title: Odluka Komisije оd 12. prosinca 2014. o obavješćivanju treće zemlje za koju Komisija smatra da bi mogla biti utvrđena kao nekooperativna treća zemlja u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 1005/2008 o uspostavi sustava Zajednice za sprječavanje, suzbijanje i zaustavljanje nezakonitog, neprijavljenog i nereguliranog ribolova

text:
               13.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 447/6

         ODLUKA KOMISIJE
   оd 12. prosinca 2014.
   o obavješćivanju treće zemlje za koju Komisija smatra da bi mogla biti utvrđena kao nekooperativna treća zemlja u skladu s Uredbom Vijeća (EZ) br. 1005/2008 o uspostavi sustava Zajednice za sprječavanje, suzbijanje i zaustavljanje nezakonitog, neprijavljenog i nereguliranog ribolova
   (2014/C 447/09)
   EUROPSKA KOMISIJA,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
   uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1005/2008 od 29. rujna 2008. o uspostavi sustava Zajednice za sprečavanje, suzbijanje i zaustavljanje nezakonitog, neprijavljenog i nereguliranog ribolova, o izmjeni uredaba (EEZ) br. 2847/93, (EZ) br. 1936/2001 i (EZ) br. 601/2004 i o stavljanju izvan snage uredaba (EZ) br. 1093/94 i (EZ) br. 1447/1999 (1), a posebno njezin članak 32.,
   budući da:
   1.   UVOD

               (1)

               Uredbom (EZ) br. 1005/2008 (dalje u tekstu „Uredba o ribolovu NNN”) uspostavljen je sustav Unije za sprečavanje, suzbijanje i zaustavljanje nezakonitog, neprijavljenog i nereguliranog (NNN) ribolova.

               (2)

               U poglavlju VI. Uredbe o ribolovu NNN propisan je postupak za utvrđivanje nekooperativnih trećih zemalja, demarševi u vezi s takvim državama, uspostavljanje popisa takvih zemalja, brisanje s tog popisa, objavljivanje tog popisa i sve hitne mjere.

               (3)

               U skladu s člankom 32. Uredbe o ribolovu NNN, Komisija mora obavijestiti treće zemlje o mogućnosti da budu uvrštene u kategoriju nekooperativnih trećih zemalja. Takva je obavijest preliminarne prirode. Obavijest se treba temeljiti na kriterijima propisanima u članku 31. Uredbe o ribolovu NNN. Komisija bi trebala u odnosu na obaviještene treće zemlje poduzeti sve demarševe iz članka 32. te Uredbe. Komisija posebno u obavijest treba uključiti podatke o bitnim činjenicama i analizama na kojima se temelji to utvrđivanje, dati tim državama priliku da dostave svoj odgovor i dokaze kojima osporavaju utvrđivanje ili, ako je primjenjivo, plan djelovanja za poboljšanje i mjere poduzete za ispravljanje stanja. Komisija bi obaviještenim trećim zemljama trebala dati dovoljno vremena da odgovore na obavijest i razumno vrijeme da isprave stanje.

               (4)

               U skladu s člankom 31. Uredbe o ribolovu NNN, Komisija će utvrditi treće zemlje za koje smatra da ne surađuju u suzbijanju ribolova NNN. Treća će se zemlja svrstati u kategoriju nekooperativnih trećih zemalja ako ne ispunjuje obaveze u pogledu poduzimanja mjera za sprječavanje, suzbijanje i uklanjanje ribolova NNN koje je u skladu s međunarodnim pravom obavezna ispunjavati kao država zastave, država luke, obalna država ili država trgovine.

               (5)

               Utvrđivanje nekooperativnih trećih zemalja temelji se na preispitivanju svih podataka iz članka 31. stavka 2. Uredbe o ribolovu NNN.

               (6)

               U skladu s člankom 33. Uredbe o ribolovu NNN, Vijeće će uspostaviti popis nekooperativnih trećih zemalja. Na te se zemlje primjenjuju, između ostalog, mjere predviđene u članku 38. Uredbe o ribolovu NNN.

               (7)

               U skladu s člankom 20. stavkom 1. Uredbe o ribolovu NNN, ovjereni certifikati o ulovu trećih zemalja zastava prihvaćaju se pod uvjetom da Komisija primi obavijest od dotičnih trećih zemalja kojom one potvrđuju da imaju uspostavljene mehanizme za provedbu, nadzor i izvršavanje zakona, propisa i mjera za očuvanje i upravljanje kojima njihova ribarska plovila moraju udovoljavati.

               (8)

               U skladu s člankom 20. stavkom 4. Uredbe o ribolovu NNN, Komisija će uspostaviti administrativnu suradnju s trećim zemljama u područjima koja se odnose na provedbu te Uredbe.

         2.   POSTUPAK U ODNOSU NA SALOMONOVE OTOKE

               (9)

               Obavijest Salomonovih Otoka kao države zastave Komisija je prihvatila u skladu s člankom 20. Uredbe o ribolovu NNN na dan 1. siječnja 2010.

               (10)

               Od 11. do 14. veljače 2014., Komisija je, uz potporu Europske agencije za nadzor ribarstva (EFCA), posjetila Salomonove Otoke u kontekstu administrativne suradnje predviđene u članku 20. stavku 4. Uredbe o ribolovu NNN.

               (11)

               Cilj posjeta bio je provjeriti podatke o mehanizmima koje je država Salomonovi Otoci uspostavila za provedbu, nadzor i izvršavanje zakona, propisa i mjera za očuvanje i upravljanje kojima moraju udovoljavati njezina ribarska plovila, mjerama koje su Salomonovi Otoci poduzeli za provedbu tih obveza u borbi protiv ribolova NNN i za ispunjivanje zahtjeva i aspekata povezanih s provedbom Unijinog programa certificiranja.

               (12)

               Završno izvješće o posjetu poslano je Salomonovim Otocima 28. veljače 2014.

               (13)

               Preliminarne primjedbe Salomonovih Otoka na to završno izvješće zaprimljene su 6. svibnja 2014. i 20. svibnja 2014. Službeni odgovor na opažanja o pravnom i administrativnom okviru dostavljen je 1. listopada 2014. i 6. listopada 2014.

               (14)

               Na zahtjev Komisije od 19. ožujka 2014., Salomonovi Otoci dostavili su 28. ožujka 2014. i 7. lipnja 2014. dodatne informacije o primjeni Unijinog programa certificiranja.

               (15)

               Sastanak između Salomonovih Otoka i Komisije održan je 20. svibnja 2014.

               (16)

               Salomonovi Otoci član su Komisije za ribarstvo u zapadnom i središnjem Tihom oceanu (WCPFC). Salomonovi Otoci potvrdili su Konvenciju Ujedinjenih naroda o pravu mora (UNCLOS) iz 1982. i Sporazum Ujedinjenih naroda iz 1995. o provedbi odredbi Konvencije Ujedinjenih narod o pravu mora od 10. prosinca 1982. u vezi s očuvanjem i upravljanjem pograničnim ribljim stokovima i visoko migratornim ribljim stokovima (UNFSA). Stranka su Konvencije Agencije za ribarstvo Foruma pacifičkih otoka (2) i Sporazuma iz Naurua o suradnji u području upravljanja ribarstvom u zajedničkom interesu (3).

               (17)

               Kako bi mogla ocijeniti ispunjuju li Salomonovi Otoci svoje međunarodne obveze kao država zastave, država luke, obalna država ili država trgovine utvrđene u međunarodnim sporazumima iz uvodne izjave 16. i koje su uspostavile nadležne regionalne organizacije za upravljanje u ribarstvu (RFMO) iz uvodne izjave 16., Komisija je tražila i analizirala sve informacije koje je smatrala nužnima u tu svrhu.

               (18)

               Komisija je također upotrijebila informacije dobivene iz dostupnih podataka koje je objavio WCPFC te javno dostupne informacije.

         3.   MOGUĆNOST DA SALOMONOVI OTOCI BUDU UTVRĐENI KAO NEKOOPERATIVNA TREĆA ZEMLJA

               (19)

               U skladu s člankom 31. stavkom 3. Uredbe o ribolovu NNN, Komisija je analizirala dužnosti Salomonovih Otoka kao države zastave, države luke, obalne države ili države trgovine. Za potrebe tog ispitivanja Komisija je u obzir uzela kriterije navedene u članku 31. stavcima od 4. do 7. Uredbe o ribolovu NNN.

         3.1.   Ponavljanje plovila NNN i trgovinskih tokova NNN (članak 31. stavak 4. točka (a) Uredbe o ribolovu NNN)

               (20)

               Napominje se da, na temelju podataka iz popisa plovila RFMO-a, na privremenim ili konačnim popisima plovila NNN nema plovila koja plove pod zastavom i da nema dokaza o prethodnim slučajevima plovila NNN pod zastavom Salomonovih Otoka na temelju kojih bi Komisija mogla analizirati aktivnosti Salomonovih Otoka u odnosu na ponavljanje aktivnosti ribolova NNN u skladu s člankom 31. stavkom 4. točkom (a) Uredbe o ribolovu NNN.

               (21)

               U skladu s člankom 31. stavkom 4. točkom (b) Uredbe o ribolovu NNN, Komisija je preispitala i mjere koje su Salomonovi Otoci poduzeli u odnosu na proizvode ribarstva na njezinom tržištu koji potječu iz ribolova NNN.

