title: 81/691/EEZ: Odluka Vijeća od 4. rujna 1981. o zaključivanju Konvencije o očuvanju antarktičkih morskih živih resursa

text:
               11/Sv. 126

               HR

               Službeni list Europske unije

               21

         31981D0691

               L 252/26

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         ODLUKA VIJEĆA
   od 4. rujna 1981.
   o zaključivanju Konvencije o očuvanju antarktičkih morskih živih resursa
   (81/691/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njezin članak 43.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (2),
   budući da krhka ekološka ravnoteža Antarktičkog oceana zahtijeva međunarodno uređenje upravljanja morskim živim resursima i njihovoga očuvanja;
   budući da je u tu svrhu sastavljena Međunarodna konvencija o očuvanju antarktičkih morskih živih resursa, u daljnjem tekstu „Konvencija”, na diplomatskoj konferenciji održanoj u Canberri u svibnju 1980., na kojoj je sudjelovala Zajednica;
   budući da Konvencija stupa na snagu 30 dana od polaganja osmoga instrumenta ratifikacije; budući da nakon stupanja Konvencije na snagu Zajednica može pristupiti Konvenciji;
   budući da je potrebno da Zajednica pristupi Konvenciji da bi pridonijela očuvanju resursa u području na koje se odnosi Konvencija i u kojemu ribari Zajednice obavljaju svoje aktivnosti,
   ODLUČILO JE:
   Članak 1.
   Ovime se u ime Europske ekonomske zajednice odobrava Konvencija o očuvanju antarktičkih morskih živih resursa.
   Tekst Konvencije priložen je ovoj Odluci.
   Članak 2.
   Predsjednik Vijeća položit će instrument odobrenja kod australske Vlade u skladu s člankom XXVIII. Konvencije (3).
   Članak 3.
   Ova se Odluka objavljuje u Službenom listu Europskih zajednica.

      Sastavljeno u Bruxellesu 4. rujna 1981.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         P. WALKER

      (1)  SL C 317, 4.12.1980., str. 4.

      (2)  SL C 101, 4.5.1981., str. 116.

      (3)  Datum stupanja Konvencije na snagu s obzirom na Zajednicu objavit će Glavni tajnik Vijeća u Službenom listu Europskih zajednica.
   KONVENCIJA O OČUVANJU ANTARKTIČKIH MORSKIH ŽIVIH RESURSA
   UGOVORNE STRANKE,
   PREPOZNAJUĆI važnost čuvanja okoliša i zaštite cjelovitosti ekosustava mora koja okružuju Antarktiku;
   PRIMJEĆUJUĆI koncentraciju morskih živih resursa u antarktičkim vodama i povećani interes za mogućnosti koje pruža korištenje tih resursa kao izvora proteina;
   SVJESNE hitnosti osiguravanja očuvanja antarktičkih morskih živih resursa;
   SMATRAJUĆI da je prijeko potrebno povećati znanja o antarktičkom morskom ekosustavu i njegovim sastavnim dijelovima kako bi svoje odluke o izlovljavanju mogle temeljiti na pouzdanim znanstvenim informacijama;
   VJERUJUĆI da očuvanje antarktičkih morskih živih resursa zahtijeva međunarodnu suradnju uz točno pridržavanje odredaba Antarktičkog ugovora i aktivno sudjelovanje svih država koje se bave istraživanjima ili izlovljavanjem u antarktičkim vodama;
   PREPOZNAJUĆI primarne odgovornosti savjetodavnih stranaka Antarktičkoga ugovora za zaštitu i očuvanje antarktičkog okoliša i, posebno, njihove odgovornosti na temelju članka IX. stavka 1. točke (f) Antarktičkog ugovora s obzirom na očuvanje živih resursa na Antarktici;
   PRISJEĆAJUĆI se akcija koje su savjetodavne stranke Antarktičkoga ugovora već poduzimale, posebno dogovorenih mjera očuvanja antarktičke faune i flore, kao i odredaba Konvencije o očuvanju antarktičkih tuljana;
   IMAJUĆI NA UMU zabrinutost u vezi očuvanja antarktičkih morskih živih resursa koju su izrazile savjetodavne stranke na devetom savjetodavnom sastanku Antarktičkoga ugovora i važnost odredaba iz Preporuke IX-2 koje su dovele do donošenja ove Konvencije;
   VJERUJUĆI da je u interesu cijeloga čovječanstva da se očuvaju vode koje okružuju antarktički kontinent samo u mirnodopske svrhe i da se spriječi da one postanu scena ili objekt međunarodnog neslaganja;
   PREPOZNAJUĆI, s obzirom na gore navedeno, da je poželjna uspostava odgovarajućih mehanizama za preporučivanje, promicanje, odlučivanje o mjerama i za njihovo usklađivanje i za znanstvena istraživanja koja su potrebna da bi se osiguralo očuvanje antarktičkih morskih živih organizama,
   SPORAZUMJELE SU SE:
   Članak I.
   1.   Ova se Konvencija odnosi na antarktičke morske žive resurse na području južno od 60° južne širine i na području između te zemljopisne širine i antarktičke konvergencije, koji čine dio antarktičkoga morskog ekosustava.
   2.   Pojam „antarktički morski živi resursi” označava populacije riba, mekušaca, rakova i svih drugih vrsta živih organizama, uključujući ptice na jugu Antarktike.
   3.   Pojam „antarktički morski ekosustav” označava cjelokupnost međusobnih odnosa antarktičkih morskih živih resursa i odnosa s njihovim fizičkim okruženjem.
   4.   Pojam „antarktička konvergencija” označava liniju koja spaja sljedeće točke duž paralela i meridijana:
   50° J, 0°; 50° J, 30° I; 45° J, 30° I; 45° J, 80° I; 55° J, 80° I; 55° J, 150° I; 60° J, 150° I; 60° J, 50° Z; 50° J, 50° Z; 50° J, 0°.
   Članak II.
   1.   Cilj je ove Konvencije očuvanje antarktičkih morskih živih resursa.
   2.   U smislu ove Konvencije pojam „očuvanje” uključuje racionalno iskorištavanje.
   3.   Svako izlovljavanje i srodne aktivnosti u području na koje se odnosi ova Konvencija mora se obavljati u skladu s odredbama ove Konvencije i sa sljedećim načelima očuvanja:

               (a)

               sprečavanje smanjenja broja bilo koje izlovljavane populacije ispod razine koja osigurava njezino stalno obnavljanje. U tu se svrhu ne smije dopustiti da njezin broj padne ispod razine koja osigurava najveći neto godišnji prirast;

               (b)

               održavanje ekoloških odnosa između izlovljavanih, ovisnih i srodnih populacija antarktičkih morskih živih resursa i obnavljanje iscrpljenih populacija do razina koje su definirane u gornjoj točki (a); i

               (c)

               sprečavanje promjena ili smanjenje na najmanju moguću mjeru rizika od promjena u morskom ekosustavu koje bi mogle biti nepovratne u sljedeća dva ili tri desetljeća, uzimajući u obzir raspoloživa znanja o izravnom i neizravnom utjecaju izlovljavanja, o posljedicama uvođenja stranih vrsta, o učincima srodnih aktivnosti na morski ekosustav i o posljedicama ekoloških promjena, s ciljem omogućavanja trajnoga očuvanja antarktičkih živih resursa.

         Članak III.
   Ugovorne stranke su suglasne, neovisno o tome jesu li potpisnice Antarktičkog ugovora, da u području na koje se odnosi Antarktički ugovor ne poduzimaju nikakve aktivnosti koje su u suprotnosti s načelima i ciljevima toga ugovora i da ih u njihovim međusobnim odnosima vežu obveze sadržane u člancima I. i V. Antarktičkog ugovora.
   Članak IV.
   1.   Što se tiče područja na koje se odnosi Antarktički ugovor, sve ugovorne stranke, neovisno o tome jesu li ili nisu stranke Antarktičkog ugovora, u njihovim međusobnim odnosima obvezuju članci IV. i VI. Antarktičkog ugovora.
   2.   Ništa u ovoj Konvenciji i nikakvi postupci ili aktivnosti koji se odvijaju dok je ova Konvencija na snazi ne smiju:

               (a)

               činiti osnovu za traženje, podupiranje ili odbijanje zahtjeva za teritorijalni suverenitet u području na koje se odnosi Antarktički ugovor ili stvarati bilo kakvo pravo suvereniteta u tom području;

               (b)

               ugovorne stranke tumačiti kao nepriznavanje, umanjivanje ili dovođenje u pitanje bilo kojega prava ili zahtjeva, ili osnove za zahtjev, za primjenu jurisdikcije obalne države, u skladu s međunarodnim pravom, u području na koje se odnosi ova Konvencija;

               (c)

               tumačiti na način da dovodi u pitanje položaj bilo koje ugovorne stranke s obzirom na njezino priznavanje ili nepriznavanje bilo kojega od tih prava, zahtjeva ili osnova za zahtjev;

               (d)

               utjecati na odredbu iz članka IV. stavka 2. Antarktičkog ugovora, da se ne smiju ulagati novi zahtjevi ili proširivati postojeći zahtjevi u pogledu teritorijalnog suvereniteta na Antarktici sve dok je Antarktički ugovor na snazi.

         Članak V.
   1.   Ugovorne stranke koje nisu stranke Antarktičkog ugovora priznaju posebne obveze i odgovornosti savjetodavnih stranaka Antarktičkog ugovora u pogledu zaštite i očuvanja okoliša u području na koje se odnosi Antarktički ugovor.
   2.   Ugovorne stranke koje nisu stranke Antarktičkog ugovora suglasne su da će tijekom svojih aktivnosti u području na koje se odnosi Antarktički ugovor poštovati, kako i kada to bude primjereno, dogovorene mjere za očuvanje antarktičke faune i flore kao i druge mjere te vrste koje predlože savjetodavne stranke Antarktičkog ugovora pri ispunjavanju svojih obveza u pogledu zaštite antarktičkog okoliša od svih oblika štetnoga ljudskog posredovanja.
   3.   U smislu ove Konvencije, pojam „savjetodavne stranke Antarktičkog ugovora” označava ugovorne stranke Antarktičkog ugovora čiji predstavnici sudjeluju na sastancima u skladu s člankom IX. Antarktičkog ugovora.
   Članak VI.
   Ništa u ovoj Konvenciji ne smije odstupati od prava i obveza ugovornih stranaka prema Međunarodnoj konvenciji o reguliranju lova na kitove i Konvenciji o očuvanju antarktičkih tuljana.
   Članak VII.
   1.   Ugovorne stranke ovime osnivaju i sporazumijevaju se da će podržavati Komisiju za očuvanje antarktičkih morskih živih resursa (u daljnjem tekstu „Komisija”).
   2.   Članstvo u Komisiji podrazumijeva sljedeće:

               (a)

               svaka ugovorna stranka koja je sudjelovala na sastanku na kojemu je usvojena ova Konvencija je članica Komisije;

               (b)

               svaka država koja je kao ugovorna stranka pristupila ovoj Konvenciji u skladu s člankom XXIX. ima pravo biti članicom Komisije tijekom razdoblja u kojemu ta stranka sudjeluje u istraživanjima ili izlovljavanju morskih živih resursa na koje se odnosi ova Konvencija;

               (c)

               svaka organizacija za regionalnu gospodarsku integraciju koja je pristupila ovoj Konvenciji u skladu s člankom XXIX. ima pravo biti članicom Komisije tijekom razdoblja u kojemu to pravo ima njezina država članica;

               (d)

               ugovorna stranka koja traži sudjelovanje u radu Komisije u skladu s točkama (b) i (c) gore treba obavijestiti depozitara na temelju čega traži da postane članicom Komisije i o svojoj spremnosti prihvaćanja mjera očuvanja koje su na snazi. Depozitar će takvu obavijest i prateće informacije proslijediti svim članicama Komisije. U roku od dva mjeseca od primitka takve obavijesti od depozitara, bilo koja članica Komisije može zatražiti da se radi razmatranja tog pitanja održi poseban sastanak Komisije. Po primitku takvoga zahtjeva depozitar će sazvati sastanak. Ako ne bude zahtjeva za održavanje sastanka, smatrat će se da ugovorna stranka koja je podnijela zahtjev ispunjava uvjete za članstvo u Komisiji.

         3.   Svaku članicu Komisije predstavlja jedan predstavnik kojega mogu pratiti drugi predstavnici ili savjetnici koji se mogu izmjenjivati.
   Članak VIII.
   Komisija ima status pravne osobe i na teritorijima svake države stranke će imati pravnu moć koja je potrebna za obavljanje njezinih zadataka i postizanje ciljeva ove Konvencije. Privilegije i imunitet koje će Komisija i njezino osoblje uživati na teritoriju neke države stranke utvrdit će se sporazumom između Komisije i države stranke u pitanju.
   Članak IX.
   1.   Zadatak Komisije je omogućiti ostvarivanje ciljeva i načela utvrđenih člankom II. ove Konvencije. U tu će svrhu Komisija:

               (a)

               omogućavati istraživanje i sveobuhvatno proučavanje antarktičkih morskih živih resursa i antarktičkog morskog ekosustava;

               (b)

               skupljati podatke o stanju i promjenama populacije antarktičkih morskih živih resursa i o čimbenicima koji utječu na raširenost, količinu i produktivnost izlovljavanih vrsta i ovisnih ili srodnih vrsta ili populacija;

               (c)

               osigurati pribavljanje statističkih podataka o ulovu vrsta koje se izlovljavaju i naporima koji su u to uloženi;

               (d)

               analizirati, širiti i objavljivati informacije spomenute u točkama (b) i (c) gore i izvještaje Znanstvenog odbora;

               (e)

               utvrđivati potrebe za očuvanjem i analizirati učinkovitost mjera očuvanja;

               (f)

               utvrđivati, donositi i revidirati mjere očuvanja na temelju najboljih raspoloživih znanstvenih dokaza, prema odredbama stavka 5. ovoga članka;

               (g)

               provoditi sustav promatranja i inspekcijskih pregleda, uspostavljen prema članku XXIV. ove Konvencije;

               (h)

               obavljati druge aktivnosti koje budu potrebne za ispunjavanje ciljeva ove Konvencije.

