title: Odluka Vijeća (ZVSP) 2017/2315 od 11. prosinca 2017. o uspostavi stalne strukturirane suradnje (PESCO) i utvrđivanju popisa država članica sudionica

text:
               14.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 331/57

         ODLUKA VIJEĆA (ZVSP) 2017/2315
   od 11. prosinca 2017.
   o uspostavi stalne strukturirane suradnje (PESCO) i utvrđivanju popisa država članica sudionica
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 46. stavak 2.,
   uzimajući u obzir Protokol br. 10 o stalnoj strukturiranoj suradnji uspostavljenoj člankom 42. Ugovora o Europskoj uniji, priložen Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije,
   uzimajući u obzir prijedlog Savezne Republike Njemačke, Kraljevine Španjolske, Francuske Republike i Talijanske Republike,
   uzimajući u obzir mišljenje Visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku („Visoki predstavnik”),
   budući da:

               (1)

               Člankom 42. stavkom 6. Ugovora o Europskoj uniji (UEU) predviđa se da države članice čiji vojni kapaciteti ispunjavaju više kriterije i koje su se u ovom području uzajamno više obvezale radi obavljanja najzahtjevnijih misija, uspostavljaju stalnu strukturiranu suradnju (PESCO) u okviru Unije.

               (2)

               Vijeće i Visoki predstavnik 13. studenoga 2017. primili su zajedničku obavijest u skladu s člankom 46. stavkom 1. UEU-a od 23 države članice, a 7. prosinca 2017. od još dvije države članice, o tome da sve te države članice namjeravaju sudjelovati u PESCO-u na temelju toga da ispunjavaju gore navedene zahtjeve i da su se u ovom području uzajamno više obvezale kako je navedeno u Prilogu ovoj Odluci te na temelju svih drugih elemenata iz obavijesti, uključujući preambulu i vodeća načela PESCO-a navedena u Prilogu I. obavijesti, kojim elementima su i dalje u cijelosti predane – također podsjećajući na članak 42. UEU-a – te uključujući članak 42. stavak 7. (1).

               (3)

               Snažnije obveze navedene u Prilogu ovoj Odluci u skladu su s ostvarenjem ciljeva iz članka 1. Protokola br. 10 uz Ugovore i obveza iz članka 2. tog protokola.

               (4)

               Odluka država članica da sudjeluju u PESCO-u donosi se na dobrovoljnoj osnovi te sama po sebi ne utječe na nacionalni suverenitet ni na poseban karakter sigurnosne i obrambene politike određenih država članica. Doprinosi država članica sudionica u vezi s ispunjavanjem snažnijih obveza u okviru PESCO-a ostvarit će se u skladu s njihovim primjenjivim ustavnim odredbama.

               (5)

               Povećanje broja zajedničkih i suradničkih projekata u području razvoja obrambenih kapaciteta jedna je od snažnih obveza u okviru PESCO-a. Takvi projekti mogu dobiti potporu putem doprinosa iz proračuna Unije, u skladu s Ugovorima i u skladu s relevantnim instrumentima i programima Unije.

               (6)

               Države članice sudionice utvrdile su u svojim nacionalnim provedbenim planovima svoju sposobnost ispunjavanja snažnijih obveza koje su uzajamno preuzele.

               (7)

               S obzirom na to da su potrebni uvjeti zadovoljeni, primjereno je da Vijeće donese odluku o uspostavi PESCO-a.

               (8)

               Svaka druga država članica koja naknadno poželi sudjelovati u PESCO-u može obavijestiti Vijeće i Visokog predstavnika o svojoj namjeri u skladu s člankom 46. stavkom 3. UEU-a.

               (9)

               Visoki predstavnik bit će u potpunosti uključen u postupke koji se odnose na PESCO.

               (10)

               Trebala bi postojati dosljednost između djelovanja poduzetih u okviru PESCO-a te drugih djelovanja u okviru ZVSP-a i drugih politika Unije. Vijeće i, unutar njihovih područja nadležnosti, Visoki predstavnik i Komisija trebali bi surađivati kako bi se, gdjegod je to primjenjivo, maksimalno povećale sinergije.

               (11)

               U skladu s člankom 5. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog UEU-u i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u pripremi i provedbi odluka i djelovanja Unije koje imaju implikacije u području obrane. Ova Odluka stoga nije obvezujuća za Dansku,

         DONIJELO JE SLJEDEĆU ODLUKU:
   Članak 1.
   Uspostava stalne strukturirane suradnje
   Uspostavlja se stalna strukturirana suradnja (PESCO) u okviru Unije među državama članicama čiji vojni kapaciteti ispunjavaju više kriterije, kako je navedeno u članku 1. Protokola br. 10, i koje su se u ovom području uzajamno obvezale, kako je navedeno u članku 2. tog protokola, radi obavljanja najzahtjevnijih misija te radi doprinosa ostvarenju razine ambicije Unije.
   Članak 2.
   Države članice sudionice
   U PESCO-u sudjeluju sljedeće države članice:

               —

               Belgija,

               —

               Bugarska,

               —

               Češka,

               —

               Njemačka,

               —

               Estonija,

               —

               Irska,

               —

               Grčka,

               —

               Španjolska,

               —

               Francuska,

               —

               Hrvatska,

               —

               Italija,

               —

               Cipar,

               —

               Latvija,

               —

               Litva,

               —

               Luksemburg,

               —

               Mađarska,

               —

               Nizozemska,

               —

               Austrija,

               —

               Poljska,

               —

               Portugal,

               —

               Rumunjska,

               —

               Slovenija,

               —

               Slovačka,

               —

               Finska,

               —

               Švedska.

         Članak 3.
   Snažnije obveze u skladu s Protokolom br. 10
   1.   Kako bi se ostvarili ciljevi iz članka 1. Protokola br. 10 i obveze iz članka 2. tog protokola, države članice sudionice daju doprinose kojima se ispunjavaju snažnije obveze koje su uzajamno preuzele, kako je navedeno u Prilogu.
   2.   U tu svrhu, države članice sudionice svake godine preispituju i prema potrebi ažuriraju svoje nacionalne provedbene planove u kojima trebaju navesti kako će ostvariti snažnije obveze, pri tom navodeći način na koji će ispunjavati preciznije ciljeve koji se trebaju utvrditi za svaku fazu. Ažurirani nacionalni provedbeni planovi svake se godine priopćuju Europskoj službi za vanjsko djelovanje (ESVD) i Europskoj obrambenoj agenciji (EDA) te se stavljaju na raspolaganje svim državama članicama sudionicama.
   Članak 4.
   Upravljanje PESCO-om
   1.   Upravljanje PESCO-om organizira se:

               —

               na razini Vijeća, i

               —

               u okviru projekata koje provode skupine država članica sudionica koje su se uzajamno dogovorile da će provesti takve projekte.

         2.   Djelujući u skladu s člankom 46. stavkom 6. UEU-a, Vijeće donosi odluke i preporuke o:

               (a)

               pružanju strateškog usmjeravanja i smjernica za PESCO;

               (b)

               redoslijedu ispunjavanja snažnijih obveza navedenih u Prilogu tijekom dviju uzastopnih početnih faza (godine 2018. – 2020. i 2021. – 2025.) i utvrđivanju na početku svake faze preciznijih ciljeva za ispunjenje snažnijih obveza navedenih u Prilogu;

               (c)

               ažuriranju i unaprjeđenju, prema potrebi, snažnijih obveza navedenih u Prilogu s obzirom na postignuća u okviru PESCO-a, kako bi se odrazio razvoj sigurnosnog okruženja Unije. Takve se odluke posebice donose na kraju faza iz stavka 2. točke (b), na temelju postupka strateškog preispitivanja kojim se procjenjuje ispunjenje obveza u okviru PESCO-a;

               (d)

               procjeni doprinosa država članica sudionica u ispunjavanju dogovorenih obveza, u skladu s mehanizmom opisanim u članku 6.;

               (e)

               izradi popisa projekata koji će se osmišljavati u okviru PESCO-a i pri tom odražavati potporu razvoju kapaciteta i osiguravanje znatne potpore, u okviru postojećih sredstava i sposobnosti, operacijama i misijama zajedničke sigurnosne i obrambene politike;

               (f)

               uspostavi zajedničkog skupa pravila upravljanja za projekte, koje bi države članice sudionice koje su uključene u pojedini projekt prema potrebi mogle prilagoditi za taj projekt;

               (g)

               pravodobnom utvrđivanju, u skladu s člankom 9. stavkom 1., općih uvjeta pod kojima bi treće države mogle iznimno biti pozvane na sudjelovanje u pojedinim projektima; i utvrđivanju, u skladu s člankom 9. stavkom 2., ispunjava li dotična treća država te uvjete; i

               (h)

               svim drugim mjerama potrebnima za daljnju provedbu ove Odluke.

         Članak 5.
   Projekti u okviru PESCO-a
   1.   Na temelju prijedlogâ država članica sudionica koje namjeravaju biti uključene u pojedini projekt Visoki predstavnik može, na temelju procjena dostavljenih u skladu s člankom 7., dati preporuku u vezi s utvrđivanjem i ocjenjivanjem projekata u okviru PESCO-a za odluke i preporuke Vijeća koje treba donijeti u skladu s člankom 4. stavkom 2. točkom (e), na temelju vojnog savjeta Vojnog odbora Europske unije (EUMC).
   2.   Države članice sudionice koje namjeravaju predložiti pojedini projekt obavješćuju druge države članice sudionice u primjerenom roku prije podnošenja svojeg prijedloga kako bi prikupile potporu i omogućile im da se uključe u zajedničko podnošenje prijedloga.
   Članovi projekta su države članice sudionice koje su podnijele prijedlog. Popis članova projekta svakog pojedinog projekta prilaže se odluci Vijeća iz članka 4. stavka 2. točke (e).
   Države članice sudionice koje su uključene u projekt mogu se uzajamno dogovoriti da prime druge države članice sudionice koje naknadno izraze želju za uključivanjem u projekt.
   3.   Države članice sudionice koje su uključene u projekt uzajamno se dogovaraju o modalitetima i opsegu svoje suradnje te o upravljanju tim projektom. Države članice sudionice koje su uključene u projekt redovito, prema potrebi, obavješćuju Vijeće o razvoju projekta.
   Članak 6.
   Modaliteti nadzora, procjene i izvješćivanja
   1.   Vijeće, u okviru članka 46. stavka 6. UEU-a, osigurava jedinstvo, dosljednost i učinkovitost PESCO-a. Visoki predstavnik također doprinosi tim ciljevima.
   2.   Visoki predstavnik u potpunosti je uključen u postupke koji se odnose na PESCO, u skladu s Protokolom br. 10.
   3.   Visoki predstavnik Vijeću podnosi godišnje izvješće o PESCO-u. To se izvješće temelji na doprinosima EDA-e, u skladu s člankom 7. stavkom 3. točkom (a), i ESVD-a, u skladu s člankom 7. stavkom 2. točkom (a). U izvješću Visokog predstavnika opisuje se stanje provedbe PESCO-a, uključujući ispunjavanje, od strane svake države članice sudionice, njezinih obveza u skladu s njezinim nacionalnim provedbenim planom.
   EUMC pruža Političkom i sigurnosnom odboru vojne savjete i preporuke u vezi s godišnjim postupkom procjene PESCO-a.
   Na temelju godišnjeg izvješća Visokog predstavnika o PESCO-u, Vijeće jednom godišnje preispituje ispunjavaju li države članice sudionice i dalje snažnije obveze iz članka 3.
   4.   Svaka odluka o suspenziji sudjelovanja države članice donosi se u skladu s člankom 46. stavkom 4. UEU-a tek nakon što je državi članici dan jasno utvrđen vremenski okvir za pojedinačno savjetovanje i poduzimanje mjera odgovora.
   Članak 7.
   Potpora ESVD-a i EDA-e
   1.   Pod nadležnošću Visokog predstavnika, također u njegovu svojstvu ravnatelja EDA-e, ESVD, uključujući Vojni stožer EU-a (EUMS), i EDA zajedno osiguravaju potrebne zadaće tajništva za PESCO osim onih na razini Vijeća i jedinstvenu kontaktnu točku u tom pogledu.
   2.   ESVD, uključujući EUMS, podupire funkcioniranje PESCO-a, a posebice:

               (a)

               davanjem doprinosa procjeni koju Visoki predstavnik u svojem godišnjem izvješću o PESCO-u daje o doprinosu država članica sudionica u pogledu operativnih aspekata, u skladu s člankom 6.;

               (b)

               koordiniranjem procjene prijedloga projekata, predviđenih u članku 5., osobito u području raspoloživosti, interoperabilnosti, fleksibilnosti i mogućnosti raspoređivanja snaga. ESVD, uključujući EUMS, posebice procjenjuje usklađenost predloženih projekata s operativnim potrebama i njihov doprinos tim potrebama.

