title: Odluka Komisije (EU) 2017/2116 оd 27. srpnja 2017. o državnoj potpori br. SA.38398 (2016/C, ex 2015/E) koju provodi Francuska – Oporezivanje luka u Francuskoj (priopćeno pod brojem dokumenta C(2017) 5176) (Tekst značajan za EGP. )

text:
                  14.12.2017

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 332/24

            ODLUKA KOMISIJE (EU) 2017/2116
      оd 27. srpnja 2017.
      o državnoj potpori br. SA.38398 (2016/C, ex 2015/E) koju provodi Francuska – Oporezivanje luka u Francuskoj

            (priopćeno pod brojem dokumenta C(2017) 5176)

      (Vjerodostojan je samo tekst na francuskom jeziku)
      (Tekst značajan za EGP)
      EUROPSKA KOMISIJA,
      uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 108. stavak 2. prvi podstavak,
      uzimajući u obzir Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru, a posebno njegov članak 62. stavak 1. točku a),
      nakon poziva zainteresiranim stranama da dostave primjedbe u skladu s navedenim člancima (1) i uzimajući u obzir te primjedbe,
      budući da:
      1.   POSTUPAK

                  (1)

                  Dopisom od 3. srpnja 2013. službe Komisije poslale su svim državama članicama upitnik o funkcioniranju i oporezivanju njihovih luka kako bi se dobio cjelovit uvid u materiju i razjasnio položaj luka u pogledu pravila Europske unije o državnim potporama. Francuska nadležna tijela odgovorila su dopisom od 25. listopada 2013. Dopisom od 3. veljače 2014. službe Komisije zatražile su dodatne podatke o propisima o francuskom porezu na dobit primjenjivim na luke. Francuska nadležna tijela dostavila su odgovor dopisom od 1. travnja 2014.

                  (2)

                  Komisija je, u skladu s člankom 21. Uredbe Vijeća (EU) 2015/1589 (2) (u daljnjem tekstu „postupovna uredba”), dopisom od 9. srpnja 2014. obavijestila francuska nadležna tijela o prethodnoj procjeni francuskih propisa o oporezivanju luka. U tom je dopisu navedeno da je Komisija ocijenila propise o postojećim državnim potporama te su navedeni razlozi zbog kojih smatra da nisu spojive s unutarnjim tržištem. Komisija je francuskim nadležnim tijelima dala mogućnost da iznesu primjedbe o toj preliminarnoj procjeni. Francuska nadležna tijela dostavila su primjedbe dopisom od 7. studenoga 2014. Dana 12. prosinca 2014. održan je sastanak službi Komisije i francuskih nadležnih tijela. Potonja su 15. siječnja 2015. Komisiji poslala dodatne primjedbe. Dopisom od 1. lipnja 2015. službe Komisije obavijestile su francuska nadležna tijela da za sada zadržavaju preliminarno stajalište navedeno u dopisu od 9. srpnja 2014.

                  (3)

                  Komisija je dopisom od 21. siječnja 2016. potvrdila svoje stajalište i francuskim nadležnim tijelima, u skladu s člankom 108. stavkom 1. Ugovora o funkcioniranju Europske Unije (u daljnjem tekstu „UFEU”) i člankom 22. postupovne uredbe, kao odgovarajuću mjeru predložila ukidanje oslobođenja luka od plaćanja poreza na dobit za prihode ostvarene od svojih gospodarskih djelatnosti od početka porezne godine 2017. Francuska nadležna tijela su se u roku od dva mjeseca trebala bezuvjetno i nedvosmisleno izjasniti o prijedlogu Komisije u skladu s člankom 23. stavkom 1. postupovne uredbe.

                  (4)

                  Francuska nadležna tijela Komisiji su dostavila primjedbe dopisom od 11. travnja 2016. Dana 27. lipnja 2016. organiziran je sastanak francuskih nadležnih tijela i službi Komisije.

                  (5)

                  Budući da francuska nadležna tijela nisu bezuvjetno i nedvosmisleno prihvatila predložene odgovarajuće mjere, Komisija je dopisom od 8. srpnja 2016. odlučila pokrenuti postupak utvrđen člankom 108. stavkom 2. UFEU-a primjenom članka 23. stavka 2. postupovne uredbe. Odluka Komisije o pokretanju postupka objavljena je u Službenom listu Europske unije
                      (3). Komisija je pozvala Francusku da podnese primjedbe o sadržaju odluke. Pozvala i je zainteresirane strane da podnesu primjedbe na predmetnu mjeru.

                  (6)

                  Francuska je dopisom od 19. rujna 2016. Komisiji podnijela primjedbe.

                  (7)

                  Komisija je zaprimila primjedbe sljedećih zainteresiranih strana: velikih morskih luka u matičnoj Francuskoj (Le Havre, Rouen, Dunkerque) te prekomorskih luka (Guyane, Guadeloupe), industrijskih i gospodarskih komora (chambre de commerce et d'industrie, u daljnjem tekstu: „CCI”), upravitelja luka (CCI Brest, CCI Bayonne Pays Basque), stručnih udruženja ili predstavnika luka i pomorskog svijeta općenito (francuskog udruženja unutarnjih luka (Association française des ports intérieurs, u daljnjem tekstu „AFPI”), odbora za vezu za promoviranje vodnih putova/Provoideau, Unija luka Francuske (Union des ports de France, u daljnjem tekstu „UPF”), francuskog instituta za more (Institut français de la mer), teritorijalnih zajednica (departman Guadeloupe, regija Guadeloupe, regija Bretanja) te luke Rotterdam kao predstavnice pet javnih nizozemskih luka.

                  (8)

                  Komisija je primjedbe dostavila Francuskoj te joj pružila mogućnost da ih komentira. Komentare Francuske primila je u dopisu od 3. studenoga 2016. Dana 16. studenog 2016. organiziran je sastanak francuskih nadležnih tijela i službi Komisije.

            2.   OPIS MJERE I KONTEKST

      2.1.   Vlasništvo i upravljanje lukama u Francuskoj

                  (9)

                  Francuski lučki sustav (ribarske luke, trgovačke luke i marine) sastoji se od luka koje pripadaju državi (s jedne strane velikih morskih luka (grands ports maritimes, u daljnjem tekstu „GPM”), prethodno zvane „nezavisne luke” te s druge strane velikih riječnih luka, posebno nezavisnih luka Pariz i Strasbourg) te luka koje pripadaju teritorijalnim zajednicama. Iako Francuska navodi da je sporna mjera usmjerena na ribarske luke i trgovačke luke, marinama mogu upravljati subjekti oslobođeni plaćanja poreza na dobit (poput CCI-jeva) te su stoga isto obuhvaćene postupkom.

                  (10)

                  GPM-ovi, zvani „nezavisne luke” do reforme iz 2008. (4), javne su državne ustanove. U tim se lukama odvija više od 80 % francuskog pomorskog prometa robe. Prema tvrdnjama Francuske GPM-ovi obavljaju sljedeće zadaće: regulacija pomorskog prometa i njegovo upravljanje u lučkim zonama i pristupom istima preko lučkih kapetanija, uređivanje i održavanje lučke infrastrukture, upravljanje lučkim područjem i njegova obnova, opći razvoj luke, razvoj ponude lučkih usluga te kopnenih željezničkih i riječnih putova. Luke su financijski nezavisne.

                  (11)

                  GPM-ovima upravlja država. Luke imaju javnog računovođu te ih kontroliraju predstavnici države. Francuska navodi da su nakon reforme iz 2008., kojom su poslovi održavanja prebačeni u privatni sektor, zadaće GPM-ova preusmjerene na poslove lučkog osiguranja, sigurnosti, lučke policije te razvojne funkcije lučkog područja. Luke su vlasnici lučkog područja.

                  (12)

                  Nezavisnim riječnim lukama, Port autonome de Pariz i Port autonome de Strasbourg, upravljaju javne državne ustanove. Ostalim riječnim lukama upravljaju koncesionari (uglavnom CCI).

                  (13)

                  Lukama koje pripadaju teritorijalnim zajednicama, tzv. decentraliziranim lukama, upravljaju zajednice te je njihovo upravljanje općenito povjereno CCI-jevima ili pomorskim gospodarskim komorama (5). Prema tvrdnjama Francuske to su uglavnom manje luke koje imaju probleme na lokalnoj razini.

            2.2.   Propisi o porezu na dobit primjenjivi na luke

                  (14)

                  Primjenom odredbi članka 205., članka 206. stavka 1. te članka 1654. francuskog općeg poreznog zakona (code général des impôts, u daljnjem tekstu „Opći porezni zakon”), pravne osobe privatnog prava ili javnog prava koje se bave upravljanjem ili nekom od djelatnosti koje ostvaruju profit plaćaju porez na dobit. Nadalje, primjenom članka 165. Priloga 4. Općem poreznom zakonu javne ustanove industrijske ili komercijalne naravi podliježu plaćanju svih izravnih poreza i povezanih davanja primjenjivih na slične privatne poduzetnike. Člankom 167. Priloga 4. istom zakonu određuje se da se te odredbe posebno primjenjuju na „industrijske i gospodarske komore” te „nezavisne luke” (koje su 2008. postale velike morske luke, osim nekih luka poput nezavisnih riječnih luka Pariz i Strasbourg).

                  (15)

                  Međutim, ministarskim odlukama od 11. kolovoza 1942. i 27. travnja 1943. (6) plaćanja poreza na dobit oslobođene su „nezavisne luke, pomorske gospodarske komore, industrijske i gospodarske komore koje upravljaju lučkim objektima, općine koncesionari javne opreme u državnom vlasništvu u morskim lukama te poduzeća koja ih mogu zamijeniti u upravljanju tom opremom”. Općenito se to izuzeće odnosi na sve „nekretnine i usluge potrebne za upravljanje lukama ili koje izravno ovise o tom upravljanju”. Poreznom dokumentacijom određuje se da „treba slobodno primjenjivati prethodno navedenu odluku [odluka od 11. kolovoza 1942.] te zadržati oslobođenje od poreza ne samo vezano uz usluge neosporne pomorske naravi nego i uz objekte pomorskih gospodarskih komora koji su, iako nisu pravi lučki objekti, povezani uz upravljanje lukom bez koje oni ne bi imali svrhu” te da su „financijski prihodi nezavisnih luka te industrijskih i gospodarskih komora ostvareni upravljanjem industrijskim i komercijalnim pomorskim objektima” jednako tako oslobođeni plaćanja poreza na dobit.

            3.   RAZLOZI ZA POKRETANJE SLUŽBENOG ISTRAŽNOG POSTUPKA

                  (16)

                  Komisija je u dopisu od 8. srpnja 2016. primijetila da francuska nadležna tijela nisu prihvatila raspored provođenja odgovarajućih mjera navedenih u dopisu od 21. siječnja 2016. te da su, navodeći u preambuli da ne dovode u pitanje mjere koje je predložila Komisija, dovela u pitanje kvalifikaciju državne potpore koju je odredila Komisija u pogledu malih luka. Komisija smatra da francuska nadležna tijela nisu bezuvjetno, nedvosmisleno i u potpunosti prihvatila odgovarajuće mjere koje je Komisija predložila 21. siječnja 2016.

                  (17)

                  Budući da smatra da oslobođenje luka od plaćanja poreza na dobit zbog njihovih gospodarskih djelatnosti ipak čini postojeću državnu potporu te da sumnja u spojivost potpore s unutarnjim tržištem, Komisija je odlučila pokrenuti postupak određen člankom 108. stavkom 2. UFEU-a primjenom članka 23. stavka 2. postupovne uredbe.

            4.   PRIMJEDBE FRANCUSKIH NADLEŽNIH TIJELA I ZAINTERESIRANIH STRANA NAKON POKRETANJA SLUŽBENOG ISTRAŽNOG POSTUPKA

      4.1.   Poduzetnici/gospodarske djelatnosti

                  (18)

                  Neki upravitelji francuskih pomorskih luka i predstavnici upravitelja luka, ponajprije GPM Havre, CCI Brest i UPF smatraju da luke nisu „poduzetnici” u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a. Francuska nadležna tijela slažu se s tim mišljenjem te dodaju da luke „nisu kao i drugi poduzetnici”, već su „dionici na usluzi drugim poduzećima” te da „činjenica da Ugovor o funkcioniranju Europske unije upravo zato sadržava jedan članak [članak 93.] o državnim potporama u prometu pokazuje da je europsko zakonodavstvo željelo uzeti u obzir upravo tu posebnost”.

            4.1.1.   Djelatnosti od općeg interesa ili koje proizlaze iz temeljnih državnih funkcija

                  (19)

                  Prema tvrdnjama CCI-ja Brest luke obavljaju negospodarsku djelatnost od općeg interesa, a javno nadležno tijelo jedino je nadležno u određivanju parametara djelatnosti od općeg gospodarskog interesa. Članak 107. stavak 1. UFEU-a ne primjenjuje se kada država ima funkciju „nadležnog tijela” što je slučaj kod luka koje djelatnosti obavljaju prema zakonskim nalozima države. Prema tvrdnjama CCI-a Brest ministarske odluke od 11. kolovoza 1942. i 27. travnja 1943. primjenjuju članak 165. Priloga 4. Općem poreznom zakonu te djelatnosti luke smatraju djelatnostima koje ostvaruju profit.