         2.   Mjere očuvanja navedene u stavku 1. točki (f) gore, uključuju sljedeće:

               (a)

               određivanje količine svake vrste koja se može izloviti u području na koje se odnosi ova Konvencija;

               (b)

               određivanje regija i podregija na temelju raširenosti populacija antarktičkih morskih živih resursa;

               (c)

               određivanje količine koja se može izloviti iz populacija regija i podregija;

               (d)

               određivanje zaštićenih vrsta;

               (e)

               određivanje veličine, starosti i, po potrebi, spola vrsta koje se smiju izlovljavati;

               (f)

               određivanje sezona lova i lovostaja;

               (g)

               odlučivanje o otvaranju i zatvaranju područja, regija i podregija u svrhu znanstvenih istraživanja ili očuvanja, uključujući posebna područja za zaštitu i znanstvena istraživanja;

               (h)

               reguliranje uloženih napora i metoda izlovljavanja, uključujući ribolovnu opremu, da bi se između ostaloga izbjegla prekomjerna koncentracija izlovljavanja u bilo kojoj regiji ili podregiji;

               (i)

               poduzimanje drugih mjera očuvanja koje Komisija bude smatrala potrebnima za ispunjavanje ciljeva ove Konvencije, uključujući mjere koje se odnose na utjecaj izlovljavanja i srodnih aktivnosti na sastavne dijelove ekosustava koji ne uključuju izlovljavane vrste.

         3.   Komisija će objavljivati i čuvati zapise o svim mjerama očuvanja koje su na snazi.
   4.   Pri obavljanju zadataka u skladu sa stavkom 1. gore, Komisija se mora u potpunosti ravnati prema preporukama i savjetima Znanstvenoga odbora.
   5.   Komisija će uzimati u obzir sve relevantne mjere ili propise koji se usvoje ili preporuče na savjetodavnim sastancima u skladu s člankom IX. Antarktičkog ugovora, ili koje usvoje ili preporuče postojeće ribolovne komisije koje su odgovorne za vrste koje mogu ući u područje na koje se odnosi ova Konvencija, da ne bi došlo do neusklađenosti između prava i obveza koje ugovorne stranke imaju prema tim propisima ili mjerama i mjera očuvanja koje može usvojiti Komisija.
   6.   Mjere očuvanja koje Komisija usvoji u skladu s ovom Konvencijom članovi Komisije provodit će na sljedeći način:

               (a)

               Komisija o mjerama očuvanja obavještava sve članice Komisije;

               (b)

               mjere očuvanja postaju obvezujuće za sve članove Komisije 180 dana od takve obavijesti, osim u slučajevima koji su predviđeni točkama (c) i (d) dolje:

               (c)

               ako neka članica Komisije u roku od 90 dana od obavijesti navedene u točki (a) obavijesti Komisiju da u cijelosti ili djelomično ne može prihvatiti predmetnu mjeru očuvanja, ta mjera ne obvezuje u navedenom opsegu tu članicu Komisije;

               (d)

               u slučaju da se neka članica Komisije pozove na postupak predviđen točkom (c) gore, Komisija se mora sastati na zahtjev bilo koje od članica Komisije i preispitati mjeru očuvanja koja je u pitanju. Na tom sastanku i u roku od 30 dana nakon sastanka svaka članica Komisije ima pravo izjaviti da više ne može prihvatiti predmetnu mjeru očuvanja, u kojem slučaju tu članicu ta mjera više ne obvezuje.

         Članak X.
   1.   Komisija će upozoriti svaku državu koja nije stranka ove Konvencije na svaku aktivnost njezinih državljana ili brodova, koja po mišljenju Komisije ometa postizanje ciljeva ove Konvencije.
   2.   Komisija će upozoriti svaku ugovornu stranku na svaku aktivnost koja, po mišljenju Komisije, ometa neku ugovornu stranku u postizanju ciljeva ove Konvencije ili u ispunjavanju njezinih obveza prema ovoj Konvenciji.
   Članak XI.
   Komisija će tražiti suradnju ugovornih stranaka koje mogu provoditi jurisdikciju u morskim područjima koja graniče s područjem na koje se odnosi ova Konvencija, u pogledu očuvanja zalihe ili zaliha srodnih vrsta koje se javljaju u tim područjima i u području na koje se odnosi ova Konvencija, s ciljem usklađivanja mjera očuvanja koje su usvojene s obzirom na te zalihe.
   Članak XII.
   1.   Odluke Komisije o bitnim predmetima donose se konsenzusom. Pitanje je li neki predmet bitan tretira se kao bitno pitanje.
   2.   Odluke o pitanjima koja nisu spomenuta u stavku 1. gore donose se jednostavnom većinom glasova članova Komisije koji su prisutni i glasuju.
   3.   Kad Komisija razmatra neki predmet koji zahtijeva donošenje odluke, mora biti jasno hoće li neka organizacija za regionalnu gospodarsku integraciju sudjelovati u donošenju odluke i, ako da, hoće li sudjelovati i neka od njezinih država članica. Broj ugovornih stranaka koje sudjeluju na taj način ne smije biti veći od broja država članica organizacije za regionalnu integraciju koje su članice Komisije.
   4.   Pri donošenju odluka u skladu s ovim člankom, organizacija za regionalnu gospodarsku integraciju će imati samo jedan glas.
   Članak XIII.
   1.   Sjedište Komisije nalazi se u Hobartu na Tasmaniji u Australiji.
   2.   Komisija će održavati redovne godišnje sastanke. Održavat će se i drugi sastanci na zahtjev jedne trećine njezinih članica i kako je inače predviđeno ovom Konvencijom. Prvi će se sastanak održati u razdoblju od tri mjeseca od stupanja ove Konvencije na snagu, ako među ugovornim strankama budu najmanje dvije države koje se bave ribolovom u području na koje se odnosi Konvencija. U svakom slučaju, prvi se sastanak mora održati u razdoblju od jedne godine od stupanja ove Konvencije na snagu. Depozitar će se o prvom sastanku Komisije savjetovati s državama potpisnicama, uzimajući u obzir da je široka zastupljenost tih država potrebna za djelotvoran rad Komisije.
   3.   Depozitar će sazvati prvi sastanak Komisije u sjedištu Komisije. I nakon toga će se sastanci Komisije održavati u njezinom sjedištu, ako Komisija ne odluči drukčije.
   4.   Komisija će među svojim članicama izabrati predsjednika i potpredsjednika, od kojih će svaki imati dvogodišnji mandat i imati pravo biti ponovno biran za još jedan mandat. Međutim, prvi će predsjednik biti izabran za početni mandat od tri godine. Predsjednik i potpredsjednik ne smiju biti predstavnici iste ugovorne stranke.
   5.   Komisija će po potrebi donositi, izmjenjivati i dopunjavati pravila postupka za vođenje njezinih sastanaka, osim u pogledu pitanja koja su obrađena u članku XII. ove Konvencije.
   6.   Komisija može uspostaviti pomoćna tijela koja joj budu potrebna za obavljanje njezinih zadataka.
   Članak XIV.
   1.   Ovime ugovorne stranke osnivaju Znanstveni odbor za očuvanje antarktičkih morskih živih resursa (u daljnjem tekstu „Znanstveni odbor”), koji će biti savjetodavno tijelo Komisije. Znanstveni će se odbor redovno sastajati u sjedištu Komisije ukoliko sam ne odluči drukčije.
   2.   Svaka je članica Komisije ujedno i članica Znanstvenoga odbora i mora imenovati svoga predstavnika odgovarajućih znanstvenih kvalifikacija, kojemu se mogu pridružiti i drugi stručnjaci i savjetnici.
   3.   Po potrebi Znanstveni odbor može na ad hoc osnovi zatražiti savjet drugih znanstvenika i stručnjaka.
   Članak XV.
   1.   Znanstveni odbor mora osigurati forum za savjetovanje i suradnju u pogledu skupljanja, proučavanja i razmjene informacija o morskim živim resursima na koje se odnosi ova Konvencija. On će poticati i promicati suradnju na polju znanstvenog istraživanja radi proširivanja znanja o morskim živim resursima antarktičkog morskog ekosustava.
   2.   Znanstveni odbor mora obavljati zadatke koje mu Komisija može naložiti u svrhu postizanja ciljeva ove Konvencije, i:

               (a)

               utvrđivati kriterije i metode koji će se koristiti za donošenje odluka koje se odnose na mjere očuvanja spomenute u članku IX. ove Konvencije;

               (b)

               redovno ocjenjivati stanje i trendove populacija antarktičkih morskih živih resursa;

               (c)

               analizirati podatke o izravnim i neizravnim učincima izlovljavanja na populacije antarktičkih morskih živih resursa;

               (d)

               ocjenjivati učinke predloženih promjena u metodama ili opsegu izlovljavanja i predloženih mjera očuvanja;

               (e)

               Komisiji prenositi ocjene, analize, izvještaje i preporuke, na zahtjev ili na vlastitu inicijativu, vezane uz mjere i istraživanja za postizanje ciljeva ove Konvencije;

               (f)

               sastavljati prijedloge za vođenje međunarodnih i nacionalnih programa istraživanja antarktičkih morskih živih resursa;

         3.   U obavljanju svojih zadataka, Znanstveni odbor će uzimati u obzir rad drugih relevantnih tehničkih i znanstvenih organizacija i znanstvene aktivnosti koje se obavljaju u okviru Antarktičkog ugovora.
   Članak XVI.
   1.   Prvi se sastanak Znanstvenoga odbora mora održati unutar razdoblja od tri mjeseca nakon prvoga sastanka Komisije. Znanstveni će se odbor iza toga sastajati onoliko često koliko bude potrebno radi ispunjavanja njegovih zadataka.
   2.   Znanstveni odbor po potrebi donosi, izmjenjuje i dopunjava svoja pravila postupka. Ta pravila i sve njihove izmjene i dopune mora odobriti Komisija. Pravila obuhvaćaju postupke za podnošenje manjinskih izvještaja.
   3.   Znanstveni odbor može uz odobrenje Komisije uspostaviti pomoćna tijela koja mu budu potrebna za obavljanje njegovih zadataka.
   Članak XVII.
   1.   Komisija imenuje izvršnog tajnika koji će raditi za Komisiju i Znanstveni odbor u skladu s postupcima i pod uvjetima koje odredi Komisija. Njegov će mandat trajati četiri godine i on će imati pravo na reizbor.
   2.   Komisija odobrava imenovanje osoblja koje bude potrebno za tajništvo, a izvršni tajnik imenuje, vodi i nadzire to osoblje prema tim pravilima i postupcima i prema uvjetima koje odredi Komisija.
   3.   Izvršni tajnik i tajništvo obavljaju zadatke koje im povjeri Komisija.
   Članak XVIII.
   Službeni jezici Komisije i Znanstvenog odbora su engleski, francuski, ruski i španjolski.
   Članak XIX.
   1.   Komisija na svakom godišnjem sastanku konsenzusom donosi svoj proračun i proračun Znanstvenog odbora.
   2.   Izvršni tajnik priprema nacrt proračuna za Komisiju i Znanstveni odbor i za sva pomoćna tijela i dostavlja ga članovima Komisije najmanje 60 dana prije godišnjeg sastanka Komisije.
   3.   Svaki član Komisije mora sudjelovati u proračunu. Do isteka razdoblja od pet godina po stupanju ove Konvencije na snagu, udio svakoga člana Komisije mora biti jednak. Nakon toga će se udio određivati prema dvama kriterijima: izlovljenoj količini i jednakom sudjelovanju svih članova Komisije. Komisija će konsenzusom odrediti omjer u kojem će se primjenjivati ta dva kriterija.
   4.   Financijske aktivnosti Komisije i Znanstvenog odbora moraju se obavljati u skladu s financijskim propisima koje donese Komisija te podliježu godišnjoj reviziji vanjskih revizora koje odabere Komisija.
   5.   Svaki član Komisije mora pokrivati vlastite troškove koji proizađu iz prisustvovanja sastancima Komisije i Znanstvenog odbora.
   6.   Članica Komisije koja ne plati svoj doprinos dvije uzastopne godine, tijekom razdoblja neplaćanja nema pravo sudjelovati u donošenju odluka Komisije.
   Članak XX.
   1.   Članice Komisije Komisiji i Znanstvenom odboru svake godine dostavljaju, u najvećem mogućem obimu, statističke, biološke i ostale podatke i informacije koje Komisija i Znanstveni odbor mogu zatražiti radi obavljanja svojih zadataka.
   2.   Članice Komisije dostavljaju, na način i u razmacima koji budu propisani, informacije o svojim ribolovnim aktivnostima, uključujući informacije o ribolovnim područjima i brodovima, da bi omogućile skupljanje pouzdanih podataka o ulovu i uloženom trudu.
   3.   Članice Komisije dostavljaju, na način i u razmacima koji budu propisani, informacije o koracima koje su poduzele u provedbi mjera očuvanja koje je donijela Komisija.
   4.   Članice Komisije su se sporazumjele da će tijekom izlovljavanja iskoristiti priliku za prikupljanje podataka potrebnih da bi se ocijenio utjecaj izlovljavanja.
   Članak XXI.
   1.   Svaka ugovorna stranka poduzima odgovarajuće mjere u okviru svojih nadležnosti kako bi osigurala sukladnost s odredbama ove Konvencije i s mjerama očuvanja koje je donijela Komisija i koja obvezuje stranku, u skladu s člankom IX. ove Konvencije.
   2.   Svaka ugovorna stranka šalje Komisiji informacije o poduzetim mjerama u skladu sa stavkom 1. gore, uključujući nametanje sankcija za bilo kakvo kršenje.
   Članak XXII.
   1.   Svaka se ugovorna stranka obvezuje da će uložiti odgovarajuće napore, u skladu s Poveljom Ujedinjenih naroda, s ciljem da se nitko ne bavi aktivnostima koje su u suprotnosti s ciljevima ove Konvencije.
   2.   Svaka ugovorna stranka obavještava Komisiju ako primijeti neku takvu aktivnost.
   Članak XXIII.
   1.   Komisija i Znanstveni odbor surađuju sa savjetodavnim strankama Antarktičkog sporazuma na predmetima koji spadaju u nadležnost tih stranaka.
   2.   Komisija i Znanstveni odbor po potrebi surađuju s Organizacijom Ujedinjenih naroda za prehranu i poljoprivredu i s ostalim specijaliziranim agencijama.
   3.   Komisija i Znanstveni odbor prema potrebi nastoje razviti međusobnu suradnju koja bi mogla pridonijeti njihovom radu s međuvladinim i nevladinim organizacijama, uključujući Znanstveni odbor za istraživanje Antarktika, Znanstveni odbor za oceanska istraživanja i Međunarodnu komisiju za lov na kitove.
   4.   Po potrebi Komisija može sklapati sporazume s organizacijama spomenutima u ovom članku i s ostalim organizacijama. Komisija i Znanstveni odbor mogu pozvati te organizacije da pošalju svoje promatrače na njihove sastanke i na sastanke njihovih pomoćnih tijela.
   Članak XXIV.
   1.   Radi promicanja ciljeva i osiguravanja ispunjavanja odredaba ove Konvencije, ugovorne stranke su se sporazumjele da moraju uspostaviti sustav promatranja i inspekcijskih pregleda.
   2.   Taj sustav promatranja i inspekcijskih pregleda razrađuje Komisija na temelju sljedećih načela:

               (a)

               ugovorne stranke će međusobno surađivati da bi osigurale djelotvornu provedbu sustava promatranja i inspekcijskih pregleda, uzimajući u obzir postojeću međunarodnu praksu. Ovaj sustav između ostaloga obuhvaća postupke za ukrcaj na brod i inspekcijske preglede koje će obavljati promatrači i inspektori koje odrede članice Komisije i postupke za sudsko gonjenje države pod čijom zastavom brod plovi, na temelju dokaza dobivenih nakon ukrcaja i inspekcijskih pregleda. Izvještaj o takvom sudskom gonjenju i nametnutim sankcijama bit će uključen u informacije spomenute u članku XXI. ove Konvencije;

               (b)

               promatranje i inspekcijske preglede, radi provjere provođenja mjera koje su donesene u skladu s ovom Konvencijom, na brodovima koji se koriste za znanstveno istraživanje ili izlovljavanje morskih živih resursa u području na koje se odnosi ova Konvencija, obavljat će promatrači i inspektori koje imenuju članice Komisije i koji će raditi u skladu s uvjetima koje utvrdi Komisija;

               (c)

               imenovani promatrači i inspektori ostaju podložni jurisdikciji ugovorne stranke čiji su državljani. Oni svoje izvještaje podnose Komisiji koja ih je imenovala i koja će pak svoje izvještaje podnositi Komisiji.

         3.   Do uspostave sustava promatranja i inspekcijskih pregleda, članice Komisije će pokušati utvrditi privremeni sustav imenovanja promatrača i inspektora, a tako imenovani promatrači i inspektori imat će pravo obavljati inspekcijske preglede u skladu s načelima utvrđenima u stavku 2. gore.
   Članak XXV.
   1.   U slučaju spora između dviju ili više ugovornih stranaka u pogledu tumačenja ili primjene ove Konvencije, te će se ugovorne stranke međusobno savjetovati s namjerom da spor riješe pregovorima, istragom, posredovanjem, usklađivanjem, arbitražom, sudskom nagodbom ili drugim mirnim sredstvima po vlastitom izboru.
   2.   Svaki spor te vrste koji se ne riješi na ovaj način, uz pristanak svih stranaka koje su u sporu, upućuje se na rješavanje Međunarodnom sudu ili arbitraži; ali ako nakon upućivanja na Međunarodni sud ili arbitražu ne postignu dogovor, stranke u sporu neće biti oslobođene od obveze da nastave tražiti rješenje na bilo koji od mirnih načina koji su navedeni u stavku 1. gore.
   3.   U slučajevima kad se spor uputi na rješavanje arbitraži, arbitražni se sud uspostavlja na način predviđen u Prilogu ovoj Konvenciji.
   Članak XXVI.
   1.   Ova je Konvencija otvorena za potpis od 1. kolovoza do 31. prosinca 1980. u Canberri državama koje su sudjelovale na Konferenciji za očuvanje antarktičkih morskih živih resursa održanoj u Canberri od 7. do 20. svibnja 1980.
   2.   Države koje tako potpišu Konvenciju izvorne su države potpisnice Konvencije.
   Članak XXVII.
   1.   Ova Konvencija podliježe ratifikaciji, prihvaćanju ili odobrenju država potpisnica.
   2.   Instrumenti ratifikacije, prihvaćanja ili odobrenja polažu se kod Vlade Australije, koja se ovime imenuje depozitarom.
   Članak XXVIII.
   1.   Ova Konvencija stupa na snagu 30. dana od dana polaganja osmoga instrumenta ratifikacije, prihvaćanja ili odobrenja država spomenutih u stavku 1. članka XXVI. ove Konvencije.
   2.   Za svaku državu ili organizaciju za regionalnu gospodarsku integraciju koja nakon datuma stupanja ove Konvencije na snagu položi instrument ratifikacije, prihvaćanja ili odobrenja, Konvencija stupa na snagu 30. dan od dana toga polaganja.
   Članak XXIX.
   1.   Ova je Konvencija otvorena za pristupanje članicama koje su zainteresirane za istraživanje ili izlovljavanje morskih živih resursa na koje se odnosi ova Konvencija.
   2.   Ova je Konvencija otvorena za pristupanje organizacijama za regionalnu gospodarsku integraciju suverenih država koje među svojim članicama uključuju jednu ili više država članica Komisije i na koje su države članice tih organizacija prenijele, u cijelosti ili djelomično, nadležnosti za pitanja na koja se odnosi ova Konvencija. Pristupanje takvih organizacija za regionalnu gospodarsku integraciju bit će predmet savjetovanja između članica Komisije.
   Članak XXX.
   1.   Ova se Konvencija u svako doba može izmijeniti.
   2.   Ako jedna trećina članica Komisije zatraži sastanak radi rasprave o predloženoj izmjeni, depozitar mora sazvati taj sastanak.
   3.   Izmjene stupaju na snagu kad depozitar primi instrumente njihove ratifikacije, prihvaćanja ili odobrenja od svih članica Komisije.
   4.   Te izmjene nakon toga stupaju na snagu za svaku drugu ugovornu stranku kad depozitar primi njezinu obavijest o ratifikaciji, prihvaćanju ili odobrenju. Za svaku će se ugovornu stranku od koje takva obavijest ne bude primljena unutar razdoblja od jedne godine od datuma stupanja izmjena na snagu, u skladu sa stavkom 3. gore, smatrati da je istupila iz ove Konvencije.
   Članak XXXI.
   1.   Svaka ugovorna stranka može istupiti iz ove Konvencije 30. lipnja svake godine uz pismenu obavijest depozitaru najkasnije 1. siječnja iste godine, koji će tu obavijest po primitku proslijediti drugim ugovornim strankama.
   2.   Bilo koja druga ugovorna stranka može, u roku od 60 dana po primitku kopije takve obavijesti od depozitara, poslati depozitaru pismenu obavijest o istupanju, u kojem slučaju Konvencija 30. lipnja iste godine prestaje biti na snazi za ugovornu stranku koja je obavijest poslala.
   3.   Istupanje bilo koje stranke Komisije iz ove Konvencije neće utjecati na njezine financijske obveze prema ovoj Konvenciji.
   Članak XXXII.
   Depozitar obavještava ugovorne stranke o sljedećem:

               (a)

               potpisima ove Konvencije i polaganju instrumenata ratifikacije, prihvaćanja odobrenja ili pristupanja;

               (b)

               datumu stupanja ove Konvencije i svake njezine izmjene na snagu.

         Članak XXXIII.
   1.   Ova Konvencija, čiji su tekstovi na engleskom, francuskom, ruskom i španjolskom jeziku jednako vjerodostojni, polaže se kod Vlade Australije koja će poslati njezine propisno ovjerene kopije svim strankama koje su potpisale Konvenciju i koje joj pristupaju.
   2.   Ovu će Konvenciju registrirati depozitar u skladu s člankom 102. Povelje Ujedinjenih naroda.

      U potvrdu toga dolje potpisani, valjano ovlašteni za to, potpisali su ovu Konvenciju.
      Sastavljeno u Canberri 20. svibnja 1980.

   PRILOG
   ARBITRAŽNI SUD
   Arbitražni sud, spomenut u stavku 3. članka XXV., sastojat će se od tri arbitra koji će biti imenovani kako slijedi:
   Stranka koja pokrene postupak priopćava ime arbitra drugoj stranci koja sa svoje strane u roku od 40 dana od takve obavijesti priopćava ime drugog arbitra. U roku od 60 dana od imenovanja drugoga arbitra stranke imenuju trećeg arbitra koji ne smije biti državljanin niti jedne od stranaka i ne smije biti iste nacionalnosti kao bilo koji od prva dva arbitra. Treći arbitar predsjedava sudom.
   Ako se drugi arbitar ne imenuje u propisanom roku ili ako stranke u propisanom roku ne postignu dogovor o imenovanju trećega arbitra, tog će arbitra na zahtjev bilo koje stranke izabrati i imenovati glavni tajnik Stalnoga arbitražnog suda, i to među osobama od međunarodnog ugleda koje nisu državljani nijedne od država članica ove Konvencije.
   Arbitražni sud odlučuje gdje će mu biti sjedište i donosi vlastita pravila postupka.
   Arbitražni sud donosi odluke većinom glasova svojih članova koji se ne smiju suzdržavati od glasovanja.
   Svaka ugovorna stranka koje nije stranka u sporu može uz pristanak arbitražnoga suda posredovati u postupku.
   Odluke arbitražnog suda su konačne i obvezujuće za sve stranke u sporu i za sve stranke koje posreduju u postupku i po njima se odmah mora postupiti. Arbitražni će sud razložiti svoju odluku na zahtjev jedne od stranaka u sporu ili stranaka koje su u sporu posredovale.
   Ukoliko arbitražni sud ne odluči drukčije zbog posebnih okolnosti slučaja, stranke u sporu u jednakoj će mjeri snositi troškove suda, uključujući i naknadu za rad svojih članova.


title: 75/199/EEZ: Odluka Vijeća od 18. ožujka 1975. o zaključivanju Međunarodne konvencije o pojednostavnjenju i usklađivanju carinskih postupaka te o prihvaćanju njezinog Priloga u vezi s carinskim skladištima#Međunarodna konvencija o pojednostavnjenju i usklađivanju carinskih postupaka

text:
               18.3.1975

               HR

               L 100/

      MEĐUNARODNA KONVENCIJA O POJEDNOSTAVNJENJU I USKLAĐIVANJU CARINSKIH POSTUPAKA

   PREAMBULA
   UGOVORNE STRANE ove Konvencije, osnovane pod pokroviteljstvom Vijeća za carinsku suradnju,
   PRIMJEĆUJUĆI da razlike između nacionalnih carinskih postupaka mogu otežati međunarodnu trgovinu i ostale međunarodne razmjene,
   SMATRAJUĆI da je u interesu svih zemalja promicati takvu trgovinu i razmjenu te poticati međunarodnu suradnju,
   SMATRAJUĆI da pojednostavnjenje i usklađivanje njihovih carinskih postupaka može učinkovito pridonijeti razvoju međunarodne trgovine i drugih međunarodnih razmjena,
   UVJERENE da bi međunarodni instrument kojim se predlažu one odredbe na čiju su se primjenu države obvezale čim za to budu spremne, postupno doveo do visokog stupnja pojednostavnjenja i usklađivanja carinskih postupaka, što predstavlja jedan od ključnih ciljeva Vijeća za carinsku suradnju,
   SPORAZUMJELE SU SE:
   POGLAVLJE I.
   Definicije
   Članak 1.
   U smislu ove Konvencije:

               (a)

               pojam „Vijeće” znači organizacija uspostavljena Konvencijom kojom se osniva Vijeće za carinsku suradnju, sastavljenom u Bruxellesu 15. prosinca 1950.;

               (b)

               pojam „Stalni tehnički odbor” znači Stalni tehnički odbor Vijeća;

               (c)

               pojam „ratifikacija” znači ratifikacija, prihvaćanje ili odobrenje.