         3.   EDA podupire PESCO, a posebice:

               (a)

               davanjem doprinosa procjeni koju Visoki predstavnik u svojem godišnjem izvješću o PESCO-u daje o doprinosu država članica sudionica, u skladu s člankom 6., u pogledu kapaciteta, a posebice o doprinosima koji se daju u skladu sa snažnijim obvezama iz članka 3.;

               (b)

               pospješivanjem projekata za razvoj kapaciteta, posebice koordiniranjem procjene prijedloga projekata predviđenih u članku 5., osobito u području razvoja kapaciteta. EDA posebice podupire države članice u osiguravanju da se izbjegne nepotrebno udvostručivanje u odnosu na postojeće inicijative i u drugim institucijskim kontekstima.

         Članak 8.
   Financiranje
   1.   Administrativni rashodi institucija Unije i ESVD-a koji proizlaze iz provedbe ove Odluke terete proračun Unije. Administrativni rashodi EDA-e podliježu relevantnim pravilima EDA-e o financiranju u skladu s Odlukom Vijeća (ZVSP) 2015/1835 (2).
   2.   Operativne rashode koji proizlaze iz projekata koji se provode u okviru PESCO-a podupiru ponajprije države članice sudionice koje su uključene u pojedini projekt. Takvim projektima mogu se dati doprinosi iz općeg proračuna Unije u skladu s Ugovorima i u skladu s relevantnim instrumentima Unije.
   Članak 9.
   Sudjelovanje trećih država u pojedinim projektima
   1.   Opći uvjeti za sudjelovanje trećih država u pojedinim projektima navode se u odluci Vijeća donesenoj u skladu s člankom 4. stavkom 2., koja može sadržavati predložak za administrativne aranžmane s trećim državama.
   2.   Vijeće odlučuje u skladu s člankom 46. stavkom 6. UEU-a o tome zadovoljava li treća država, koju države članice sudionice koje su uključene u projekt žele pozvati na uključivanje u taj projekt, zahtjeve utvrđene u odluci iz stavka 1.
   3.   Nakon pozitivne odluke iz stavka 2. države članice sudionice koje su uključene u projekt mogu sklopiti administrativne aranžmane s dotičnom trećom državom za potrebe njezina uključivanja u taj projekt. Tim se aranžmanima poštuju postupci i autonomija Unije u donošenju odluka.
   Članak 10.
   Sigurnosna pravila
   U kontekstu PESCO-a primjenjuju se odredbe Odluke Vijeća 2013/488/EU (3).
   Članak 11.
   Stupanje na snagu
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Bruxellesu 11. prosinca 2017.

            Za Vijeće

            Predsjednica

         F. MOGHERINI

      (1)  Obavijest se objavljuje zajedno s ovom Odlukom (vidjeti stranicu 65 ovoga Službenog lista).

      (2)  Odluka Vijeća (ZVSP) 2015/1835 od 12. listopada 2015. o utvrđivanju statuta, sjedišta i načina djelovanja Europske obrambene agencije (SL L 266, 13.10.2015., str. 55.).

      (3)  Odluka Vijeća 2013/488/EU od 23. rujna 2013. o sigurnosnim propisima za zaštitu klasificiranih podataka EU-a (SL L 274, 15.10.2013., str. 1.).

      PRILOG

         Popis ambicioznih i snažnijih zajedničkih obveza koje su preuzele države članice sudionice u pet područja utvrđenih člankom 2. Protokola br. 10

                                    „(a)

                                 od stupanja Ugovora iz Lisabona na snagu surađivati s ciljem ostvarenja odobrenih ciljeva koji se odnose na razinu investicijskih izdataka za obrambenu opremu i redovito te ciljeve preispitivati s obzirom na sigurnosno okruženje i međunarodne odgovornosti Unije.”

            Na temelju zajedničkih referentnih mjerila utvrđenih u 2007., države članice sudionice obvezuju se:

                  1.

                  Redovito povećavati proračune za obranu u realnim vrijednostima kako bi se postigli dogovoreni ciljevi.

                  2.

                  Uzastopno srednjoročno povećavati investicijske izdatke za obranu dok se ne dosegne cilj od 20 % ukupnih troškova za obranu (zajedničko referentno mjerilo) kako bi se popunile praznine u strateškim kapacitetima sudjelovanjem u projektima u pogledu obrambenih kapaciteta u skladu s planom razvoja kapaciteta (CDP) i Koordiniranim godišnjim preispitivanjem u području obrane (CARD).

                  3.

                  Povećavati broj zajedničkih projekata i „suradničkih” projekata u pogledu obrambenih kapaciteta. Takve zajedničke i suradničke projekte trebalo bi, prema potrebi, podupirati putem Europskog fonda za obranu.

                  4.

                  Povećati udio rashoda dodijeljenih za istraživanja i tehnologiju u području obrane s ciljem da se približi cilju od 2 % ukupnih troškova za obranu (zajedničko referentno mjerilo).

                  5.

                  Uspostaviti redovito preispitivanje tih obveza (s ciljem da ih Vijeće odobri).

                                    „(b)

                                 uzajamno uskladiti svoj obrambeni aparat koliko je god to moguće, ponajprije usklađivanjem utvrđivanja svojih vojnih potreba, udruživanjem i po potrebi specijalizacijom svojih obrambenih sredstava i sposobnosti te poticanjem suradnje u područjima osposobljavanja i logistike.”

                  6.

                  Imati značajnu ulogu u razvoju kapaciteta unutar EU-a, među ostalim u okviru CARD-a, kako bi se osigurala dostupnost potrebnih kapaciteta za postizanje razine ambicije u Europi.

                  7.

                  Podupirati CARD u najvećoj mogućoj mjeri uzimajući u obzir dobrovoljnu narav preispitivanja i pojedinačna ograničenja država članica sudionica.

                  8.

                  Intenzivno uključiti budući Europski fond za obranu u multinacionalnu nabavu s utvrđenom dodanom vrijednosti EU-a.

                  9.

                  Osmisliti usklađene zahtjeve za sve projekte za razvoj kapaciteta koje dogovore države članice sudionice.

                  10.

                  Razmotriti zajedničko korištenje postojećim kapacitetima s ciljem optimiziranja raspoloživih resursa i povećanja njihove ukupne učinkovitosti.

                  11.

                  Osigurati jačanje napora u suradnji u području kiberobrane, poput razmjene informacija, osposobljavanja i operativne potpore.

                                    „(c)

                                 poduzeti konkretne mjere kako bi se poboljšala raspoloživost, interoperabilnost, fleksibilnost i raspoređivanje snaga, ponajprije utvrđivanjem zajedničkih ciljeva glede uporabe snaga, uključujući mogućnost preispitivanja nacionalnih postupaka odlučivanja.”

                  12.

                  U pogledu raspoloživosti i mogućnosti raspoređivanja snaga, države članice sudionice obvezuju se:

                              —

                              Uz moguće raspoređivanje borbenih skupina EU-a (EU BG), staviti na raspolaganje postrojbe koje je moguće strateški rasporediti kako bi se ostvarila razina ambicije EU-a. Ovom obvezom nisu obuhvaćene pripravne snage, stalne snage ni dežurne snage.

                              —

                              Razviti čvrst instrument (npr. bazu podataka) koji će biti dostupan samo državama članicama sudionicama i državama doprinositeljicama, u svrhu evidentiranja raspoloživih kapaciteta koji se mogu brzo rasporediti kako bi se olakšao i ubrzao proces okupljanja snaga.

                              —

                              Nastojati ubrzano ostvariti političku predanost na nacionalnoj razini, među ostalim, po mogućnosti, preispitivanjem svojih nacionalnih postupaka odlučivanja.

                              —

                              Osigurati znatnu potporu, u okviru postojećih sredstava i sposobnosti, operacijama (npr. EUFOR-u) i misijama ZSOP-a (npr. misijama osposobljavanja EU-a) o kojima je jednoglasno odlučilo Vijeće, u obliku osoblja, opreme, osposobljavanja, potpore vježbama, infrastrukture ili na drugi način, ne dovodeći u pitanje bilo koju odluku o doprinosima za operacije ZSOP-a i ne dovodeći u pitanje ustavna ograničenja,

                              —

                              Znatno doprinijeti EU BG-u odobrenjem doprinosâ u načelu barem četiri godine unaprijed, s razdobljem pripravnosti u skladu s konceptom EU BG-a, obvezom provođenja vježbi EU BG-a za postrojbu EU BG-a (vodeća država) i/ili sudjelovanja u tim vježbama (sve države članice EU-a koje sudjeluju u EU BG-u).

                              —

                              Pojednostavniti i standardizirati prekogranični vojni prijevoz u Europi kako bi se omogućilo brzo razmještanje vojne opreme i osoblja.

                  13.

                  U pogledu interoperabilnosti snaga, države članice sudionice obvezuju se:

                              —

                              Razviti interoperabilnost svojih snaga:

                                          —

                                          preuzimanjem obveze o postizanju dogovora o zajedničkim kriterijima za ocjenjivanje i vrednovanje postrojbe EU BG-a usklađenima sa standardima NATO-a uz istovremeno zadržavanje nacionalne certifikacije.

                                          —

                                          preuzimanjem obveze o postizanju dogovora o zajedničkim tehničkim i operativnim standardima snaga, uzimajući u obzir da je potrebno osigurati interoperabilnost s NATO-om.

                              —

                              Optimizirati multinacionalne strukture: države članice sudionice mogle bi se obvezati na pristupanje glavnim postojećim i mogućim budućim strukturama koje sudjeluju u europskom vanjskom djelovanju u vojnom području (EUROCORPS, EUROMARFOR, EUROGENDFOR, MCCE/ATARES/SEOS) i na vođenje aktivne uloge u njima.

                  14.

                  Države članice sudionice nastojat će ostvariti ambiciozan pristup zajedničkom financiranju vojnih operacija i misija ZSOP-a, povrh onog što će se utvrditi kao zajednički trošak u skladu s odlukom Vijeća o Atheni.

                                    „(d)

                                 surađivati kako bi osigurale poduzimanje potrebnih mjera, uključujući i multinacionalne pristupe, ne dovodeći u pitanje obveze preuzete u tom smislu u okviru Organizacije Sjevernoatlantskog ugovora, s ciljem uklanjanja nedostataka koji su uočeni u okviru ‚Mehanizma za razvoj sposobnosti’.”