               (22)

               Komisija smatra na temelju ocjene svih informacija koje je imala na raspolaganju da Salomonovi Otoci ne mogu osigurati da proizvodi ribarstva koji ulaze na Salomonove Otoke ili u pogone za preradu na Salomonovim Otocima ne potječu od ribarstva NNN. Uzrok su tome sustavni problemi kojima se umanjuje sposobnost vlasti Salomonovih Otoka da prate ulove zbog nedostatka dostupnih službenih informacija o iskrcanoj, uvezenoj i/ili prerađenoj ribi. Glavni elementi na kojima se je Komisija temeljila svoju ocjenu sažeti su u uvodnim izjavama 23. do 39.

               (23)

               Glavne ribolovne aktivnosti u teritorijalnim vodama Salomonovih Otoka ne izvršavaju plovila koja plove pod zastavom Salomonovih Otoka, već plovila pod stranim zastavama, koja u nekim slučajevima upotrebljavaju lokalne luke. U izvješću dostavljenom na 9. sastanku Znanstvenog odbora WCPFC-a za 2013. (4), Salomonovi Otoci izjavili su da su u teritorijalnim vodama Salomonovih Otoka bila aktivna ukupno 434 plovila u 2012., odnosno 214 plovila s okružujućim mrežama plivaricama, 200 plovila s parangalima i 20 plovila za ribolov sa štapovima. Samo 6 plovila s okružujućim mrežama, 2 plovila s parangalima i 2 plovila za ribolov sa štapovima plovilo je pod zastavom Salomonovih Otoka. Za vrijeme posjeta Komisije u veljači 2014., tijela vlasti Salomonovih Otoka potvrdila su da 401 plovilo za industrijski ribolov ima povlasticu za ribolov u teritorijalnim vodama Salomonovih Otoka. Smanjenje broja plovila s povlasticama za ribolov od 2012. posljedica je manjeg broja dodijeljenih povlastica za plovila koja plove na temelju ugovora o zakupu. Međutim, pet lokalnih poduzeća još uvijek ima u zakupu 143 plovila s parangalima i 2 plovila s okružujućim mrežama. Zbog veličine uključene flote potrebne su mjere kojima će se osigurati zabrana pristupa tržištu Salomonovih Otoka proizvodima ribarstva koji potječu iz ribolova NNN.

               (24)

               Prema nacrtu Plana za upravljanje tunom i razvoj tune koji su Salomonovi Otoci predali u studenome 2013., ukupan ulov na Salomonovim Otocima, isključujući gospodarski pojas (EEZ), iznosio je u 2012. godini 93 000 tona. To predstavlja oko polovice ulova prethodnih godina (185 000 tona u 2010. i 177 000 tona u 2011.).

               (25)

               Industrija prerade tune na Salomonovim Otocima raste. Strani ulagači imaju nekoliko projekata za uspostavu novih pogona u okviru zajedničkog pothvata na Salomonovim Otocima. Stoga je Komisija analizirala situaciju koja se odnosi na aktivnosti te industrije i učinak koje bi te operacije mogle imati na pristup ribolovnim proizvodima koji potječu iz ribolova NNN tržištu Salomonovih Otoka.

               (26)

               Međunarodni plan djelovanja za sprečavanje, suzbijanje i zaustavljanje nezakonitog, neprijavljenog i nereguliranog ribolova (5) (IPOA IUU) sadržava smjernice o međunarodno dogovorenim mjerama povezanima s tržištem kojima se podržava smanjenje ili ukidanje trgovine ribom i ribljim proizvodima koji potječu iz ribolova NNN. U točki 71. IPOA IUU-a također se predlaže da bi države članice trebale poduzeti korake za unaprjeđenje transparentnosti svojih tržišta kako bi omogućile praćenje riba ili proizvoda ribarstva. Osim toga, u Kodeksu odgovornog ribarstva (Kodeks FAO-a) Organizacije za hranu i poljoprivredu (FAO) navedena je, posebno u članku 11., dobra praksa nakon ulova i praksa odgovorne međunarodne trgovine. U članku 11. stavku 1. točki 11. tog Kodeksa (6) traži se od država da osiguraju da se ribom i proizvodima ribarstva trguje na međunarodnoj i nacionalnoj razini u skladu s dobrom praksom očuvanja i upravljanja kroz unaprjeđenje utvrđivanja podrijetla ribe i proizvoda ribarstva.

               (27)

               Za vrijeme svog posjeta Salomonovim Otocima u veljači 2014., Komisija se sastala s vlasnikom pogona za preradu tune čiji se proizvodi izvoze u Uniju.

               (28)

               Prema tom gospodarskom subjektu, njegov pogon za preradu opskrbljuju isključivo plovila s okružujućim mrežama koja plove pod zastavom Salomonovih Otoka za potrebe proizvodnje kuhanih odrezaka ili pahuljica tune za tržište Unije. Ostatak potječe od plovila s parangalima i izvozi se uglavnom u SAD ili na regionalno tržište (Fidži, Vanuatu, Papua Nova Gvineja). Pogon za preradu opskrbljivao bi se samo domaćim proizvodima bez uvoza sirovina. Međutim, u tom kontekstu treba naglasiti da se prema shvaćanju nadležnih tijela za sav ulov iz gospodarskog pojasa Salomonovih Otoka smatra da potječe sa Salomonovih Otoka bez obzira na zastavu plovila, što je protivno osnovnim pravilima o podrijetlu iz prava EU-a (7). Također je bilo očito da nadležna tijela Salomonovih Otoka nisu uvela posebne mjere za kontrolu podrijetla ribljih sirovina te da nije otkriveno postojanje posebnih mjera za praćenje pristupa proizvoda ribarstva koji potječu iz ribolova NNN na Salomonovim Otocima. U tom smislu postoji rizik da sirovine ulovljene ribarskim plovilima sa zastavom druge države osim Salomonovih Otoka, uključujući zemlje koje ne smiju izvoziti u Uniju u skladu s Uredbom o ribolovu NNN, ulaze u prerađivačku industriju bez primjerenog nadzora sljedivosti proizvoda.

               (29)

               Za vrijeme svog posjeta, Komisija se sastala i s drugim subjektima. Komisija je nastojala provjeriti koja osnovna načela i politike primjenjuju subjekti u pogledu sljedivosti trgovinskih tokova proizvoda ribolova iz mreže na tanjur. Gospodarski subjekti nisu mogli jasno odgovoriti na pitanja o lancu sljedivosti i o utvrđivanju prodanih i prerađenih količina. U odnosu na sirovine prodane pogonima za preradu na Salomonovim Otocima i u drugim trećim zemljama, pogoni za preradu oslanjaju se isključivo na procjene težine i na račune koje su zaprimile od svojih klijenata bez daljnjih provjera proizvoda. Stvarni nadzor ili provjera ne postoje niti u jednoj fazi. Isto tako, gospodarski subjekt koji upravlja pogonom daje svakoj pošiljci sirovina kod po primitku, ali nakon toga nema sustavnog praćenja proizvoda kroz proizvodni lanac i ne može se uspostaviti pouzdana veza između završnog proizvoda i stvarnog izvornog ulova.

               (30)

               Osim toga, pokazalo se da je znanje carinskih službenika na Salomonovim Otocima vrlo elementarno. Carinski službenici oslanjaju se na izjave gospodarskih subjekata na izvoznoj deklaraciji bez daljnjih provjera količine i ne postoji sustav sljedivosti kojim bi se pošiljka mogla povezati s carinskom deklaracijom. Pritom nadležna tijela nemaju sustav kontrole sirovina koje se upotrebljavaju za preradu proizvoda ribarstva i ne mogu povezati sirovine koje postoje na tržištu Salomonovih Otoka s izvezenim proizvodima ribarstva.

               (31)

               U odnosu na uspostavljene sustave za osiguranje sljedivosti, Komisija je zaključila da Salomonovi Otoci ne mogu osigurati sustavni nadzor iskrcaja. Iako su nadležna lokalna tijela izjavila da je pokriveno 100 % iskrcaja u dvije ovlaštene luke, nisu mogla dokazati kako inspektori osiguravaju tu pokrivenost. Komisija je utvrdila da samo jedan inspektor radi u luci u kojoj se vrši većina iskrcaja, dok se ostali inspektori premještaju u drugu luku (koja nije na glavnom otoku gdje nadležna tijela imaju glavnu administrativnu bazu i resurse) nakon svakog iskrcaja. Salomonovi su Otoci prepoznali potrebu za jačanjem sustava nadzora i praćenja, kao što je sustav sljedivosti proizvoda ribarstva, za uvođenje deklaracija o iskrcaju i sustavnih kontrola te za jačanjem suradnje s carinskim tijelima.

               (32)

               Detaljnom analizom certifikata o ulovu koje su ovjerila nadležna tijela Salomonovih Otoka za izvoz u Uniju otkriven je niz nedostataka u postupku ovjeravanja. Ta je analiza potvrđena za vrijeme posjeta Komisije u veljači 2014. Posebno je zaključeno da nedostaje sustavna kontrola podataka navedenih u certifikatima o ulovu. Nije postojao sustav sljedivosti i količine navedene u svakom certifikatu o ulovu utvrdio je gospodarski subjekt. Nadležna tijela moraju se u potpunosti na to oslanjati. Certifikati o ulovu za izravni izvoz prerađenih proizvoda sustavno se ovjeravaju nakon što je pošiljka već napustila Salomonove Otoke. Salomonovi Otoci ne mogu osigurati nadzor ili sljedivost proizvoda koje fizički nikada nisu pregledali.