         POGLAVLJE II.

      Područje primjene Konvencije i struktura prilogā

   Članak 2.
   Svaka se ugovorna strana obvezuje promicati pojednostavnjenje i usklađivanje carinskih postupaka te se u tu svrhu prilagoditi, u skladu s odredbama ove Konvencije, normama i preporučenim praksama, navedenim u prilozima ovoj Konvenciji. Međutim, ugovornu stranu ništa ne sprečava odobriti pogodnosti koje su veće od onih ovdje predviđenih te se svakoj ugovornoj strani preporučuje odobriti takve veće pogodnosti u što je moguće širem opsegu.
   Članak 3.
   Odredbe ove Konvencije ne sprečavaju primjenu zabrana ili ograničenja uvedenih sukladno nacionalnom zakonodavstvu.
   Članak 4.
   Svaki se prilog ovoj Konvenciji u načelu sastoji od:

               (a)

               uvoda koji sažima različita pitanja koja su predmet Priloga;

               (b)

               definicija glavnih carinskih pojmova korištenih u Prilogu;

               (c)

               normi koje predstavljaju odredbe čija je opća primjena priznata potrebnom za postizanje usklađenja i pojednostavnjenja carinskih postupaka;

               (d)

               preporučenih praksi onih odredbi za koje je priznato da tvore napredak prema usklađenju i pojednostavnjenju carinskih postupaka, a čija se najšira moguća primjena smatra poželjnom;

               (e)

               napomena koje pokazuju neke od mogućih aktivnosti koje se moraju slijediti prilikom primjenjivanja normi ili preporučenih praksi na koje se navedeno odnosi.

         Članak 5.
   1.   Smatra se da svaka ugovorna strana koja prihvati Prilog također prihvaća sve ovdje navedene norme i preporučene prakse, osim ako u trenutku prihvaćanja Priloga ili u svakom trenutku nakon tog ne obavijesti glavnog tajnika Vijeća o normi(-ama) i preporučenoj praksi(-ama) na koje stavlja rezerve, navodeći razlike koje postoje između odredaba njezinog nacionalnog zakonodavstva i onih odredaba koje pripadaju normi(-ama) i preporučenoj praksi(-ama) na koje se navedeno odnosi. Svaka ugovorna strana koja je stavila rezerve može ih u svakome trenutku djelomično ili u potpunosti povući, tako što o tome obavijesti glavnog tajnika, navodeći datum na koji je navedeni opoziv stupio na snagu.
   2.   Svaka ugovorna strana vezana ovim Prilogom obvezna je, najmanje jednom svake tri godine, pregledati ovdje navedene norme i preporučene prakse, na koje je stavila rezerve, usporediti ih s odredbama svojeg nacionalnog zakonodavstva te o rezultatima provjere obavijestiti glavnog tajnika Vijeća.
   POGLAVLJE III.

      Uloga Vijeća i Stalnog tehničkog odbora

   Članak 6.
   1.   Vijeće nadzire, u skladu s odredbama ove Konvencije, njezinu primjenu i razvoj. Posebno odlučuje o ugrađivanju novih priloga u Konvenciju.
   2.   U tu svrhu Stalni tehnički odbor, u nadležnosti Vijeća, te u skladu sa svim uputama koje mu je dalo Vijeće, ima sljedeće dužnosti:

               (a)

               pripremiti nove priloge i predložiti Vijeću njihovo usvajanje radi njihovog ugrađivanja u Konvenciju;

               (b)

               dostaviti Vijeću prijedloge za one izmjene ove Konvenciji ili njezinih priloga koje bi mogao smatrati potrebnima, a posebice prijedloge za izmjene tekstova normi i preporučenih praksi, te prijedloge za unapređivanje preporučenih praksi u norme;

               (c)

               predočiti mišljenja o svim pitanjima u vezi s primjenom Konvencije;

               (d)

               obavljati one zadaće koje Vijeće može odrediti u vezi s odredbama Konvencije.

         Članak 7.
   Za potrebe glasovanja unutar Vijeća i Stalnog tehničkog odbora, svaki se prilog smatra zasebnom Konvencijom.
   POGLAVLJE IV.

      Ostale odredbe

   Članak 8.
   Za potrebe ove Konvencije, svaki prilog ili prilozi kojima je ugovorna strana vezana, tumače se kao sastavni dio Konvencije, dok se u vezi s tom ugovornom stranom smatra da svako upućivanje na Konvenciju uključuje upućivanje na takav prilog ili priloge.
   Članak 9.
   Ugovorne strane koje tvore carinsku ili gospodarsku uniju mogu navesti, tako što će o tome obavijestiti glavnog tajnika Vijeća, da se prilikom primjene određenog Priloga ovoj Konvenciji njihovi teritoriji smatraju jedinstvenim teritorijem. U svakom slučaju u kojem, kao rezultat takvog obavješćivanja, postoje razlike između odredaba navedenog Priloga i odredaba zakonodavstva primjenjivog na teritorijima ugovornih strana, države na koje se navedeno odnosi stavljaju rezerve na norme ili preporučene prakse temeljem članka 5. Konvencije.
   POGLAVLJE V.

      Završne odredbe

   Članak 10.
   1.   Svaki spor između dviju ili više ugovornih strana u vezi s tumačenjem ili primjenom ove Konvencije rješava se, što je moguće više, međusobnim pregovorima.
   2.   Svaki spor koji nije riješen pregovorima, ugovorne strane koje su u sporu upućuju Stalnom tehničkom odboru koji potom razmatra spor i donosi preporuke za njegovo rješavanje.
   3.   Ako Stalni tehnički odbor nije u mogućnosti riješiti spor, navedeni predmet upućuje Vijeću koje donosi preporuke u skladu s člankom III. stavkom (e) Konvencije kojom se osniva Vijeće.
   4.   Ugovorne se strane u sporu mogu unaprijed složiti da preporuke Stalnog tehničkog odbora prihvaćaju kao obvezujuće.
   Članak 11.
   1.   Svaka država članica Vijeća i svaka država članica Ujedinjenih naroda ili njegovih specijaliziranih agencija može postati ugovorna strana ove Konvencije:

               (a)

               njezinim potpisivanjem bez rezerve ratifikacije;

               (b)

               polaganjem isprave o ratifikaciji nakon njezinog potpisivanja uz rezervu ratifikacije; ili

               (c)

               njezinom pristupanju.

         2.   Ova je Konvencija otvorena za potpisivanje do 30. lipnja 1974., u glavnom sjedištu Vijeća u Bruxellesu od strane država navedenih u stavku 1. ovog članka. Nakon toga, otvorena je za njihovo pristupanje.
   3.   Svaka ugovorna strana koja nije članica organizacija navedenih u stavku 1. ovog članka, a na koju je, na zahtjev Vijeća, glavni tajnik Vijeća u tu svrhu naslovio poziv, može postati ugovorna strana ove Konvencije tako što bi joj pristupila nakon njezinog stupanja na snagu.
   4.   Svaka država navedena u stavku 1. ili 3. ovog članka, u vrijeme potpisivanja, ratificiranja ili pristupanja ovoj Konvenciji, određuje koji prilog ili priloge prihvaća, s time da je obvezna prihvatiti najmanje jedan prilog. Ona može naknadno obavijestiti glavnog tajnika Vijeća da prihvaća jedan ili više dodatnih priloga.
   5.   Isprava o ratifikaciji ili pristupanju pohranjuje se kod glavnog tajnika Vijeća.
   6.   Glavni tajnik Vijeća obavješćuje ugovorne strane ove Konvencije, druge države potpisnice, one države članice Vijeća koje nisu ugovorne strane Konvencije te glavnog tajnika Ujedinjenih naroda o svakom prilogu koji bi Vijeće moglo odlučiti ugraditi u ovu Konvenciju. Ugovorne strane koje prihvaćaju takav novi prilog o tome obavješćuju glavnog tajnika Vijeća, u skladu sa stavkom 4. ovog članka.
   7.   Odredbe stavaka 1. ovog članka također se primjenjuju na carinske ili gospodarske unije navedene u članku 9. ove Konvencije, u onoj mjeri u kojoj obveze koje proizlaze iz instrumenata kojima se osnivaju takve carinske ili gospodarske unije, zahtijevaju od njihovih nadležnih tijela da sklapaju ugovore u svoje vlastito ime. Međutim, takva tijela nemaju pravo glasa.
   Članak 12.
   1.   Ova Konvencija stupa na snagu tri mjeseca nakon što pet država navedenih u stavku 1. članka 11. potpiše Konvenciju bez rezerve ratifikacije ili položi svoje isprave o ratifikaciji ili pristupu.
   2.   Za svaku državu koja potpiše Konvenciju bez rezerve ratifikacije, ratificira ili pristupi ovoj Konvenciji nakon što ju je pet država potpisalo bez rezerve ratifikacije ili položilo svoje isprave o ratifikaciji ili pristupu, ova Konvencija stupa na snagu tri mjeseca nakon što je navedena država potpiše bez rezerve ratifikacije ili položi svoje isprave o ratifikaciji ili pristupu.
   3.   Svaki prilog ovoj Konvenciji stupa na snagu tri mjeseca nakon što pet ugovornih strana prihvati taj Prilog.
   4.   Za svaku državu koja prihvati Prilog nakon što ga je već prihvatilo ostalih pet država, taj Prilog stupa na snagu tri mjeseca nakon što je navedena država obavijestila o svom prihvaćanju.
   Članak 13.
   1.   Svaka država može, u trenutku potpisivanja ove Konvencije, bez rezerve ratifikacije ili polaganja svojih isprava o ratifikaciji ili pristupu, ili u svakom trenutku nakon toga, izjaviti da se ova Konvencija proširuje na sve ili neke od teritorija za čije je međunarodne veze odgovorna tako što će glavnom tajniku Vijeća o tome poslati obavijest. Takva obavijest stupa na snagu tri mjeseca nakon što ju je primio glavni tajnik Vijeća. Međutim, Konvencija se ne primjenjuje na ona državna područja koji su u obavijesti navedeni prije no što je Konvencija stupila na snagu za onu državu na koju se navedeno odnosi.
   2.   Svaka država koja je sukladno stavku 1. ovog članka obavijestila da proširuje ovu Konvenciju na bilo koji teritorij za čije je međunarodne veze odgovorna, može obavijestiti glavnog tajnika Vijeća, u skladu s postupkom članka 14. ove Konvencije, da se navedeni teritorij više ne odnosi na Konvenciju.
   Članak 14.
   1.   Ova Konvencija ima neograničeno trajanje, ali je svaka ugovorna strana može otkazati u svakom trenutku nakon datuma njezinog stupanja na snagu u skladu s člankom 12. Konvencije.
   2.   Otkazivanje se priopćava ispravom u pisanom obliku, položenom kod glavnog tajnika Vijeća.
   3.   Otkazivanje proizvodi učinak šest mjeseci nakon što glavni tajnik Vijeća primi ispravu o otkazivanju.
   4.   Odredbe stavaka 2. i 3. ovog članka također se primjenjuju s obzirom na priloge ovoj Konvenciji, dok svaka ugovorna strana ima pravo, u svakom trenutku nakon datuma njihovog stupanja na snagu te sukladno članku 12. Konvencije, povući svoj prihvat jednog ili više priloga. Smatra se da je svaka ugovorna strana koja povuče svoj prihvat svih priloga, također otkazala Konvenciju.
   Članak 15.
   1.   Vijeće može preporučiti izmjene ove Konvencije. Glavni tajnik Vijeća poziva sve ugovorne strane da sudjeluju u razgovorima oko prijedloga izmjena ove Konvencije.
   2.   Glavni tajnik Vijeća dostavlja svim ugovornim stranama ove Konvencije, drugim državama potpisnicama i onim državama članicama Vijeća koje nisu ugovorne strane ove Konvencije, tekst svake tako preporučene izmjene.
   3.   Unutar šest mjeseci od datuma kad su dostavljene preporučene izmjene, svaka ugovorna strana ili, ako izmjene utječu na Prilog koji je na snazi, svaka ugovorna strana vezana tim Prilogom može glavnog tajnika Vijeća obavijestiti o sljedećem:

               (a)

               da ima prigovor na preporučene izmjene, ili

               (b)

               da, iako namjerava prihvatiti preporučene izmjene, uvjeti potrebni za navedeni prihvat još uvijek nisu ispunjeni u njezinoj državi.