                  15.

                  Pomoći da se prevladaju nedostaci kapaciteta utvrđeni u okviru CDP-a i CARD-a. Tim se projektima za razvoj kapaciteta povećava strateška autonomija Europe i jača europska obrambena tehnološka i industrijska baza (EDTIB).

                  16.

                  Prioritet dati razmatranju europskog suradničkog pristupa kako bi se popunili nedostaci u pogledu kapaciteta utvrđeni na nacionalnoj razini i, kao opće pravilo, upotrebljavati isključivo nacionalan pristup samo ako je takvo ispitivanje već provedeno.

                  17.

                  Biti uključene u najmanje jedan projekt u okviru PESCO-a kojim se razvijaju ili osiguravaju kapaciteti za koje su države članice utvrdile da su strateški relevantni.

                                    „(e)

                                 po potrebi sudjelovati u razvitku velikih zajedničkih ili europskih programa za opremu u okviru Europske obrambene agencije.”

                  18.

                  Koristiti se EDA-om kao europskim forumom za razvoj zajedničkih kapaciteta i smatrati Zajedničku organizaciju za suradnju u području naoružanja (OCCAR) preferiranom organizacijom za upravljanje suradničkim programom.

                  19.

                  Osigurati da svim projektima u pogledu kapaciteta koje vode države članice sudionice europska obrambena industrija postaje konkurentnijom putem odgovarajuće industrijske politike, kojom se izbjegavaju nepotrebna preklapanja.

                  20.

                  Osigurati da programi suradnje, od kojih koristi smiju imati samo subjekti kojima se dokazano pruža dodana vrijednost na području EU-a, i strategije nabave koje usvoje države članice sudionice imaju pozitivan učinak na EDTIB.

      PRIJEVOD
      Obavijest o stalnoj strukturiranoj suradnji (PESCO) upućena vijeću i visokom predstavniku unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku

         Preambula

         Države članice sudionice,

      podsjećajući na to da Unija provodi zajedničku vanjsku i sigurnosnu politiku na temelju ostvarenja „sve većeg stupnja konvergencije djelovanja država članica” (članak 24. stavak 2. UEU-a) i da je zajednička sigurnosna i obrambena politika (ZSOP) sastavni dio zajedničke vanjske i sigurnosne politike;
      smatrajući da se zajedničkom sigurnosnom i obrambenom politikom Uniji osiguravaju operativni kapaciteti koji se temelje na civilnim i vojnim sredstvima te da će jačanje sigurnosne i obrambene politike iziskivati napore država članica u području sposobnosti;
      podsjećajući i na obvezu Europske unije i njezinih država članica u pogledu promicanja globalnog poretka utemeljenoga na pravilima kojemu je multilateralizam ključno načelo te u čijem se središtu nalaze Ujedinjeni narodi;
      podsjećajući na članak 42. stavak 6. Ugovora o Europskoj uniji (UEU) prema kojem „države članice čiji vojni kapaciteti ispunjavaju više kriterije i koje su se u ovom području uzajamno više obvezale radi obavljanja najzahtjevnijih misija”, uspostavljaju stalnu strukturiranu suradnju (PESCO) u okviru Unije;
      smatrajući da bi se PESCO-om moglo znatno doprinijeti dostizanju razine ambicije EU-a, među ostalim s obzirom na najzahtjevnije misije i operacije te da bi se mogao olakšati razvoj obrambenih sposobnosti država članica putem intenzivnog sudjelovanja u multinacionalnim projektima javne nabave te s odgovarajućim industrijskim subjektima, uključujući mala i srednja poduzeća, te ojačati europsku obrambenu suradnju, uz potpunu uporabu Ugovorâ;
      uzimajući u obzir ciljeve stalne strukturirane suradnje i preuzete obveze država članica da ih postignu, kako je utvrđeno u Protokolu br. 10 o stalnoj strukturiranoj suradnji i navedeno u članku 46. UEU-a;
      napominjući da je na sastanku Europskog vijeća održanom 15. prosinca 2016. zaključeno da Europljani moraju preuzeti veću odgovornost za svoju sigurnost i da je Europsko vijeće, s ciljem jačanja sigurnosti i obrane Europe u zahtjevnom geopolitičkom okružju te bolje zaštite svojih građana, čime se potvrđuju prethodne obveze u tom pogledu, naglasilo potrebu da se učini više, među ostalim dodjelom dostatnih dodatnih resursa, uzimajući pritom u obzir nacionalne okolnosti, pravne obveze te, za države članice koje su ujedno članice NATO-a, mjerodavne smjernice NATO-a o izdacima za obranu;
      podsjećajući nadalje da je Europsko vijeće također pozvalo na jačanje suradnje u razvoju potrebnih sposobnosti, kao i na preuzimanje obveze stavljanja takvih sposobnosti na raspolaganje kad je to potrebno, i da je potvrdilo da Europska unija i njezine države članice moraju moći odlučno doprinijeti zajedničkim naporima, kao i samostalno djelovati kada i ako je to potrebno te, kadgod je to moguće, u suradnji s partnerima;
      uzimajući u obzir da je Europsko vijeće u lipnju 2017. pozvalo na zajednički razvoj projekata koji se tiču sposobnosti, koje su zajednički dogovorile države članice kako bi se popunili veliki postojeći nedostaci i razvile tehnologije budućnosti, a koji je ključan za dosezanje razine ambicije EU-a koju je Europsko vijeće odobrilo u prosincu 2016.; pozdravilo komunikaciju Komisije o Europskom fondu za obranu koji se sastoji od okvira istraživanja i okvira sposobnosti; te pozvalo države članice da utvrde odgovarajuće projekte koji se tiču sposobnosti za Europski fond za obranu i za Europski program industrijskog razvoja u području obrane;
      podsjećajući posebno na to da je Europsko vijeće zatražilo od Visokog predstavnika da predstavi prijedloge u pogledu elemenata i opcija za uključivu stalnu strukturiranu suradnju na temelju modularnog pristupa te kojima se opisuju mogući projekti;
      podsjećajući na to da je Vijeće za vanjske poslove 6. ožujka 2017. postiglo dogovor o potrebi nastavka rada na uključivoj stalnoj strukturiranoj suradnji utemeljenoj na modularnom pristupu, koja bi trebala biti otvorena svim državama članicama koje su voljne nužno se obvezati i ispuniti kriterije, na temelju članka 42. stavka 6. i članka 46. te Protokola 10. uz Ugovor;
      odlučne da se postigne nova razina u postupnom oblikovanju zajedničke obrambene politike Unije, na što se poziva u članku 42. stavku 2. UEU-a, putem uspostave stalne strukturirane suradnje unutar okvira Unije; uzimajući pritom u obzir poseban karakter sigurnosne i obrambene politike određenih država članica;
      podsjećajući na obvezu iz članka 42 stavka 7. UEU-a o uzajamnoj pomoći i potpori;
      podsjećajući na to da u skladu s člankom 42. stavkom 7. Ugovora o Europskoj uniji obveze i suradnja u području zajedničke sigurnosne i obrambene politike „moraju biti u skladu s obvezama preuzetima u okviru Organizacije Sjevernoatlantskog ugovora, koja, za države koje su njezine članice, ostaje temelj njihove kolektivne obrane i forum za njezinu provedbu”;
      ističući da je Europsko vijeće 22. i 23. lipnja 2017. postiglo dogovor o potrebi za pokretanjem uključive i ambiciozne stalne strukturirane suradnje (PESCO) i kao odgovor na mandat Europskog vijeća da u roku od tri mjeseca sastavi „zajednički popis kriterija i nužnih obveza, u potpunosti u skladu s člankom 42. stavkom 6. i člankom 46. UEU-a te Protokolom br. 10 priloženim Ugovoru, među ostalim u svrhu najzahtjevnijih misija […], s preciznim rasporedom i posebnim mehanizmima procjene kako bi se državama članicama koje su u mogućnosti to učiniti omogućilo da bez odgode obavijeste o namjeri sudjelovanja”;
      OBAVJEŠĆUJU Vijeće i Visokog predstavnika Europske unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku o svojoj namjeri da sudjeluju u stalnoj strukturiranoj suradnji;
      POZIVAJU Vijeće da donose odluku o uspostavi trajne strukturirane suradnje u skladu s relevantnim odredbama Ugovora o Europskoj i Protokola 10. uz Ugovor te na temelju načela određenih u Prilogu I., čvršćih obveza iz Priloga II., kao i prijedlogâ za upravljanje iz Priloga III.;
      PODNOSE, prije no što Vijeće donese odluku o uspostavi stalne strukturirane suradnje, nacionalni plan provedbe kojim se dokazuje njihova sposobnost u pogledu načina ispunjavanja čvršćih obveza iz Priloga II.
      Sastavljeno u Bruxellesu trinaestog studenoga dvije tisuće sedamnaeste godine.

                  *

                  Irska je 7. prosinca 2017. obavijestila Vijeće i Visokog predstavnika o svojoj namjeri da sudjeluje u PESCO-u i pridružila se ovoj zajedničkoj Obavijesti.

                  *

                  Portugalska Republika 7. prosinca 2017. obavijestila je Vijeće i Visokog predstavnika o svojoj namjeri da sudjeluje u PESCO-u i pridružila se ovoj zajedničkoj Obavijesti.