               (33)

               Osim toga, jedini dužnosnik za ovjeravanje nema izravni pristup kontrolnim podacima kao što je sustav nadzora i praćenja plovila (VMS), podaci o povlasticama ili evidencijama. Ako se provjera ili unakrsna provjera izvršava prije ovjere, to se obavlja telefonskim pozivom Ministarstvu ribarstva i pomorskih resursa gdje su centralizirane sve važne informacije. Nije bila dostupna dokumentacija o takvim provjerama.

               (34)

               Činjenica da se provjera sustavno izvršava isti dan kao i deklaracija izvoznika (uz malih broj iznimki) ukazuje na to da su prethodne provjere i unakrsne provjere podataka ograničene, ako uopće postoje. U svakom slučaju, nije dostavljena dokumentacija o unakrsnim provjerama.

               (35)

               Osim toga, uočen je niz nedostataka u certifikatima o ulovu u vezi s nedosljednostima u sustavu brojeva, nedovoljnim informacijama o primjenjivim mjerama za očuvanje i upravljanje, području ulova te veliki nedostaci u podacima kao što su datumi ovjere koji prethode deklaraciji izvoznika ili deklaracija o iskrcaju koja prethodi datumu ulova. Takvim osnovnim greškama dovodi se u pitanje vjerodostojnost cijelog postupka ovjeravanja.

               (36)

               Komisija je također otkrila prakse kada nisu postojali podaci o izlovu ribe (nije bilo deklaracija o iskrcaju), a Salomonovi Otoci za navođenje količina u certifikatima o ulovu upotrebljavali su podatke iz odobrenja za prekrcaj u luci. Također je uočeno da subjekti upotrebljavaju predloške certifikata o ulovu u kojima su unaprijed navedeni podaci o plovilima, vrstama, šifre proizvoda itd. Pronađeni su primjeri ovjerenih certifikata o ulovu s dodatnim redovima za velikooku ili žutorepu tunu bez navedenih količina. Time se omogućuje manipulacija certifikatom o ulovu nakon ovjere.

               (37)

               Nadalje, utvrđeno je nekoliko primjera certifikata o ulovu čije su različite verzije s različitim količinama predstavljene prilikom uvoza proizvoda u Uniju. Salomonovi Otoci objasnili su da na zahtjev subjekta izdaju dodatne certifikate o ulovu za istu pošiljku bez obrazloženja razloga ili bez traženja povrata izvornika kako bi se izbjegla zlouporaba. Takva praksa, kao i drugi utvrđeni nedostaci, uzrokuju velik rizik od zlouporabe ribolova NNN-a ili u najmanju ruku od izvoza ribe koja ne zadovoljava kriterije za izvoz u Uniju. Posebno bi zemlje u regiji koje nisu kvalificirane za izvoz proizvoda ribarstva u Uniju mogle iskoristiti slabosti sustava ovjeravanja Salomonovih Otoka za neizravni izvoz svoje ribe u Uniju. Salomonovi su Otoci pokazali nedostatak razumijevanja i svijesti o riziku koji nastaje zbog pretjerane pokrivenosti količina izradom dvostrukih ili trostrukih certifikata o ulovu.

               (38)

               Salomonovi Otoci prihvatili su sve nedostatke programa certificiranja iz uvodnih izjava 32. do 37. i objasnili da su pogreške posljedica nesposobnosti zaduženih službenika. Objasnili su da rade na unaprjeđenju postupka certifikacije ulova. U tom je smislu izražen niz standardnih operativnih postupaka i osoblje se osposobljava za olakšavanje provedbe. Međutim, svi su se navedeni podaci odnosili na buduće planove bez konkretnih opipljivih rezultata. Osim toga, Komisija je nastojala provjeriti je li se postupak ovjeravanja certifikata o ulovu unaprijedio nakon posjeta Komisije u veljači 2014. i nakon što su Salomonovi Otoci uveli zaštitne mjere. Međutim, na temelju informacija koje ima na raspolaganju, Komisija nije uočila poboljšanje.

               (39)

               S obzirom na utvrđeni nedostatak sljedivosti i informacija dostupnih Salomonovim Otocima o iskrcanoj ribi, Salomonovi Otoci ne mogu osigurati da proizvodi koji ulaze u Salomonove Otoke ili u pogone za preradu na Salomonovim Otocima ne potječu iz ribolova NNN, kako je navedeno u uvodnim izjavama 28. do 37. Mogućnost nadzora ulaska proizvoda NNN i njihovog naknadnog izvoza ugrožena je također dvosmislenom primjenom pravila o podrijetlu kako je navedeno u uvodnoj izjavi 28. i nepostojanjem jasnih mjera za očuvanje i upravljanje, koje su opisane u uvodnim izjavama 63. do 68.

               (40)

               Prema tome, i s obzirom na činjenice koje je Komisija prikupila i izjave Salomonovih Otoka, može se utvrditi da, u skladu s člankom 31. stavkom 4. i stavkom 4. točkom (b) Uredbe o ribolovu NNN, Salomonovi Otoci ne izvršavaju svoje dužnosti u skladu s međunarodnim pravom kao obalna i tržišna država za sprječavanje pristupa proizvodima ribarstva koji su potječu iz ribolova NNN na njihovom tržištu.

         3.2.   Nekooperativnost i neprimjenjivanje (članak 31. stavak 5. Uredbe o ribolovu NNN)

               (41)

               Komisija je analizirala jesu li Salomonovi Otoci učinkovito surađivali s Komisijom odgovarajući na zahtjeve Komisije za istragom, davanjem povratnih informacija ili praćenjem ribolova NNN i povezanih aktivnosti.

               (42)

               Iako su Salomonovi Otoci, koji sudjeluju u provedbi programa certificiranja iz Uredbe o ribolovu NNN, općenito bili kooperativni i davali povratne informacije na zahtjeve za informacijama ili provjerama, pouzdanost i točnost njihovih odgovora ugrožena je i umanjena zbog nedostatka transparentnosti i zbog ograničenih ili nikakvih mogućnosti za osiguranje sljedivosti proizvoda ribarstva iz odjeljka 3.1.

               (43)

               U kontekstu opće ocjene ispunjavaju li Salomonovi Otoci svoje obveze kao država zastave, država luke i obalna država, Komisija je također analizirala surađuju li Salomonovi Otoci s drugim državama zastave u borbi protiv ribolova NNN.

               (44)

               U tu svrhu, za vrijeme posjeta Komisije u veljači 2014., utvrđeno je da postoji nedostatak volje Salomonovih Otoka za suradnju s državama zastave plovila koja love u njihovim teritorijalnim vodama u skladu s različitim sporazumima o ribolovu jer Salomonovi Otoci državama zastave nisu sustavno dostavljali informacije o podacima o plovilima. Postoji jasna naznaka da Salomonovi Otoci ne ispunjuju svoje obveze u skladu s međunarodnim pravom (posebno članak 7. stavak 1. točka 1. UNFSA-e) za osiguranje učinkovitog očuvanja i upravljanja ribljim stokovima u njihovim teritorijalnim vodama i za osiguranje učinkovitog i djelotvornog sprječavanja ribolova NNN. Takav nedostatak suradnje protivan je točki 40. Dobrovoljnih smjernica FAO-a o postupanju države zastave (8), u skladu s kojima bi države zastave i obalne države trebale sklapati sporazume o ribarstvu samo ako se obje slažu da se tim aktivnostima neće umanjiti održivost živih pomorskih resursa u okviru nadležnosti obalne države.

               (45)

               Unatoč tome što se na Salomonovim Otocima odvija velik broj prekrcaja brodova pod stranim zastavama, ta država nije uspostavila suradnju s državama zastave tih plovila. Stoga Salomonovi Otoci ne mogu ispuniti svoje obveze iz točaka 52. do 64. IPOA IUU-a. Salomonovi Otoci posebno ne ispunjuju svoje obveze kao država zastava u odnosu na plovila koja plove pod stranim zastavama i upotrebljavaju njihove luke jer ne surađuju s državama zastave u pogledu osnovnih pitanja kao što je razmjena informacija o iskrcaju, prekrcaju i zabrani uporabe luke. Iako su u svom podnesku od 6. svibnja 2014. nadležna tijela Salomonovih Otoka izjavila da će pisati predmetnim državama zastave u cilju jačanja suradnje radi nadopunjavanja podataka o prekrcaju koji moraju biti uneseni u certifikate o ulovu za izvoz u Uniju, do danas nisu sklopljeni konkretni sporazumi s trećim zemljama u pogledu razmjene informacija i podataka o prekrcaju.

               (46)

               U odnosu na suradnju s državama članicama Unije u području kontrole certifikata o ulovu koje su ovjerili Salomonovi Otoci, država je zaprimila zahtjeve za provjeru samo od tri države članice Unije. Zahtjeve su rješavala nadležna tijela i na njih pravovremeno odgovorila. Međutim, u tim je odgovorima obično samo potvrđena izvornost svakog certifikata o ulovu bez dodatnih objašnjenja. Na terenu nije bila dostupna dokumentacija o takvim zahtjevima za provjeru.

               (47)

               Komisija je analizirala jesu li Salomonovi Otoci poduzeli učinkovite izvršne mjere u odnosu na brodare odgovorne za ribolov NNN i primjenjuju li dovoljno stroge sankcije kako bi se počinitelji lišili koristi od ribolova NNN.