                  (20)

                  UPF te GPM Havre dodaju da su neke francuske luke objekti od vitalne važnosti „čija bi nedostupnost mogla dovesti do znatnog smanjenja ratnog ili gospodarskog potencijala, sigurnosti ili sposobnosti preživljavanja nacije” u smislu članka L. 1332-1 francuskog zakona o obrani jer se radi o objektima namijenjenima obavljanju djelatnosti u okviru osnovnih državnih funkcija.

                  (21)

                  Spominjući predmet C-276/97, GPM Havre naglašava da su velike morske luke tijela javnog prava koja svoje djelatnosti obavljaju u okviru sustava koji im je svojstven po osnutku, kontroli, upravljanju i prihodu. Kao „tijela javnog prava” koja svoje djelatnosti obavljaju „kao nadležna tijela”, GPM-ovi ispunjavaju uvjete za oslobođenje plaćanja od poreza na dodanu vrijednost određeno člankom 4. stavkom 5. šeste direktive o porezu na dodanu vrijednost.

                  (22)

                  Konačno, francuska nadležna tijela i više upravitelja luka smatraju da jaružanje, neovisno o tome obavlja li se unutar luka ili izvan njih, nije gospodarska djelatnost te da je Komisija to navela u odluci od 20. listopada 2004. u predmetu N520/200[3] (***)
                      (7) (u daljnjem tekstu „odluka od 20. listopada 2004.”) Objašnjavaju da ta djelatnost omogućuje upotrebu svih terminala te da je potrebna kako bi se svim operaterima kojima je to potrebno osigurao potpuno siguran pristup kanalima i vodama luke te omogućilo slobodno kretanje svih plovila. Jaružanje je korisno svim operaterima upotrebljavane zone, a time i cijeloj pomorskoj zajednici.

            4.1.2.   Negospodarske djelatnosti

                  (23)

                  GPM Havre ističe da je struktura lučkih pristojbi određena na nacionalnoj razini te da Sud u predmetu C-343/95 naglašava važnost činjenice da naknade odobrava nadležno tijelo. Smatra da sve zadaće povjerene GPM-ovima člankom L. 5312-2 francuskog zakona o prometu nisu gospodarske naravi prema praksi Komisije u donošenju odluka, posebno odluke od 20. listopada 2004. te odluka navedenih u točki 17. podtočkama (a) i (f) Obavijesti Komisije od 19. srpnja 2016. o pojmu državne potpore (8) (u daljnjem tekstu „Obavijest od 19. srpnja 2016.”). Procjenjuje da, nakon reforme iz 2008., GPM-ovi mogu isključivo upravljati javnim opremom, što je jedina djelatnost koja bi se mogla smatrati gospodarskom djelatnošću.

                  (24)

                  GPM Havre i CCI Brest smatraju da je bilo koja druga gospodarska djelatnost luka u svakom slučaju sporedna te da se stoga takva djelatnost ne može smatrati gospodarskom djelatnošću primjenom točaka 18. i 207. Obavijesti od 19. srpnja 2016.

                  (25)

                  AFPI navodi da osiguranje povrata ulaganja kod luka, koje je ključni cilj u odabiru ulaganja nekog klasičnog poduzetnika, pada u drugi plan iza općeg interesa. AFPI smatra da je i sama Komisija u odluci od 20. listopada 2004. navela da projekti lučke infrastrukture „nikada neće biti provođeni na izričito komercijalnoj osnovi”. Dodaje da se pravo tržišnog natjecanja može primijeniti samo na poduzetnike koji ostvaruju profit ili komercijalne poduzetnike te da se dobit koju ostvaruju unutarnje luke (riječne luke) koje nemaju dioničare sustavno ponovno ulaže.

            4.2.   Gospodarska prednost

                  (26)

                  Nekoliko upravitelja francuskih morskih luka i predstavnika upravitelja unutarnjih luka smatra da je predmetna mjera naknada za zadaće koje je javno tijelo povjerilo lukama. GPM Dunkerque naglašava da trošak obavljanja zadaća sustavno prelazi teoretski trošak poreza na dobit. Stoga oslobođenje od plaćanja poreza lukama ne bi donijelo gospodarsku prednost.

            4.3.   Selektivnost

                  (27)

                  Francuska nadležna tijela i neki upravitelji francuskih morskih luka smatraju da mjera nije selektivna jer se primjenjuje na sve francuske luke te da je sastavni dio francuskog poreznog sustava već više od 70 godina.

                  (28)

                  Dodaju da Komisija nije dokazala po čemu su luke u činjeničnoj i pravnoj situaciji usporedivoj sa situacijom drugih poduzetnika te ukazuju da luke primjenom nacionalnog prava pružaju radne uvjete prometnim operaterima potrebne u ispunjavanju njihovih zadaća bez sudjelovanja u tržišnom natjecanju ili angažiranja prometnih operatera te da luke moraju osigurati zadaće koje uključuju javne služnosti ili povlastice javnog tijela. GPM Havre objašnjava da je velik udio lučkih pristojbi u lučkom proračunu pod nadzorom državne kontrole velikih morskih luka te da ih činjenica da ne postoje „operateri koji rade u normalnim gospodarskim uvjetima […] uzimajući u obzir zakonski monopol kojeg velike morske luke imaju u upravljanju lukama” razlikuje od drugih operatera. Prema tvrdnjama regije Bretanje činjenica da nekim malim lukama upravljaju CCI-jevi dokazuje da se nalaze u drugačijoj situaciji.

                  (29)

                  CCI Brest, upravitelj luke Brest te GPM Havre navode da je članak 165. Priloga 4. Općem poreznom zakonu temelj za oslobođenje luka od plaćanja poreza na dobit ako se luke ne bave djelatnostima koje ostvaruju profit i podliježu porezu na dobit. Stoga ministarske odluke od 11. kolovoza 1942. i 27. travnja 1943. samo potvrđuju primjenu općih odredbi članka 165. Priloga 4. te članka 205. i članka 206. Općeg poreznog zakona na luke.

                  (30)

                  Upućujući na francusko ustavno vijeće (Conseil constitutionnel français) koje može doći do izuzeća od načela jednakosti pred poreznim obvezama pod uvjetom da zakonodavac razliku u postupanju temelji na objektivnim i razumnim kriterijima ovisno o ciljevima mjere te pod uvjetom da ta mjera ne stvara povredu jednakosti pred javnim teretom (odluka br. 2012-238 QPC od 20. travnja 2012. (9)), više upravitelja francuskih morskih luka jednako tako smatra da predmetna mjera nije povreda jednakosti pred javnim teretima.

            4.4.   Narušavanje tržišnog natjecanja i utjecaj na trgovinu

                  (31)

                  Francuska nadležna tijela i više upravitelja francuskih morskih luka navode da Komisija ne dokazuje narušavanje tržišnog natjecanja iako je trgovina u tržišnom natjecanju slaba, a privlačnost luke određuje se velikim brojem parametara (rezultati drugih karika logističkog lanca) na koje podlijeganje porezu na dobit nema nikakav učinak. AFPI smatra da, suprotno morskim lukama, unutarnje luke nisu međusobno u tržišnom natjecanju jer su njihova zaleđa značajno manja i različitija.

                  (32)

                  Francuska nadležna tijela i više upravitelja francuskih morskih luka smatraju da djelatnost malih luka (luka koje nisu dio transeuropske prometne mreže) ne utječe na tržišno natjecanje u pogledu obujma djelatnosti i lokalnog utjecaja, posebno jer ukupna djelatnost malih francuskih luka čini 1 % ukupnog prometa u EU-u. Komisija je i sama priznala da „prema ustaljenoj praksi potpore za infrastrukturu u lukama čiji je udio na relevantnom tržištu manji od 5 % putničkog prometa ili prometa roba nema negativan učinak na tržišno natjecanje i trgovinu među državama članicama” (odluka od 11. travnja 2016. u predmetu SA.43975, luka Funchal (10))

                  (33)

                  Više zainteresiranih strana smatra da prekomorske luke ne mogu konkurirati lukama drugih država članica.

                  (34)

                  Francuska nadležna tijela i više zainteresiranih strana smatra da bi podlijeganje luka obvezi plaćanja poreza na dobit zapravo dovelo do narušavanja tržišnog natjecanja među europskim lukama jer države članice imaju različite porezne stope. Dodaju da velik broj država članica na više načina daje financijsku potporu svojim lukama poreznim ili drugim metodama.

                  (35)

                  Luka Rotterdam smatra da će porez na dobit za nizozemske luke u 2017. biti znatan trošak koji ne moraju podmirivati njihovi konkurenti, posebice luke Dunkerque i Havre.

            4.5.   Spojivost

                  (36)

                  Za francuska nadležna tijela i više upravitelja francuskih luka predmetno oslobođenje od plaćanja poreza u svim je slučajevima spojivo s unutarnjim tržištem jer omogućuje naknadu određenih zadaća koje financiraju luke, a koje pripadaju u nadležnost javnih tijela (zadaće koje se odnose na kapetanije, jaružanje lučkih prilaza, održavanje obrambenih struktura, kopnenih prilaza, zaštitu okoliša te sigurnost). Ako iznos poreza na dobit od kojeg je oslobođena svaka luka ne prelazi iznos troškova koje su u nadležnosti javnog tijela, odnosno ako je znatno niži od tog iznosa, tada je to oslobođenje od plaćanja poreza spojivo s unutarnjim tržištem.

                  (37)

                  Predstavnici upravitelja unutarnjih luka naglašavaju da unutarnje luke imaju značajnu ulogu u razvoju višenamjenskog prijevoza, da je ulaganje u luke obuhvaćeno člankom 93. UFEU-a (koordinacija prometa) te da je oslobođenje od plaćanja poreza na dobit jednako tako obuhvaćeno člankom 107. stavkom 3. točkom (b) UFEU-a o velikim projektima od zajedničkog europskog interesa poput Kanala Seine Nord Europe i Transeuropskih prometnih koridora. AFPI navodi da se članak 93. UFEU-a može primijeniti jer određuje „naknadu za ispunjavanje određenih obveza koje su svojstvene konceptu pružanja javnih usluga”.

                  (38)

                  Za francuska nadležna tijela i više zainteresiranih prekomorskih strana spojivost mjere za prekomorske luke mora se procijeniti na specifičan način u skladu s člankom 349. UFEU-a. Zbog ograničenosti tržišta, otočnog i izoliranog položaja tih teritorija te udaljenosti od svih drugih europskih luka predmetna mjera ne utječe na tržišno natjecanje. GPM Guadeloupe spominje prijedlog integriranja potpora za funkcioniranje prekomorskog prijevoza u Uredbu Komisije (EU) br. 651/2014 (11) (u daljnjem tekstu „RGEC”). GPM Guyane smatra da luka obavlja zadaću od općeg gospodarskog interesa (javna sigurnost, nacionalna obrana, opskrba) bez izmjene uvjeta razmjene ako je luka jedino sredstvo opskrbe. Naime, zbog velikih troškova promet robe zračnim putem prema odredištu na teritoriju čini tek 1 % ukupnog prometa robe Zainteresirane strane smatraju da bi ukidanje oslobođenja od plaćanja poreza na dobit dovelo do poskupljenja opskrbe teritorija, koje bi se odrazilo na cijene robe za krajnje kupce te na smanjenje kapaciteta ulaganja. Naglašavaju da je takvo ukidanje u suprotnosti s drugim odredbama o poreznim oslobođenjima koje je prihvatila Komisija poput poreznih mjera za ulaganje ili nultu stopu PDV-a koja omogućuje snižavanje cijena potrošnje.

            4.6.   Raspored postupka

                  (39)

                  Više upravitelja francuskih morskih luka od Komisije zahtijeva ukidanje postupka koji je u tijeku do završetka izrade trenutačnog europskog lučkog plana, a posebno revizije RGEC-a i prijedloga uredbe za uspostavljanje okvira za pristup tržištu lučkih usluga i financijske transparentnosti luka (u daljnjem tekstu, „prijedlog uredbe o lučkim uslugama”) (12). Iznenađeni su brzinom odvijanja postupka protiv Francuske iako je Komisija s Nizozemskom raspravljala dvadesetak godina prije donošenja konačne odluke.

                  (40)

                  Luka Rotterdam od Komisije traži odgodu obveze plaćanja poreza na dobit nizozemskih luka dok se ne provede istraživanje o sektoru i dok sve morske luke smještene na sjevernoeuropskom području (luke na južnoj obali Sjevernog mora) budu istodobno obvezne plaćati porez ili barem brzo i istodobno odrediti belgijskim i francuskim lukama obvezu plaćanja poreza na dobit.