         PRILOG I. – NAČELA STALNE STRUKTURIRANE SURADNJE (PESCO)
         „Stalna strukturirana suradnja” utvrđena je člancima 42. i 46. Ugovora o Europskoj uniji i Protokolom br. 10 uz Ugovor. Može se aktivirati jedanput i uspostavlja se odlukom Vijeća koju treba donijeti kvalificirana većina kako bi se u području obrane okupile sve voljne države članice „čiji vojni kapaciteti ispunjavaju više kriterije” i koje su se „uzajamno više obvezale radi obavljanja najzahtjevnijih misija” i operacija.
         PESCO je ambiciozan, obvezujući i uključiv europski pravni okvir za ulaganja u sigurnost i obranu područja EU-a i njegovih građana. PESCO-om se daje i ključan politički okvir za sve države članice kako bi poboljšale svoju vojnu imovinu i obrambene sposobnosti putem dobro koordiniranih inicijativa i konkretnih projekata utemeljenih na čvršćem obvezivanju. Ujedno će i NATO imati koristi od pojačanih obrambenih sposobnosti država članica EU-a. Njima će se ojačati europski stup unutar Saveza i odgovoriti na opetovane zahtjeve za snažnijom transatlantskom podjelom opterećenja.
         PESCO je ključan korak prema jačanju zajedničke obrambene politike. Mogao bi biti sastavni dio mogućeg razvoja u smjeru zajedničke obrane ako Vijeće jednoglasno tako odluči (kako je navedeno u članku 42. stavku 2. UEU-a). Dugoročna vizija PESCO-a mogla bi biti postizanje kompaktne sveobuhvatne oružane sile, komplementarne s NATO-om, koja će i dalje biti temelj kolektivne obrane njezinih članica.
         Smatramo uključiv PESCO najvažnijim instrumentom za poticanje zajedničke sigurnosti i obrane u području u kojem je potrebno više dosljednosti, kontinuiteta, koordinacije i suradnje. Europski napori u tom smislu moraju biti ujedinjeni, koordinirani i smisleni te se moraju temeljiti na zajednički dogovorenim političkim smjernicama.
         PESCO nudi pouzdan i obvezujući pravni okvir unutar institucijskog okvira EU-a. Države članice sudionice ispunit će svoje nužne obveze, potvrđujući da će se uspostava i provedba stalne strukturirane suradnje provesti u potpunoj usklađenosti s odredbama UEU-a i njemu priloženim protokolima te poštujući ustavne odredbe država članica.
         Obvezujuća priroda obveza preuzetih u okviru PESCO-a osigurat će se godišnjom redovitom procjenom koju će provoditi Visoki predstavnik Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku, uz posebnu potporu Europske obrambene agencije (EDA) za aspekte povezane s razvojem sposobnosti (posebno opisane u članku 3. Protokola 10.) i ESVD-a, uključujući EUMS i druge strukture ZSOP-a, za operativne aspekte PESCO-a. U okviru PESCO-a Unija bi mogla djelovati s ciljem postizanja kompaktne sveobuhvatne oružane sile s obzirom na to da bi PESCO dodao koordinaciju „odozgo prema dolje” te smjernice za postojeće ili buduće strukture i pravce djelovanja „odozdo prema gore”.
         PESCO-om bi se pružila prilika državama članicama da poboljšaju obrambene sposobnosti sudjelovanjem u dobro koordiniranim inicijativama i konkretnim zajedničkim projektima, uz mogućnost iskorištavanja postojećih regionalnih klastera. Sudjelovanje u PESCO-u dobrovoljne je naravi i ne zadire u nacionalni suverenitet.
         Uključiv PESCO snažan je politički signal prema našim građanima i vanjskom svijetu što proizlazi iz činjenice da vlade država članica EU-a ozbiljno pristupaju zajedničkoj sigurnosti i obrani te je nastoje unaprijediti. Za građane EU-a to znači više sigurnosti i jasan znak spremnosti svih država članica da potiču zajedničku sigurnost i obranu s ciljem ostvarenja ciljeva utvrđenih u okviru Globalne strategije EU-a.
         PESCO će biti usmjeren na rezultate i njime bi se trebao omogućiti konkretan napredak na razini investicijskih izdataka za obrambenu opremu, zajedničkih ciljeva za razvoj sposobnosti te dostupnosti razmjestivih obrambenih sposobnosti za kombinirane misije i operacije kojima se potvrđuje načelo jedinstva snaga. Glavni pokretač razvoja sposobnosti PESCO-a bit će nadoknada manjaka u pogledu sposobnosti povezanih s razinom ambicije EU-a te ciljevima i prioritetima zajedničke sigurnosne i obrambene politike EU-a.
         „Uključivom” i „modularnom” naravi PESCO-a, kako je Europsko vijeće navelo u prosincu 2016., ne smije se dovesti do spuštanja razine suradnje. Ciljem „ambicioznog” PESCO-a naglašava se potreba da sve države članice sudionice PESCO-a ispune zajednički popis ciljeva i obveza. Kako je navedeno u zaključcima Europskog vijeća iz lipnja 2017., PESCO je „uključiv i ambiciozan”.
         Popisom obveza koji se nalazi u nastavku mora se pomoći dostizanje razine ambicije EU-a, kako je utvrđeno u zaključcima Vijeća od 14. studenoga 2016. koje je u prosincu 2016. usvojilo Europsko vijeće, čime bi se ojačala strateška samostalnost i Europljana i EU-a.

         PRILOG II. – POPIS AMBICIOZNIH I ČVRŠĆIH ZAJEDNIČKIH OBVEZA U PET PODRUČJA IZ ČLANKA 2. PROTOKOLA BR. 10

                                       „(a)

                                    od stupanja Ugovora iz Lisabona na snagu surađivati s ciljem ostvarenja odobrenih ciljeva koji se odnose na razinu investicijskih izdataka za obrambenu opremu i redovito te ciljeve preispitivati s obzirom na sigurnosno okruženje i međunarodne odgovornosti Unije.”

               Na temelju zajedničkih referentnih mjerila utvrđenih u 2007., države članice sudionice obvezuju se:

                        1.

                        Redovito povećavati proračun za obranu u realnim vrijednostima kako bi se postigli dogovoreni ciljevi.

                        2.

                        Uzastopno srednjoročno povećavati ulaganja u investicijske izdatke za obranu dok se ne dosegne cilj od 20 % ukupnih troškova za obranu (zajedničko referentno mjerilo) kako bi se popunile praznine u strateškim kapacitetima sudjelovanjem u projektima u pogledu obrambenih kapaciteta u skladu s planom razvoja kapaciteta (CDP) i Koordiniranim godišnjim preispitivanjem u području obrane (CARD).

                        3.

                        Povećavati broj zajedničkih projekata i „suradničkih” projekata u pogledu obrambenih kapaciteta. Takve zajedničke i suradničke projekte trebalo bi, prema potrebi, podupirati putem Europskog fonda za obranu.

                        4.

                        Povećati udio rashoda dodijeljenih za istraživanja i tehnologiju u području obrane s ciljem da se približi cilju od 2 % ukupnih troškova za obranu (zajednička referentna vrijednost).

                        5.

                        Uspostaviti redovito preispitivanje tih obveza (s ciljem da ga Vijeće odobri).

                                       „(b)

                                    uzajamno uskladiti svoj obrambeni aparat koliko je god to moguće, ponajprije usklađivanjem utvrđivanja svojih vojnih potreba, udruživanjem i po potrebi specijalizacijom svojih obrambenih sredstava i sposobnosti te poticanjem suradnje u područjima osposobljavanja i logistike.”

                     6.

                     Imati značajnu ulogu u razvoju kapaciteta unutar EU-a, među ostalim u okviru CARD-a, kako bi se osigurala dostupnost potrebnih kapaciteta za postizanje razine ambicije u Europi.

                     7.

                     Predano podupirati CARD u najvećoj mogućoj mjeri uzimajući u obzir dobrovoljnu narav preispitivanja i pojedinačna ograničenja država članica sudionica.

                     8.

                     Intenzivno uključiti budući Europski fond za obranu u multinacionalnu nabavu s utvrđenom dodanom vrijednosti EU-a.

                        9.

                        Osmisliti usklađene zahtjeve za sve projekte za razvoj kapaciteta koje usuglase države članice sudionice.

                        10.

                        Razmotriti zajedničko korištenje postojećim kapacitetima u cilju optimiziranja raspoloživih resursa i povećanja njihove ukupne učinkovitosti.

                        11.

                        Osigurati jačanje napora u suradnji u području kiberobrane, poput razmjene informacija, osposobljavanja i operativne potpore.

                                       „(c)

                                    poduzeti konkretne mjere kako bi se poboljšala raspoloživost, interoperabilnost, fleksibilnost i raspoređivanje snaga, ponajprije utvrđivanjem zajedničkih ciljeva glede uporabe snaga, uključujući mogućnost preispitivanja nacionalnih postupaka odlučivanja.”

                        12.

                        U pogledu raspoloživosti i mogućnosti raspoređivanja snaga, države članice sudionice obvezuju se:

                                 —

                                    Uz moguće raspoređivanje borbenih skupina EU-a (EU BG), staviti na raspolaganje postrojbe koje je moguće strateški rasporediti kako bi ostvarila razina ambicije EU-a. Ovom obvezom nisu obuhvaćene pripravne snage, stalne snage ni dežurne snage.

                                 —

                                    Razviti čvrst instrument (npr. bazu podataka) koji će biti dostupan samo državama članicama sudionicama i državama doprinositeljicama, u svrhu evidentiranja raspoloživih kapaciteta koji se mogu brzo rasporediti kako bi se olakšao i ubrzao proces okupljanja snaga.

                                 —

                                    Nastojati ubrzano ostvariti političku predanost na nacionalnoj razini, među ostalim, po mogućnosti, preispitivanjem svojih nacionalnih postupaka odlučivanja.

                                 —

                                    Osigurati znatnu potporu, u okviru postojećih sredstava i sposobnosti, operacijama i misijama ZSOP-a (npr. EUFOR-u, misijama osposobljavanja EU-a) o kojima je jednoglasno odlučilo Vijeće, u obliku osoblja, materijala, osposobljavanja, potpore vježbama, infrastrukture ili na drugi način, ne dovodeći u pitanje bilo koju odluku o doprinosima za operacije ZSOP-a i ne dovodeći u pitanje ustavna ograničenja.

                                 —

                                    Znatno doprinijeti EU BG-u odobrenjem doprinosa u načelu barem četiri godine unaprijed, s razdobljem pripravnosti u skladu s konceptom EU BG-a, obvezom provođenja vježbi EU BG-a za postrojbu EU BG-a (vodeća država) i/ili sudjelovanja u tim vježbama (sve države članice EU-a koje sudjeluju u EU BG-u).

                                 —

                                    Pojednostavniti i standardizirati prekogranični vojni prijevoz u Europi kako bi se omogućilo brzo razmještanje vojne opreme i osoblja.

                        13.

                        U pogledu interoperabilnosti snaga države članice sudionice obvezuju se:

                                 —

                                    Razviti interoperabilnost svojih snaga:

                                             —

                                                preuzimanjem obveze o postizanju dogovora o zajedničkim kriterijima za ocjenjivanje i vrednovanje postrojbe EU BG-a usklađenima sa standardima NATO-a uz istodobno zadržavanje nacionalne certifikacije.

                                             —

                                                preuzimanjem obveze o odgovoru u zajedničkim tehničkim i operativnim standardima snaga, uzimajući u obzir da je potrebno osigurati interoperabilnost s NATO-om.

                                 —

                                    Optimizirati multinacionalne strukture: države članice sudionice mogle bi se obvezati na pristupanje glavnim postojećim i mogućim budućim strukturama koje sudjeluju u europskom vanjskom djelovanju u vojnom području (EUROCORPS, EUROMARFOR, EUROGENDFOR, MCCE/ATARES/SEOS) i vođenju aktivne uloge u njima.

                        14.

                        Države članice sudionice nastojat će ostvariti ambiciozan pristup zajedničkom financiranju vojnih operacija i misija ZSOP-a, povrh onog što će se utvrditi kao zajednički trošak u skladu s odlukom Vijeća o Atheni.

                                       „(d)

                                    surađivati kako bi osigurale poduzimanje potrebnih mjera, uključujući i multinacionalne pristupe, ne dovodeći u pitanje obveze preuzete u tom smislu u okviru Organizacije Sjevernoatlantskog ugovora, s ciljem uklanjanja nedostataka koji su uočeni u okviru „Mehanizma za razvoj sposobnosti”.”

                        15.

                        Pomoći da se prevladaju nedostaci kapaciteta utvrđeni u okviru plana razvoja kapaciteta (CDP) i CARD-a. Tim se projektima za razvoj kapaciteta povećava strateška samostalnost Europe i jača europska obrambena tehnološka i industrijska baza (EDTIB).

                        16.

                        Prioritet dati razmatranju europskog suradničkog pristupa kako bi se popunili nedostaci u pogledu kapaciteta utvrđeni na nacionalnoj razini i, kao opće pravilo, upotrebljavati isključivo nacionalan pristup samo ako je takvo ispitivanje već provedeno.

                        17.

                        Sudjelovati u najmanje jednom projektu u okviru stalne strukturirane suradnje, kojim se razvijaju ili osiguravaju kapaciteti za koje su države članice utvrdile da su strateški relevantni.

                                       „(e)

                                    po potrebi sudjelovati u razvitku velikih zajedničkih ili europskih programa za opremu u okviru Europske obrambene agencije.”

                        18.

                        Koristiti se Europskom obrambenom agencijom kao europskim forumom za zajednički razvoj kapaciteta i smatrati Zajedničku organizaciju za suradnju u području naoružanja (OCCAR) preferiranom organizacijom za upravljanje zajedničkim programom.

                        19.