               (48)

               U pogledu ispunjavanja i izvršenja, za vrijeme posjeta Komisije utvrđeno je da Salomonovi Otoci nemaju posebno zakonodavstvo o pitanjima aktivnosti ribolova NNN. Takav propust ukazuje na činjenicu da Salomonovi Otoci ne osiguravaju kontrolu države zastave nad ribarskim plovilima u skladu s člankom 94. UNCLOS-a. Nadalje, rezultati Salomonovih Otoka u odnosu na ispunjavanje zahtjeva i izvršenje mjera nisu u skladu s preporukama iz točke 21. IPOA IUU-a kojima se državama savjetuje da osiguraju da su sankcije za ribolov NNN dovoljno stroge da učinkovito sprječavaju, suzbijaju i zaustavljaju ribolov NNN te počinitelje lišavaju koristi od njihovih nezakonitih aktivnosti.

               (49)

               U izvješću o reviziji objavljenom 2012., glavni revizor Salomonovih Otoka (9) napomenuo je da je Zakon o ribarstvu koji je na snazi zastario i da ne obuhvaća obveze države u skladu s međunarodnim, regionalnim i podregionalnim sporazumima. S tim su se nalazom složila nadležna tijela s kojima se Komisija sastala za vrijeme svog posjeta u veljači 2014. Prije posjeta podnesen je novi nacrt Zakona o ribarstvu. Međutim, sankcije sadržane u tom nacrtu nisu dovoljno stroge da bi se njima mogla učinkovito osigurati usklađenost i suzbiti povrede te da bi se počinitelji mogli lišiti koristi od svojih nezakonitih aktivnosti, što je propisano u članku 25. stavkom 7. Konvencije WCPFC-a (10). Posebno se sustav sankcija oslanja na sustav kaznenih bodova čija pravna osnova još uvijek nije utvrđena. Salomonovi Otoci složili su se da je sustav koji je ne primjenjuje zastario i objasnili su da je u tijeku postupak revizije. Ažurirani nacrt Zakona o ribarstvu podnesen je 6. listopada 2014. Međutim, situacija je i dalje problematična zbog nejasnih definicija teških kršenja, kaznenih bodova, ponovljenih kršenja i razine kazni te zbog njihovih nejasnih pravnih posljedica.

               (50)

               U odnosu na postojeću sposobnost vlasti Salomonovih Otoka, treba napomenuti da se, prema Indeksu ljudskog razvoja Ujedinjenih naroda (11), Salomonovi Otoci smatraju nisko razvijenom zemljom u odnosu na ljudski razvoj (143. od 186 zemalja u 2013.). To je potvrđeno i u Prilogu II. Uredbi (EZ) br. 1905/2006 Europskog parlamenta i Vijeća (12) gdje su Salomonovi Otoci navedeni u kategoriji najslabije razvijenih zemalja. Salomonovi Otoci smatraju se najslabije razvijenom zemljom i na popisu primatelja službene razvojne pomoći (ODA) Odbora za razvojnu suradnju (DAC) Organizacije za ekonomsku suradnju i razvoj (OECD) od 1. siječnja 2013. u okviru izvješća o 2012. (13). U tom pogledu, financijska i administrativna ograničenja nadležnih tijela mogu se smatrati čimbenikom koji umanjuje sposobnost Salomonovih Otoka da ispune svoje dužnosti suradnje i izvršenja. Svejedno se podsjeća da su nedostaci u suradnji i izvršenju povezani s nepostojanjem odgovarajućeg pravnog okvira kojim bi se omogućile primjerene aktivnosti praćenja, a ne s postojećom sposobnosti Salomonovih Otoka da ispuni svoje međunarodne obveze. U tom smislu, Komisija napominje da se, na temelju informacija prikupljenih za vrijeme posjeta Komisije u veljači 2014., ne može smatrati da Salomonovim Otocima nedostaju financijska sredstva, već da nemaju nužno pravno i upravno okruženje za osiguranje učinkovitog i djelotvornog izvršavanja svojih obveza kao države zastave, obalne, lučne i tržišne države.

               (51)

               Nadalje, treba istaknuti da je Unija, u skladu s preporukama navedenim u točkama 85. i 86. IPOA IUU-a u vezi s posebnim zahtjevima za zemlje u razvoju, pomogla Salomonovim Otocima u primjeni Uredbe EU-a o ribolovu NNN posebnim programom tehničke pomoći koji je financirala Komisija (14).

               (52)

               S obzirom na situaciju objašnjenu u ovom odjeljku i na temelju činjenica koje je prikupila Komisija te izjava Salomonovih Otoka, može se utvrditi, u skladu s člankom 31. stavcima 3. i 5. Uredbe o ribolovu NNN, da Salomonovi Otoci nisu ispunili svoje dužnosti u skladu s međunarodnim pravom kao obalna država i država tržišta u odnosu na aktivnosti suradnje i izvršenja.

         3.3.   Neprimjenjivanje međunarodnih pravila (članak 31. stavka 6. Uredbe o ribolovu NNN)

               (53)

               Salomonovi Otoci potvrdili su UNCLOS i UNFSA. Salomonovi Otoci ugovorna su stranka WCPFC-a. Salomonovi Otoci stranka su Konvencije Agencije za ribarstvo Foruma pacifičkih otoka i Sporazuma iz Naurua o suradnji u području upravljanja ribarstvom u zajedničkom interesu.

               (54)

               Komisija je analizirala sve podatke koje je smatrala važnima u odnosu na položaj Salomonovih Otoka kao ugovorne stranke WCPFC-a.

               (55)

               Komisija je također analizirala sve podatke koje je smatrala važnim u odnosu na pristanak Salomonovih Otoka da primijene mjere očuvanja i upravljanja usvojene WCPFC-om.

               (56)

               Na temelju informacija koje su dostavili Salomonovi Otoci o stanju aktivnosti ribolova tune u njihovim vodama, ulov stokova tune u gospodarskom pojasu Salomonovih Otoka činio je 3,5 % ulova zapadnog i srednjeg Tihog oceana u 2012. (15). To je povećanje od 50 % u odnosu na 2010. i 2011.

               (57)

               Na temelju podataka navedenih u uvodnoj izjavi 56. čini se da Salomonovi Otoci upravljaju važnim globalnim resursima tune i stoga su odgovorni, kao obalna država, osigurati odgovorno i dugoročno održivo upravljanje tim resursom. Člancima 61. do 64. UNCLOS-a i člancima 7. i 8. UNFSA-a uređena je uporaba živih resursa u obalnoj državi, koja bi trebala promicati cilj optimalne uporabe živih resursa u svom gospodarskom pojasu i osigurati da državljani drugih država koji ribare u njezinom gospodarskom pojasu poštuju mjere očuvanja i upravljanja te bi trebala surađivati s odgovarajućim državama i regionalnim organizacijama uključenima u to ribarstvo.

               (58)

               U tom se pogledu napominje da pravnim okvirom Salomonovih Otoka nije osigurano učinkovito i djelotvorno upravljanje plovilima koja plove u njihovim teritorijalnim vodama, što predstavlja povredu tih obveza i preporuka. Nadalje, u pravnom okviru nisu sadržane jasne i transparentne odredbe u kojima su uspostavljene primjenjive mjere očuvanja i upravljanja za sve vrste voda u nadležnosti Salomonovih Otoka ili, ako takve odredbe postoje, nema jasnih i transparentnih postupaka kojima bi se osigurala njihova provedba. Ti su aspekti dalje analizirani u uvodnim izjavama 59. do 75.

               (59)

               Jasni dokazi o neprimjerenosti pravnog okvira Salomonovih Otoka uočljivi su u načinu na koji Otoci upravljaju ribolovnim resursima tune. Salomonovi su Otoci objasnili da se postojeći „Nacionalni plan Salomonovih Otoka za upravljanje tunom i razvoj tune” provodi samo djelomično i stoga će biti zamijenjen novim planom.

               (60)

               U nacrtu novog Plana za upravljanje tunom koji je podnesen Komisiji u studenome 2013. sadržan je pravni okvir za upravljanje resursima tune i primjenjuje se na sve vode Salomonovih Otoka od 3 nautičke milje, uključujući arhipelaške. Međutim, to je samo dokument s općim načelima. Za vrijeme posjeta Komisije u veljači 2014., Salomonovi Otoci pristali su preispitati nacrt kako bi njime bile obuhvaćene stvarne ribolovne operacije, aktivnosti i industrija. Salomonovi su Otoci izjavili da bi novi plan uključivao podregionalne mjere očuvanja i upravljanja, režime povlastica i uvjete, ograničenja TAC-a, zonsko upravljanje arhipelaškim vodama i gospodarskim pojasom, referentne točke i pravila o kontroli ulova.

               (61)

               U svakom slučaju, činjenica je da je postojeći plan zastario i stoga se njime krše odredbe iz članka 61. stavaka 2. do 5., članka 62. stavka 1. i članka 64. UNCLOS-a o optimalnoj uporabi resursa putem odgovarajućim mjera očuvanja i upravljanja.

               (62)

               Još jedan je regulatorni nedostatak činjenica da Salomonovi Otoci nisu usvojili jasne mjere očuvanja i upravljanja, na temelju najboljih znanstvenih savjeta i u skladu sa svojim obvezama u skladu s UNCLOS-om, UNFSA-om i WCPFC-om u odnosu na sve vode u njihovoj nadležnosti uključujući arhipelaške vode. U veljači 2014. utvrđeno je da pravila o očuvanju i upravljanju nisu dovoljno transparentna i jasna (što je navedeno u uvodnim izjavama 63. do 68.) i čini se da nisu niti kompatibilna niti utemeljena na najboljim znanstvenim savjetima (kako je navedeno u uvodnim izjavama 69. do 75.).