            5.   PROCJENA MJERA

      5.1.   Postojanje državne potpore u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a

                  (41)

                  U skladu s člankom 107. stavkom 1. UFEU-a svaka potpora koju dodijeli država članica ili koja se dodjeljuje putem državnih sredstava u bilo kojem obliku kojim se narušava ili prijeti da će narušiti tržišno natjecanje stavljanjem određenih poduzetnika ili proizvodnje određene robe u povoljniji položaj, nespojiva je s unutarnjim tržištem u mjeri u kojoj utječe na trgovinu među državama članicama.

            5.1.1.   Poduzetnici/gospodarske djelatnosti

      5.1.1.1.   Općenito

                  (42)

                  U skladu s ustaljenom sudskom praksom „pojam poduzetnika označava svaki subjekt koji obavlja gospodarsku djelatnost, neovisno o pravnom statusu tog subjekta i njegovu načinu financiranja” (13). Prema Sudu Europske unije „sve djelatnosti koje se sastoje od ponude roba i usluga na tržištu čine gospodarsku djelatnost” (14).

                  (43)

                  U skladu sa sudskom praksom (15) Komisija je nizom odluka odredila da komercijalno upravljanje i izgradnja lučke infrastrukture čine gospodarske djelatnosti (16). Na primjer, komercijalno upravljanje lučkim terminalom za čiju upotrebu korisnici plaćaju naknadu čini gospodarsku djelatnost (17). Isto tako, Sud je već implicitno, ali odlučno potvrdio gospodarsku narav određenih lučkih djelatnosti, posebno „ukrcaja, iskrcaja, prekrcaja, skladištenja i općenito kretanja robe i druge opreme u luci” (18). Ta se načela ne primjenjuju samo na morske luke nego i na unutarnje (19).

                  (44)

                  Komisija ne osporava da luke mogu narediti izvršavanje određenih zadataka javnog tijela ili negospodarske naravi, poput kontrole i sigurnosti pomorskog prometa (20) ili nadzora radi sprečavanja onečišćenja (21) ni da u izvršavanju tih zadataka luke nisu poduzetnici u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a. Komisija u tom pogledu ukazuje da se oslobođenje od plaćanja poreza na dobit na koje se ovaj postupak odnosi ne može smatrati državnu potporu osim ako se odnosi na prihode od gospodarskih djelatnosti. Naprotiv, sama činjenica da neki subjekt obavlja jednu državnu djelatnost ili negospodarsku djelatnost ili više njih nije dovoljna da bi ga se općenito prestalo smatrati „poduzetnikom”. Luka se stoga smatra „poduzetnikom” ako (i u kojoj mjeri) u stvarnosti obavlja jednu gospodarsku djelatnost ili više njih.

                  (45)

                  Francuske luke mogu obavljati više vrsta gospodarskih djelatnosti koje se odnose na pružanje različitih usluga na više tržišta (22). Prvo, luke pružaju opće usluge plovilima dajući im pristup lučkoj infrastrukturi u zamjenu za naknadu. Drugo, neke luke pružaju konkretne usluge plovilima, među ostalim, pilotiranje, podizanje plovila, održavanje, sidrenje, isto u zamjenu za naknadu. U prva dva slučaja naknada koju dobiva luka naziva se „lučka pristojba” (23). Treće, luke u zamjenu za naknadu poduzetnicima daju na raspolaganje određene infrastrukture ili područja koji ih upotrebljavaju za vlastite potrebe ili za pružanje nekih od prethodno navedenih usluga plovilima (24).

                  (46)

                  Sve francuske luke ne obavljaju nužno sve navedene djelatnosti. Ponajprije, kao što i navode neke od njih, GPM-ovi u načelu ne mogu više upravljati „opremom upotrijebljenom za poslove utovara, istovara, održavanja i skladištenja povezana s plovilima” (članak L. 5312-4 francuskog zakona o prometu). Međutim, čini se da neki GPM-ovi i dalje upravljaju tom opremom te da pružaju odgovarajuće usluge (25).

                  (47)

                  Iako nadležno tijelo ima široku marginu diskrecije u određivanju gospodarskih djelatnosti koje čine usluge od javnog gospodarskog interesa (u daljnjem tekstu „SIEG”), to ne znači da te djelatnosti nisu gospodarske naravi. Naime, ustaljena je praksa da sam pojam „gospodarske djelatnosti” proizlazi iz činjeničnih elemenata, posebno postojanja tržišta za predmetne usluge te ne ovisi o nacionalnom odabiru ili procjeni. Činjenica da lučke djelatnosti ne ostvaruju profit u smislu odredbi Općeg poreznog zakona, čak i da pretpostavimo da je tako, nije dovoljna da ih se ne smatra gospodarskim djelatnostima u smislu prava državnih potpora. Nadalje, jednostavna činjenica da zadaće koje obavljaju luke delegira država nije dovoljna da bi se predmetne djelatnosti smatralo negospodarskim djelatnostima. Naime, sve usluge od javnog gospodarskog interesa zadaci su koje poduzetnicima nalaže država. Odnosno, usluge od javnog gospodarskog interesa jasno impliciraju provođenje gospodarskih djelatnosti.

                  (48)

                  Nadalje, zbog činjenice da se neke luke mogu smatrati objektima od znatne važnosti u smislu članka L. 1332-1 francuskog zakona o obrani, ne može se smatrati da su lučke djelatnosti dio ključnih državnih djelatnosti u smislu prava državnih potpora. Brojne gospodarske djelatnosti u području energetike, telekomunikacija i prometa također mogu imati veliki značaj za naciju, ali nisu zbog toga lišene svoje gospodarske naravi. Komisija primjećuje i da se u zakonu o obrani (usp. članke L. 1332-4, L. 1332-5 i L. 1332-6) izričito spominje „poduzetnička” osobina barem nekih od navedenih operatora.

                  (49)

                  Nadalje, navedena činjenica da GPM-ovi ispunjavaju kriterije navedene u članku 4. stavku 5. šeste direktive o PDV-u (26) te koje je Sud razmotrio u predmetu C-276/97 nije važna u ovom slučaju. U predmetnom članku direktive o PDV-u navodi se da se „državne, regionalne i lokalne vlasti te ostali subjekti javnog prava ne smatraju poreznim obveznicima u pogledu aktivnosti ili transakcija u kojima sudjeluju kao javna tijela, čak i u slučaju kada ubiru davanja, pristojbe, doprinose ili plaćanja u pogledu tih aktivnosti ili transakcija” te Sud smatra da „su aktivnosti koje provodi u smislu članka 4. stavka 5. točke 1. šeste direktive one koje provode subjekti javnog prava u okviru nadležnog pravnog sustava” (27). Ako te luke i djeluju u okviru nadležnih pravnih sustava, zbog same te karakteristike ne mogu izgubiti status obveznika PDV-a (28). Ne samo da ne osporava gospodarski karakter obavljenih djelatnosti već upućivanje na oslobođenje od obveze plaćanja poreza i potvrđuje da su obavljene djelatnosti gospodarske jer oslobođenje (koje izravno utječe na status obveznika plaćanja poreza) ima smisla jedino ako su obavljene djelatnosti gospodarske djelatnosti (29). Taj je kriterij (obavljanje neke djelatnosti u okviru pravnog okvira specifičnog za javna tijela) razvio Sud u pogledu članka 4. stavka 5. direktive od PDV-u te nema ekvivalent u pravu državnih potpora. Naprotiv, u skladu sa sudskom praksom navedenom u uvodnoj izjavi 43. pravni sustav kojem su podređeni operateri nije dovoljan da bi se isključilo postojanje gospodarske aktivnosti u smislu članka 107. UFEU-a.

                  (50)

                  Nadalje, djeluju li luke na isključivo komercijalnoj osnovi stvaranja najveće dobiti ili ne, stavljaju li opći interes ispred povrata ulaganja ili ne, jesu li neprofitne ili ne te ulažu li sustavno ostvarenu dobit ili ne, nije dovoljno da bi se isključila gospodarska narav neke djelatnosti kojom se nude dobra ili usluge na tržištu (30). Nadalje, Komisija primjećuje da neke francuske luke ostvaruju dobit i plaćaju dividende državi (31) te stoga ne ulažu sustavno ostvarenu dobit u infrastrukturu.

                  (51)

                  Konačno, argument francuskih nadležnih tijela prema kojem UFEU sadržava jedan određeni članak (članak 93.) o državnim potporama u sektoru prometa samo potvrđuje da su prometne djelatnosti gospodarske djelatnosti (u suprotnom se ne bi radilo o državnim potporama).

            5.1.1.2.   Općenito o pristupu lučkoj infrastrukturi

                  (52)

                  Osobito, u pogledu usluga koje luke pružaju u zamjenu za lučku pristojbu, činjenica da je struktura lučkih pristojbi određena na nacionalnoj razini te da nadležna tijela odobravaju naknade nije sama po sebi dovoljna da te usluge ne bi imale gospodarsku narav (32). Posebno u predmetu C-343/95 koji spominje GPM Havre Sud uzima narav obavljenih djelatnosti i odobrenje naknada na nacionalnoj razini kao temelj za procjenu njihove gospodarske naravi (usp. uvodne izjave 18. i 23.). Nadalje, u primjeni francuskog zakona o prometu (33) luke same određuju iznose pristojbi.

                  (53)

                  U pogledu upućivanja GPM Havre na odluku Komisije od 20. listopada 2004. u predmetu N 520/200[3] (***), Komisija tvrdi da se praksa odlučivanja promijenila od 2004. zajedno sa sudskom praksom Suda. Izgradnja i održavanje pristupnih infrastruktura luke, ako tu infrastrukturu upotrebljavaju svi korisnici bez diskriminacije i bez naknade, obično se smatra općim mjerama koje financira država u okviru svojih odgovornosti u razvoju pomorskog prometa. Osim ako neke posebnosti predmeta nameću drugačiji zaključak, Komisija u načelu smatra da pristupne infrastrukture koje se nalaze izvan luke donose korist pomorskoj zajednici u cijelosti te da njihovo financiranje nije državna potpora. Suprotno tome, javno financiranje pristupnih infrastruktura koje se nalaze unutar luke u načelu donosi konkretnu korist upravi same luke te čini državnu potporu (34).

            5.1.1.3.   O stavljanju zemljišta i infrastruktura poduzetnicima na raspolaganje u zamjenu za naknadu

                  (54)

                  Iz odluke Komisije u predmetu SA.36346 (35), spomenute u podtočki (f) točke 17. Obavijesti od 19. srpnja 2016. ne može se zaključiti da upravljanje ili obnova lučkog područja, a posebno iznajmljivanje ili stavljanje na raspolaganje zemljišta i specifične lučke infrastrukture za naknadu, nije gospodarska djelatnost. Naime, predmet SA. 36346 odnosi se na potporu za revitalizaciju javnih zemljišta, a ne na iznajmljivanje zemljišta u zamjenu za naknadu.

                  (55)

                  Općenito, iznajmljivanje javnog područja za naknadu čini gospodarsku djelatnost, posebno kada jedna od ugovornih strana pruža lučke usluge svojim klijentima (36). Nadalje, i sama je francuska uprava već odlučila da prihod od iznajmljivanja zemljišta (državne naknade) podliježe plaćanju poreza na dobit primjenom nacionalnog prava (37). Nadalje, iz komentara poreznih propisa koje je objavila glavna uprava za javno financiranje (službena doktrina francuske porezne uprave) (38) proizlazi da su naknade za koncesiju cijele luke ili njezina dijela (na primjer, koncesija na javnu opremu) podložne PDV-u, što je drugi pokazatelj njihova gospodarskog karaktera.

            5.1.1.4.   O postupcima jaružanja

                  (56)

                  Ako infrastrukturu upotrebljavaju svi korisnici bez diskriminacije i bez naknade, izgradnju i održavanje pristupne infrastrukture u lukama, a posebno jaružanje riječnih korita, pristupnih putova i kanala obično se smatra općom mjerom koju financira država u okviru svoje odgovornosti za razvoj pomorskog prometa. Općenito gledano, Komisija razlikuje pristupnu infrastrukturu koja se nalazi unutar luke od one koja se nalazi izvan luke te je dostupna široj javnosti. Osim ako neke posebnosti predmeta nameću drugačiji zaključak, Komisija u načelu smatra da pristupne infrastrukture koje se nalaze izvan luke donose korist pomorskoj zajednici u cijelosti te da njihovo financiranje nije državna potpora. Suprotno tome, javno financiranje pristupnih infrastruktura koje se nalaze unutar luke u načelu donosi konkretnu korist upravi same luke te čini državnu potporu (39).

                  (57)

                  Na primjer, Komisija je izjavila da je jaružanje ušća, koje poboljšava pristup rijeci te donosi korist svim operatorima u ušću i duž unutarnjih plovnih putova, opća mjera koja donosi korist cijeloj pomorskoj zajednici. Komisija stoga u ovom predmetu smatra da jaružanje nije gospodarska djelatnost (40).

            5.1.1.5.   Gospodarske djelatnosti kao glavne ili pomoćne djelatnosti

                  (58)

                  Činjenica da su gospodarske djelatnosti nekog subjekta manjinske ili marginalne u pogledu njegovih negospodarskih aktivnosti u načelu ne omogućuje oslobođenje tih gospodarskih aktivnosti od propisa o državnim potporama.