                        Osigurati da svim projektima u pogledu kapaciteta koje vode države članice sudionice europska obrambena industrija postaje konkurentnijom putem odgovarajuće industrijske politike, kojom se izbjegavaju nepotrebna preklapanja.

                        20.

                        Osigurati da programi suradnje, od kojih koristi smiju imati samo subjekti kojima se dokazano pruža dodana vrijednost na području EU-a, i strategije nabave koje usvoje države članice sudionice imaju pozitivan učinak na europsku obrambenu tehnološku i industrijsku bazu.

         PRILOG III. – UPRAVLJANJE

            1.   Države članice sudionice i dalje su u središtu postupka donošenja odluka uz koordinaciju s Visokim predstavnikom

         PESCO je okvir koji su pokrenule države članice sudionice te ostaje u prvom redu u njihovoj nadležnosti. Transparentnost je zajamčena za države članice EU-a koje nisu sudionice.
         Kako bi se osigurala pravilna koordinacija PESCO-a s cjelokupnom zajedničkom sigurnosnom i obrambenom politikom (ZSOP), čiji je on sastavni dio, Visoki predstavnik Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku bit će u potpunosti uključen u postupke povezane s PESCO-om. Visoki predstavnik bit će zadužen za vođenje godišnje ocjene koju zahtijeva Europsko vijeće i koja je utvrđena u dijelu 4. u nastavku. ESVD, uključujući Vojni stožer EU-a (EUMS), i EDA osigurat će Tajništvo PESCO-a u bliskoj suradnji sa zamjenikom glavnog tajnika za ZSOP i odgovor na krizu Europske službe za vanjsko djelovanje (ESVD).
         U skladu s člankom 3. Protokola br. 10 uz UEU i Odlukom Vijeća o uspostavi Europske obrambene agencije, EDA će podupirati Visokog predstavnika u pogledu aspekata PESCO-a koji se odnose na razvoj sposobnosti. ESVD će podupirati Visokog predstavnika, posebno u pogledu operativnih aspekata PESCO-a, među ostalim putem Vojnog stožera EU-a i drugih struktura ZSOP-a.
         Napominje se da u skladu s člankom 41. stavkom 1. UEU-a „administrativni izdaci koji za institucije nastanu zbog provedbe ovog poglavlja terete proračun Unije”.

            2.   Upravljanje obuhvaća dvije razine upravljanja uz sveobuhvatnu razinu zaduženu za održavanje usklađenosti i ambicije PESCO-a, nadopunjenu posebnim postupcima upravljanja za projekte PESCO-a

            2.1.   Sveobuhvatna razina bit će zadužena za usklađenost i vjerodostojnu provedbu PESCO-a.

         Temeljit će se na postojećim strukturama. Kada se ministri vanjskih poslova i ministri obrane EU-a okupe na zajedničkom sastanku Vijeća za vanjske poslove / obranu (obično dvaput godišnje), mogli bi se baviti pitanjima u vezi s PESCO-om. Kada se Vijeće sazove kako bi se bavilo pitanjima u vezi s PESCO-om, prava glasovanja rezervirana su za predstavnike država članica sudionica. Tom prigodom države članice sudionice mogu jednoglasno usvojiti nove projekte (u skladu s člankom 46. stavkom 6. UEU-a), primiti ocjene naporâ država članica sudionica, posebno one detaljno opisane u dijelu 3. ovog Priloga, te bi mogle potvrditi sudjelovanje još jedne države članice kvalificiranom većinom nakon savjetovanja s Visokim predstavnikom, u skladu s člankom 46. stavkom 3. UEU-a.
         Kao krajnja mjera, Vijeće može suspendirati sudjelovanje države članice koja više ne ispunjava kriterije, nakon što je prethodno dobila jasno utvrđen vremenski okvir za pojedinačno savjetovanje i mjere odgovora, ili više nije u mogućnosti ili ne želi ispunjavati obveze u okviru PESCO-a, u skladu s člankom 46. stavkom 4. UEU-a.
         Relevantna postojeća pripremna tijela Vijeća okupit će se u „sastavu PESCO”, odnosno uz prisutnost svih država članica EU-a, no s aranžmanom u kojem samo države članice sudionice imaju pravo glasovanja u Vijeću. Sastanci Političkog i sigurnosnog odbora (PSO) u „sastavu PESCO” mogli bi se sazivati radi rješavanja zajedničkih pitanja od interesa među državama članicama sudionicama, radi planiranja projekata i rasprave o njima ili radi rasprave o novim članstvima u PESCO-u. Njegov rad podupirat će se sastancima Skupine za političko-vojna pitanja (PMG) u sastavu PESCO. Vojni odbor EU-a također će se sazivati u formatu PESCO te će se od njega posebno tražiti vojni savjet. Osim toga, neformalni sastanci mogu se održavati samo s državama članicama sudionicama.

            2.2.   Upravljanje projektima

         2.2.1.   Kontrola projekta PESCO-a temeljit će se na ocjeni Visokog predstavnika, oslanjajući se na ESVD, što uključuje EUMS, i EDA-u, a odabir projekata zahtijevat će odluku Vijeća
         Države članice sudionice slobodno mogu podnijeti svaki projekt koji smatraju korisnim za potrebe PESCO-a. Objavit će svoje namjere kako bi prikupile potporu i zajednički podnijele projekte Tajništvu PESCO-a te će ih istodobno podijeliti sa svim državama članicama sudionicama.
         Projekti bi trebali doprinijeti ispunjavanju obveza navedenih u Prilogu II. Obavijesti, a mnogi od njih zahtijevaju razvoj, ili osiguravanje, sposobnosti koje su države članice odredile kao strateški relevantne i koje imaju zajednički dogovorenu dodanu vrijednost EU-a, te iziskuju pružanje znatne potpore u okviru sredstava i sposobnosti ZSOP-ovim operacijama (EUFOR) i misijama (npr. misije osposobljavanja EU-a) u skladu s člankom 42. stavkom 6. UEU-a.
         Kako bi se osigurala dosljednost i usklađenost različitih projekata PESCO-a, predlažemo ograničen broj projekata posebno usmjerenih na misije i operacije u skladu s razinom ambicije EU-a. Ti bi se projekti poduprli drugim projektima, koji bi imali ulogu u njihovu olakšavanju i omogućavanju. Projekti bi se trebali grupirati na odgovarajući način.
         Tajništvo PESCO-a koordinirat će ocjenu prijedlogâ projekata. S obzirom na projekte koji se tiču razvoja sposobnosti, EDA će osigurati da ne bude udvostručavanja postojećih inicijativa ni u drugim institucijskim kontekstima. Za projekte usmjerene na operacije i misije EUMS će ocijeniti usklađenost s operativnim potrebama EU-a i njegovih država članica te doprinos tim potrebama. Na temelju toga Visoki predstavnik dat će preporuku kojom se određuju oni prijedlozi projekata koji su najambiciozniji, doprinose razini ambicije EU-a te najbolje odgovaraju daljnjoj strateškoj samostalnosti Europe. Portfelj projekta odražava odgovarajuću ravnotežu između projekata koji su više u području razvoja kapaciteta i onih koji su više u području operacija i misija.
         Preporukom Visokog predstavnika pružit će se informacije Vijeću za odluku o popisu projekata PESCO-a unutar okvira PESCO-a nakon vojnog savjeta EUMC-a u sastavu PESCO i putem PSO-a u sastavu PESCO. Vijeće će odlučivati jednoglasno, što podrazumijeva glasove predstavnika država članica sudionica, u skladu s člankom 46. stavkom 6. UEU-a.
         Države članice EU-a koje nisu sudionice uvijek mogu izraziti svoju namjeru da sudjeluju u projektima preuzimanjem obveza i pridruživanjem PESCO-u.
         Sudionici u projektu mogu iznimno pozvati treće države, u skladu s općim aranžmanima o kojima Vijeće mora pravodobno donijeti odluku u skladu s člankom 46. stavkom 6. UEU-a. One bi trebale moći pružiti znatnu dodatnu vrijednost projektu, doprinijeti jačanju PESCO-a i ZSOP-a te ispunjavati zahtjevnije obveze. Time se takvim trećim državama neće dodijeliti ovlasti za donošenje odluka u okviru upravljanja PESCO-om. Štoviše, Vijeće u sastavu PESCO odlučivat će o tome ispunjava li svaka treća država koju su pozvali sudionici u projektu uvjete iz općih aranžmana.
         2.2.2.   Upravljanje projektima u prvom je redu odgovornost država članica sudionica
         Kada Vijeće donosi odluku o popisu projekata PESCO-a, mora se priložiti popis država članica sudionica koje su povezane s projektom. Te države članice koje sudjeluju u projektu prethodno su zajednički podnijele projekt.
         Države članice sudionice koje su povezane s projektom dogovarat će se međusobno, i to jednoglasno, o modalitetima i opsegu svoje suradnje, među ostalim o nužnom doprinosu koji je potreban za pridruživanje projektu. Uspostavit će pravila o upravljanju projektom te će odlučiti o prihvatu dodatnih država članica sudionica tijekom projektnog ciklusa, sa statusom sudionika ili promatrača. Međutim, trebalo bi izraditi zajednički niz pravila o upravljanju koja bi se mogla prilagoditi u okviru pojedinačnih projekata. Time bi se osigurao oblik standardizacije u upravljanju svim projektima te bi se olakšalo njihovo pokretanje. Konkretno, za projekte koji se tiču razvoja sposobnosti upravljanje projektom (specifikacije, strategija nabave, izbor izvršne agencije, odabir industrijskih poduzeća itd.) i dalje će biti pod isključivom odgovornošću država članica sudionica koje su povezane s projektom.
         Države članice sudionice prema potrebi o projektima obavješćuju države članice koje nisu sudionice.

            3.   Precizan pristup u fazama s realističnim i obvezujućim ciljevima za svaku fazu

         Obveze koje su preuzele države članice sudionice ispunjavat će se putem nacionalnih napora i konkretnih projekata.
         Realističan pristup u fazama ključan je za očuvanje sudjelovanja država članica predvodnica u PESCO-u, a time i za očuvanje načela ambicije i uključivosti. Iako će države članice sudionice raditi na ispunjavanju svih svojih obveza čim se PESCO službeno pokrene, neke se obveze mogu ispuniti prije ostalih. U tu svrhu države članice sudionice moraju postići dogovor o pristupu u fazama.
         U fazama će se u obzir uzeti druge postojeće stavke u kalendaru (kao što su provedba europskog akcijskog plana obrane (EDAP), pokretanje sljedećeg višegodišnjeg financijskog okvira u 2021. te obveze koje su države članice već preuzele u drugim okvirima). Dvjema fazama (2018. – 2021. odnosno 2021. – 2025.) omogućit će se slijed obveza. Nakon 2025. obavit će se proces preispitivanja. U tu svrhu države članice sudionice ocijenit će ispunjavanje svih obveza u okviru PESCO-a i odlučiti o novim obvezama, s ciljem započinjanja nove etape prema europskoj integraciji u području sigurnosti i obrane.