               (63)

               Vode u nadležnosti Salomonovih Otoka nazivaju se teritorijalno more, arhipelaške vode i gospodarski pojas. U skladu s člankom 3. Konvencije WCPFC-a, područje nadležnosti WCPFC-a obuhvaća u načelu sve vode Tihog oceana, uključujući vode pod nadležnosti Salomonovih Otoka.

               (64)

               Međutim, Salomonovi Otoci obavijestili su Komisiju da smatraju da vode u njihovoj nadležnosti (teritorijalno more, arhipelaške vode, gospodarski pojas) nisu obuhvaćene Konvencijom WCPFC-a, iako je WCPFC prenio provedbu mjera očuvanja i upravljanja na svoje ugovorne stranke. Osim toga, iako se PNA-om ograničavaju ribolovne aktivnosti određivanjem ribolovnih dana po plovilu (Sustav ribolovnih dana po plovilu (VDS) primjenjuje se u svim gospodarskim pojasevima stranaka sporazuma,), to se ograničenje ne primjenjuje na teritorijalne i arhipelaške vode Salomonovih Otoka.

               (65)

               U skladu s člancima 61. do 64. UNCLOS-a, člancima 5., 7., 8., 9., 10. UNFSA-e i općim ciljem i relevantnim pravilima u Konvenciji WCPFC-a (posebno člancima 2., 5., 7., 8.), obalna država ima jasnu obvezu usvojiti mjere sukladne mjerama koje se primjenjuju u regiji i na otvorenom moru u cilju osiguranja dugoročne održivosti pograničnih stokova i vrlo migratornih ribljih stokova i promicanja cilja optimalne uporabe. U Kodeksu FAO-a, posebno u članku 7. stavcima 1., 2. i 3. i članku 8. stavku 1., također se preporučuje dobra praksa za ispunjenje tih obveza.

               (66)

               Posebni uvjeti za ribarska plovila koja love u vodama Salomonovih Otoka utvrđuju se u povlastici za ribolov, odnosno ribolovno razdoblje, vrsta ribe koja se može loviti, područja za ribolov i ostali uvjeti. Plovila koja plove pod zastavom Salomonovih Otoka imaju pristup arhipelaškim vodama dok flota pod zastavom u zakupu i flota u skladu s bilateralnim/multilateralnim sporazumima ima pristup ribolovu okružujućim mrežama plivaricama u gospodarskom pojasu Salomonovih Otoka kako je uređeno i ograničeno na regionalnoj razini u skladu s VDS-om. Za plovila s parangalima i plovila koja plove u arhipelaškim vodama potrebno je utvrditi mjere za očuvanje i upravljanje u povlastici za ribolov. Za plovila za ribolov sa štapom potrebno je utvrditi mjere za očuvanje i upravljanje u povlastici za ribolov.

               (67)

               Nedovoljnom jasnoćom i transparentnošću primjenjivih pravila za očuvanje i upravljanje i stvarnog ribolova u skladu s VDS-om, uz brojna postojeća rješenja za pristup ribolovu opisana u uvodnoj izjavi 66. ugrožava se i umanjuje mogućnost učinkovite provedbe učinkovitog očuvanja i upravljanja ribolovnim resursima Salomonovih Otoka.

               (68)

               Naposljetku, ne postoje jasna, transparentna i usklađena pravila za očuvanje i upravljanje arhipelaškim vodama Salomonovih Otoka, što predstavlja povredu obveza iz uvodne izjave 65.

               (69)

               U skladu s člankom 61. UNCLOS-a, člancima 5. i 6. UNFSA-e i člancima 5. i 6. Konvencije WCPFC-a, obalne države moraju utvrditi dopušteni ulov živih resursa u svojim gospodarskim pojasevima, na temelju najboljih dostupnih znanstvenih dokaza i na temelju zaštitnog pristupa; obalne države također moraju osigurati odgovarajućim mjerama za očuvanje i upravljanje da živi resursi i stokovi u gospodarskom pojasu i ostalim teritorijalnim vodama nisu ugroženi pretjeranim izlovom. U Kodeksu FAO-a, posebno u članku 7. stavcima 3., 4. i 5., također se preporučuje dobra praksa za ispunjenje tih obveza.

               (70)

               Budući da Salomonovi Otoci smatraju da se pravila WCPFC-a ne primjenjuju na vode u njihovoj nadležnosti, nije potpuno jasno kakvi se podaci prikupljaju i prijavljuju WCPFC-u. Oni možda ne obuhvaćaju ocjene svih ribolovnih voda Salomonovih Otoka. U izvješćima Znanstvenog odbora WCPFC-a redovito se postavlja pitanje praznina u podacima. Na primjer, u izvješću sa 7. sjednice u 2011., Znanstveni odbor WCPFC-a primijetio je u točki 89. neke nedosljednosti među flotama u pogledu prijavljivanja evidencije o ulovu prugaste, žutorepe, velikooke tune u okružujućim mrežama i, s obzirom na znanstvenu važnost točnih podataka o sastavu ulova okružujućim mrežama plivaricama, preporučio je upućivanje tog problema Tehničkom odboru za usklađivanje (16). U točki 37., naglasio je nesigurnost sastava vrsta u okružujućim mrežama plivaricama i zatražio je od ugovornih stranaka da nastave unaprjeđivati procjene podataka o sastavu okružujućih mreža. Na svom 8. sastanku, Znanstveni odbor WCPFC-a postavio je pitanje praznina u podacima i nedosljednosti (17), u pogledu ulova i sastava ulova, upozorio je na obveze izvješćivanja u skladu sa sporazumima o zakupu i izdao je preporuke o boljem upravljanju (18). Također je govorio o tome da neke ugovorne stranke, od kojih neke love u vodama pod nadležnošću Salomonovih Otoka, ne dostavljaju podatke ili ne dostavljaju dovoljno podataka.

               (71)

               U izvješćima je također navedeno da pokrivenost promatračima od 100 % još uvijek nije ostvarena i Salomonovi Otoci još nisu ispunili tu obvezu, u skladu s godišnjim izvješćem podnesenim Znanstvenom odboru u 2012. (19).

               (72)

               Znanstveni odbor WCPFC-a savjetovao je na svom 7. sastanku da će, ako se nedavna praksa ribolova prugaste tune nastavi, razine stopa ulova padati i ulov će se smanjiti jer će razine stokova pasti ispod razine maksimalnog održivog prinosa. Stoga je potrebno pratiti povećanje ribolovnih aktivnosti (20).

               (73)

               Salomonovi Otoci ne primjenjuju mjere očuvanja i upravljanja WCPFC-a u svojim arhipelaškim vodama i uspostavile su samo ograničene sukladne mjere. Uzimajući u obzir visoko migratornu i pograničnu prirodu resursa tune i važnost tunskih stokova i ribolovnih aktivnosti u arhipelaškim vodama Salomonovih Otoka, koje su važno zemljopisno područje mriještenja vrsta tune, ovakvim se stanjem ugrožavaju napori očuvanja stokova tune u cjelini u pacifičkoj regiji. Prema tome, Salomonovi Otoci ne osiguravaju primjenu mjera očuvanja i upravljanja u svim vodama u svojoj nadležnosti na način koji je u skladu sa zahtjevima WCPFC-a i u skladu s obvezom osiguranja da vrste pod nadležnošću obalne države nisu ugrožene pretjeranim iskorištavanjem.

               (74)

               Komisija je također ocijenila svako djelo ili propust dotične treće zemlje kojim bi se mogla umanjiti učinkovitost primjenjivih zakona, propisa ili međunarodnih mjera za očuvanje i upravljanje.

               (75)

               U tom pogledu, ni u Planu za upravljanje tunom koji je na snazi niti u nacrtu „Plana Salomonovih Otoka za upravljanje tunom i razvoj tune” nisu uspostavljeni jasni ciljevi za ograničavanje broja dozvola i ukupni dopušteni ulov. Komisija stoga smatra da se nepostojanjem mjera očuvanja i upravljanja umanjuje mogućnost Salomonovih Otoka da ispune svoje međunarodne obveze. Budući da je tuna pogranični i vrlo migratorni stok, mjere očuvanja i upravljanja moraju biti dosljedne i usklađene na cijelom području migracije da bi mogle biti učinkovite i održive, što je također opći cilj Konvencije WCPFC-a.

               (76)

               S obzirom na situaciju objašnjenu u ovom odjeljku i na temelju činjenica koje je prikupila Komisija te izjava Salomonovih Otoka može se utvrditi, u skladu s člankom 31. stavkom 3. i člankom 31. stavkom 6. Uredbe o ribolovu NNN, da Salomonovi Otoci nisu ispunili svoje dužnosti u skladu s međunarodnim pravom u odnosu na međunarodna pravila, propise i mjere očuvanja i upravljanja.

         3.4.   Posebna ograničenja zemalja u razvoju

               (77)

               Uzimajući u obzir da se Salomonovi Otoci smatraju nisko razvijenom zemljom u odnosu na ljudski razvoj i jednom od najslabije razvijenih zemalja (kako je navedeno u uvodnoj izjavi 50.), Komisija je analizirala mogu li se prikupljeni podaci povezati s posebnim ograničenjima zemlje u razvoju.