         4.   Ako ugovorna strana pošalje glavnom tajniku Vijeća obavijest kako je predviđeno stavkom 3. točkom (b) ovog članka, ona može, ako nije obavijestila glavnog tajnika o svom prihvatu preporučene izmjene, podnijeti prigovor na navedenu izmjenu u roku od devet mjeseci nakon isteka šestomjesečnog razdoblja iz stavka 3. ovog članka.
   5.   Ako je prigovor na preporučenu izmjenu naveden u skladu s uvjetima stavka 3. ili 4. ovog članka, izmjena se ne smatra prihvaćenom i ne proizvodi nikakav učinak.
   6.   Ako nije naveden nijedan prigovor na preporučenu izmjenu u skladu sa stavkom 3. ili 4. ovog članka, izmjena se smatra prihvaćenom od dolje navedenog datuma:

               (a)

               ako niti jedna ugovorna strana nije poslala obavijest u skladu sa stavkom 3. točkom (b) ovog članka, na datum isteka šestomjesečnog razdoblja iz stavka 3.;

               (b)

               ako je jedna od ugovornih strana poslala obavijest u skladu sa stavkom 3. točkom (b) ovog članka, na raniji od sljedeća dva datuma:

                           i.

                           datum s kojim su sve ugovorne strane, koje su poslale takve obavijesti, obavijestile glavnog tajnika Vijeća o svom prihvatu preporučene izmjene, pod uvjetom da, ako je o svim prihvatima izdana obavijest prije isteka šestomjesečnog razdoblja spomenutog u stavku 3. ovog članka, taj će se datum smatrati datumom isteka spomenutog šestomjesečnog razdoblja;

                           ii.

                           datum isteka devetomjesečnog razdoblja spomenutog u stavku 4. ovog članka.

         7.   Svaka izmjena koja se smatra prihvaćenom stupa na snagu šest mjeseci nakon datuma s kojim se smatra prihvaćenom, ili, ako je u preporučenoj izmjeni navedeno drugačije razdoblje, istekom tog razdoblja nakon datuma s kojim se izmjena smatra prihvaćenom.
   8.   Glavni tajnik Vijeća obavješćuje, što je prije moguće, ugovorne strane ove Konvencije i druge države potpisnice, o svakom prigovoru na preporučenu izmjenu, koji je dostavljen u skladu sa stavkom 3. točkom (a) ovog članka te o bilo kojoj obavijesti primljenoj u skladu sa stavkom 3. točkom (b) ovog članka. On također nakon tog obavješćuje ugovorne strane i druge države potpisnice o tome imaju li ugovorna strana ili strane koje su uputile takvu obavijest prigovor na preporučenu izmjenu ili je prihvaćaju.
   Članak 16.
   1.   Neovisno o postupku o izmjenama utvrđenim člankom 15. ove Konvencije, svaki prilog, izuzev njegovih definicija, može se odlukom Vijeća izmijeniti. Glavni tajnik Vijeća poziva svaku ugovornu stranu ove Konvencije da sudjeluje u razgovorima o svakome prijedlogu izmjena priloga. Tekst svake od tih izmjena, o kojima se tako odluči, glavni tajnik Vijeća dostavlja ugovornim stranama ove Konvencije, drugim državama potpisnicama i onim državama članicama Vijeća, koje nisu ugovorne strane ove Konvencije.
   2.   Svaka izmjena o kojoj se odlučilo u skladu sa stavkom 1. ovog članka, stupa na snagu šest mjeseci nakon što je glavni tajnik Vijeća o njoj izdao obavijest. Smatra se da je svaka ugovorna strana vezana Prilogom koji je predmet takve izmjene, prihvatila te izmjene, ako ne stavi rezervu sukladno postupku navedenom u članku 5. ove Konvencije.
   Članak 17.
   1.   Smatra se da je svaka država koja ratificira ovu Konvenciju ili joj pristupi, također prihvatila sve njezine izmjene koje su stupile na snagu na dan polaganja njezine isprave o ratifikaciji ili pristupanju.
   2.   Smatra se da je svaka država koja prihvati Prilog, osim ako stavi rezervu sukladno članku 5. ove Konvencije, također prihvatila sve izmjene tog Priloga koje su stupile na snagu na dan kada je glavnog tajnika Vijeća obavijestila o svom prihvatu.
   Članak 18.
   Glavni tajnik Vijeća obavješćuje ugovorne strane ove Konvencije, druge države potpisnice, one države članice Vijeća koje nisu ugovorne strane ove Konvencije, kao i glavnog tajnika Ujedinjenih naroda o sljedećem:

               (a)

               potpisima, ratifikacijama i pristupanjima sukladno članku 11. ove Konvencije;

               (b)

               datumu stupanja na snagu ove Konvencije i svakog priloga u skladu s člankom 12.;

               (c)

               obavijestima primljenim sukladno člancima 9. i 13.;

               (d)

               obavijestima i priopćenjima primljenima sukladno člancima 5., 16. i 17.;

               (e)

               otkazivanjima temeljem članka 14.;

               (f)

               svim prihvaćenim izmjenama u skladu s člankom 15. i datumu njihovog stupanja na snagu;

               (g)

               svim izmjenama priloga koje je usvojilo Vijeće u skladu s člankom 16. i datumu njihovog stupanja na snagu.

         Članak 19.
   U skladu s člankom 102. Povelje Ujedinjenih naroda, ova se Konvencija registrira u Tajništvu Ujedinjenih naroda na zahtjev glavnog tajnika Vijeća.
   U potvrdu toga, dolje potpisani, valjano ovlašteni za to, potpisali su ovu Konvenciju.
   Sastavljeno u Kyotu, osamnaestog dana mjeseca svibnja tisuću devet stotina sedamdeset i treće godine na engleskom i francuskom jeziku, s time da su oba teksta jednako vjerodostojna, u jednom izvorniku koji se pohranjuje kod glavnog tajnika Vijeća koji ovjerene preslike dostavlja svim državama navedenim u članku 11. stavku 1. ove Konvencije.
   PRILOG U VEZI S CARINSKIM SKLADIŠTIMA

      UVOD

   Međunarodna je trgovinska praksa po prirodi takva da u velikom broju slučajevima prilikom uvoza nije poznato na koji će način roba naposljetku biti ustupljena. To znači da su uvoznici obvezni skladištiti robu na duža ili kraća razdoblja.
   U slučajevima kada je roba namijenjena za ponovni izvoz, u interesu je uvoznika staviti je pod carinski postupak koji otklanja potrebu plaćanja uvoznih carina i poreza.
   Kad je roba namijenjena za izravan uvoz, ponovno je u interesu uvoznika da bude u mogućnosti odgoditi plaćanje uvoznih carina i poreza sve dok roba u stvarnosti nije puštena u domaću uporabu.
   Kako bi se ove pogodnosti stavile na raspolaganje uvoznicima, većina je zemalja u svojim nacionalnim zakonodavstvima osigurala postupak carinskog skladištenja.
   Međutim, uvezena roba ne predstavlja jedinu robu koja može ispuniti uvjete za carinsko skladištenje.
   Na primjer, neke zemlje dopuštaju da se roba koja podliježe ili snosi troškove unutarnjih carina i poreza (zbog nacionalnog podrijetla ili zbog tog što je prethodno uvezena uz plaćanje uvoznih carina i poreza) pohrani u carinskim skladištima kako bi ispunila uvjete za izuzeće od, ili povrat, takvih unutarnjih carina i poreza.
   Slično, pohranjivanje u carinskim skladištima one robe koja je prethodno bila obrađena pod drugim carinskim postupcima ili koja može, nakon izvoza, ispunjavati uvjete za povrat uvoznih carina i poreza, omogućuje carinskim tijelima odobriti izvršenje takvih drugih carinskih postupaka ili povratiti uvozne carine i porez, ovisno o situaciji, prije no što je roba ponovno izvezena.
   Odredbe ovog Priloga ne primjenjuju se na:

               —

               skladištenje robe u privremenom skladištu (zaključane prostorije i zatvoreni ili otvoreni prostori koje je odobrila carinska služba, u kojima roba može biti pohranjena dok čeka carinjenje),

               —

               pohranjivanje robe u slobodnim lukama i slobodnim zonama,

               —

               prerada ili proizvodnja, pod carinskim nadzorom, one robe koja je uvjetno oslobođena uvoznih carina i poreza u prostorijama koje je odobrila carinska služba (skladišta za aktivnu doradu).

      DEFINICIJE

   Za potrebe ovog Priloga:

               (a)

               pojam „postupak carinskog skladištenja” znači carinski postupak na temelju kojeg je uvezena roba pohranjena pod carinsku kontrolu na određenom mjestu (carinsko skladište) oslobođena plaćanja uvoznih carina i poreza;

               (b)

               pojam „uvozne carine i porezi” znači carine, porezi, naknade ili druga davanja koja se ubiru na ili u vezi s uvozom robe, ali ne uključuju naknade i davanja koji su u iznosu ograničeni prema približnim troškovima usluga;

               (c)

               pojam „carinska kontrola” znači mjere koje se primjenjuju kako bi se osiguralo pridržavanje zakona i propisa za čiju je provedbu odgovorna carina;

               (d)

               pojam „osiguranje” znači ono što, prema diskreciji carine, jamči da će obveza prema njoj biti ispunjena. Osiguranje se opisuje kao „opće”, ako jamči da se obveze koje proizlaze iz nekoliko aktivnosti, mogu ispuniti;

               (e)

               pojam „osoba” znači svaka fizička i pravna osoba, osim ako kontekst ne nalaže drugačije.

      NAČELO

   1.   Norma

   Postupak carinskog skladištenja uređuje se odredbama ovog Priloga.

      KLASE SKLADIŠTA

   2.   Norma

   Nacionalno zakonodavstvo osigurava da carinska skladišta budu otvorena za sve uvoznike (javna carinska skladišta).

      Napomena

   U skladu s odredbama nacionalnog zakonodavstva, javnim carinskim skladištima mogu upravljati carinska tijela, druga tijela te fizičke ili pravne osobe.
   3.   Norma

   Pravo na pohranjivanje uvezene robe u javna carinska skladišta nije ograničeno samo na uvoznike već je prošireno na sve druge zainteresirane osobe.
   4.   Norma

   Nacionalno zakonodavstvo osigurava da carinska skladišta koriste isključivo određene osobe (privatno carinsko skladište) u onim slučajevima kada je navedeno potrebno kako bi se zadovoljili posebni zahtjevi trgovine ili industrije.

      USPOSTAVA SKLADIŠTA

   5.   Norma

   Zahtjevi u vezi s gradnjom i nacrtom carinskih skladišta te dogovori oko carinske kontrole utvrđuju carinska tijela.

      Napomena

   Za potrebe kontrole, carinska tijela mogu posebice:

               —

               zahtijevati da carinska skladišta budu dvostruko zaključana (osigurana lokotom one osobe na koju se navedeno odnosi i lokotom carinske službe),

               —

               držati prostorije pod stalnim ili povremenim nadzorom,

               —

               voditi, ili zahtijevati da se vodi, evidencija skladištene robe (uporabom posebnih registara ili relevantnih deklaracija),

               —

               s vremena na vrijeme napraviti inventuru robe pohranjene u skladištu.

      UPRAVLJANJE SKLADIŠTIMA

   6.   Norma

   Nacionalno zakonodavstvo određuje osobu ili osobe koje su odgovorne za plaćanje svih uvoznih carina i poreza naplativih za robu pohranjenu sukladno postupku carinskog skladištenja, a koji, prema diskreciji carinskih tijela, nisu obračunati.
   7.   Norma

   Kada je osiguranje potrebno kako bi se zajamčilo da će obveze koje proistječu iz nekoliko aktivnosti biti ispunjene, carinska tijela prihvaćaju opće osiguranje.
   8.   Preporučena praksa

   Iznos bilo kojeg osiguranja trebao bi se odrediti što je moguće niže uzimajući u obzir potencijalno naplative uvozne carine i poreze.
   9.   Preporučena praksa

   Carinska bi se tijela trebala odreći osiguranja u slučajevima kada je skladište pod odgovarajućim carinskim nadzorom, a posebice u slučajevima kada je zaključano carinskim lokotom.
   10.   Norma

   Carinska tijela navode uvjete u vezi s upravljanjem carinskim skladištima, dok su dogovori oko skladištenja robe u carinska skladišta, njezinog čuvanja u skladištu i računovodstva podložni odobrenju carinskih tijela.

      ROBA DOPUŠTENA ZA SKLADIŠTENJE

   11.   Preporučena praksa

   Pohranjivanje robe u javnim carinskim skladištima trebalo bi biti dopušteno za sve vrste uvezene robe podložne uvoznim carinama i porezima, ograničenjima ili zabranama, koje ne uključuju one koje su uvedene na temelju javnog morala ili reda, javne sigurnosti, javne higijene ili zdravlja, ili iz veterinarskih ili fitopatoloških razloga, ili koje se odnose na zaštitu patenata, žigova ili autorskih prava, bez obzira na količinu, zemlju podrijetla, zemlju iz koje je uvezeno ili zemlju odredišta.
   Roba koja predstavlja opasnost, koja bi mogla utjecati na ostalu robu ili koja zahtijeva posebnu opremu, trebala bi biti primljena samo u onim carinskim skladištima koja su posebno konstruirana za njezin prijem.
   12.   Norma

   Nadležna tijela navode, u ovlaštenju kojim se odobrava povlastica stavljanja u postupak carinskog skladištenja ili u odgovarajućoj odredbi, vrstu robe koja može biti skladištena u privatnim carinskim skladištima.
   13.   Preporučena praksa

   Pohranjivanje robe u carinskim skladištima trebalo bi biti dopušteno za robu koja ima pravo na povrat uvoznih carina i poreza u trenutku njezinog izvoza, tako da odmah može udovoljavati zahtjevima takvog povrata, pod uvjetom da se roba nakon tog izveze.
   14.   Preporučena praksa

   Pohranjivanje u carinskim skladištima radi naknadnog izvoza ili drugog ovlaštenog odlaganja, trebalo bi biti dopušteno za robu koja je u postupku privremenog uvoza, s time da su obveze u skladu s navedenim postupkom odbačene.
   15.   Preporučena praksa

   Pohranjivanje u carinskim skladištima trebalo bi biti dopušteno za robu namijenjenu izvozu, a koja je podložna, ili snosi, unutarnje carine ili poreze, kako bi mogla ispuniti uvjete za izuzeće od, ili povrat, takvih unutarnjih carina i poreza, pod uvjetom da se nakon tog izveze.