            4.   Upravljanje PESCO-om zahtijeva dobro osmišljen i ambiciozan mehanizam ocjenjivanja utemeljen na nacionalnim planovima provedbe

         Sve su države članice sudionice jamci, a Visoki predstavnik izvješćivat će o ispunjavanju obveza, u skladu s načelom redovite ocjene utvrđene Protokolom br. 10 (članak 3.). Obvezujuća narav i vjerodostojnost obveza o kojima je postignut dogovor osigurat će se putem mehanizma ocjenjivanja koji se sastoji od sljedećih dviju razina:

            4.1.   „Nacionalni plan provedbe”

         Kako bi se pokazala sposobnost i spremnost svake države članice sudionice na ispunjavanje dogovorenih obveza, one se obvezuju da će prije donošenja odluke Vijeća o uspostavi PESCO-a podnijeti nacionalni plan provedbe u kojem se opisuje njihova sposobnost za ispunjavanje nužnih obveza. U cilju transparentnosti sve će države članice sudionice dobiti pristup tim planovima provedbe.
         Ocjena osiguravanja država članica sudionica u pogledu ispunjavanja dogovorenih obveza provodit će se jednom godišnje na temelju nacionalnih planova provedbe, putem Tajništva PESCO-a u okviru nadležnosti Visokog predstavnika (uz potporu EDA-e u pogledu ulaganjâ u obranu i razvoja sposobnosti te ESVD-a, što uključuje EUMS, u pogledu operativnih aspekata). U okviru odgovornosti Vijeća ta će se ocjena poslati PSO-u (u sastavu PESCO), kao i EUMC-u (u sastavu PESCO) radi dobivanja njegova savjeta.
         Ocjenjivači će se usredotočiti na vjerodostojnost obveza u okviru PESCO-a pregledom nacionalnih planova provedbe država članica, činjeničnih odredaba i doprinosa projektima.
         Nakon pokretanja PESCO-a države članice sudionice ažurirat će svoje nacionalne planove provedbe prema potrebi, i to na temelju zahtjeva u vezi s pristupom u fazama.
         Na početku svake faze obveze će biti detaljno opisane putem preciznijih ciljeva utvrđenih među državama članicama sudionicama kako bi se olakšao proces ocjenjivanja.

            4.2.   Godišnje i strateško preispitivanje na kraju svake faze

         Najmanje jednom godišnje zajedničko Vijeće za vanjske poslove / obranu primit će izvješće od Visokog predstavnika, utemeljeno na doprinosima EDA-e (u skladu s člankom 3. Protokola br. 10.) i ESVD-a, što uključuje EUMS. U tom će se izvješću detaljno opisati stanje provedbe PESCO-a, što uključuje poštovanje svake države članice sudionice njezinih obveza, u skladu s njezinim nacionalnim planom provedbe. To izvješće, nakon savjeta EUMC-a, poslužit će kao temelj za preporuke i odluke Vijeća donesene u skladu s člankom 46. UEU-a.
         Na kraju svake faze (2021., 2025.) provest će se postupak strateškog preispitivanja kojim se ocjenjuje poštovanje obveza za koje je predviđeno da se ispune tijekom te faze, kojim se odlučuje o pokretanju sljedeće faze i, prema potrebi, ažuriranju obveza za sljedeću fazu.


title: Odluka Vijeća (ZVSP) 2017/2371 od 18. prosinca 2017. o izmjeni Odluke 2014/486/ZVSP o savjetodavnoj misiji Europske unije za reformu sektora civilne sigurnosti u Ukrajini (EUAM Ukraine)

text:
               19.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 337/34

         ODLUKA VIJEĆA (ZVSP) 2017/2371
   od 18. prosinca 2017.
   o izmjeni Odluke 2014/486/ZVSP o savjetodavnoj misiji Europske unije za reformu sektora civilne sigurnosti u Ukrajini (EUAM Ukraine)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 28., članak 42. stavak 4. i članak 43. stavak 2.,
   uzimajući u obzir prijedlog Visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku,
   budući da:

               (1)

               Vijeće je 22. srpnja 2014. donijelo Odluku 2014/486/ZVSP (1) o savjetodavnoj misiji Europske unije za reformu sektora civilne sigurnosti u Ukrajini (EUAM Ukraine).

               (2)

               Vijeće je 20. studenoga 2017. donijelo Odluku (ZVSP) 2017/2161 (2) o izmjeni Odluke 2014/486/ZVSP kojom je produljen mandat do 31. svibnja 2019. te je predviđen financijski referentni iznos za misiju EUAM Ukraine za isto razdoblje.

               (3)

               Slijedom preporuke zapovjednika civilne operacije Politički i sigurnosni odbor 13. prosinca 2017. postigao je dogovor o otvaranju regionalnog ureda u Odesi.

               (4)

               Stoga bi trebalo predvidjeti revidirani financijski referentni iznos za razdoblje do 31. svibnja 2019., a Odluku 2014/486/ZVSP trebalo bi na odgovarajući način izmijeniti.

               (5)

               Misija EUAM Ukraine provodit će se u kontekstu situacije koja se može pogoršati i koja bi mogla ugroziti ostvarenje ciljeva vanjskog djelovanja Unije kako su određeni u članku 21. Ugovora,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   U članku 14. stavku 1. Odluke 2014/486/ZVSP peti i šesti podstavak zamjenjuju se sljedećim:

      „Financijski referentni iznos namijenjen pokrivanju rashoda povezanih s misijom EUAM Ukraine za razdoblje od 1. prosinca 2017. do 31. svibnja 2019. iznosi 33 843 302,49 EUR.”.

   Članak 2.
   Stupanje na snagu
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Bruxellesu 18. prosinca 2017.

            Za Vijeće

            Predsjednica

         K. SIMSON

      (1)  Odluka Vijeća 2014/486/ZVSP od 22. srpnja 2014. o savjetodavnoj misiji Europske unije za reformu sektora civilne sigurnosti u Ukrajini (EUAM Ukraine) (SL L 217, 23.7.2014., str. 42.).

      (2)  Odluka Vijeća (ZVSP) 2017/2161 od 20. studenoga 2017. o izmjeni Odluke 2014/486/ZVSP o savjetodavnoj misiji Europske unije za reformu sektora civilne sigurnosti u Ukrajini (EUAM Ukraine) (SL L 304, 21.11.2017., str. 48.).


title: Odluka Vijeća od 18. prosinca 2017. o imenovanju predsjedavajućeg Europskog savjetodavnog odbora za upravljanje statističkim podacima

text:
               20.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 439/7

         ODLUKA VIJEĆA
   od 18. prosinca 2017.
   o imenovanju predsjedavajućeg Europskog savjetodavnog odbora za upravljanje statističkim podacima
   (2017/C 439/04)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
   uzimajući u obzir Odluku br. 235/2008/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2008. o uspostavljanju Europskog savjetodavnog odbora za upravljanje statističkim podacima (1), a posebno njezin članak 3.,
   uzimajući u obzir mišljenje Europske komisije,
   uzimajući u obzir odobrenje Europskog parlamenta,
   budući da:

               (1)

               Vijeće je 17. veljače 2015. donijelo Odluku 2015/C 70/04 (2) o imenovanju g. Marttija HETEMÄKIJA predsjedavajućim Europskog savjetodavnog odbora za upravljanje statističkim podacima za razdoblje od tri godine od 1. veljače 2015.

               (2)

               Stoga je potrebno imenovati novog predsjedavajućeg da stupi na dužnost po isteku tog mandata.

               (3)

               U skladu s člankom 3. stavkom 3. Odluke br. 235/2008/EZ, predsjedavajući ne smije biti trenutačni član ni nacionalnog ureda za statistiku ni Komisije,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   G. Enrico GIOVANNINI imenuje se predsjedavajućim Europskog savjetodavnog odbora za upravljanje statističkim podacima za razdoblje od tri godine od 1. veljače 2018.
   Članak 2.
   Ova Odluka stupa na snagu trećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

      Sastavljeno u Bruxellesu, 18. prosinca 2017.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         K. SIMSON

      (1)  SL L 73, 15.3.2008., str. 17.

      (2)  Odluka Vijeća od 17. veljače 2015. o imenovanju predsjedavajućeg Europskog savjetodavnog odbora za upravljanje statističkim podacima (SL C 70, 27.2.2015., str. 4.).


title: Odluka Komisije оd 19. prosinca 2017. o imenovanju određenih članova Znanstvenog vijeća Europskog istraživačkog vijeća

text:
               20.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 439/9

         ODLUKA KOMISIJE
   оd 19. prosinca 2017.
   o imenovanju određenih članova Znanstvenog vijeća Europskog istraživačkog vijeća
   (2017/C 439/06)
   EUROPSKA KOMISIJA,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
   uzimajući u obzir Odluku Vijeća 2013/743/EU od 3. prosinca 2013. o osnivanju Posebnog programa za provedbu Okvirnog programa za istraživanje i inovacije Obzor 2020. (2014. – 2020.) i stavljanju izvan snage odluka 2006/971/EZ, 2006/972/EZ, 2006/973/EZ, 2006/974/EZ i 2006/975/EZ (1), a posebno njezin članak 7. stavak 1.,
   budući da:

               (1)

               Komisija je Odlukom Komisije C(2013) 8915 (2) osnovala Europsko istraživačko vijeće (ERC) na razdoblje od 1. siječnja 2014. do 31. prosinca 2020. kao sredstvo za provedbu mjera u okviru dijela I. – „Izvrsna znanost” koje su povezane s posebnim ciljem „Europsko istraživačko vijeće (ERC)” iz članka 3. stavka 1. točke (a) Odluke 2013/743/EU.

               (2)

               ERC se sastoji od neovisnoga Znanstvenog vijeća i posebne provedbene strukture.

               (3)

               Članovi Znanstvenog vijeća imenuju se na četverogodišnji mandat koji je moguće jednom produžiti.

               (4)

               Prvi mandat triju članova Znanstvenog vijeća završit će 31. prosinca 2017. Stalni odbor za odabir budućih članova Znanstvenog vijeća Komisiji je iznio preporuke za obnovu mandata tih triju članova Znanstvenog vijeća. Stoga bi, kako bi se osigurao kontinuitet rada Znanstvenog vijeća, njihov mandat trebalo obnoviti,

         ODLUČILA JE:
   Članak 1.
   Profesor Martin STOKHOF imenuje se članom Znanstvenog vijeća ERC-a na drugi mandat, koji završava 31. prosinca 2019.
   Profesor Nils STENSETH imenuje se članom Znanstvenog vijeća ERC-a na drugi mandat, koji završava 31. prosinca 2019.
   Profesor Michel WIEVIORKA imenuje se članom Znanstvenog vijeća ERC-a na drugi mandat, koji završava 31. prosinca 2019.
   Članak 2.
   Članovi Znanstvenog vijeća ERC-a navedeni su u Prilogu.
   Članak 3.
   Ova Odluka stupa na snagu 1. siječnja 2018.

      Sastavljeno u Bruxellesu 19. prosinca 2017.

            Za Komisiju

            Carlos MOEDAS

            Član Komisije

      (1)  SL L 347, 20.12.2013., str. 965.

      (2)  Odluka Komisije C(2013) 8915 od 12. prosinca 2013. o osnivanju Europskog istraživačkog vijeća (SL C 373, 20.12.2013., str. 23.).

      PRILOG
      Članovi Znanstvenog vijeća ERC-a

                  Ime i prezime te ustanova

                  Kraj mandata

                  Klaus BOCK, Danska nacionalna zaklada za istraživanja

                  31. prosinca 2018.

                  Paola BOVOLENTA, Neovisno sveučilište u Madridu

                  31. prosinca 2020.

                  Margaret BUCKINGHAM, Institut Pasteur, Pariz

                  30. lipnja 2019.

                  Christopher CLARK, Sveučilište u Cambridgeu

                  31. prosinca 2019.

                  Eveline CRONE, Sveučilište u Leidenu

                  31. prosinca 2020.

                  Athene DONALD, Sveučilište u Cambridgeu

                  31. prosinca 2018.

                  Andrzej JAJSZCZYK, Sveučilište AGH za znanost i tehnologiju, Krakov

                  31. prosinca 2020.

