima s Ujedinjenom Kraljevinom Velike Britanije i Sjeverne Irske od 19. prosinca 2011.
   3.   Odredbe schengenske pravne stečevine koje se primjenjuju u Republici Cipru na temelju članka 3. stavka 1. Akta o pristupanju iz 2003., te u Republici Bugarskoj i Rumunjskoj na temelju članka 4. stavka 1. Akta o pristupanju iz 2005., i svi akti koji predstavljaju daljnji razvoj jedne ili više tih odredaba, za Kneževinu Lihtenštajn primjenjuju se u njezinim odnosima s Republikom Cipar, Republikom Bugarskom i Rumunjskom od 19. prosinca 2011.
   Članak 2.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europske unije.

      Sastavljeno u Bruxellesu 13. prosinca 2011.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         M. CICHOCKI

      (1)  SL L 160, 18.6.2011., str. 21.

      (2)  SL L 160, 18.6.2011., str. 84.

      (3)  SL L 239, 22.9.2000., str. 138.

      (4)  SL L 53, 27.2.2008., str. 5.

      (5)  SL L 160, 18.6.2011., str. 39.

      (6)  SL L 53, 27.2.2008., str. 52.

      (7)  SL L 395, 31.12.2004., str. 70.