               (78)

               Treba napomenuti da je obavijest o Salomonovim Otocima kao državi zastave Komisija prihvatila u skladu s člankom 20. Uredbe o ribolovu NNN na dan 1. siječnja 2010. Salomonovi Otoci potvrdili su, kako je navedeno u članku 20. stavku 1. Uredbe o ribolovu NNN, da imaju uspostavljene nacionalne mjere za provedbu, kontrolu i izvršavanje zakona i propisa te mjera očuvanja i upravljanja, koje njihova ribarska plovila moraju poštovati.

               (79)

               Iako u odnosu na kontrolu i nadzor mogu postojati posebna ograničenja s obzirom na kapacitet, posebnim ograničenjima Salomonovih Otoka koja proizlaze iz njihovog stupnja razvoja ne može se opravdati manjak posebnih odredaba u nacionalnom pravnom okviru koje se odnose na međunarodni instrument sprječavanja, suzbijanja i zaustavljanja aktivnosti ribolova NNN. Nadalje, tim se ograničenjima ne može opravdati to što Salomonovi Otoci nisu uspostavili sustav sankcija za povrede međunarodnih mjera za upravljanje i očuvanje.

               (80)

               Također se napominje da je Unija već financirala posebne aktivnosti tehničke pomoći na Salomonovim Otocima u pogledu borbe protiv ribolova NNN (21) i trenutačno pruža tehničku pomoć državi putem posebnog programa jačanja sposobnosti.

               (81)

               S obzirom na stanje objašnjeno u ovom odjeljku i na temelju činjenica koje je prikupila Komisija te izjava Salomonovih Otoka može se utvrditi, u skladu s člankom 31. stavkom 7. Uredbe o ribolovu NNN, da stupanj razvoja Salomonovih Otoka može utjecati na stupanj razvoja i rezultate u području ribarstva. Međutim, uzimajući u obzir narav utvrđenih nedostataka Salomonovih Otoka, pomoć koju im pruža Unija te djelovanja poduzeta radi ispravljanja stanja, stupanj razvoja te zemlje ne može u potpunosti biti opravdanje za ukupne rezultate Salomonovih Otoka kao države zastave ili obalne države u pogledu ribarstva i nedostatnost njezinoga djelovanja za sprečavanje, suzbijanje i zaustavljanje ribolova NNN.

         4.   ZAKLJUČAK O MOGUĆNOSTI DA BUDU UTVRĐENI KAO NEKOOPERATIVNA TREĆA ZEMLJA

               (82)

               U svjetlu donesenih zaključaka u odnosu na neuspjeh Salomonovih Otoka da izvrše dužnosti koje imaju u skladu s međunarodnim pravom kao država zastave, država luke, obalna država ili država tržišta te da poduzmu mjere za sprječavanje, suzbijanje i zaustavljanje ribolova NNN, tu je državu potrebno obavijestiti, u skladu s člankom 32. Uredbe o ribolovu NNN, da postoji mogućnost da će ih Komisija uvrstiti u kategoriju nekooperativnih trećih zemalja u borbi protiv ribolova NNN.

               (83)

               U skladu s člankom 32. stavkom 1. Uredbe o ribolovu NNN, Komisija bi trebala obavijestiti Salomonove Otoke o mogućnosti da budu uvršteni u kategoriju nekooperativnih trećih zemalja. Komisija bi također trebala poduzeti sve demarševe utvrđene u članku 32. Uredbe o ribolovu NNN u pogledu Salomonovih Otoka. U svrhu stabilnog upravljanja potrebno je odrediti razdoblje u okviru kojeg ta država može pisanim putem odgovoriti na obavijest i ispraviti stanje.

               (84)

               Nadalje, obavješćivanjem Salomonovih Otoka o mogućnosti da će biti utvrđeni kao zemlja koju Komisija smatra nekooperativnom u svrhe ove Odluke ne isključuje se ni automatski podrazumijeva poduzimanje naknadnih koraka Komisije ili Vijeća u svrhu utvrđivanja ili uspostavljanja popisa nekooperativnih zemalja,

         ODLUČILA JE:
   Jedini članak
   Obavješćuju se Salomonovi Otoci da bi ih Komisija mogla uvrstiti u kategoriju nekooperativnih trećih zemalja u borbi protiv nezakonitog, neprijavljenog i nereguliranog ribolova.

      Sastavljeno u Bruxellesu 12. prosinca 2014.

            Za Komisiju

         Karmenu VELLA

            Član Komisije

      (1)  SL L 286, 29.10.2008., str. 1.

      (2)  http://www.ffa.int/

      (3)  Sporazum iz Naruua (http://www.ffa.int/node/93#attachments).

      (4)  Deveti redovni sastanak znanstvenog odbora WCPFC-a, 6.–14. kolovoza 2013., Pohnpei, Savezne države Mikronezije, Godišnje izvješće Komisiji, Dio 1.: Informacije o istraživanju i statističkim podacima o ribolovu, Salomonovi Otoci, WCPFC-SC9-AR/CCM-21 (http://www.wcpfc.int/system/files/AR-CCM-21-Solomon-Islands-AR-Part-1.pdf).

      (5)  Međunarodni plan djelovanja za sprečavanje, suzbijanje i zaustavljanje nezakonitog, neprijavljenog i nereguliranog ribolova, Organizacija Ujedinjenih naroda za hranu i poljoprivredu, 2001.

      (6)  Kodeks odgovornog ribarstva, Organizacija Ujedinjenih naroda za hranu i poljoprivredu, 1995.

      (7)  Članci 22.–27. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice (SL L 302, 19.10.1992., str. 1.) i članak 67. stavak 1. točka (a), članci 72. i 75. Uredbe Komisije (EU) br. 1063/2010 od 18. studenoga 2010. o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 2454/93 o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice (SL L 307, 23.11.2010., str. 1.).

      (8)  Dobrovoljne smjernice o postupanju države zastave, Organizacija Ujedinjenih naroda za hranu i poljoprivredu, 2014.

      (9)  http://www.pmc.gov.sb/content/fisheries-act-outdated

      (10)  Konvencija o očuvanju i upravljanju visoko migracijskim ribljim stokovima u zapadnom i središnjem Pacifiku, sastavljena u Honoluluu, 5. rujna 2000. (http://www.wcpfc.int/doc/convention-conservation-and-management-highly-migratory-fish-stocks-western-and-central-pacific).

      (11)  Podaci preuzeti s http://hdr.undp.org/en/statistics

      (12)  Uredba (EZ) br. 1905/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o uspostavljanju instrumenta financiranja za razvojnu suradnju (SL L 378, 27.12.2006., str. 41.).

      (13)  http://www.oecd.org/dac/stats/daclistofodarecipients.htm

      (14)  Prati zemlje u razvoju u provedbi Uredbe (EZ) br. 1005/2008 o nezakonitom, neprijavljenom i nereguliranom (NNN) ribolovu, EuropeAid/129609/C/SER/Multi.

      (15)  Osmi redovni sastanak Znanstvenog odbora WCPFC-a, WCPFC SC8-AR/CCM-21.

      (16)  Sažeto izvješće Znanstvenog odbora WFPFC-a, sedmi redovni sastanak, Pohnpei, Savezne države Mikronezije, 9.–17. kolovoza 2011. (http://www.wcpfc.int/node/2896).

      (17)  Sažeto izvješće s osmog redovitog sastanka Znanstvenog odbora WCPFC-a 7.–15. kolovoza 2012. (http://www.wcpfc.int/node/4587), odjeljak 3.1.

      (18)  Sažeto izvješće osmog redovnog sastanka Znanstvenog odbora WCPFC-a, točke 69.–71.

      (19)  Osmi redovni sastanak Znanstvenog odbora WCPFC-a, WCPFC SC8-AR/CCM-21.

      (20)  Sažeto izvješće sedmog redovnog sastanka Znanstvenog odbora WCPFC-a, točke 35. i 36.

      (21)  Vidjeti bilješku 14.


title: 2002/757/EZ: Odluka Komisije od 19. rujna 2002. o privremenim hitnim fitosanitarnim mjerama radi sprečavanja unošenja Phytophthora ramorum Werres, De Cock & Man in ’t Veldsp. nov. u Zajednicu i njegovog širenja unutar Zajednice (priopćeno pod brojem dokumenta C(2002) 3380)

text:
               03/Sv. 004

               HR

               Službeni list Europske unije

               11

         32002D0757

               L 252/37

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               19.09.2002.

      ODLUKA KOMISIJE

   od 19. rujna 2002.
   o privremenim hitnim fitosanitarnim mjerama radi sprečavanja unošenja Phytophthora ramorum Werres, De Cock & Man in ’t Veldsp. nov. u Zajednicu i njegovog širenja unutar Zajednice
   (priopćeno pod brojem dokumenta C(2002) 3380)
   (2002/757/EZ)
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 2000/29/EZ od 8. svibnja 2000. o zaštitnim mjerama protiv unošenja u Zajednicu organizama štetnih za bilje ili biljne proizvode i protiv njihovog širenja unutar Zajednice (1), kako je zadnje izmijenjena Direktivom Komisije 2002/36/EZ (2), a posebno njezin članak 16. stavak 3. treću rečenicu,
   budući da:

               (1)

               Ako država članica smatra da postoji opasnost od unošenja na njezino državno područje ili širenja unutar njezinog državnog područja štetnog organizma koji nije naveden u Prilogu I. ili Prilogu II. Direktivi 2000/29/EZ, ona može privremeno poduzeti bilo koje dodatne mjere potrebne kako bi se zaštitila od takve opasnosti.