                  Tomáš JUNGWIRTH, Češka akademija znanosti

                  31. prosinca 2018.

                  Eva KONDOROSI, Mađarska akademija znanosti

                  31. prosinca 2018.

                  Michael KRAMER, Institut za radioastronomiju Max Planck, Bonn

                  30. lipnja 2019.

                  Kurt MEHLHORN, Institut za informatiku Max Planck, Saarbrücken

                  30. lipnja 2020.

                  Barbara ROMANOWICZ, Seizmološki laboratorij Berkeley

                  31. prosinca 2019.

                  Nils Christian STENSETH, Sveučilište u Oslu

                  31. prosinca 2019.

                  Martin STOKHOF, Sveučilište u Amsterdamu

                  31. prosinca 2019.

                  Giulio SUPERTI-FURGA, Istraživački centar za molekularnu medicinu Austrijske akademije znanosti

                  31. prosinca 2020.

                  Nektarios TAVERNARAKIS, Institut za molekularnu biologiju i biotehnologiju, Zaklada za istraživanje i tehnologiju – Hellas

                  30. lipnja 2020.

                  Janet THORNTON, Europski institut za bioinformatiku (EMBL-EBI) u okviru Europskog laboratorija za molekularnu biologiju

                  31. prosinca 2018.

                  Isabelle VERNOS, Katalonski institut za istraživanja i napredne studije, Barcelona

                  30. lipnja 2019.

                  Reinhilde VEUGELERS, Katoličko sveučilište u Leuvenu

                  31. prosinca 2018.

                  Michel WIEVIORKA, Centar za sociološku analizu i intervenciju, Pariz

                  31. prosinca 2019.

                  Fabio ZWIRNER, Sveučilište u Padovi

                  31. prosinca 2018.


title: Odluka Vijeća (EU) 2017/2424 od 18. prosinca 2017. o ovlašćivanju Rumunjske da u interesu Europske unije prihvati pristup Čilea, Islanda i Bahama Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

text:
               22.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 343/70

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2017/2424
   od 18. prosinca 2017.
   o ovlašćivanju Rumunjske da u interesu Europske unije prihvati pristup Čilea, Islanda i Bahama Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 81. stavak 3. u vezi s člankom 218.,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
   budući da:

               (1)

               Europska unija postavila je za jedan od svojih ciljeva promicanje zaštite prava djeteta, kako je navedeno u članku 3. Ugovora o Europskoj uniji. Mjere za zaštitu djece od nezakonitog odvođenja ili zadržavanja ključan su dio te politike.

               (2)

               Vijeće je donijelo Uredbu (EZ) br. 2201/2003 (2) („Uredba Bruxelles II.a”), čiji je cilj zaštititi djecu od štetnih učinaka nezakonitog odvođenja ili zadržavanja te utvrditi postupke kojima bi se jamčila njihova što hitnija predaja u državu njihova uobičajenog boravišta, kao i osigurati zaštitu prava na kontakt i prava na skrb.

               (3)

               Uredbom Bruxelles II.a dopunjuje se i učvršćuje Haška konvencija o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. („Haška konvencija iz 1980.”), kojom se na međunarodnoj razini utvrđuje sustav obveza i suradnje među državama ugovornicama te između središnjih tijela i kojom se nastoji osigurati što hitnija predaja nezakonito odvedene ili zadržane djece.

               (4)

               Sve države članice Unije stranke su Haške konvencije iz 1980.

               (5)

               Unija potiče treće države da pristupe Haškoj konvenciji iz 1980. i podupire ispravnu provedbu Haške konvencije iz 1980. sudjelovanjem zajedno s državama članicama, među ostalim, u posebnim komisijama koje se redovno organiziraju u okviru Haške konferencije o međunarodnom privatnom pravu.

               (6)

               Zajednički pravni okvir koji se primjenjuje između država članica Unije i trećih država mogao bi biti najbolje rješenje za osjetljive slučajeve međunarodne otmice djece.

               (7)

               Haškom konvencijom iz 1980. određuje se da se ona primjenjuje između države pristupnice i onih država ugovornica koje su izjavile da prihvaćaju pristup.

               (8)

               Haškom konvencijom iz 1980. ne dopušta se organizacijama za regionalnu gospodarsku integraciju kao što je Unija da postanu njezina stranka. Stoga Unija ne može pristupiti toj konvenciji niti može položiti izjavu o prihvatu države pristupnice.

               (9)

               Na temelju Mišljenja 1/13 Suda Europske unije (3), izjave o prihvatu u skladu s Haškom konvencijom iz 1980. potpadaju pod isključivu vanjsku nadležnost Unije.

               (10)

               Čile je 23. veljače 1994. položio svoju ispravu o pristupu Haškoj konvenciji iz 1980. Haška konvencija iz 1980. stupila je na snagu za Čile 1. svibnja 1994.

               (11)

               Sve dotične države članice osim Rumunjske već su prihvatile pristup Čilea Haškoj konvenciji iz 1980. Čile je prihvatio pristup Cipra, Slovenije, Bugarske, Estonije, Latvije, Litve i Malte Haškoj konvenciji iz 1980. Procjena situacije u Čileu dovela je do zaključka da Rumunjska može prihvatiti, u interesu Unije, pristup Čilea prema uvjetima iz Haške konvencije iz 1980.

               (12)

               Island je 14. kolovoza 1996. položio svoju ispravu o pristupu Haškoj konvenciji iz 1980. Haška konvencija iz 1980. stupila je na snagu za Island 1. rujna 1996.

               (13)

               Sve dotične države članice osim Rumunjske već su prihvatile pristup Islanda Haškoj konvenciji iz 1980. Island je prihvatio pristup Bugarske, Estonije, Latvije, Litve i Malte Haškoj konvenciji iz 1980. Procjena situacije u Islandu dovela je do zaključka da Rumunjska može prihvatiti, u interesu Unije, pristup Islanda prema uvjetima iz Haške konvencije iz 1980.

               (14)

               Bahami su 1. listopada 1993. položili svoju ispravu o pristupu Haškoj konvenciji iz 1980. Haška konvencija iz 1980. stupila je na snagu za Bahame 1. siječnja 1994.

               (15)

               Sve dotične države članice osim Rumunjske već su prihvatile pristup Bahama Haškoj konvenciji iz 1980. Bahami su prihvatili pristup Bugarske, Cipra, Estonije, Latvije, Litve, Malte i Slovenije Haškoj konvenciji iz 1980. Procjena situacije u Bahamima dovela je do zaključka da Rumunjska može prihvatiti, u interesu Unije, pristup Bahama prema uvjetima iz Haške konvencije iz 1980.

               (16)

               Rumunjska bi stoga trebala biti ovlaštena položiti svoju izjavu o prihvatu pristupa Čilea, Islanda i Bahama Haškoj konvenciji iz 1980. u interesu Unije u skladu s uvjetima utvrđenima ovom Odlukom. Druge države članice Unije koje su već prihvatile pristup Čilea, Islanda i Bahama Haškoj konvenciji iz 1980. ne bi trebale položiti nove izjave o prihvatu jer postojeće izjave ostaju valjane u skladu s međunarodnim javnim pravom.

               (17)

               Uredba Bruxelles II.a obvezujuća je za Ujedinjenu Kraljevinu i Irsku te one sudjeluju u donošenju i primjeni ove Odluke.

               (18)

               U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   1.   Rumunjska se ovlašćuje da prihvati pristup Čilea, Islanda i Bahama Haškoj konvenciji iz 1980. u interesu Unije.
   2.   Rumunjska najkasnije 19. prosinca 2018. polaže izjavu o prihvatu pristupa Čilea, Islanda i Bahama Haškoj konvenciji iz 1980. u interesu Unije koja glasi:

      „[Puno ime DRŽAVE ČLANICE] izjavljuje da prihvaća pristup Čilea, Islanda i Bahama Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980., u skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2017/2424”.

   3.   Rumunjska obavješćuje Vijeće i Komisiju o polaganju svoje izjave o prihvatu pristupa Čilea, Islanda i Bahama Haškoj konvenciji iz 1980. te priopćuje Komisiji tekst te izjave u roku od dva mjeseca od njezina polaganja.
   Članak 2.
   Države članice koje su položile svoje izjave o prihvatu pristupa Čilea, Islanda i Bahama Haškoj konvenciji iz 1980. prije datuma donošenja ove Odluke ne polažu nove izjave.
   Članak 3.
   Ova Odluka proizvodi učinke od dana priopćenja.
   Članak 4.
   Ova je Odluka upućena Rumunjskoj.

      Sastavljeno u Bruxellesu 18. prosinca 2017.

            Za Vijeće

            Predsjednica

         K. SIMSON

      (1)  Mišljenje Europskog parlamenta od 30. studenoga 2017. (još nije objavljeno u Službenom listu).

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1347/2000 (SL L 338, 23.12.2003., str. 1.).

      (3)  ECLI:EU:C:2014:2303.


title: Odluka Vijeća (ZVSP) 2017/2427 od 21. prosinca 2017. o izmjeni Odluke 2010/231/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Somalije

text:
               22.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 343/78

         ODLUKA VIJEĆA (ZVSP) 2017/2427
   od 21. prosinca 2017.
   o izmjeni Odluke 2010/231/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Somalije
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 29.,
   uzimajući u obzir Odluku Vijeća 2010/231/ZVSP od 26. travnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Somalije i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2009/138/ZVSP (1),
   uzimajući u obzir prijedlog Visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku,
   budući da:

               (1)

               Vijeće je 26. travnja 2010. donijelo Odluku 2010/231/ZVSP.

               (2)

               Vijeće sigurnosti Ujedinjenih naroda 14. studenoga 2017. usvojilo je Rezoluciju 2385 (2017). Tom rezolucijom predviđa se izuzeće od zamrzavanja imovine i zabrane stavljanja na raspolaganje financijskih sredstava, druge financijske imovine i gospodarskih izvora za hitno potrebnu humanitarnu pomoć u Somaliji koju dostavljaju Ujedinjeni narodi, njihove specijalizirane agencije ili programi, humanitarne organizacije koje imaju status promatrača u Općoj skupštini Ujedinjenih naroda i pružaju humanitarnu pomoć te njihovi partneri za provedbu, uključujući bilateralno ili multilateralno financirane nevladine organizacije koje sudjeluju u Planu humanitarne pomoći Ujedinjenih naroda za Somaliju.

               (3)

               Odluku 2010/231/ZVSP trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   U članku 6. Odluke 2010/231/ZVSP stavak 6. zamjenjuje se sljedećim:

      „6.   Stavci 1. i 2. ne primjenjuju se na plaćanje financijskih sredstava, druge financijske imovine ili gospodarskih izvora koji su potrebni kako bi se osiguralo da Ujedinjeni narodi, njihove specijalizirane agencije ili programi, humanitarne organizacije koje imaju status promatrača u Općoj skupštini Ujedinjenih naroda i pružaju humanitarnu pomoć, ili njihovi partneri za provedbu, uključujući bilateralno ili multilateralno financirane nevladine organizacije koje sudjeluju u Planu humanitarne pomoći Ujedinjenih naroda za Somaliju, pravodobno dostave hitno potrebnu humanitarnu pomoć u Somaliju.”.

   Članak 2.
   Ova Odluka stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

      Sastavljeno u Bruxellesu 21. prosinca 2017.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         M. MAASIKAS

      (1)  SL L 105, 27.4.2010., str. 17.