                  (59)

                  Osim toga, i bez potrebe za procjenom odnosa različitih gospodarskih aktivnosti u pojedinim lukama, iz prethodnih primjedaba proizlazi da jedan znatan dio tih djelatnosti koje neke zainteresirane strane i francuska nadležna tijela smatraju negospodarskim djelatnostima ima gospodarsku narav. Nadalje, lučke pristojbe i koncesijske naknade čine veliku većinu prihoda velikih morskih luka (41) te osjetno pridonose stvaranju porezne osnovice za porez na dobit.

                  (60)

                  Konačno, Komisija prihvaća da cjelokupno financiranje neke infrastrukture može biti isključeno iz područja primjene propisa o državnim potporama kada se ta infrastruktura upotrebljava isključivo za potrebe negospodarske djelatnosti te kada je gospodarska upotreba isključivo sporedna (42). Međutim, činjenica da luke obavljaju negospodarske djelatnosti na području koje zauzimaju ne znači da se i sama lučka infrastruktura gotovo isključivo upotrebljava za potrebe negospodarske djelatnosti i da su gospodarske djelatnosti sporedne negospodarskim djelatnostima.

            5.1.1.6.   Zaključak

                  (61)

                  U pogledu njihovih gospodarskih djelatnosti, posebno onih navedenih u uvodnoj izjavi 45., nezavisne luke (koje su većinom postale GPM-ovi, uz iznimku nezavisnih riječnih luka Pariz i Strasbourg), pomorske gospodarske komore, industrijske i gospodarske komore koje upravljaju lučkom infrastrukturom, zajednice koncesionari javne opreme koja je u državnom vlasništvu u morskim lukama te poduzetnici koji mogu dobiti tu opremu na upravljanje, a koji izravno upravljaju tim infrastrukturama ili pružaju usluge u luci smatraju se „poduzetnicima” u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

            5.1.2.   Državna sredstva i mjera koja se može pripisati državi

                  (62)

                  U skladu s člankom 107. stavkom 1. UFEU-a jedino mjere koje dodjeljuje država ili koje su dodijeljene državnim sredstvima čine državne potpore. Ustaljena je sudska praksa da odricanje od resursa koji bi u načelu trebali biti uplaćeni u državni proračun čini prijenos državnih resursa u smislu te odredbe (43).

                  (63)

                  Oslobađanjem upravitelja francuskih luka od plaćanja poreza Francuska se odriče prihoda od poreza, što je razlog zbog kojeg to oslobođenje implicira prijenos državnih sredstava u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a. Ako oslobođenje od plaćanja poreza proizlazi iz niza ministarskih odluka, tada se jednako tako može pripisati Francuskoj.

            5.1.3.   Gospodarska prednost

                  (64)

                  Da bi činila državnu potporu, predmetna mjera mora korisniku donositi financijsku prednost. Pojam prednosti ne obuhvaća samo pozitivna davanja nego i intervencije kojima se, u različitim oblicima, umanjuju troškovi koji obično terete proračun poduzeća (44).

                  (65)

                  Kako je ranije navedeno, u skladu s francuskim poreznim zakonom „nezavisne luke, pomorske gospodarske komore, industrijske i gospodarske komore koje upravljaju lučkom infrastrukturom, zajednice koncesionari javne opreme koja je u državnom vlasništvu u morskim lukama te poduzetnici koji mogu dobiti tu opremu na upravljanje” (45) moraju plaćati porez na dobit zbog svojih gospodarskih djelatnosti, ali su oslobođeni plaćanja tog poreza. Prema tome, ti subjekti ne podmiruju troškove poreza na dobit koje obično podmiruju francuski poduzetnici u pogledu svojih gospodarskih djelatnosti. Stoga oni imaju gospodarsku korist u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

                  (66)

                  Nadalje, navedena činjenica da oslobođenje od plaćanja poreza na dobit nadoknađuje prekomjerne troškove koji nastaju obavljanjem zadaća od općeg interesa koje su javna tijela povjerila lukama ne osporava korist ako je cilj koristi koja proizlazi iz oslobođenja od plaćanja poreza nadoknaditi dodatne troškove povezane sa zadaćama od općeg interesa te ako je taj iznos ograničen na neto dodatni trošak povezan s obavljanjem tih zadaća (neprekomjerna naknada) (46). To nije slučaj u ovom predmetu. Naime, niti jednom odredbom unutarnjeg prava ne uspostavlja se nikakva povezanost između oslobođenja od plaćanja poreza na dobit i mogućih zadaća javnih usluga povjerenih lukama (47). Unutarnjim pravom jamči se samo ograničavanje iznosa naknade (tj. neplaćeniiznos poreza na dobit) na ono što je potrebno da bi se pokrili svi troškovi nastali obavljanjem javnih usluga ili njihov dio. Oslobođenje od poreza na dobit čiji je iznos razmjeran ostvarenoj dobiti nije ograničeno te stoga može dovesti do prednosti nerazmjerne troškovima nastalima obavljanjem javnih usluga. Konačno, potvrda GPM Dunkerque prema kojoj troškovi obavljanja javnih usluga sustavno prelaze teoretski trošak poreza na dobit nije dokazana nikakvim podacima o prihodima ni prijašnjim podacima; zbog zakonskog jamstva (koje vrijedi i u budućnosti) o nepostojanju prekomjerne naknade, čak i ako je ta potvrda ranije potvrđena ne bi bilo dovoljna da se ispunjava uvjet neprekomjerne naknade.

            5.1.4.   Selektivnost

                  (67)

                  Da bi se smatrala državnom potporom, mjera mora biti selektivna, odnosno mora stavljati u povlašteni položaj određene poduzetnike ili proizvodnju određene robe u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a (48).

                  (68)

                  Prema ustaljenoj sudskoj praksi (49) procjena materijalne selektivnosti neke porezne mjere kojom se smanjuju troškovi koji terete proračun nekog poduzetnika sastoji se od triju faza: prvo, potrebno je odrediti zajednički ili „uobičajeni” porezni sustav (nazvan i „referentni sustav”) koji je na snazi u predmetnoj državi članici. Drugo, potrebno je odrediti odstupa li predmetna mjera od referentnog sustava u mjeri u kojoj uvodi razlike među operaterima koji se, u pogledu cilja navedenog sustava, nalaze u usporedivoj činjeničnoj i pravnoj situaciji. Ako je to slučaj, mjera je a priori selektivna. Treće, potrebno je ustanoviti je li mjera odstupanja opravdana naravi ili općom strukturom referentnog sustava. U pogledu treće faze na državama je članicama da dokažu da različito porezno postupanje izravno proizlazi iz temeljnih ili vodećih načela poreznog sustava (50) koji je određen kao referentni sustav.

         Referentni sustav

                  (69)

                  Referentni sustav jest francuski porez na dobit kojem u načelu podliježe sva dobit ili prihodi koje ostvaruju poduzetnici i druge pravne osobe (članak 205. Općeg poreznog zakona). Primjenom odredbi članka 206. stavka 1. te članka 1654. Općeg poreznog zakona pravne osobe privatnog prava ili javnog prava koje se bave upravljanjem ili djelatnostima koje ostvaruju profit obvezne su plaćati porez na dobit. Primjenom odredbi članka 165. Priloga 4. Općem poreznom zakonu javne industrijske ili gospodarske ustanove obvezne su plaćati sve izravne poreze i povezane namete primjenjive na slične privatne poduzetnike. Člankom 167. Priloga 4. istom zakonu određuje se da se te odredbe primjenjuju poglavito na industrijske i gospodarske komore te nezavisne luke. Ni francuska nadležna tijela ni treće zainteresirane strane nisu o ovome dostavile primjedbe nakon donošenja odluke o otvaranju postupka.

         Odstupanje od referentnog sustava

                  (70)

                  Na temelju već spomenutih ministarskih odluka iz 1942. i 1943. „nezavisne luke, pomorske gospodarske komore, industrijske i gospodarske komore koje upravljaju lučkom infrastrukturom, zajednice koncesionari javne opreme koja je u državnom vlasništvu u morskim lukama te poduzetnici koji mogu dobiti tu opremu na upravljanje” oslobođeni su plaćanja poreza na dobit. Stoga, suprotno onome što ističu neke francuske luke, oslobođenje luka od plaćanja poreza na dobit ne proizlazi iz općih odredbi Općeg poreznog zakona (posebno članka 165. Priloga 4. Općem poreznom zakonu) te lučkih djelatnosti koje ne ostvaruju profit nego iz ministarskih odluka iz 1942. i 1943. koje izričito odstupaju od tih općih odredbi te implicitno tvrde da luke obavljaju djelatnosti koje ostvaruju profit (51). To je potvrđeno odlukom Državnog vijeća koju navode zainteresirane strane (52).

                  (71)

                  Međutim, u pogledu cilja referentnog sustava, odnosno oporezivanja dobiti koje ostvaruju poduzetnici i pravne osobe, subjekti na koje se odnose ministarske odluke iz 1942. i 1943. nalaze se u činjeničnoj i pravnoj situaciji usporedivoj s drugim poduzetnicima i pravnim osobama koje su obvezne plaćati taj porez ako svi ti poduzetnici ostvaruju dobit. Dakle, predmetno oslobođenje odstupa od pravila uspostavljenih referentnim poreznim sustavom.

                  (72)

                  Komisija stoga smatra da je porezno oslobođenje u korist prethodno navedenih subjekata prima facie selektivno.

                  (73)

                  Činjenica da se mjera odnosi na sve francuske luke, ako je tako određeno (53), ne osporava ovaj zaključak. Naime, predmetna mjera nije općenita u pogledu referentnog sustava jer se primjenjuje samo na određene poduzetnike (upravitelje luka) koji se nalaze u činjeničnoj i pravnoj situaciji usporedivoj s onom drugih poduzetnika ili pravnih osoba koje su obvezne plaćati taj porez, odnosno svim drugim poduzetnicima koji ostvaruju dobit. Mjera je općenita samo ako se uzme u obzir referentni sustav koji se odnosi samo na luke (referentni sustav utvrđen ministarskim odlukama iz 1942. i 1943.), dok je ovdje dokazano da referentni sustav čine opće odredbe poreza na dobit kojeg su obvezni plaćati poduzetnici u svim sektorima.

                  (74)

                  Nadalje, u pogledu cilja referentnog sustava prema kojem su sve pravne osobe obvezne plaćati porez na dobit, karakteristike poput onih koje navode francuska nadležna tijela i zainteresirane strane (zadaće povjerene lukama koje obavljaju za druge poduzetnike, posebne služnosti, upravljanje od strane CCI-jeva, izostanak tržišnog natjecanja, financiranje lučkih pristojbi i korištenje povlastica javnih tijela) nisu važne za određivanje postoji li različita činjenična i pravna situacija. Iako te okolnosti mogu po potrebi objasniti da upravitelji luka zaduženi za obavljanje zadaća od općeg interesa imaju manju dobit, a time i manju oporezivu dobit, unatoč troškovima povezanima sa zadaćama od općeg interesa ne mogu potvrditi da je ostvarena dobit oslobođena plaćanja poreza na dobit.

                  (75)

                  Nadalje, francuska uprava je u pogledu zahtjeva za stvaranje poreznog sustava koji odstupa u korist nezavisnog upravljanja marinama već odlučila da se u „europskom zakonodavstvu o propisima tržišnog natjecanja ne navodi da porezne mjere odstupanja mogu biti odobrene u korist određenih djelatnosti” (54).

         Opravdanje utemeljeno na naravi i strukturi sustava

                  (76)

                  Francuska nadležna tijela navode da je mjera sastavni dio francuskog poreznog sustava već više od 70 godina, no proteklo vrijeme nije dovoljan razlog da bi se odstupanje od uobičajenih propisa tog sustava opravdalo naravi i strukturom sustava. Naprotiv, proteklo vrijeme može opravdati upotrebu postupka za postojeće potpore (vidjeti u nastavku). Nadalje, Komisija smatra da je logika svojstvena predmetnom referentnom sustavu oporezivanje dobiti. Stoga, oslobođenje od plaćanja poreza utemeljeno samo na pripadnosti nekoj određenoj kategoriji poduzetnika ili koje je priznato samo nekim subjektima određenima zakonom ne pripada toj logici.

                  (77)

                  Naposljetku, u pogledu potvrde nekih zainteresiranih strana prema kojoj predmetna mjera ne stvara „povredu načela jednakosti”, Komisija primjećuje da činjenica da neka mjera ne stvara „povredu načela jednakosti” u francuskom pravu ne znači da ona „izravno proizlazi iz temeljnih ili vodećih unutarnjih načela referentnog sustava ili […] mehanizama svojstvenih sustavu potrebnih za njegovo funkcioniranje i učinkovitost” (***) (55) u smislu prava državnih potpora. Na taj način, kako proizlazi iz odluke Ustavnog vijeća (56), procjena načelajednakosti u francuskom pravu uzima u obzir ciljeve mjere odstupanja odnosno ciljeve od općeg interesa izvan poreznog sustava koji se ne mogu upotrebljavati u fazi opravdanja naravi ili strukturom poreznog sustava. Ako vanjski ciljevi sustava eventualno mogu biti uzeti u obzir u fazi procjene spojivosti neke potpore, oni ne mogu opravdati selektivnost nekog odstupanja i dokazati nepostojanje državne potpore. Nadalje, odluka Ustavnog vijeća koju spominju zainteresirane strane ne odnosi se na ministarske odluke kojime se luke oslobađaju plaćanja poreza na dobit, već na zakonodavni tekst koji neke sportske događaje oslobađa od plaćanja poreza čija je unutarnja logika različita od one poreza na dobit.