               (2)

               Ujedinjena Kraljevina je 29. travnja 2002. obavijestila ostale države članice i Komisiju o pojavi Phytophthora ramorum Werres, De Cock & Man in ’t Veld sp. nov. (dalje u tekstu: „štetni organizam”) na svojem državnom području, te je 13. svibnja 2002. usvojila dodatne mjere radi sprečavanja unošenja u Zajednicu i širenja unutar Zajednice navedenog štetnog organizma. Nizozemska i Njemačka su 29. travnja 2002. također prijavile pojavu tog organizma na svojem državnom području.

               (3)

               Štetni organizam trenutno nije naveden u Prilogu I. ili II. Direktivi 2000/29/EZ. Međutim, preliminarna analiza ugroženosti štetočinama utemeljena na raspoloživim znanstvenim informacijama pokazala je da štetan organizam i njegovi štetni učinci mogu predstavljati prijetnju po biljno zdravstvo u Zajednici, a posebno štetne učinke na hrastova stabla mogu imati neeuropski izolati koji su prisutni samo u Sjedinjenim Američkim Državama te europski izolati na ukrasno bilje poput Rhododendron spp. i Viburnum spp. Od relevantnih službi u državama članicama zatraženo je da nastave sa znanstvenim radom na riziku od ugroženosti hrastova u Zajednici neeuropskim izolatima, na epidemiologiji štetnog organizma te potencijalnim biljkama domaćinima.

               (4)

               Stoga je potrebno poduzeti privremene fitosanitarne mjere protiv unošenja u Zajednicu i širenja u Zajednici ovog štetnog organizma.

               (5)

               Ove bi se mjere trebale primijeniti unutar Zajednice na unošenje ili širenje štetnog organizma, proizvodnju i promet bilja za koje je poznato da su domaćini štetnog organizma, kontrolu štetnog organizma i općenit nadzor nad prisutnošću ili trajnom odsutnošću štetnog organizma u državama članicama. Međutim, ove mjere nije potrebno primijeniti na bilje vrste Rhododendron simsii Planch, osim na plod i sjeme, budući da raspoložive informacije pokazuju da ovo bilje nije zaraženo štetnim organizmom.

               (6)

               Rezultati navedenih mjera redovito će se procjenjivati tijekom 2002. i 2003. godine, posebno na temelju informacija država članica. Moguće naknadne mjere razmotrit će se u svjetlu rezultata navedene procjene i znanstvenog mišljenja država članica.

               (7)

               Mjere utvrđene ovom Odlukom u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za zdravstvenu zaštitu bilja,

         DONIJELA JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   U smislu ove Odluke:

               1.

               „štetni organizam” znači Phytophthora ramorum Werres, De Cock & Man in ’t Veld sp. nov.

               2.

               „osjetljivo bilje” znači bilje, osim ploda i sjemena, vrsta Acer macrophyllum Pursh., Aesculus californica Nutt., Arbutus menziesii Pursch., Arctostaphylos spp. Adans, Heteromeles arbutifolia (Lindley) M. Roemer, Lithocarpus densiflorus (H & A), Lonicera hispidula (Dougl.), Quercus spp. L., Rhamnus californica (Esch), Rhododendron spp. L., osim Rhododendron simsii Planch., Umbellularia californica (Pursch.), Vaccinium ovatum (Hook & Arn) Nutt. i Viburnum spp. L.

               3.

               „osjetljivo drvo” znači drvo vrsta Acer macrophyllum Pursh., Aesculus californica Nutt., Lithocarpus densiflorus (H & A) i Quercus L.

               4.

               „osjetljiva kora” znači kora vrsta Acer macrophyllum Pursh., Aesculus californica Nutt., Lithocarpus densiflorus (H & A) i Quercus L.

         Članak 2.
   Zabranjeno je unošenje u Zajednicu i širenje unutar Zajednice neeuropskih i europskih izolata štetnog organizma.
   Članak 3.
   1.   Osjetljivo bilje i osjetljivo drvo smiju se unijeti na područje Zajednice samo ako je to u skladu s hitnim fitosanitarnim mjerama utvrđenima u točkama 1.a i 2. Priloga ovoj Odluci i ako su prilikom ulaska u Zajednicu pregledani na prisutnost neeuropskih izolata štetnog organizma, u skladu s člankom 13. stavkom 1. točkom (a) Direktive 2000/29/EZ, te ako pregledom nije utvrđena prisutnost štetnog organizma.
   2.   Odredbe točaka 1.a i 2. Priloga ovoj Odluci primjenjuju se samo na osjetljivo bilje i osjetljivo drvo podrijetlom iz Sjedinjenih Američkih Država namijenjeno Zajednici i koje je otpremljeno 1. studenoga 2002. ili nakon tog datuma.
   3.   Kad je riječ o drvetu vrste Quercus L., uključujući drvo koje nije zadržalo svoju prirodnu okruglu površinu, podrijetlom iz Sjedinjenih Američkih Država, mjere utvrđene u dijelu A poglavlju I. točki 3. Priloga IV. ne primjenjuju se na osjetljivo drvo vrste Quercus L. koje ispunjava zahtjevima navedenima u točki 2.b Priloga ovoj Odluci.
   4.   Počevši od 1. studenoga 2002. godine, bilje vrste Rhododendron spp. uz iznimku Rhododendron simsii Planch i Viburnum spp., osim ploda i sjemena, podrijetlom iz trećih zemalja isključujući Sjedinjene Američke Države, koje je uneseno u Zajednicu, smije se kretati unutar Zajednice samo uz biljnu putovnicu izrađenu i izdanu u skladu s Direktivom Komisije 92/105/EEZ (3).
   Članak 4.
   Osjetljivoj kori podrijetlom iz Sjedinjenih Američkih Država nije dozvoljen ulazak u Zajednicu.
   Članak 5.
   Počevši od 1. studenoga 2002., bilje vrste Rhododendron spp. uz iznimku vrsti Rhododendron simsii Planch. i Viburnum spp., osim ploda i sjemena, podrijetlom iz Zajednice, ne smije se odnositi iz mjesta njihove proizvodnje osim ako ne ispunjavaju uvjete utvrđene točkom 3. Priloga ovoj Odluci. Proizvođači ovog bilja registriraju se u skladu s odredbama Direktive Vijeća 92/90/EEZ (4).
   Članak 6.
   1.   Države članice na svojem državnom području provode službena istraživanja radi utvrđivanja prisutnosti štetnog organizma i radi utvrđivanja eventualne zaraze štetnim organizmom.
   2.   Ne dovodeći u pitanje odredbe članka 16. stavka 1. Direktive 2000/29/EZ, države članice dužne su do 1. studenoga 2003. izvijestiti Zajednicu o rezultatima istraživanja navedenih u prvom stavku.
   Članak 7.
   Države članice najkasnije 31. listopada 2002. prilagođavaju mjere koje su usvojile s ciljem zaštite od unošenja i širenja štetnog organizma tako da su u skladu s ovom Odlukom, te o prilagođenim mjerama odmah obavješćuju Komisiju.
   Članak 8.
   Ova se Odluka preispituje najkasnije 31. prosinca 2003. godine.
   Članak 9.
   Ova je Odluka upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 19. rujna 2002.

            Za Komisiju

         David BYRNE

            Član Komisije

      (1)  SL L 169, 10.7.2000., str. 1.

      (2)  SL L 116, 3.5.2002., str. 16.

      (3)  SL L 4, 8.1.1993., str. 22.

      (4)  SL L 344, 26.11.1992., str. 38.
   PRILOG
   1.a   Ne dovodeći u pitanje odredbe Priloga III. dijela A točke 2. i Priloga IV. dijela A točaka 1., 11.1., 39. i 40. Direktive 2000/29/EZ, osjetljivo bilje podrijetlom iz Sjedinjenih Američkih Država mora pratiti certifikat naveden u članku 7. ili 8. Direktive 2000/29/EZ, koji:

               (a)

               jamči da potječe s područja u kojima nema saznanja o pojavi neeuropskih izolata štetnog organizma. Ime područja navodi se u rubrici certifikata „zemlja podrijetla”; ili

               (b)

               je izdan nakon što je službeno potvrđeno da nema naznaka da su neeuropski izolati primijećeni na bilo kojoj osjetljivoj biljci u mjestu proizvodnje tijekom službenih pregleda, uključujući laboratorijsko testiranje bilo kojih sumnjivih simptoma, provedeno od početka posljednjeg cjelovitog vegetativnog ciklusa.

         Nadalje, certifikat se izdaje tek nakon uzimanja reprezentativnih uzoraka bilja prije otpreme, njihovog pregleda, te nakon što se u tim pregledima utvrdi da nisu zaraženi neeuropskim izolatima štetnog organizma. To se mora navesti u certifikatu u rubrici „dodatna izjava” sljedećim riječima „ne sadrži neeuropske izolate Phytophthora ramorum Werres, De Cock & Man in ’t Veld sp. nov.”.
   1.b   Uneseno osjetljivo bilje navedeno u točki 1.a može se prenositi unutar Zajednice samo uz biljnu putovnicu, pripremljenu i izdanu u skladu s odredbama Direktive 92/105/EEZ kojom se jamči da su provedeni pregledi navedeni u članku 3. stavku 1.
   2.   Osjetljivo drvo podrijetlom iz Sjedinjenih Američkih Država može se uvesti u Zajednicu samo uz certifikat iz članka 7. ili 8. Direktive 2000/29/EZ, koja:

               (a)

               jamči da drvo potječe s područja u kojima nema saznanja o pojavi neeuropskih izolata štetnog organizma. Ime područja navodi se u rubrici certifikata „zemlja podrijetla”; ili

               (b)

               je izdana nakon što se službeno potvrdi da je s drveta odstranjena kora; i

                           i.