               22.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 443/100

         P7_TA(2014)0410
   Izmjena Poslovnika Europskog parlamenta kako bi se predvidjela mogućnost elektroničkih potpisa
   Odluka Europskog parlamenta od 16. travnja 2014. o izmjeni Poslovnika Europskog parlamenta kako bi se predvidjela mogućnost elektroničkih potpisa (2014/2011(REG))
   (2017/C 443/22)

      Europski parlament,

               —

               uzimajući u obzir pismo predsjednika Konferencije predsjednika odbora od 10. prosinca 2013.,

               —

               uzimajući u obzir članke 211. i 212. Poslovnika,

               —

               uzimajući u obzir izvješće Odbora za ustavna pitanja (A7-0175/2014),

               1.

               odlučuje u Poslovnik unijeti niže navedene izmjene;

               2.

               podsjeća da će te izmjene stupiti na snagu prvog dana sljedeće sjednice;

               3.

               nalaže svojem predsjedniku da ovu Odluku proslijedi Vijeću i Komisiji radi obavijesti.

      Amandman 1

      Poslovnik Europskog parlamenta

      Članak 148.a (novi)

                  Tekst na snazi

                  Izmjena

                     Članak 148.a

                     Elektroničko postupanje s dokumentima

                     Dokumenti Parlamenta mogu se pripremati, potpisivati i dostavljati u elektroničkom obliku. Predsjedništvo je dužno odlučiti o tehničkim značajkama i izgledu elektroničkog oblika.

      Amandman 2

      Poslovnik Europskog parlamenta

      Članak 156. – stavak 1. – tumačenje koje se pojavljuje nakon podstavka 2.

                  Tekst na snazi

                  Izmjena

                     Amandmani se u okviru pilot-projekta u koji je uključen ograničen broj parlamentarnih odbora mogu elektronski potpisati pod uvjetom da su, kao prvo, odbori uključeni u projekt dali pristanak za to, te da su, kao drugo, primijenjene prikladne mjere koje jamče istovjetnost potpisa.

                     Briše se.


title: Odluka Vijeća (EU) 2017/2433 od 18. prosinca 2017. o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Carinskom pododboru osnovanom Sporazumom o pridruživanju između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Gruzije, s druge strane, o zamjeni Protokola I. uz taj Sporazum, u pogledu definicije pojma „proizvodi s podrijetlom” i načina administrativne suradnje, novim protokolom u kojem se upućuje na Regionalnu konvenciju o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima podrijetla

text:
               23.12.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 344/21

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2017/2433
   od 18. prosinca 2017.
   o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Carinskom pododboru osnovanom Sporazumom o pridruživanju između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Gruzije, s druge strane, o zamjeni Protokola I. uz taj Sporazum, u pogledu definicije pojma „proizvodi s podrijetlom” i načina administrativne suradnje, novim protokolom u kojem se upućuje na Regionalnu konvenciju o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima podrijetla
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. u vezi s člankom 218. stavkom 9.,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   budući da:

               (1)

               Sporazum o pridruživanju između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Gruzije, s druge strane (1) (dalje u tekstu „Sporazum”) Unija je sklopila Odlukom Vijeća (EU) 2016/838 (2), a na snagu je stupio 1. srpnja 2016.

               (2)

               U skladu s člankom 38. Protokola I. uz taj Sporazum („Protokol I.”) Carinski pododbor EU-Gruzija osnovan na temelju članka 74. stavka 1. Sporazuma („Carinski pododbor”) može donijeti izmjene odredaba tog protokola.

               (3)

               Carinski pododbor treba donijeti odluku u pogledu zamjene Protokola I., a koji se odnosi na definiciju pojma „proizvodi s podrijetlom” i načine administrativne suradnje, novim protokolom u kojem se upućuje na Regionalnu konvenciju o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima podrijetla (3) („Konvencija”).

               (4)

               Konvencijom se utvrđuju odredbe o podrijetlu robe kojom se trguje na temelju odgovarajućih sporazuma koje su sklopile ugovorne stranke. Konvencija je stupila na snagu 1. svibnja 2012. za Uniju i 1. srpnja 2017. za Gruziju.

               (5)

               Člankom 6. Konvencije predviđa se da svaka ugovorna stranka treba poduzeti odgovarajuće mjere kako bi se osigurala djelotvorna primjena Konvencije. U tu bi svrhu Protokol I. trebalo zamijeniti novim protokolom u kojem se u pogledu pravila o podrijetlu upućuje na Konvenciju.

               (6)

               Primjereno je utvrditi stajalište koje u ime Unije treba zauzeti Carinski pododbor jer će ta odluka obvezivati Uniju,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u okviru Carinskog pododbora osnovanog na temelju članka 74. stavka 1. Sporazuma o pridruživanju između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Gruzije, s druge strane, temelji se na nacrtu odluke Carinskog pododbora priloženom ovoj Odluci.
   Predstavnici Unije u Carinskom pododboru mogu se sporazumjeti o manjim tehničkim ispravcima nacrta odluke Carinskog pododbora bez daljnje odluke Vijeća.
   Članak 2.
   Ova je Odluka upućena Komisiji.

      Sastavljeno u Bruxellesu 18. prosinca 2017.

            Za Vijeće

            Predsjednica

         K. SIMSON

      (1)  SL L 261, 30.8.2014., str. 4.

      (2)  Odluka Vijeća (EU) 2016/838 od 23. svibnja 2016. o sklapanju, u ime Europske unije, Sporazuma o pridruživanju između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Gruzije, s druge strane (SL L 141, 28.5.2016., str. 26.).

      (3)  SL L 54, 26.2.2013., str. 4.

      NACRT
      ODLUKA br. …/2017 CARINSKOG PODODBORA EU-GRUZIJA
      od …
      o zamjeni Protokola I. uz Sporazum o pridruživanju između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Gruzije, s druge strane, u pogledu definicije pojma „proizvodi s podrijetlom” i načina administrativne suradnje
      CARINSKI PODODBOR EU-GRUZIJA,
      uzimajući u obzir Sporazum o pridruživanju između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Gruzije, s druge strane (1), a posebno njegov članak 23. stavak 2.,
      uzimajući u obzir Protokol I. uz Sporazum o pridruživanju između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Gruzije, s druge strane, u pogledu definicije pojma „proizvodi s podrijetlom” i načina administrativne suradnje,
      budući da:

                  (1)

                  U članku 23. stavku 2. Sporazuma o pridruživanju između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Gruzije, s druge strane („Sporazum”) za pravila o podrijetlu upućuje se na Protokol I. uz Sporazum („Protokol I.”).

                  (2)

                  Sporazum stupio je na snagu 1. srpnja 2016.

                  (3)

                  Člankom 38. Protokola I. predviđa se da Carinski pododbor predviđen u članku 74. stavku 1. Sporazuma može donijeti odluku o izmjeni odredaba Protokola I.

                  (4)

                  Cilj je Regionalne konvencije o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima podrijetla (2) („Konvencija”) zamijeniti protokole o pravilima o podrijetlu koji su trenutačno na snazi među zemljama paneuromediteranskog područja jedinstvenim pravnim aktom.

                  (5)

                  Unija potpisala je Konvenciju 15. lipnja 2011. Zajednički odbor osnovan na temelju članka 3. stavka 1. Konvencije Odlukom br. 1/2016 (3) odlučio je da bi Gruziju trebalo pozvati da pristupi Konvenciji.

                  (6)

                  EU i Gruzija položili su pri depozitaru Konvencije svoje isprave o prihvatu 26. ožujka 2012. odnosno 17. svibnja 2017. Stoga je primjenom članka 10. stavka 3. Konvencije ona stupila na snagu 1. svibnja 2012. za Uniju i 1. srpnja 2017. za Gruziju.

                  (7)

                  Protokol I. trebalo bi stoga zamijeniti novim protokolom u kojem se upućuje na Konvenciju,

            DONIO JE OVU ODLUKU:
      Članak 1.
      Protokol I. uz Sporazum o pridruživanju između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Gruzije, s druge strane, o definiciji pojma „proizvodi s podrijetlom” i načinima administrativne suradnje zamjenjuje se tekstom utvrđenim u Prilogu ovoj Odluci.
      Članak 2.
      Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
      Primjenjuje se od …

         Sastavljeno u

               Za Carinski pododbor

               Predsjednik

         (1)  SL L 261, 30.8.2014., str. 4.

         (2)  SL L 54, 26.2.2013., str. 4.

         (3)  Odluka br. 1/2016 Zajedničkog odbora Regionalne konvencije o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima podrijetla оd 28. rujna 2016. u pogledu zahtjeva Gruzije da postane ugovorna stranka Regionalne konvencije o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima podrijetla [2016/2126] (SL L 329, 3.12.2016., str. 118.).

      PRILOG
      „
            Protokol I.
            o definiciji pojma „proizvodi s podrijetlom” i načinima administrativne suradnje
            Članak 1.
            Primjenjiva pravila o podrijetlu
            1.   Za potrebe provedbe ovog Sporazuma primjenjuju se Dodatak I. i odgovarajuće odredbe Dodatka II. Regionalnoj konvenciji o paneuromediteranskim povlaštenim pravilima podrijetla (1) („Konvencija”).
            2.   Sva upućivanja na „odgovarajući ugovor” u Dodatku I. i u odgovarajućim odredbama Dodatka II. Konvenciji smatraju se upućivanjima na ovaj Sporazum.
            Članak 2.
            Rješavanje sporova
            1.   Ako dođe do sporova u pogledu postupaka provjere iz članka 32. Dodatka I. Konvenciji koji se ne mogu riješiti između carinskih tijela koja su podnijela zahtjev za provjeru i carinskih tijela odgovornih za provedbu te provjere, oni se podnose Carinskom pododboru. Ne primjenjuju se odredbe o mehanizmu za rješavanje sporova iz poglavlja 14. (Rješavanje sporova) glave IV. (Trgovina i pitanja povezana s trgovinom) ovog Sporazuma.
            2.   U svim slučajevima rješavanje sporova između uvoznika i carinskih tijela zemlje uvoznice provodi se u skladu sa zakonodavstvom te zemlje.
            Članak 3.
            Izmjene protokola
            Carinski pododbor može donijeti odluku o izmjeni odredaba ovog Protokola.
            Članak 4.
            Povlačenje iz Konvencije
            1.   Ako Europska unija ili Gruzija depozitaru konvencije dostave pismenu obavijest o svojoj namjeri povlačenja iz Konvencije u skladu s njezinim člankom 9., Unija i Gruzija odmah započinju pregovore o pravilima o podrijetlu radi provedbe ovog Sporazuma.
            2.   Do stupanja na snagu tih novoutvrđenih pravila o podrijetlu na ovaj se Sporazum i dalje primjenjuju pravila o podrijetlu iz Dodatka I. i, prema potrebi, odgovarajuće odredbe Dodatka II. Konvenciji koji su primjenjivi u trenutku povlačenja. Međutim, od trenutka povlačenja smatra se da je pravilima o podrijetlu iz Dodatka I. i, prema potrebi, odgovarajućim odredbama Dodatka II. Konvenciji dopuštena bilateralna kumulacija samo između Unije i Gruzije.
            Članak 5.
            Prijelazne odredbe – kumulacija
            Neovisno o članku 16. stavku 5. i članku 21. stavku 3. Dodatka I. Konvenciji, kada kumulacija uključuje samo države EFTA-e, Farske otoke, Uniju, Tursku, sudionike procesa stabilizacije i pridruživanja, Republiku Moldovu i Gruziju, dokaz o podrijetlu može biti potvrda o prometu robe EUR.1 ili izjava o podrijetlu.
         ”

         (1)  SL L 54, 26.2.2013., str. 4.