                  (78)

                  Komisija stoga smatra da oslobođenje od plaćanja poreza na dobit nije opravdano naravi i strukturom francuskog poreznog sustava.

            5.1.5.   Narušavanje tržišnog natjecanja i utjecaj na trgovinu

                  (79)

                  Kako bi se smatrala državnom potporom, mjera mora imati učinak na trgovinu između država članica i EU-a te narušavati ili činiti rizik od narušavanja tržišnog natjecanja. Ova su dva kriterija usko povezana.

                  (80)

                  Sud je na to podsjetio i u presudi Eventech (57),

                              „65.

                              […] prema ustaljenoj sudskoj praksi Suda i u svrhu kvalificiranja nacionalne mjere kao državne potpore nije potrebno utvrditi stvarni utjecaj predmetne potpore na trgovinu među državama članicama i stvarno narušavanje tržišnog natjecanja, već samo ispitati može li ta potpora utjecati na trgovinu i narušiti tržišno natjecanje (presuda Libert i dr., C-197/11 i C-203/11, EU:C:2013:288, točka 76. i navedena sudska praksa).

                              66.

                              Posebno se smatra da kada potpora koju dodijeli država članica jača položaj poduzetnika u odnosu na ostale konkurentske poduzetnike u razmjenu unutar Zajednice, ta potpora utječe na tu razmjenu (vidjeti, u tom smislu, presudu Libert i dr., EU:C:2013:288, točku 77. i navedenu sudsku praksu).

                              67.

                              U tom pogledu nije nužno da poduzetnik koji je korisnik potpore sam sudjeluje u trgovini unutar Unije. Naime, kada država članica poduzetnicima dodijeli potporu, unutarnja se djelatnost njome može održati istom ili povećati, uz posljedicu da mogućnosti ulaska poduzeća osnovanih u drugim državama članicama na tržište te države budu smanjene (vidjeti, u tom smislu, presudu Libert i dr., EU:C:2013:288, točka 78. i navedenu sudsku praksu).

                              68.

                              Nadalje, prema sudskoj praksi Suda, ne postoji donja granica ili postotak ispod čije bi se razine moglo smatrati da trgovina među državama članicama nije pogođena. Naime, relativno skromna potpora ili relativno mala veličina poduzeća korisnika potpore ne isključuje a priori mogućnost da trgovina među državama članicama bude pogođena (presuda Altmark Trans i Regierungspräsidium Magdeburg, C-280/00, EU:C:2003:415, točka 81.).

                              69.

                              Slijedom toga uvjet u skladu s kojim potpora mora biti takva da utječe na trgovinu među državama članicama ne ovisi o lokalnoj ili regionalnoj naravi pruženih prometnih usluga ili o važnosti navedenog područja djelatnosti (presuda Altmark Trans i Regierungspräsidium Magdeburg, EU:C:2003:415, točka 82.).”

                  (81)

                  U presudi Wam (58) posebno je naglasila sljedeće:

                              „53.

                              […] okolnost da je neki gospodarski sektor liberaliziran na razini Unije pokazuje stvarni ili mogući učinak koji potpora ima na tržišno natjecanje kao i njihov utjecaj na trgovinu među državama članicama (presuda Cassa di Risparmio di Firenze e.a., već navedeno, točka 142. i prethodno navedena sudska praksa).

                              54.

                              U pogledu uvjeta narušavanja tržišnog natjecanja valja naglasiti da potpore koje poduzetnika oslobađaju troškova koje bi inače snosio u okviru svojeg redovnog upravljanja ili svojih uobičajenih djelatnosti u pravilu narušavaju uvjete tržišnog natjecanja (presuda od 19. rujna 2000., Njemačka protiv Komisije, C1-56/98, ECR I-6857, točka 30. i Heiser, već navedeno, točka 55.).”

                  (82)

                  Naime, u ovom slučaju porezna prednost koju imaju predmetne luke oslobađa iste od tekućih troškova koje bi inače trebali podmirivati. Mjera ih stavlja u povoljniji položaj u odnosu na francuske luke i inozemne luke Europske unije koje ju ne upotrebljavaju. Stoga su mogući utjecaj na trgovinu unutar Europske unije i narušavanje tržišnog natjecanja.

                  (83)

                  Naime, tržišno natjecanje postoji u lučkom sektoru te ga narav i karakteristike prometa, posebno pomorskog prometa i prometa unutarnjim plovnim putovima, dodatno pojačavaju. Čak i ako je moguće ustanoviti da luke imaju zakonski monopol u pružanju lučkih usluga u unutrašnjosti luka kojima upravljaju, prometne su usluge koje pružaju, barem u određenoj mjeri, u tržišnom natjecanju s onima koje nude druge luke kao i drugi pružatelji prometnih usluga kako u Francuskoj (59) tako i u drugim državama članicama.

                  (84)

                  Stoga su u okviru javnih konzultacija zainteresiranih strana o uredbi o lučkom sektoru „sve zainteresirane strane naglasile potrebu za stabilnim i pravednim uvjetima […]” međulučkog „tržišnog natjecanja u Europskoj uniji (tržišno natjecanje među lukama) […]” (60). Luke, a posebno unutarnje luke i općenito promet vodenim putovima čiji su dio, u tržišnom su natjecanju i s drugim oblicima prometa. Ako postoje ili bi mogli postojati drugi načini za otpremanje dobara u prekomorske regije, mjera može, jednako za luke udaljene od kontinentalnog dijela Francuske ili drugih europskih luka, dovesti do narušavanja tržišnog natjecanja te imati učinak na trgovinu među državama članicama.

                  (85)

                  Čak i ako je točno da se privlačnost luka procjenjuje prema više parametara, a posebno njezina povezanost sa zaleđem (61), cijena usluga koje pružaju luke (lučke pristojbe i druge nameti koje plaćaju vlasnici plovila) čini element konkurentnosti luka (62). Suprotno onom što francuska nadležna tijela i neke zainteresirane strane naglašavaju, iz činjenice da je taj element više ili manje važan u pogledu drugih elemenata konkurentnosti luka ne može se zaključiti da predmetna mjera nema učinak na tržišno natjecanje jer ta mjera može utjecati na cijene koje primjenjuju luke te ako je sve ostalo isto, ta je cijena vlasniku plovila odlučujući čimbenik pri odabiru rute ili logističkog rješenja, odnosno luke.

                  (86)

                  Nadalje, potrebno je naglasiti da su europske luke jednako tako u tržišnom natjecanju kako bi privukle operatere (ili koncesionare) koji vlasnicima plovila pružaju određene lučke usluge ako lučka uprava ne pruža izravno te usluge. Iznos naknade koju luke traže u zamjenu za stavljanje zemljišta i infrastrukture (lučka oprema) na raspolaganje koncesionarima jednako tako ima veliku ulogu u odluci koncesionara o luci koju će odabrati te u odabiru sredstava koje će tamo upotrebljavati. Općenito gledano, luke su u tržišnom natjecanju s drugim gospodarskim operaterima na tržištu financiranja i ulaganja; ako je sve ostalo isto, mjerom se lukama daje prednost kod ulagača u usporedbi s drugim operaterima koji nisu korisnici mjere (oni su unosnije ulaganje).

                  (87)

                  Nadalje, s obzirom na to da je predmetna mjera potpora koja se primjenjuje na luke različite po veličini, zemljopisnom položaju, vrsti (unutarnja luka, morska luka) ili djelatnostima koje obavljaju, nije potrebno individualno dokazati da navedena mjera dovodi do narušavanja tržišnog natjecanja i utjecaja na trgovinu da bi se utvrdilo je li promatrana mjera državna potpora.

                  (88)

                  U tom pogledu dovoljno je spomenuti da francuska nadležna tijela i zainteresirane strane priznaju da su neke velike luke poput luke Havre, Rouen i Marseille u tržišnom natjecanju s drugim lukama Europske unije te da stoga mjera ima učinak na trgovinu i da utječe na razmjenu. Primjedbe luke Rotterdam isto idu u tom smjeru.

                  (89)

                  Nadalje, navedena činjenica da slične mjere državnih potpora postoje u drugim državama članicama te stav Komisije o tim mogućim mjerama nemaju utjecaj na kvalifikaciju predmetne mjere kao državne potpore (63) jer posljedica oslobođenja francuskih luka od plaćanja poreza na dobit dovodi do poboljšanja njihova položaja u tržišnom natjecanju u pogledu referentnog položaja u kojem bi bile oporezivane u normalnim uvjetima sustava poreza na dobit (64). Nadalje, postojanje različitih stopa poreza na dobit u državama članicama samo je posljedica izravne neusklađenosti poreznog sustava među državama članicama te samo odražava odluku država članica da određene usluge, ili jedan dio usluga, financiraju nametanjem poreza poreznim obveznicima.

                  (90)

                  Nadalje, narušavanje tržišnog natjecanja ili utjecaj na razmjenu ne mora biti znatno ili veliko. Navedenom činjenicom da bi razmjena u tržišnom natjecanju bila slabija ne dokazuje se nepostojanje narušavanja tržišnog natjecanja, već se nastoji dokazati da zapravo postoji više ili manje intenzivan odnos tržišnog natjecanja između francuskih luka i drugih luka Europske unije. Nadalje, činjenica da ukupna djelatnost malih francuskih luka čini tek 1 % ukupnog prometa Unije ne znači da je njihov tržišni udio na jednom ili više odgovarajućih tržišta za analizu narušavanja tržišnog natjecanja jednak tome. Nadalje, odluka od 11. travnja 2016. koju spominju francuska nadležna tijela i zainteresirane strane odnosi se na spojivost potpore s ulaganjem, što implicira da je predmetna mjera kvalificirana kao državna potpora koja utječe na tržišno natjecanje i razmjenu među državama članicama.

                  (91)

                  Nadalje, ako „male luke”, kako ih definira Francuska (65) čine samo jedan mali dio prometa Unije, činjenica da je poduzetnik koji upotrebljava mjeru mali poduzetnik ne isključuje sama po sebi narušavanje ili prijetnju narušavanja tržišnog natjecanja na unutarnjem tržištu, posebno kada se djelatnosti korisnika mjere obavljanju u graničnim zonama. Primjedbe CCI Bayonne Pays Basque, koncesionara trgovačke luke Bayonne i ribarske luke Saint-Jean-de-Luz/Ciboure, „malih luka” prema definiciji koju je predložila Francuska, objašnjavaju percepciju tih luka koje se nalaze blizu granice o postojanju učinkovitog međugraničnog tržišnog natjecanja (66). Ako Komisija u nekim slučajevima priznaje (67) da mjera koja donosi prednost ne mora imati utjecaj na trgovinu među državama članicama, ona se u tu svrhu ne temelji samo na veličini poduzetnika korisnika mjere, nego na individualnoj procjeni više kriterija (68).

                  (92)

                  Komisija ne isključuje da u posebnom slučaju pojedinih luka, a poglavito onih koje ispunjavaju uvjete nametnute praksom odlučivanja, predmetna mjera nema učinak na trgovinu.

                  (93)

                  Međutim, zbog ranije navedenih sustavnih razloga analizirana mjera, kao sustav općeg oslobođenja od plaćanja poreza na dobit za sve korisnike navedene u ministarskim odlukama iz 1942. i 1943., utječe na trgovinu unutar Europske unije te narušava ili može narušiti tržišno natjecanje.

            5.1.6.   Zaključak

                  (94)

                  Prema tome, Komisija zaključuje da oslobođenje od plaćanja poreza u korist nezavisnih luka (koje su dijelom postale velike morske luke), pomorskih gospodarskih komora, industrijskih i gospodarskih komora koje upravljaju lučkom infrastrukturom, zajednica koncesionara javne opreme koja je u državnom vlasništvu u morskim lukama te poduzetnika koji mogu dobiti tu opremu na upravljanje čini državnu potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

            5.2.   Spojivost potpore s unutarnjim tržištem

                  (95)

                  Na pojedinim je državama članicama da dokažu da se mjere državne potpore mogu smatrati spojivima s unutarnjim tržištem. Francuska nadležna tijela za temelj spojivosti mjere pozivaju se samo na naknadu za neke zadaće koje obavljaju luke, navedenu u članku 106. stavku 2. UFEU-a te članku 107. stavku 3. točki (a) UFEU-a, dok se neke zainteresirane strane pozivaju i na članke 93. (koordinacija prometa) i članak 107. stavak 3. točku (b) UFEU-a (važni projekti od zajedničkog europskog interesa).