      PRIJEM U SKLADIŠTA

   16.   Norma

   Nacionalno zakonodavstvo određuje uvjete pod kojima je roba namijenjena za skladištenje predočena u nadležnoj carinarnici, kao i uvjete za podnošenje robne deklaracije.

      DOPUŠTENE AKTIVNOSTI

   17.   Norma

   Svaka osoba koja ima pravo ustupiti skladištenu robu ima pravo na sljedeće:

               (a)

               pregledati je;

               (b)

               po potrebi uzeti uzorke, uz plaćanje uvoznih carina i poreza;

               (c)

               obaviti one aktivnosti koje su potrebne za njezino očuvanje.

         18.   Norma

   Skladištena roba smije se podvrći uobičajenim načinima rukovanja kako bi se unaprijedila njezina ambalaža ili tržišna kvaliteta ili kako bi se pripremila za otpremu, kao što je raspodjela mase tereta na manje dijelove, razvrstavanje paketa, sortiranje i klasifikacija te ponovno pakiranje.

      TRAJANJE SKLADIŠTENJA

   19.   Norma

   Maksimalno dopušteno pohranjivanje u carinskom skladištu utvrđuje se s dužnim obzirom na potrebe trgovine te nije kraće od jedne godine.

      PRIJENOS VLASNIŠTVA

   20.   Norma

   Prijenos vlasništva skladištene robe je dozvoljen.

      PROPADANJE, GUBITAK ILI UNIŠTENJE ROBE

   21.   Norma

   Roba koja je slučajno ili zbog više sile propala ili je pokvarena prije nego što je napustila skladište, može se cariniti za domaću uporabu kao da je u svom narušenom ili pokvarenom stanju uvezena.
   22.   Norma

   Skladištena roba koja je slučajno ili zbog više sile uništena ili nepovratno izgubljena, ne podliježe uvoznim carinama i porezima, pod uvjetom da je navedeno uništenje ili gubitak propisno utvrđeno prema diskreciji carinskih tijela.
   Svaki otpad ili ostaci preostali nakon uništenja podliježu, ako se puste u domaću uporabu, uvoznim carinama i porezima koji bi se na takav otpad i ostatke primjenjivali u slučaju da su u takvom stanju već bili uvezeni.
   23.   Norma

   Na zahtjev osobe koja je ovlaštena ustupiti robu, svaka skladištena roba smije biti, u cijelosti ili djelomično, ustupljena državi, uništena ili učinjena komercijalno bezvrijednom pod carinskom kontrolom, ako carinska tijela tako odluče. Takvo ustupanje ili uništenje nema za nužnu posljedicu troškove za državu.
   Svaki otpad ili ostaci preostali nakon uništenja podliježu, ako se puste u domaću uporabu, uvoznim carinama i porezima koji bi se na takav otpad i ostatke primjenjivali u slučaju da su u takvom stanju već bili uvezeni.

      UKLANJANJE IZ SKLADIŠTA

   24.   Norma

   Svaka osoba koja je ovlaštena ustupiti robu, također je ovlaštena da za potrebe ponovnog izvoza, domaće uporabe, premještanja u drugo carinsko skladište ili stavljanja pod neki drugi carinski postupak, iz skladišta ukloni svu robu ili njezin dio, ako udovoljava uvjetima i formalnostima primjenjivima na svaki zaseban slučaj.

      ROBA PUŠTENA U DOMAĆU UPORABU

   25.   Norma

   Nacionalno zakonodavstvo određuje vremensku točku koja se uzima u obzir za potrebe određivanja vrijednosti i količine robe koja je uklonjena iz carinskog skladišta za potrebe domaće uporabe te stope uvoznih carina i poreza koji se primjenjuju na takvu robu.

      ROBA KOJA NIJE UKLONJENA IZ SKLADIŠTA

   26.   Norma

   Nacionalno zakonodavstvo određuje postupak koji se primjenjuje u slučajevima kada roba unutar određenog razdoblja nije uklonjena iz skladišta.
   27.   Preporučena praksa

   U slučajevima kada carinska služba proda robu koja nije uklonjena iz skladišta, prihod od prodaje trebao bi, nakon što su uvozne carine i porezi te sve druge nastale pristojbe i troškovi odbijeni, te u slučajevima kada je to moguće, predati osobi(-ama) koje ga imaju pravo primiti, ili bi im se na određeno vremensko razdoblje trebao staviti na raspolaganje.

      PODACI U VEZI SA SKLADIŠTIMA

   28.   Norma

   Carinska tijela jamče da su svi relevantni podaci koji se odnose na postupak carinskog skladištenja lako dostupni svakoj zainteresiranoj osobi.
 ---documentbreak---

               02/Sv. 011

               HR

               Službeni list Europske unije

               3

         31975D0199

               L 100/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               18.03.1975.

      ODLUKA VIJEĆA

   od 18. ožujka 1975.
   o zaključivanju Međunarodne konvencije o pojednostavnjenju i usklađivanju carinskih postupaka te o prihvaćanju njezinog Priloga u vezi s carinskim skladištima
   (75/199/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice,
   uzimajući u obzir preporuku Komisije,
   budući da Međunarodna konvencija o pojednostavnjenju i usklađivanju carinskih postupaka, koja je sklopljena unutar Vijeća za carinsku suradnju, može djelotvorno pridonijeti razvoju međunarodne trgovine;
   budući da je, u skladu s člankom 11. navedene Konvencije, svaka ugovorna strana obvezna, prilikom sklapanja Konvencije, također prihvatiti jedan od njezinih priloga; budući da bi Zajednica stoga trebala prihvatiti Prilog u vezi s carinskim skladištima;
   budući da bi se stoga trebala sklopiti Konvencija i prihvatiti njezin Prilog,
   ODLUČILO JE:
   Članak 1.
   Međunarodna konvencija o pojednostavnjenju i usklađivanju carinskih postupaka te njezin Prilog u vezi s carinskim skladištima ovim se sklapaju i prihvaćaju u ime Zajednice.
   Tekstovi Konvencije i Priloga sadržani su u Prilogu ovoj Odluci.
   Članak 2.
   Predsjednik Vijeća ovim se ovlašćuje odrediti osobe opunomoćene za potpisivanje Konvencije navedene u članku 1., prihvaćanje Priloga također navedenog u članku 1., te dodjeljivanje ovlasti navedenim osobama koje su potrebne kako bi obvezale Zajednicu.
   Navedene osobe također obavješćuju glavnog tajnika Vijeća za carinsku suradnju, radi primjene gore navedenog Priloga, da se carinska područja država članica Europske ekonomske zajednice smatraju jednim teritorijem.

      Sastavljeno u Bruxellesu 18. ožujka 1975.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         R. RYAN

   PRILOG


title: Odluka Vijeća (EU) 2015/1510 od 4. rujna 2015. o imenovanju estonskog člana i estonskog zamjenika člana Odbora regija

text:
               10.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 236/8

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2015/1510
   od 4. rujna 2015.
   o imenovanju estonskog člana i estonskog zamjenika člana Odbora regija
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 305.,
   uzimajući u obzir prijedlog estonske vlade,
   budući da:

               (1)

               Vijeće je 26. siječnja, 5. veljače i 23. lipnja 2015. donijelo odluke (EU) 2015/116 (1), (EU) 2015/190 (2) i (EU) 2015/994 (3) o imenovanju članova i zamjenika članova Odbora regija za razdoblje od 26. siječnja 2015. do 25. siječnja 2020.

               (2)

               Mjesto člana Odbora regija postalo je slobodno smrću gđe Urve ERIKSON,

               (3)

               Mjesto zamjenika člana postalo bi slobodno imenovanjem g. Marta VÕRKLAEVA članom Odbora regija,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Sljedeća osoba imenuje se članom Odbora regija do kraja tekućeg mandata koji istječe 25. siječnja 2020.:

               —

               g. Mart VÕRKLAEV, Member of Rae Municipal Council.

         Članak 2.
   Sljedeća osoba imenuje se zamjenikom člana Odbora regija do kraja tekućeg mandata koji istječe 25. siječnja 2020.:

               —

               g. Juri GOTMANS, Mayor of Haanja Municipality.

         Članak 3.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Bruxellesu 4. rujna 2015.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         J. ASSELBORN

      (1)  SL L 20, 27.1.2015., str. 42.

      (2)  SL L 31, 7.2.2015., str. 25.

      (3)  SL L 159, 25.6.2015., str. 70.


title: 2012/734/EU: Odluka Vijeća od 25. lipnja 2012. o potpisivanju, u ime Europske Unije, Sporazuma o pridruživanju između Europske unije i njezinih država članica, s jedne strane, i Srednje Amerike, s druge strane, te o privremenoj primjeni dijela IV. Sporazuma koji se odnosi na trgovinska pitanja

text:
               11/Sv. 87

               HR

               Službeni list Europske unije

               3

         32012D0734

               L 346/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         ODLUKA VIJEĆA
   od 25. lipnja 2012.
   o potpisivanju, u ime Europske Unije, Sporazuma o pridruživanju između Europske unije i njezinih država članica, s jedne strane, i Srednje Amerike, s druge strane, te o privremenoj primjeni dijela IV. Sporazuma koji se odnosi na trgovinska pitanja
   (2012/734/EU)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno članak 217. u vezi s člankom 218. stavkom 5.,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   budući da:

               (1)

               Vijeće je 23. travnja 2007. odobrilo Komisiji da u ime Europske unije i njezinih država članica pregovara o Sporazumu o pridruživanju sa Srednjom Amerikom. Pregovaračke su smjernice izmijenjene 10. ožujka 2012. radi uključivanja Paname u pregovarački proces.

               (2)

               Ti su pregovori zaključeni na sastanku na vrhu Europske unije-Latinske Amerike i Kariba u Madridu u svibnju 2010., a Sporazum o pridruživanju između Europske unije i njezinih država članica s jedne strane, i Srednje Amerike s druge strane (dalje u tekstu „Sporazum”) parafiran je 22. ožujka 2011.

               (3)

               Članak 353. stavak 4. Sporazuma predviđa privremenu primjenu dijela IV. Sporazuma koji se odnosi na trgovinska pitanja.

               (4)

               Sporazum bi trebalo potpisati u ime Europske unije, a dio IV. Sporazuma privremeno primjenjivati do okončanja postupaka za sklapanje Sporazuma.

               (5)

               Sporazum ne utječe na prava ulagača država članica da iskoriste svaki povoljniji tretman predviđen u bilo kojem sporazumu o ulaganjima čije su ugovorne stranke jedna od država članica i jedna od srednjoameričkih republika kao potpisnica.

               (6)

               Privremena primjena dijela IV. Sporazuma ne prejudicira raspodjelu ovlasti između Europske unije i njezinih država članica u skladu s Ugovorima.

               (7)

               U skladu s člankom 218. stavkom 7. Sporazuma, primjereno je da Vijeće ovlasti Komisiju da odobri izmjene popisa oznaka zemljopisnog podrijetla koje je Pododbor za intelektualno vlasništvo predložio Odboru za pridruživanje, a treba ga odobriti Vijeće za pridruživanje u skladu s člancima 247. i 274. stavka 2. točke (a) Sporazuma.

               (8)

               Primjereno je utvrditi relevantne postupke za zaštitu oznaka zemljopisnog podrijetla u skladu sa Sporazumom.

               (9)

               U skladu s člankom 356. Sporazuma, primjereno je pojasniti da se Sporazum neće tumačiti kao da dodjeljuje prava ili nameće obveze na koje se moguće izravno pozvati pred sudovima Unije ili države članice.

               (10)

               Odredbe Sporazuma iz područja primjene dijela trećega glave V. Ugovora o funkcioniranju Europske unije obvezuju Ujedinjenu Kraljevinu i Irsku kao posebne ugovorne stranke, a ne kao dio Europske unije, osim ako Europska unija zajedno s Ujedinjenom Kraljevinom i/ili Irskom nisu zajedno obavijestile srednjoameričku ugovornu stranku da Sporazum obvezuje Ujedinjenu Kraljevinu ili Irsku kao dio Europske unije u skladu s Protokolom (br. 21) o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske u pogledu područja slobode, sigurnosti i pravde priloženom Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije.