                  (96)

                  Prvo, u članku 106. stavku 2. UFEU-a navodi se da se naknada za obavljanje zadaća od javnog interesa može smatrati spojivom s unutarnjim tržištem ako ispunjava određene uvjete (69). Zbog toga francuska nadležna tijela i neke zainteresirane strane smatraju da je predmetna mjera spojiva s unutarnjim tržištem jer omogućuje naknadu za neke zadaće koje financiraju luke koje su u nadležnosti javnog tijela. Međutim, Komisija primjećuje da predmetna mjera, koja povezuje iznos potpore i ostvarenu dobit, nije ni povezana ni ograničena neto iznosima troškova obavljanja zadaća od javnog interesa (70). Mjera ne proizlazi ni iz jasnog naloga korisnicima mjere za obavljanje tih zadaća (71). Prema tome, mjera se ne može smatrati naknadom za obavljanje javnih usluga spojiva s unutarnjim tržištem i nije spojiva na temelju članka 106. stavka 2. UFEU-a.

                  (97)

                  Drugo, u članku 93. UFEU-a navodi se da potpore koje odgovaraju potrebama koordinacije prometa ili čine naknadu za ispunjavanje određenih obveza koje su svojstvene konceptu pružanja javnih usluga također mogu biti proglašene spojivima s unutarnjim tržištem. Ako unutarnje luke, kako to naglašavaju predstavnici upravitelja unutarnjih francuskih luka, imaju važnu ulogu u razvoju multimodalnog prometa, tada nisu sva lučka ulaganja obuhvaćena člankom 93. UFEU-a koji je ograničen na potpore koje odgovaraju potrebama koordinacije prometa. Nadalje, oslobođenje od plaćanja poreza na dobit nije potpora za ulaganje, nego potpora za funkcioniranje koja nije usmjerena na ulaganje. Mjera u povlašteni položaj stavlja poduzetnike koji ostvaruju veću dobit te stoga imaju veću mogućnost akumulirati dobit i time financirati ulaganja. Mjera nije usmjerena ni na naknadu za ispunjavanje određenih obveza koje su svojstvene konceptu pružanja javnih usluga kako je prethodno navedeno. Nadalje, prednost stečena oslobođenjem od plaćanja poreza nije ograničena na iznos potreban za osiguravanje koordinacije prometa ni naknade za ispunjavanje određenih obveza koje su svojstvene konceptu pružanja javnih usluga te stoga ne jamči poštovanje načela proporcionalnosti. Nema ni jasno određeni poticajni učinak, posebno zato što oslobođenje od poreza donosi korist najunosnijim lukama koje stoga imaju više sredstava i manju potrebu za poticajima. Prema tome, članak 93. UFEU-a nije primjenjiv.

                  (98)

                  Treće, u skladu s člankom 107. stavkom 3. točkom (b) UFEU-a i potpore za promicanje provedbe važnog projekta od zajedničkog europskog interesa mogu se smatrati spojivima s unutarnjim tržištem. Zbog toga predstavnici upravitelja unutarnjih francuskih luka općenito smatraju da je oslobođenje od plaćanja poreza na dobit obuhvaćeno tim člankom. Međutim, zbog istih se razloga takvo razmišljanje ne može primijeniti. Predmetna mjera nije usmjerena na provedbu važnog projekta od zajedničkog europskog interesa i nije proporcionalna troškovima takvog projekta. Radi se o prednosti koju luke imaju samo zbog toga što stvaraju dobit, a činjenica da pridonose važnom projektu od zajedničkog europskog interesa u tom pogledu nije važna.

                  (99)

                  Četvrto, u skladu s člankom 107. stavkom 3. točkom (a) UFEU-a spojivima s unutarnjim tržištem mogu se posebno smatrati potpore namijenjene stavljanju u povoljniji položaj „gospodarskog razvoja […] regija iz članka 349. UFEU-a s obzirom na njihovo strukturno, gospodarsko i socijalno stanje”. Na tu se odredbu pozivaju francuska nadležna tijela i više prekomorskih zainteresiranih strana pri razmatranju prekomorskih luka. Međutim, predmetna mjera nije usmjerena na te regije.

                  (100)

                  Čak i da mjera donosi koristi samo lukama koje se nalaze u regijama iz članka 349. UFEU-a, njezin cilj nisu gospodarski razvoj tih regija i uravnotežavanje njihova nepovoljnog strukturnog stanja jer mjera donosi sektorsku prednost jednoj specifičnoj vrsti poduzetnika u prometnom sektoru, bez obzira na djelatnosti koje obavljaju ti poduzetnici. Francuska nije dokazala da bi mjera utjecala na troškove uvezene robe te je u tom pogledu moguće primijetiti da neke prekomorske luke ostvaruju dobit i plaćaju dividende državi (72) te da bi stoga a priori mogle smanjiti iznos lučkih pristojbi ako ih smatraju smetnjom gospodarskom razvoju tih regija; na taj način oslobođenje od plaćanja poreza na dobit može utjecati na različite financijske tokove (posebno dividende), no ne nužno i na troškove uvezene robe. Francuska se u tom pogledu ne slaže da se luke nalaze u posebno nepovoljnom položaju u odnosu na druge poduzetnike koji se nalaze u regijama iz članka 349. Sama narav mjere i njezino funkcioniranje (prednost samo nekim poduzetnicima bez obzira na djelatnost kojom se bave, prednost proporcionalna ostvarenoj dobiti, a ne potrebama i koja nije ograničena na jasno definiran cilj čije bi postignuće impliciralo financijski poticaj) u suprotnosti su s poreznim odredbama potpore za funkcioniranje koje su navele zainteresirane strane i koje je prihvatila Komisija. Mjere porezne potpore za ulaganja ili PDV po nultoj stopi zapravo su opće mjere čije područje primjene bez diskriminacije obuhvaća poduzetnike koji se nalaze u regijama iz članka 349. UFEU-a.

                  (101)

                  Nadalje, suprotno onome što GPM Guadeloupe naglašava, revidirana Uredba o ocjenjivanju određenih kategorija potpora (73) spojivima s unutarnjim tržištem, koja u određenoj mjeri obuhvaća potpore za funkcioniranje prekomorskog prometa, nije primjenjiva na predmetnu mjeru. Naime, članak 15. stavak. 4. te Uredbe primjenjuje se samo na mjere čiji je iznos ograničen ovisno o određenim pokazateljima (bruto dodana vrijednost, troškovi rada, prihod) što nije slučaj kod oslobođenja od plaćanja poreza na dobit.

                  (102)

                  Prema tome, ova mjera ne može biti ocijenjena spojivom s unutarnjim tržištem na temelju članka 107. stavka 3. točke (a) UFEU-a.

                  (103)

                  Peto, iako se ni Francuska ni zainteresirane strane nisu pozvale na članak 107., stavak 3. točku (c) UFEU-a, Komisija ocjenjuje je li predmetna mjera takva da „olakšava razvoj određenih gospodarskih djelatnosti ili određenih gospodarskih područja” bez izmjene uvjeta trgovine u mjeri u kojoj bi to bilo suprotno zajedničkom interesu. Zbog već navedenih razloga (nepostojanje proporcionalnosti, nepostojanje poticajnog učinka i nepostojanje povezanosti s određenim ciljem od općeg interesa) Komisija ipak smatra da članak 107. stavak 3. točka (c) UFEU-a nije primjenjiv.

                  (104)

                  Konačno, iako neke zainteresirane strane smatraju da će ukidanje mjere utjecati na kapacitet ulaganja luka, Komisija naglašava da predmetna mjera nije usmjerena na ulaganja (74).

            5.3.   Postojeća potpora ili nova potpora

                  (105)

                  U skladu s člankom 1. točkom (b) podtočkom i. postupovne uredbe svaka potpora koja je postojala prije stupanja na snagu UFEU-a čini postojeću potporu.

                  (106)

                  Budući da je predmetno porezno oslobođenje stupilo na snagu 1942. i da otada nije u bitnom izmijenjeno, Komisija smatra da je ta mjera postojeća državna potpora.

            6.   O ZAHTJEVIMA ZA UKIDANJE POSTUPKA

                  (107)

                  U skladu s ključnom ulogom koja joj je pripisana člancima 107. i 108. UFEU-a, Komisija mora zaustaviti državne potpore koje su ocijenjene nespojivima s unutarnjim tržištem i ponovno uspostaviti uvjete pravednog tržišnog natjecanja.

                  (108)

                  U skladu s člankom 9. stavkom 6. postupovne uredbe Komisija mora donijeti konačnu odluku čim se otklone sumnje izražene u odluci o pokretanju postupka. U toj fazi postupka, ako smatra da je nekim poduzećima dodijeljena nespojiva potpora, Komisija u načelu ne može ukinuti postupak predmetne državne potpore ili odrediti prijelazno razdoblje. To bi dovelo do odobravanja produženog razdoblja isplate potpore nespojive s unutarnjim tržištem, što bi jednako tako bilo nepravedno prema konkurentnima koji ne primaju potporu ili koji primaju niži iznos potpore. Komisija u tom pogledu primjećuje da nizozemske luke, koje su obveze plaćati porez na dobit od 1. siječnja 2017., traže od Komisije da hitno proglasi francuske luke obveznicima plaćanja poreza na dobit.

                  (109)

                  Kako je prethodno navedeno, moguće postojanje drugih državnih potpora dodijeljenih drugim lukama u drugim državama članicama ne opravdava ukidanje postupka tijekom kojeg bi se nespojiva potpora i dalje isplaćivala. Potrebno je naglasiti da „višestruko narušavanje tržišnog natjecanja i trgovine među državama članicama nema učinak međusobnog neutraliziranja nego suprotno, povećava štetne posljedice za zajedničko tržište” (75). Nadalje, ukidanje postupka kojim se ukidanje porezno oslobođenje francuskih luka dovelo bi do daljnjeg narušavanja među lukama sjeverne Europe jer su nizozemske luke ukinule porezne povlastice od 1. siječnja 2017.

                  (110)

                  Nadalje, činjenica da postupak koji Komisija provodi u slučaju poreznog sustava nizozemskih luka (76) traje puno dulje od postupka u slučaju francuskih luka nije važna za opravdavanje zahtjeva za prijelazno razdoblje u ovom predmetu. Komisija sve slučajeve smatra jednakima i svaki predmet razmatra u okviru njemu svojstvenih karakteristika. Stoga Komisija nastoji odrediti rok provedbe odluka kako bi državi članici omogućila provođenje odluke u razumnom roku uzimajući u obzir okolnosti, a ne dopustiti da predmetna poduzeća dulje primaju potporu koja je ocijenjena nespojivom.

                  (111)

                  Konačno, Francuska nije jasno navela po čemu revizija Uredbe o općem skupnom izuzeću i prijedlog uredbe o lučkim uslugama nametnuli ukidanje postupka. Ipak, revidirana verzija Uredbe o općem skupnom izuzeću, koja ne obuhvaća mjere oslobođenja od poreza na dobit, usvojena je 17. svibnja 2017. U pogledu uredbe o lučkim uslugama koja je usvojena 15. veljače 2017. (77), njezina svrha nije utjecati na djelovanje Komisije utemeljeno na člancima 107. i 108. UFEU-a, niti ima takav učinak.

                  (112)

                  Prema tome, nije potrebno ukidati postupak.

            7.   O ZAHTJEVIMA NIZOZEMSKIH LUKA

                  (113)

                  U pogledu zahtjeva nizozemskih luka za odgodom obveze plaćanja poreza na dobit, Komisija podsjeća da se ovaj postupak ne odnosi na nizozemske luke, nego na [francuske] (***). U konačnoj odluci u slučaju državne potpore SA.25338 koja se odnosi na nizozemske luke (78), Komisija je odbila odgoditi obvezu nizozemskih luka za plaćanje poreza na dobit iz istih razloga koji su izneseni u ovoj odluci. Obveza nizozemskih luka da plaćaju porez na dobit proizlazi iz nizozemskog nacionalnog prava te Komisija u svakom slučaju, u okviru članka 107. UFEU-a, ne može državi članici nametnuti promjenu zakona da bi dodijelila državne potpore nekim operaterima.

            8.   ZAKLJUČAK

                  (114)

                  Oslobođenje od plaćanja poreza na dobit u korist subjekata navedenih u ministarskim odlukama od 11. kolovoza 1942. i 27. travnja 1943. (nezavisne luke, koje su dijelom postale velike morske luke, pomorske gospodarske komore, industrijske i gospodarske komore koje upravljaju lučkom infrastrukturom, zajednice koncesionari javne opreme koja je u državnom vlasništvu u morskim lukama te poduzetnici koji mogu dobiti tu opremu na upravljanje), čini postojeću državnu potporu nespojivu s unutarnjim tržištem.

                  (115)

                  Francuska nadležna tijela dužna su ukinuti predmetno oslobođenje od poreza te obvezati navedene subjekte na plaćanje poreza na dobit. Ta se mjera mora donijeti do kraja kalendarske godine u kojoj je donesena ova odluka te se mora početi primjenjivati na prihode od gospodarskih djelatnosti ostvarene najkasnije od početka porezne godine koja slijedi nakon godine donošenja mjere,

            DONIJELA JE OVU ODLUKU:
      Članak 1.
      Oslobođenje od plaćanja poreza na dobit u korist nezavisnih luka (koje su dijelom postale velike morske luke), pomorskih gospodarskih komora, industrijskih i gospodarskih komora koje upravljaju lučkom infrastrukturom, zajednica koncesionara javne opreme koja je u državnom vlasništvu u morskim lukama te poduzetnika koji mogu dobiti tu opremu na upravljanje čini postojeću državnu potporu nespojivu s unutarnjim tržištem.
      Članak 2.
      1.   Francuska je dužna ukinuti oslobođenje od plaćanja poreza na dobit iz članka 1. te početi oporezivati porezom na dobit subjekte na koje se to oslobođenje primjenjuje.
      2.   Mjera kojom Francuska ispunjava obveze koje proizlaze iz stavka 1. mora biti donesena prije završetka kalendarske godine u kojoj je ova odluka priopćena. Ta se mjera mora početi primjenjivati na prihode od gospodarskih djelatnosti ostvarene najkasnije od početka porezne godine koja slijedi nakon godine njezina donošenja.
      Članak 3.
      U roku od dva mjeseca od priopćenja ove odluke Francuska će obavijestiti Komisiju o mjerama koje je poduzela u svrhu postupanja u skladu s ovom odlukom.
      Članak 4.
      Ova je odluka upućena Francuskoj Republici.

         Sastavljeno u Bruxellesu 27. srpnja 2017.

               Za Komisiju

            Margrethe VESTAGER

               Članica Komisije

         (1)  SL C 302, 19.8.2016., str. 23.

         (2)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL L 248, 24.9.2015. str. 9.).

         (3)  SL C 302, 19.8.2016., str. 23.

         (4)  Vidjeti odluku Komisije od 29. lipnja 2011. o državnoj potpori SA.27106 (C 13/09 – ex N 614/08) koju Francuska namjerava provesti u korist lučkog sektora (SL L 221, 27.8.2011., str. 8.).

         (5)  Gospodarske komore čije se sjedište nalazi u pomorskom gradu i gospodarske komore koje su, bez obzira na svoj zemljopisni položaj, koncesionari javne opreme u određenoj morskoj luci.

         (6)  Usp. Francuska porezna dokumentacija BOI-IS.CHAMP-30-60, stavak 230. i nar.

         (***)  Ispravak administrativne pogreške.

         (7)  Odluka Komisije od 20. listopada 2004. o državnoj potpori N 520/2003 – Belgija – Financijska potpora za radove na infrastrukturi flamanskih luka, uvodna izjava 35. (SL C 176, 16.7.2005., str. 11.).

         (8)  SL C 262, 19.7.2016., str. 1.

         (9)  Službeni list, 21.4.2012., str. 7198.

         (10)  Odluka Komisije od 11. travnja 2016. o državnoj potpori SA.43975 (2016/NN) – Portugal – Potpora za ulaganje u luku u Funchalu, SL C 183, 11.5.2016., str. 1.).

         (11)  Uredba Komisije (EU) br. 651/2014 оd 17. lipnja 2014. o ocjenjivanju određenih kategorija potpora spojivima s unutarnjim tržištem u primjeni članaka 107. i 108. Ugovora (SL L 187, 26.6.2014., str. 1.).

         (12)  COM(2013) 296 final – 2013/0157 (COD), SL C 327, 12.11.2013., str. 111. Taj je akt u međuvremenu donesen: Uredba (EU) 2017/352 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. veljače 2017. o uspostavi okvira za pružanje lučkih usluga i zajedničkih pravila o financijskoj transparentnosti luka (SL L 57, 3.3.2017., str. 1.).

         (13)  Presuda Suda od 12. rujna 2000., Pavlov i dr., spojeni predmeti C-180/98 do C-184/98, ECLI:EU:C:2000:428, točka 74.

         (14)  Vidjeti presudu Suda od 16. lipnja 1987., Komisija protiv Italije, C-118/85, ECLI:EU:C:1987:283, točka 7 i presudu od 18. lipnja 1998., Komisija protiv Italije, C-35/96, ECLI:EU:C:1998:303, točka 36.

         (15)  Presuda Općeg suda od 12. prosinca 2000., Aéroports de Paris protiv Komisije, T-128/98, ECLI:EU:[T] (***):2000:290, točka 125., potvrđena u žalbenom postupku u presudi Suda od 24. listopada 2002., Aéroports de Pariz protiv Komisije, C-82/01 P, ECLI:EU:C:2002:617. Vidjeti i presudu Općeg suda od 17. prosinca 2008., Ryanair protiv Komisije, T-196/04, ECLI:EU:T:2008:585, točku 88. Presuda Općeg suda od 24. ožujka 2011., Freistaat Sachsen i Land Sachsen-Anhalt i dr. protiv Komisije, spojeni predmeti T-443/08 i T-455/08, ECLI:EU:T:2011:117, posebno točke 93. i 94., potvrđena u žalbenom postupku u presudi Suda od 19. prosinca 2012., Mitteldeutsche Flughafen AG i Flughafen Leipzig-Halle GmbH protiv Komisije, C-288/11 P, ECLI:EU:C:2012:821, posebno točke 40. do 43. i točka 47.

         (16)  Vidjeti, na primjer, i odluku Komisije od 15. prosinca 2009. o državnoj potpori N 385/2009 – Javno financiranje lučke infrastrukture u luci u Ventspilsu (SL C 62, 13.3.2010., str. 7.). odluku Komisije od 15. lipnja 2011. o državnoj potpori N 44/2010 – Republika Latvija – Javno financiranje lučke infrastrukture u luci Krievu salā (SL C 215, 21.7.2011., str. 21.). odluku Komisije od 22. veljače 2012. o državnoj potpori SA.30742 (N/2010) – Litva – Izgradnja infrastrukture za putnički i teretni trajektni terminal u Klaipedi (SL C 121, 26.4.2012., str. 1.); odluku Komisije od 2. srpnja 2013. o državnoj potpori SA.35418 (2012/N) – Grčka – Proširenje luke u Pireju (SL C 256, 5.9.2013., str. 2.); odluku Komisije od 18. rujna 2013. o državnoj potpori SA.36953 (2013/N) – Španjolska – Lučka kapetanija Bahía de Cádiz (SL C 335, 16.11.2013., str. 1.).

         (17)  Vidjeti, na primjer, odluku Komisije od 18. rujna 2013. o državnoj potpori SA.36953 (2013/N) – Španjolska – Lučka kapetanija Bahía de Cádiz (SL C 335, 16.11.2013., str. 1.).

         (18)  Presuda Suda od 10. prosinca 1991., Merci Convenzionali Porto di Genova, C-179/90, ECLI:EU:C:1991:464, točke 3. i 27.; Presuda Suda od 17. srpnja 1997. u predmetu C-242/95 GT-Link A/S protiv Danske Statsbaner, ECLI:EU:C:1997:376, točka 52. „Iz toga ipak ne proizlazi da upravljanje bilo kojom trgovačkom lukom pripada u upravljanje uslugom od općeg gospodarskog interesa niti da su sve pružene usluge u takvoj luci dio takve zadaće.”

         (19)  Vidjeti, na primjer, odluku Komisije od 18. prosinca 2013. o državnoj potpori SA.37402 – Slobodna luka Budimpešta (SL C 141, 9.5.2014., str. 1.); odluku Komisije od 17. listopada 2012. o državnoj potpori SA.34501 – Unutarnja luka Königs Wusterhausen/Wildau (SL C 176, 21.6.2013., str. 1.); odluku Komisije od 1. listopada 2014. o državnoj potpori SA.38478 – Luka Györ-Gönyü (SLC 418, 21.11.2014., str. 1.).

         (20)  Odluka Komisije od 16. listopada 2002. o državnoj potpori N 438/02 – Belgija – Potpora za funkcije javnih tijela u sektoru luka (SL C 284, 21.11.2002., str. 2.).

         (21)  Presuda Suda od 18. ožujka 1997., Calì & Figli, C-343/95, ECLI:EU:C:1997:160, točka 22.

         (22)  Te se aktivnosti odnose na nekretnine i usluge potrebne za upravljanje lukama te su stoga oslobođene plaćanja poreza na dobit.

         (23)  U članku L. 5321-1 francuskog zakona o prometu navodi se da „lučku pristojbu mogu naplatiti državne luke, teritorijalne zajednice ili njihove grupacije za komercijalne aktivnosti ili zadržavanje plovila koje je pruženo u toj luci” te da ta pristojba „može sadržavati više elemenata” ili „naknada” (prema članku L.5321-3 istog zakona). U skladu s člankom L.4323-1 zakona te su odredbe primjenjive i na riječne luke. U odluci br. 76-92 L od 6. listopada 1976. francusko Ustavno vijeće navelo je da se predmetnim odredbama „za boravak brodova u luci i povezane aktivnosti, uspostavljaju pristojbe čiji se iznos u potpunosti upotrebljava za pokrivanje lučkih troškova […], a koji omogućuju upotrebu javnog dobra i usluga koje su im tom prilikom pružene (te da su te pristojbe) zapravo naknade za pruženu uslugu”.

         (24)  U skladu s člankom L. 5312-2 zakona o prometu GPM je posebno zadužen za „upravljanje područjem čiji je vlasnik ili koje mu je dodijeljeno te za razvoj tog područja”. Vidjeti i članak L. 5313-2 za nezavisne luke i članak L. 4322-1 za Nezavisnu luku Pariz.

         (25)  Usp. Revizorski sud, Rezultati reforme velikih morskih luka, Javno godišnje izvješće za 2017. – veljača 2017. Francuska dokumentacija: „Očuvanje djelatnosti održavanja u nekim lukama”.

         (26)  „Državne, regionalne i lokalne vlasti i ostali subjekti javnog prava ne smatraju se poreznim obveznicima u pogledu aktivnosti ili transakcija u kojima sudjeluju kao javna tijela, čak i u slučaju kad ubiru davanja, pristojbe, doprinose ili plaćanja u pogledu tih aktivnosti ili transakcija.” Odredba u bitnom preuzeta iz članka 13. Direktive Vijeća 2006/112/CE od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, 11.12.2006., str. 1.).

         (27)  Presuda Suda od 12. rujna 2000., Komisija Europskih zajednica protiv Republike Francuske, C-276/97, ECLI:EU:C:2000:424, točka 40.

         (28)  Osim uvjeta povezanog s nepostojanjem „snažnog narušavanja tržišnog natjecanja” u članku 4. stavku 5. navodi se: „…u svakom slučaju, subjekti javnog prava smatraju se poreznim obveznicima u pogledu aktivnosti navedenih u Prilogu I. pod uvjetom da opseg tih aktivnosti nije tako malenog opsega da je zanemariv”. Lučke usluge navedene su u Prilogu 1.

         (29)  Prije razmatranja primjenjuje li se oslobođenje od plaćanja poreza predviđeno člankom 4. stavkom 5. (točka 37.) Sud u predmetu C-276/97 jasno ocjenjuje predmetnu djelatnost (stavljanje cestovne infrastrukture na raspolaganje korisnicima u zamjenu za naknadu) gospodarskom djelatnošću (točka 32.).

         (30)  Presuda Suda od 10. siječnja 2006., Cassa di Risparmio di Firenze SpA i dr., C-222/04, ECLI:EU:C:2006:8, točke 122. i 123.

         (31)  Nezavisna luka Pariz platila je i osam milijuna EUR za poreznu godinu 2014. te 11 milijuna EUR za poreznu godinu 2016. GPM Dunkerque platio je pet milijuna EUR za poreznu godinu 2014. i četiri milijuna EUR za poreznu godinu 2016. Usp. odluke od 18. veljače 2016. i 23. veljače 2017. kojima se određuju dividende koje nezavisna luka Pariz i velike morske luke plaćaju državi, Službeni list Francuske Republike br. 0048 od 26. veljače 2016. i br. 53 od 3. ožujka 2017. Uplaćene dividende mijenjaju se s vremenom ovisno o neto iznosu (između 14 % i 33 % za GPM Havre za razdoblje 2008. – 2013., između 22 % i 35 % za GPM Marseille za razdoblje 2009. – 2014.).

         (32)  Vidjeti odluku Komisije od 22. veljače 2012. o državnoj potpori SA.30742 (N/2010) – Litva – luka u Klapeidi, uvodna izjava 9. (SL C 121, 26.4.2012., str. 1.).

         (33)  Usp. posebno članke R. 5321-2 i R. 5321-11.

         (34)  Usp. točke 5. i 7. tablice procjene za lučke infrastrukture (http://ec.europa.eu/competition/state_aid/modernisation/grid_ports_en.pdf) i odluku Komisije od 30. travnja 2015. o državnoj potpori SA.39608 za proširenje luke Wismar, uvodna izjava 31. (SL C 203, 19.6.2015., str. 3.).

         (35)  Odluka Komisije od 27. ožujka 2014. o državnoj potpori SA.36346 (2013/N) GRW program razvoja zemljišta za industrijsku i komercijalnu upotrebu (SL C 141, 9.5.2014., str. 1).