               (11)

               Ako Sporazum prestane obvezivati Ujedinjenu Kraljevinu i/ili Irsku kao dio Europske unije prema članku 4.a navedenog Protokola (br. 21), Europska unija zajedno s Ujedinjenom Kraljevinom i/ili Irskom odmah obavješćuje srednjoameričku ugovornu stranku o svim promjenama njihovog stajališta. U tom slučaju njih i dalje obvezuju odredbe Sporazuma kao posebne ugovorne stranke. Isto se primjenjuje i na Dansku prema Protokolu (br. 22) o stajalištu Danske priloženom tim ugovorima,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Ovime se u ime Unije odobrava potpisivanje Sporazuma o pridruživanju između Europske unije i njezinih država članica, s jedne strane, i Srednje Amerike, s druge strane, podložno sklapanju navedenog Sporazuma.
   Tekst Sporazuma priložen je ovoj Odluci.
   Članak 2.
   Ovime se ovlašćuje predsjednik Vijeća da odredi osobu(-e) opunomoćenu(-e) za potpisivanje Sporazuma u ime Unije.
   Članak 3.
   Europska unija privremeno primjenjuje dio IV. Sporazuma prema članku 353. stavku 4. Sporazuma do okončanja postupaka za njegovo sklapanje. Članak 271. ne primjenjuje se privremeno.
   Radi određivanja datuma privremene primjene, Vijeće određuje datum do kojeg je obavijest iz članka 353. stavka 4. Sporazuma potrebno poslati srednjoameričkim republikama. Obavijest sadrži uputu na odredbu koja se privremeno ne primjenjuje.
   Glavno tajništvo Vijeća objavljuje u Službenom listu Europske unije datum od kojeg se dio IV. Sporazuma privremeno primjenjuje.
   Članak 4.
   U smislu članka 247. Sporazuma, Komisija u ime Europske unije odobrava izmjene Sporazuma na temelju odluka Vijeća za pridruživanje, koje je predložio Pododbor za intelektualno vlasništvo u području oznaka zemljopisnog podrijetla. Ako zainteresirane strane ne mogu postići dogovor nakon primjedaba koje se odnose na oznaku zemljopisnog podrijetla, Komisija donosi stajalište na temelju postupka iz članka 15. stavka 2. Uredbe Vijeća (EZ) br. 510/2006 od 20. ožujka 2006. o zaštiti oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka izvornosti poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda (1).
   Članak 5.
   1.   Naziv zaštićen temeljem Priloga XVIII. Sporazumu (Zaštićene oznake zemljopisnog podrijetla) može upotrijebiti svaki subjekt koji na tržište plasira poljoprivredne proizvode, prehrambene proizvode, vina, aromatizirana vina ili alkoholna pića koji su u skladu s odgovarajućom specifikacijom.
   2.   Države članice i institucije Europske unije provode zaštitu predviđenu člankom 246. Sporazuma, uključujući i na zahtjev zainteresirane strane.
   Članak 6.
   Mjerodavna odredba za potrebe donošenja potrebnih provedbenih pravila za primjenu pravila iz Dodatka 2.A Prilogu II. (O definiciji pojma „Proizvodi s podrijetlom” i načinima administrativne suradnje) i Dodatka 2. Prilogu I. (Ukidanje carina) Sporazumu jest članak 247.a Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (2).
   Članak 7.
   Sporazum se neće tumačiti kao da dodjeljuje prava ili nameće obveze na koje se moguće izravno pozvati pred sudovima Unije ili države članice.
   Članak 8.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Luxembourgu 25. lipnja 2012.

            Za Vijeće

            Predsjednica

         C. ASHTON

      (1)  SL L 93, 31.3.2006., str. 12.

      (2)  SL L 302, 19.10.1992., str. 1.


title: Odluka Komisije (EU) 2015/1352 оd 30. srpnja 2015. o plaćanju u eurima koje izvršava Ujedinjena Kraljevina za određene rashode koji proizlaze iz sektorskog poljoprivrednog zakonodavstva (priopćeno pod brojem dokumenta C(2015) 5124)

text:
               5.8.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 208/33

         ODLUKA KOMISIJE (EU) 2015/1352
   оd 30. srpnja 2015.
   o plaćanju u eurima koje izvršava Ujedinjena Kraljevina za određene rashode koji proizlaze iz sektorskog poljoprivrednog zakonodavstva

         (priopćeno pod brojem dokumenta C(2015) 5124)

   (Vjerodostojan je samo tekst na engleskom jeziku)
   EUROPSKA KOMISIJA,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
   uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) br. 485/2008 (1), a posebno njezin članak 108.,
   budući da:

               (1)

               Člankom 108. Uredbe (EU) br. 1306/2013 zahtjeva se od država članica koje nisu prihvatile euro, a odlučile su platiti rashode koji proizlaze iz sektorskog poljoprivrednog zakonodavstva u eurima, a ne u svojoj nacionalnoj valuti, da poduzmu mjere koje osiguravaju da korištenje eura ne pruža sustavnu prednost u usporedbi s korištenjem nacionalne valute.

               (2)

               Odlukom Komisije 2005/443/EZ (2) već su bile odobrene takve mjere o kojima je obavijestila Ujedinjena Kraljevina.

               (3)

               Ujedinjena Kraljevina obavijestila je Komisiju 13. travnja 2015. o svojoj namjeri da u eurima, a ne u britanskoj funti, plati rashode u vezi s posebnim programima te da utvrdi mjere koje bi se primijenile u skladu s člankom 108. Uredbe (EU) br. 1306/2013 kako bi se osiguralo da zbog korištenja eura umjesto britanske funte ne dođe do sustavne prednosti.

               (4)

               Mjere koje planira Ujedinjena Kraljevina planira provesti mogu se sažeti kako slijedi:

                           —

                           gospodarski subjekti mogu biti plaćeni u eurima u iznosu utvrđenom u zakonodavstvu Unije,

                           —

                           gospodarski subjekti u potpunosti snose tečajni rizik koji proizlazi iz naknadne pretvorbe u funtu,

                           —

                           gospodarski subjekti moraju se obvezati najmanje na godinu dana,

                           —

                           u pogledu osnovnog plaćanja i ostalih izravnih plaćanja kao što je navedeno u Uredbi (EU) br. 1307/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (3), gospodarski subjekti odlučuju se za plaćanje u eurima kada dostave zahtjev kao što je navedeno u članku 13. stavku 1. Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 809/2014 (4),

                           —

                           u pogledu tržišnih mjera u skladu s Uredbom (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (5) te s Uredbom Vijeća (EU) br. 1370/2013 (6), gospodarski subjekti moraju biti odobreni najmanje tri mjeseca unaprijed kako bi bili plaćeni u eurima; za povlačenje iz sporazuma otkazni je rok tri mjeseca; nova plaćanja u eurima u tom su slučaju moguća nakon isteka roka od godine dana.

               (5)

               Te su mjere u skladu s ciljevima određenima u Uredbi (EU) br. 1306/2013, posebice kako bi se spriječila sustavna prednost koja proizlazi iz korištenja eura umjesto nacionalne valute. Stoga bi ih trebalo odobriti.

               (6)

               Iz tog razloga, Odluku br. 2005/443/EZ trebalo bi staviti izvan snage i zamijeniti je ovom Odlukom,

         DONIJELA JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Odobravaju se mjere o kojima je obavijestila Ujedinjena Kraljevina 13. travnja 2015. u pogledu plaćanja u eurima rashoda koji proizlaze iz sektorskog poljoprivrednog zakonodavstva navedenih u Prilogu i ako je primjenjivo svi delegirani ili provedbeni akti doneseni na temelju tih instrumenata.
   Članak 2.
   Odluka 2005/443/EZ stavlja se izvan snage.
   Članak 3.
   Ova je Odluka upućena Ujedinjenoj Kraljevini Velike Britanije i Sjeverne Irske.

      Sastavljeno u Bruxellesu 30. srpnja 2015.

            Za Komisiju

         Phil HOGAN

            Član Komisije

      (1)  SL L 347, 20.12.2013., str. 549.

      (2)  Odluka Komisije 2005/443/EZ od 14. lipnja 2005. o plaćanju u eurima koje izvršava Ujedinjena Kraljevina za određene rashode koji proizlaze iz pravnih instrumenata koji se odnose na zajedničku poljoprivrednu politiku (SL L 153, 16.6.2005., str. 33.).

      (3)  Uredba (EU) br. 1307/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju pravila za izravna plaćanja poljoprivrednicima u programima potpore u okviru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 637/2008 i Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 (SL L 347, 20.12.2013., str. 608.).

      (4)  Provedbena uredba Komisije (EU) br. 809/2014 оd 17. srpnja 2014. o utvrđivanju pravila za primjenu Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu integriranog administrativnog i kontrolnog sustava, mjera ruralnog razvoja i višestruke sukladnosti (SL L 227, 31.7.2014., str. 69.).

      (5)  Uredba (EU) br. 1308/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o uspostavljanju zajedničke organizacije tržišta poljoprivrednih proizvoda i stavljanju izvan snage uredbi Vijeća (EEZ) br. 922/72, (EEZ) br. 234/79, (EZ) br. 1037/2001 i (EZ) br. 1234/2007 (SL L 347, 20.12.2013., str. 671.).

      (6)  Uredba Vijeća (EU) br. 1370/2013 od 16. prosinca 2013. o utvrđivanju mjera za određivanje određenih potpora i subvencija vezanih uz zajedničku organizaciju tržišta poljoprivrednih proizvoda (SL L 346, 20.12.2013., str. 12.).

      PRILOG

         MJERE IZRAŽENE I PLATIVE U EURIMA

                  Program

                  Uredba

                  Programi izravnih plaćanja

                  Uredba (EU) br. 1307/2013

                  Otkup govedine

                  Uredba (EU) br. 1308/2013
                  Uredba (EU) br. 1370/2013

                  Otkup žitarica

                  Otkup maslaca

                  Otkup obranog mlijeka u prahu

                  Potpora za privatno skladištenje govedine

                  Potpora za privatno skladištenje maslaca

                  Potpora za privatno skladištenje sira

                  Potpora za privatno skladištenje vlakna lana

                  Potpora za privatno skladištenje maslinovog ulja

                  Potpora za privatno skladištenje svinjskog mesa

                  Potpora za privatno skladištenje ovčjeg i kozjeg mesa

                  Potpora za privatno skladištenje obranog mlijeka u prahu

                  Potpora za privatno skladištenje bijelog šećera

                  Potpora za opskrbu djece mlijekom i mliječnim proizvodima

                  Izvozne subvencije

                  Izvozne subvencije za prerađene poljoprivredne proizvode i robu koja nije navedena u Prilogu I. UFEU-u

                  Uredba (EU) br. 510/2014 Europskog parlamenta i Vijeća (1)

                  Uredba (EU) br. 1370/2013

         (1)  SL L 150, 20.5.2014., str. 1.


title: Odluka Vijeća (EU) 2015/146 od 26. siječnja 2015. o potpisivanju, u ime Europske unije, Sporazuma između Europske unije i njezinih država članica, s jedne strane, i Islanda, s druge strane, o sudjelovanju Islanda u zajedničkom ispunjavanju obveza Europske unije, njezinih država članica i Islanda u drugom obvezujućem razdoblju Kyotskog protokola uz Okvirnu konvenciju Ujedinjenih naroda o promjeni klime

text:
               31.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 26/1

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2015/146
   od 26. siječnja 2015.
   o potpisivanju, u ime Europske unije, Sporazuma između Europske unije i njezinih država članica, s jedne strane, i Islanda, s druge strane, o sudjelovanju Islanda u zajedničkom ispunjavanju obveza Europske unije, njezinih država članica i Islanda u drugom obvezujućem razdoblju Kyotskog protokola uz Okvirnu konvenciju Ujedinjenih naroda o promjeni klime
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 192. stavak 1., u vezi s člankom 218. stavkom 5.,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   budući da:

               (1)

               Kyotski protokol uz Okvirnu konvenciju Ujedinjenih naroda o promjeni klime („Kyotski protokol”) stupio je na snagu 16. veljače 2005. i sadržava pravno obvezujuće obveze smanjenja emisija u prvom obvezujućem razdoblju, od 2008. do 2012., za stranke navedene u Dodatku B. Unija je odobrila Kyotski protokol Odlukom Vijeća 2002/358/EZ (1). Unija i njezine države članice ratificirale su Kyotski protokol te su se sporazumjele da će zajednički ispuniti svoje obveze u prvom obvezujućem razdoblju. Island je ratificirao Kyotski protokol 23. svibnja 2002.

               (2)

               Vijeće je na sastanku 15. prosinca 2009. pozdravilo zahtjev Islanda da svoje obveze iz drugog obvezujućeg razdoblja ispunjava zajednički s Unijom i njezinim državama članicama te je pozvalo Komisiju da dostavi preporuku za otvaranje potrebnih pregovora o sporazumu s Islandom u skladu s načelima i kriterijima utvrđenima u klimatskom i energetskom paketu Unije.

               (3)

               Na Konferenciji o klimi u Dohi u prosincu 2012. sve stranke Kyotskog protokola dogovorile su Izmjenu iz Dohe kojom se utvrđuje drugo obvezujuće razdoblje Kyotskog protokola koje počinje 1. siječnja 2013. i završava 31. prosinca 2020. Izmjenom iz Dohe mijenja se Dodatak B Kyotskom protokolu, utvrđuju se daljnje pravno obvezujuće obveze ublažavanja za stranke navedene u tom dodatku u drugom obvezujućem razdoblju te se mijenjaju i dodatno utvrđuju odredbe o provedbi obveza stranaka tijekom drugog obvezujućeg razdoblja.