         (36)  Usp. odluku Komisije o državnoj potpori SA.36953 (2013/N) luka Bahia de Cádiz, uvodna izjava 29. (SL C 335, 16.11.2013., str. 1.), odluku Komisije o državnoj potpori SA.30742 (N/2010) Klaipėda, uvodne izjave 8. i 9. (SL C 121, 26.4.2012., str. 1.), odluku Komisije o državnoj potpori N 44/2010 Luka Krievu Sala, uvodna izjava 67. (SL C 215, 21.7.2011., str. 21.), odluku Komisije o državnoj potpori C 39/2009 (ex N 385/2009) luka Ventpils, uvodne izjave 30., 57. i 58. (SL C 62, 13.3.2010., str. 7.).

         (37)  Vidjeti izvješće Glavne financijske inspekcije (br. 2007-M-031-01) i Glavnog vijeća za graditeljstvo (br. 005126-01) o modernizaciji nezavisnih luka, srpanj 2008., str. 53. („Trenutačne naknade za upotrebu dobra pripadaju među oporezive djelatnosti koje ostvaruju profit koje bi s predloženom reformom srednjoročno trebale prestati činiti lučke resurse. U tim uvjetima državne pristojbe, srednjoročno gledano, čine ključni i dugoročni izvor oporezive djelatnosti”). (http://www.ladocumentationfrancaise.fr/var/storage/rapports-publics/084000035.pdf).

         (38)  Cf. BOI-TVA-BASE-10-20-40-10 §§230 do 270 (http://bofip.impots.gouv.fr/bofip/1474-PGP.html). Vidjeti i odgovor na pisano pitanje br. 17487 g. Jeana Arthuisa objavljen u SL francuskog Senata od 10. ožujka 2011. – str. 573.; http://www.senat.fr/questions/base/2011/qSEQ110317487.html.

         (39)  Usp. točke 5. i 7. tablice procjene lučke infrastrukture (http://ec.europa.eu/competition/state_aid/modernisation/grid_ports_en.pdf)

         (40)  Vidjeti odluku Komisije od 11. ožujka 2014. o državnoj potpori SA. 35720 (2014/NN) – Ujedinjena Kraljevina – Liverpool City Council Cruise Liner Terminal – uvodne izjave 64. – 69. (SL C 120, 23.4.2014., str. 4.).

         (41)  Izraženo u postocima prihoda, lučke pristojbe i državni prihodi čine na primjer 42 % odnosno 34 % (te, zajedno, 55 % operativnih troškova) za GPM Bordeaux (u 2013. usp. Revizorski sud, posebno izvješće objavljeno 8.ožujka 2016. str. 60. i 64.) te 62 % i 18 % (te, zajedno, 76 % operativnih troškova) za GPM Havre (u 2013., usp. Revizorski sud, posebno izvješće objavljeno 30. ožujka 2016., str. 112. i 113.).

         (42)  Vidjeti točku 207. Komunikacije od 19. srpnja 2016.

         (43)  Presuda Suda od 16. svibnja 2000., Francuska protiv Ladbroke Racing i Komisije, C-83/98, [P] (***):EU:C:2000:248, točke 48. do 51.

         (44)  Vidjeti presudu Suda od 8. studenoga 2001., Adria-Wien Pipeline, C-143/99, ECLI:EU:C:2001:598, točku 38.

         (45)  Na temelju istoga porezna uprava i njihove nasljednike (posebno GPM-ovi) smatra oslobođenima od plaćanja poreza na dobit.

         (46)  Vidjeti točku 206. Komunikacije od 19. srpnja 2016. i, u području usluga od javnog gospodarskog interesa, presudu Suda od 24. srpnja 2003., Altmark Trans, C-280/00, ECLI:EU:C:2003:415, točke 87. do 95.

         (47)  Prethodno je cilj oslobođenja od plaćanja poreza donesenog 1942. bio ubrzanje rekonstrukcije luka uništenih ratom, a ne bilo kakva naknada za obavljanje javnih usluga.

         (48)  Vidjeti presudu Suda od 15. prosinca 2005., Italija protiv Komisije, C-66/02, EU:C:2005:768, točka 94.

         (49)  Vidjeti presudu Suda od 8. rujna 2011., Paint Graphos i dr., spojeni predmeti C-78/08 do C-80/08, ECLI:EU:C:2011:550, točka 49. presudu Suda od 6. rujna 2006., Portugal protiv Komisije, C-88/03, ECLI:EU:C:2006:511, točka 56.:

         (50)  Vidjeti presudu Suda od 8. rujna 2011., Paint Graphos i dr., spojeni predmeti C-78/08 do C-80/08, ECLI:EU:C:2011:550, točka 65. presudu Suda od 6. rujna 2006., Portugal protiv Komisije, C-88/03, ECLI:EU:C:2006:511, točka 81.:

         (51)  Usp. Službeni list javnog financiranja-Porezi – BOI-IS-CHAMP-30-60, II (točka 240.): „[…] sukcesivne ministarske odluke oslobodile su plaćanja izravnog poreza luke […]”.

         (52)  Državno vijeće, 2.7.2014., ministar proračuna, br. 374807, ECLI:FR:CESSR:2014:374807.20140702.

         (53)  Nekim lukama upravljaju pravne osobe na koje se ne odnose odluke iz 1942. i 1943., na primjer, trgovačka i ribarska luka Sète (kojom upravlja regionalna javna ustanova – usp. Odluku Prizivnog upravnog suda u Marseilleu od 19. siječnja 2016., br. 13MA03445), luka Lorient (kojom upravlja mješovito gospodarsko poduzeće), usp. parlamentarno pitanje br. 23815 objavljeno u Službenom listu Francuske Republike od 9. travnja 2013., str. 3694.) ili marina Saint-Cyprien (kojom upravlja javna ustanova luke Saint-Cyrprien, gradska uprava u svojstvu pravne osobe – usp. odluku Prizivnog upravnog suda Marseille od 27. studenog 2012. br. 12MA01312).

         (54)  Odgovor na parlamentarno pitanje br. 18664, objavljeno u Službenom listu Francuske Republike 3. ožujka 2009., str. 2040.

         (55)  Vidjeti, primjerice, presudu Suda od 8. rujna 2011., Paint Graphos i dr., spojeni predmeti C-78/08 do C-80/08, ECLI:EU:C:2011:550, točku 69.

         (56)  Odluka br. 2012-238 OPC od 20. travnja 2012., SLRF od 21.4.2012., str. 7198.

         (57)  Presuda Suda od 14. siječnja 2015., Eventech, predmet C-518/13, ECLI:EU:C:2015:9, točke 65. do 69.;

         (58)  Presuda Suda od 30. travnja 2009., Komisija protiv Italije, C-494/06, ECLI:EU:C:2009:272, točke 53. i 54.

         (59)  Posebno francuske luke koje nisu oslobođene plaćanja poreza na dobit. Vidjeti bilješku 51 ove odluke.

         (60)  Usp. točku 2.1 prijedloga uredbe o lučkim uslugama. Usp. također Komunikaciju Komisije o europskoj lučkoj politici COM/2007/0616 final, točku II.4.2.

         (61)  Usp. Komunikaciju Komisije o europskoj lučkoj politici COM/2007/0616 final, točku II.1.

         (62)  Cijene prometnih usluga koje pružaju luke često čine veliki dio ukupnih troškova prometa. Usp. Europske morske luke 2030.: Izazovi, Memorandum Europske komisije od 23. svibnja 2013.: „Cijena i kvaliteta lučkih usluga važan su čimbenik za europske poduzetnike. Lučki troškovi mogu činiti znatan udio ukupnih troškova logističkog lanca. Manipuliranje robom, lučke naknade i lučke usluge mogu doseći 40 – 60 % ukupnih logističkih troškova dostave za poduzetnike koji svoju robu otpremaju obalnim pomorskim prometom”.

         (63)  Presuda Suda od 10. prosinca 1969., Komisija protiv Francuske, spojeni predmeti 6/69 i 11/69, ECLI:EU:C:1969:68, točka 21. Presuda Suda od 19. svibnja 1999., Italija protiv Komisije, C-6/97, ECLI:EU:C:1999:251, točka 21.

         (64)  Presuda Suda od 2. srpnja 1974., Italija protiv Komisije, 173/73, ECLI:EU:C:1974:71, točka 36.

         (65)  Luke čiji je promet niži od razine definirane u stavku 2. točki (b) članka20. Uredbe (EU) br. 1315/2013 Europskog Parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2013. o smjernicama Unije za razvoj transeuropske prometne mreže i stavljanju izvan snage Odluke br. 661/2010/EU, SL L 348, 20.12.2013., str. 1. (odnosno 0,1 % ukupne godišnje količine robe koja prolazi morskim lukama Unije).

         (66)  CCI navodi da bi obveza plaćanja poreza na dobit ugrozila luke kojima upravlja zbog njihova zemljopisnog položaja na granici sa Španjolskom i blizine španjolskih luka.

         (67)  Vidjeti posebno odluke Komisije od 29. travnja 2015. u predmetima SA.37432 Republika Češka – Financiranje javnih bolnica u regiji Hradec Králové, (SL C 203, 19.6.2015., str. 1.), SA.37904 Njemačka – Centar za medicinsku skrb Durmersheim, (SL C 188, 26.6.2015., str. 1.), SA.33149 Njemačka – Gradsko projektno društvo „Wirtschaftsbüro Gaarden Kiel”, (SL C 188, 5.6.2015., str. 1.).

         (68)  S jedne bi strane djelatnost luke korisnika mjere trebala biti samo lokalna, na primjer, kada luka pruža dobra ili usluge na ograničenom prostoru u okviru državnog područja i ne može privući klijente iz drugih država članica. S druge strane, mjera ne bi trebala imati nikakav predvidljivi učinak, ili tek marginalne učinke, na međunarodna ulaganja u predmetnom sektoru ili na osnivanje poduzeća u okviru jedinstvenog tržišta.

         (69)  Usp. Komunikaciju Komisije o primjeni pravila o državnim potporama Europske unije na naknadu koja se dodjeljuje za obavljanje usluga od općega gospodarskog interesa (2012/C 8/02) (SL C 8, 11.1.2012., str. 4.). Usp. odluku Komisije 2012/21/EU od 20. prosinca 2011. o primjeni članka 106. stavka 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije na državne potpore u obliku naknade za pružanje javnih usluga koje se dodjeljuju određenim poduzetnicima kojima je povjereno obavljanje usluga od općeg gospodarskog interesa (SL L 7, 11.1.2012., str. 3.).

         (70)  Usp. zaključke nezavisnog odvjetnika Kokotta u predmetu C-74/16, Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania protiv Ayuntamiento de Getafe, ECLI:EU:C:2017:135, točka 75.

         (71)  Članak L. 5312-2 zakona o prometu, u kojem se navodi popis zadaća za koje su zadužene luke, odnosi se samo na velike morske luke. Ne definira parametre izračuna naknade ni mjere kojima bi se izbjegla dodjela prekomjerne naknade.

         (72)  Ukupno 1,196 milijuna EUR za uplatu u 2016. za GPM Guadeloupe (usp. presudu od 18. veljače 2016. objavljenu u SLFR br. 0048 od 26. veljače 2016.)

         (73)  Revizija Uredbe objavljena je 20. lipnja 2017., usp. Uredbu Komisije (EU) 2017/1084 оd 14. lipnja 2017. o izmjeni Uredbe (EU) br. 651/2014 u vezi s potporama za infrastrukture luka i zračnih luka, pragova za prijavu potpora za kulturu i očuvanje baštine i za potpore za sportsku i višenamjensku rekreativnu infrastrukturu te regionalnih operativnih programa potpora za najudaljenije regije i o izmjeni Uredbe (EU) br. 702/2014 u vezi s izračunavanjem prihvatljivih troškova (SL L 156, 20.6.2017., str. 1.).

         (74)  Naprotiv, druge mjere usmjerene na ulaganja koje odgovaraju kriterijima spojivosti (posebno postojanje općeg interesa, važnost i proporcionalnost mjere) mogli bi pod određenim uvjetima biti ocijenjene kao spojive s unutarnjim tržištem.

         (75)  Presuda Suda od 22. ožujka 1977. u predmetu 78/76, Steinike & Weinlig protiv Savezne Republike Njemačke, ECLI:EU:C:1977:52, točka 24.

         (76)  Usp. konačnu odluku u predmetu državne potpore SA.25338 (SL L 113, 27.4.2016., str. 148.)

         (77)  Uredba (EU) 2017/352 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. veljače 2017. o uspostavi okvira za pružanje lučkih usluga i zajedničkih pravila o financijskoj transparentnosti luka (SL L 57, 3.3.2017., str. 1.).

         (78)  Odluka Komisije оd 21. siječnja 2016. o mjeri potpore SA.25338 (2014/C) (ex E 3/2008 i ex CP 115/2004) – Nizozemska – Oslobođenje od poreza na dobit za javna poduzeća (SL L 113, 27.4.2016., str. 148).