               (4)

               Ciljevi za Uniju, njezine države članice i Island navedeni su u Izmjeni iz Dohe uz bilješku u kojoj je pojašnjeno da se ti ciljevi temelje na shvaćanju da će biti ispunjeni zajednički, u skladu s člankom 4. Kyotskog protokola. Unija, njezine države članice i Island objavili su poslije usvajanja Izmjene iz Dohe 8. prosinca 2012. i zajedničku izjavu u kojoj izražavaju svoju namjeru da zajednički ispune svoje obveze u drugom obvezujućem razdoblju. Izjava je dogovorena na ad hoc sastanku ministara EU-a u Dohi, a Vijeće ju je potvrdilo 17. prosinca 2012.

               (5)

               U toj su izjavi Unija, njezine države članice i Island izjavili, u skladu s člankom 4. stavkom 1. Kyotskog protokola kojim se dopušta strankama da zajednički ispunjavaju svoje obveze iz članka 3. Kyotskog protokola, da će se članak 3. stavak 7.b Kyotskog protokola primjenjivati na zajedničku dodijeljenu kvotu na temelju sporazuma o zajedničkom ispunjavanju obveza Unije, njezinih država članica, Hrvatske i Islanda te da se neće primjenjivati pojedinačno na države članice, Hrvatsku ili Island.

               (6)

               Člankom 4. stavkom 1. Kyotskog protokola od stranaka koje se sporazume da će zajednički ispunjavati svoje obveze iz članka 3. Kyotskog protokola zahtijeva se da u tom sporazumu utvrde odgovarajuću razinu emisija dodijeljenu svakoj od stranaka tog sporazuma. Člankom 4. stavkom 2. Kyotskog protokola od stranaka sporazuma o zajedničkom ispunjavanju obveza zahtijeva se da obavijeste tajništvo Kyotskog protokola o uvjetima tog sporazuma na dan polaganja svojih isprava o ratifikaciji ili odobrenju.

               (7)

               Vijeće je 17. prosinca 2013. ovlastilo Komisiju da otvori pregovore o sporazumu o zajedničkom ispunjavanju obveza između Unije, njezinih država članica i Islanda.

               (8)

               Komisija je u ime Unije u pregovorima dogovorila Sporazum između Europske unije i njezinih država članica, s jedne strane, i Islanda, s druge strane, o sudjelovanju Islanda u zajedničkom ispunjavanju obveza Europske unije, njezinih država članica i Islanda u drugom obvezujućem razdoblju Kyotskog protokola uz Okvirnu konvenciju Ujedinjenih naroda o promjeni klime („Sporazum”).

               (9)

               Kako bi se osiguralo da obveze Islanda u okviru zajedničkog ispunjavanja obveza budu utvrđene i primijenjene na nediskriminirajući način te istovjetno za Island i države članice, razina emisija za Island utvrđena je na način koji je u skladu s količinskom obvezom smanjenja emisija iz trećeg stupca Dodatka B Kyotskom protokolu, kako je izmijenjen Izmjenom iz Dohe, i sa zakonodavstvom Unije, uključujući klimatski i energetski paket iz 2009., te s načelima i kriterijima na kojima se temelje ciljevi iz tog zakonodavstva.

               (10)

               Sporazum bi trebalo potpisati u ime Unije, podložno njegovu kasnijem sklapanju,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Odobrava se potpisivanje u ime Unije Sporazuma između Europske unije i njezinih država članica, s jedne strane, i Islanda, s druge strane, o sudjelovanju Islanda u zajedničkom ispunjavanju obveza Europske unije, njezinih država članica i Islanda u drugom obvezujućem razdoblju Kyotskog protokola uz Okvirnu konvenciju Ujedinjenih naroda o promjeni klime, podložno sklapanju navedenog Sporazuma (2).
   Članak 2.
   Predsjednika Vijeća ovlašćuje se da odredi jednu ili više osoba ovlaštenih za potpisivanje Sporazuma u ime Unije.
   Članak 3.
   Ova Odluka stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

      Sastavljeno u Bruxellesu 26. siječnja 2015.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         J. DŪKLAVS

      (1)  Odluka Vijeća 2002/358/EZ od 25. travnja 2002. o odobravanju, u ime Europske zajednice, Kyotskog protokola uz Okvirnu konvenciju Ujedinjenih naroda o promjeni klime i zajedničkom ispunjavanju obveza koje iz njega proizlaze (SL L 130, 15.5.2002., str. 1.).

      (2)  Tekst Sporazuma objavit će se zajedno s odlukom o njegovu sklapanju.


title: Odluka Vijeća 2011/752/ZVSP od 24. studenoga 2011. o izmjeni Zajedničke akcije 2008/124/ZVSP o Misiji Europske unije o uspostavi vladavine prava na Kosovu, EULEX KOSOVO

text:
               18/Sv. 006

               HR

               Službeni list Europske unije

               252

         32011D0752

               L 310/10

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               24.11.2011.

      ODLUKA VIJEĆA 2011/752/ZVSP
   od 24. studenoga 2011.
   o izmjeni Zajedničke akcije 2008/124/ZVSP o Misiji Europske unije o uspostavi vladavine prava na Kosovu (1), EULEX KOSOVO
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 28., članak 42. stavak 4., i članak 43. stavak 2.,
   uzimajući u obzir prijedlog visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku,
   budući da:

               (1)

               Vijeće je 4. veljače 2008. donijelo Zajedničku akciju 2008/124/ZVSP (2).

               (2)

               Vijeće je 9. lipnja 2009. donijelo Zajedničku akciju 2009/445/ZVSP (3), kojom je izmijenjena Zajednička akcija 2008/124/ZVSP povećanjem financijskog referentnog iznosa za pokriće izdataka Misije uspostave vladavine prava Europske unije na Kosovu („EULEX KOSOVO”) do prestanka valjanosti Zajedničke akcije 2008/124/ZVSP.

               (3)

               Vijeće je 8. lipnja 2010. donijelo Odluku 2010/322/ZVSP (4), kojom je izmijenjena Zajednička akcija 2008/124/ZVSP i produljena na razdoblje od 2 godine do 14. lipnja 2012.

               (4)

               Trenutačni financijski referentni iznos pokriva razdoblje do 14. prosinca 2011. Zajedničku akciju 2008/124/ZVSP bi trebalo izmijeniti kako bi se omogućio novi financijski referentni iznos od 15. prosinca 2011. do 14. lipnja 2012.

               (5)

               EULEX KOSOVO provodit će se u kontekstu stanja koje se može pogoršati i koje bi moglo spriječiti postizanje ciljeva zajedničke vanjske i sigurnosne politike kako su određeni u članku 21. Ugovora,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Članak 16. stavak 1. Zajedničke akcije 2008/124/ZVSP zamjenjuje se sljedećim:

      „1.   Financijski referentni iznos namijenjen pokrivanju izdataka misije EULEX KOSOVO do 14. listopada 2010. iznosi 265 000 000 EUR.
      Financijski referentni iznos namijenjen pokrivanju izdataka misije EULEX KOSOVO od 15. listopada 2011. do 14. prosinca 2011. iznosi 165 000 000 EUR.
      Financijski referentni iznos namijenjen pokrivanju izdataka misije EULEX KOSOVO od 15. prosinca 2011. do 14. lipnja 2012. iznosi 72 800 000 EUR.”

   Članak 2.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Bruxellesu 24. studenoga 2011.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         W. PAWLAK

      (1)  Na temelju Rezolucije Vijeća sigurnosti Ujedinjenih naroda 1244 (1999).

      (2)  SL L 42, 16.2.2008., str. 92.

      (3)  SL L 148, 11.6.2009., str. 33.

      (4)  SL L 145, 11.6.2010., str. 13.


title: 93/550/EEZ: Odluka Vijeća od 20. listopada 1993. o sklapanju sporazuma o suradnji za zaštitu obala i voda sjeveroistočnog Atlantika od onečišćenja

text:
               11/Sv. 122

               HR

               Službeni list Europske unije

               46

         31993D0550

               L 267/20

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         ODLUKA VIJEĆA
   od 20. listopada 1993.
   o sklapanju sporazuma o suradnji za zaštitu obala i voda sjeveroistočnog Atlantika od onečišćenja
   (93/550/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske Zajednice, a posebno njegov članak 130.s,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (2),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (3),
   budući da prva dva akcijska programa Europskih zajednica o zaštiti okoliša (4) naglašavaju važnost da se Zajednica suoči s problemom onečišćenja mora općenito i usvoji, između ostalog, mjere Zajednice protiv onečišćenja koje uzrokuju prijevoz i brodski promet; budući da se u takvim programima navodi da je zadaća zaštite morskih voda prioritetna u cilju očuvanja vitalne ekološke ravnoteže;
   budući da se trećim akcijskim programom Europskih zajednica o okolišu (5) naglašava da u slučaju iznenadnog onečišćenja, tijela država članica na koja se to odnosi moraju biti u stanju brzo intervenirati, na koordiniran način i s dovoljno sredstava;
   budući da se četvrtim akcijskim programom Europskih zajednica o okolišu (6) potvrđuje da nadzor nad onečišćenjem od izlijevanja nafte ostaje valjan prioritet te da je važnost koja se pridaje onečišćenju mora doista u porastu; budući da se programom priznaje da je potrebno obratiti posebnu pažnju na druge opasne tvari koje se prevoze morskim putem, kao i na naftu;
   budući da se petim akcijskim programom Europskih zajednica o okolišu (7), s jedne strane upozorava na potrebu poboljšanja općeg stanja pripravnosti i sposobnosti za intervenciju u slučaju prirodnih i tehnoloških nesreća, a s druge naglašava potrebu poboljšanja sredstava za intervenciju u pogledu povećanih rizika povezanih prvenstveno s prijevozom opasnih tereta koji uključuju poboljšanje i daljnje unapređivanje postupaka uzajamne pomoći;
   budući da je Komisija sudjelovala, u ime Zajednice, u pregovorima za pripremu međunarodnog sporazuma o suradnji za zaštitu obala i voda sjeveroistočnog Atlantika od onečišćenja;
   budući da je kao rezultat tih pregovora 17. listopada 1990. u Lisabonu usvojen Sporazum o suradnji za zaštitu obala i voda sjeveroistočnog Atlantika od onečišćenja koji je i potpisan u ime Zajednice;
   budući da Sporazum ispunjava prazninu koja je postojala u vezi sa sjeveroistočnim Atlantikom u pogledu međunarodne akcije u slučaju iznenadnog onečišćenja mora, dok za Baltičko more, Sjeverno more i Mediteran već postoje višestrani sporazumi o suradnji u slučaju iznenadnog onečišćenja mora;
   budući da je poželjno da Zajednica odobri ovaj Sporazum kako bi zajedno s državama članicama sudjelovala u ostvarivanju njegovih ciljeva, posebno s obzirom na Odluku Vijeća 86/85/EEZ od 6. ožujka 1986. o uspostavi informacijskog sustava Zajednice za kontrolu i smanjenje onečišćenja izlijevanjem ugljikovodika i ostalih štetnih tvari u more ili u glavne kopnene vode (8),
   ODLUČILO JE:
   Članak 1.
   Sporazum o suradnji za zaštitu obala i voda sjeveroistočnog Atlantika od onečišćenja, usvojen u Lisabonu 17. listopada 1990. odobrava se u ime Europske ekonomske zajednice.
   Tekst sporazuma priložen je ovoj Odluci.
   Članak 2.
   Predsjednik Vijeća će u ime Europske ekonomske zajednice položiti ispravu o odobrenju kod Vlade Portugala kako je predviđeno u članku 24. stavku 2. Sporazuma.

      Sastavljeno u Luxembourgu 20. listopada 1993.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         A. BOURGEOIS

      (1)  SL C 56, 26.2.1993., str. 13.

      (2)  SL C 176, 28.6.1993., str. 211.

      (3)  SL C 201, 26.7.1993., str. 48.

      (4)  SL C 112, 20.12.1973., str. 1. i SL C 139, 13.6.1977., str. 1.

      (5)  SL C 46, 17.2.1983., str. 9.

      (6)  SL C 328, 7.12.1987., str. 23.

      (7)  SL C 138, 17.5.1993., str. 33.

      (8)  SL L 77, 22.3.1986., str. 33. Odluka kako je izmijenjena Odlukom 88/346/EEZ (SL L 158, 25.6.1988., str. 32.).


title: Odluka Vijeća (ZVSP) 2015/487 od 20. ožujka 2015. o izmjeni Odluke 2011/173/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Bosni i Hercegovini

text:
               21.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 77/17

         ODLUKA VIJEĆA (ZVSP) 2015/487
   od 20. ožujka 2015.
   o izmjeni Odluke 2011/173/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Bosni i Hercegovini
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 29.,
   budući da:

               (1)

               Vijeće je 21. ožujka 2011. donijelo Odluku 2011/173/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Bosni i Hercegovini (1).

               (2)

               Na temelju preispitivanja Odluke 2011/173/ZVSP trebalo bi produljiti mjere ograničavanja do 31. ožujka 2016.

               (3)

               Odluku 2011/173/ZVSP trebalo bi na odgovarajući način izmijeniti,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Članak 6. drugi stavak Odluke 2011/173/ZVSP zamjenjuje se sljedećim:

      „Ova se Odluka primjenjuje do 31. ožujka 2016.”

   Članak 2.
   Ova Odluka stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

      Sastavljeno u Bruxellesu 20. ožujka 2015.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         E. RINKĒVIČS

      (1)  Odluka Vijeća 2011/173/ZVSP od 21. ožujka 2011. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Bosni i Hercegovini (SL L 76, 22.3.2011., str. 68.).