                           da je drvo istesano u četverokutan oblik kako bi se u potpunosti odstranila okrugla površina; ili

                           ii.

                           da udio vode u drvetu izražen kao postotak suhe tvari nije veći od 20 %; ili

                           iii.

                           da je drvo dezinficirano termičkom obradom zrakom ili vodom;

                     ili

               (c)

               u slučaju piljenog drveta s ili bez zaostataka kore na njemu, ako oznaka „Kiln-dried”, „KD” ili neka druga međunarodno priznata oznaka na drvetu ili ambalaži u skladu s načinom koji je trenutačno uobičajen u trgovini potvrđuje da je drvo bilo osušeno u peći tijekom proizvodnje kako bi se njegov sadržaj vlage, izražen kao postotak suhe tvari, smanjio do ispod 20 % u skladu s primjerenim vremenskim/temperaturnim normama.

         3.   Bilje vrste Rhododendron sp., uz iznimku Rhododendron simsii Planch. i Viburnum sp., osim ploda i sjemena, podrijetlom iz Zajednice, može se otpremiti s mjesta proizvodnje samo uz biljnu putovnicu iz točke 1. ovog Priloga i ako:

               (a)

               potječe s područja u kojima nema saznanja o pojavi europskih izolata štetnog organizma, ili

               (b)

               tijekom službenih provjera, uključujući laboratorijsko testiranje bilo kojeg sumnjivog simptoma, provedenih barem jednom u prikladno vrijeme aktivnog rasta bilja nisu primijećeni europski izolati štetnog organizma na gore navedenom bilju u mjestu proizvodnje od početka posljednjeg cjelovitog vegetativnog ciklusa; ili

               (c)

               su u slučajevima u kojima su pronađeni znakovi europskih izolata štetnog organizma na gore navedenom bilju u mjestu proizvodnje provedeni primjereni postupci s ciljem iskorjenjivanja štetnog organizma, barem u vidu uništavanja zaraženog bilja i svog osjetljivog bilja u krugu od 2 m od zaraženog; i

                           —

                           ako je sve osjetljivo bilje u krugu od 10 m od zaraženog bilja, i bilo koje od preostalog bilja iz zaražene partije, zadržano u mjestu proizvodnje, te ako su dodatni pregledi provedeni najmanje dvaput u tri mjeseca nakon otkrića štetnog organizma kad je bilje u fazi aktivnog rasta i ako je pregledima utvrđeno da nije zaraženo štetnim organizmom,

                           —

                           ako je sve ostalo osjetljivo bilje u mjestu proizvodnje ponovno detaljno pregledano nakon otkrića štetnog organizma te ako je u tim pregledima utvrđeno da nije zaraženo štetnim organizmom.


title: 2011/47/EU: Odluka Komisije od 20. siječnja 2011. o odstupanju od pravila podrijetla utvrđenih u Odluci Vijeća 2001/822/EZ u pogledu šećera iz Nizozemskih Antila (priopćena pod brojem dokumenta C(2011) 140)

text:
               11/Sv. 119

               HR

               Službeni list Europske unije

               144

         32011D0047

               L 021/3

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         ODLUKA KOMISIJE
   od 20. siječnja 2011.
   o odstupanju od pravila podrijetla utvrđenih u Odluci Vijeća 2001/822/EZ u pogledu šećera iz Nizozemskih Antila
   (priopćena pod brojem dokumenta C(2011) 140)
   (2011/47/EU)
   EUROPSKA KOMISIJA,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
   uzimajući u obzir Odluku Vijeća 2001/822/EZ od 27. studenoga 2001. o pridruživanju prekomorskih zemalja i područja Europskoj zajednici („Odluka o prekomorskom pridruživanju”) (1), a posebno članak 37. njezinog Priloga III.,
   budući da:

               (1)

               Prilog III. Odluci 2001/822/EZ odnosi se na definiciju pojma „proizvodi s podrijetlom” i na načine administrativne suradnje. Člankom 37. Priloga predviđeno je da se odstupanja od tih pravila podrijetla mogu usvojiti, ako je to opravdano potrebama razvoja postojećih industrija ili stvaranjem novih industrija u nekoj zemlji ili području.

               (2)

               Odlukom Komisije 2009/699/EZ (2) odbijen je zahtjev za produljenje ranijih odstupanja koji je podnesen 2009., a odobreno je novo odstupanje za količine za koje su Nizozemskim Antilima dodijeljene uvozne dozvole za šećer koje je bilo zatraženo za razdoblje od 2009. do 2010.

               (3)

               Prema tromjesečnim izvješćima o iskorištenim količinama na temelju Odluke 2009/699/EZ koja su Nizozemski Antili dostavili Komisiji, trošenje odobrenih odstupanja od 7 000 tona za 2010. trenutačno se kreće oko 2 500 tona godišnje.

               (4)

               Nizozemska je 24. kolovoza 2010. u ime Nizozemskih Antila zatražila novo odstupanje od pravila podrijetla utvrđenih u Prilogu III. Odluci 2001/822/EZ za razdoblje od 1. siječnja 2011. do 31. prosinca 2013., kada prestaje važiti i Odluka 2001/822/EZ. Nizozemski Antili su 8. rujna i 11. listopada 2010. dali dodatne informacije. Zahtjevom je obuhvaćena ukupna godišnja količina od 7 000 tona šećernih proizvoda podrijetlom iz trećih zemalja prerađenih u Nizozemskim Antilima radi izvoza u Uniju.

               (5)

               Zahtjev za odstupanje ima za cilj omogućiti korištenje sirovog šećera iz trećih zemalja u Nizozemskim Antilima za aromatiziranje, bojenje, mljevenje i preradu u šećerne kocke i da time dobije oznaku podrijetla iz PZP-a (prekomorske zemlje i područja). Nizozemski Antili povrh toga zahtijevaju da se za godine 2011., 2012. i 2013. godišnja količina za koju se privremeno može dopustiti kumulacija podrijetla AKP/EU-PZP na temelju članka 6. Priloga III. Odluci 2001/822/EZ utvrdi na 7 000 tona.

               (6)

               Zahtjev za novo odstupanje temelji se na zahtjevima u vezi kvalitete, te se navodi da šećer iz AKP-a u karipskom području ne ispunjava mjerila za proizvodnju šećera visoke kvalitete namijenjenog za kupce u Uniji, i na raspoloživosti te se navodi kako šećera iz Kariba zbog klimatskih uvjeta stalno nedostaje. Nadalje, države AKP-a svoju proizvodnju šećera sve više izvoze izravno u Sjedinjene države i Uniju. Osim toga, Unija ne proizvodi šećernu trsku koja se rabi za dobivanje krajnjeg proizvoda. Stoga bi bilo opravdano da u Nizozemske Antile sirovi šećer dolazi iz susjednih trećih zemalja koje nisu države AKP-a, PZP-a ili Unije.

               (7)

               U dodatno dostavljenim informacijama Nizozemska navodi kako šećerna industrija u Nizozemskim Antilima, koja bi trebala imati koristi od zatraženog odstupanja, teži diversifikaciji poslovanja kroz proizvodnju mješavina i „biošećera”, koji su oboje namijenjeni izrazito različitim tržištima od tržišta za šećerne proizvodi za koje je podnesen zahtjev za odstupanje. Diversifikacija je trenutačno još uvijek nedovoljna te bi odstupanje bilo potrebno kako bi se zaradio kapital potreban za ulaganja u daljnju diversifikaciju.

               (8)

               Zatraženo odstupanje od pravila podrijetla utvrđenih u Prilogu III. Odluci 2001/822/EZ za količinu od 7 000 tona za proizvode iz oznaka KN 1701 11 90, 1701 99 10 i 1701 91 00 opravdano je u skladu s člankom 37. stavcima 1., 3. i 7. tog Priloga pod određenim uvjetima kojima se želi postići ravnoteža između legitimnih interesa gospodarskih subjekata u PZP-u i ciljeva vanjske dimenzije organizacije tržišta šećera Unije.

               (9)

               Legitimnim interesima Nizozemskih Antila ide u prilog da se odstupanje odnosi na proizvode koji uključuju stvarnu preradu i da dodana vrijednost sirovom šećeru iznosi barem 45 % vrijednosti gotovog proizvoda. Nadalje, odobrenje odstupanja doprinijet će osposobljenosti postojeće industrije za nastavak izvoza u Uniju. Očekuje se da će zatraženo odstupanje stvoriti prihod potreban za financiranje daljnjih ulaganja u diversifikaciju proizvoda ili djelatnosti, tako da navedena industrija više neće trebati zahtijevati ovu vrstu odstupanja.

               (10)

               Dodatno, pravila o kumulaciji podrijetla ne predviđaju rješenje za šećernu industriju u Nizozemskim Antilima. Člankom 6. stavkom 4. Priloga III. Odluci 2001/822/EZ određeni su rokovi i količine za koje je privremeno dopuštena kumulacija podrijetla i ti su rokovi i količine u skladu s ciljevima zajedničke organizacije tržišta Unije, dok se istodobno u obzir uzimaju i legitimni interesi gospodarskih subjekata PZP-a. Te količine se postupno smanjuju i konačno će se ukinuti i svesti na nula tona 1. siječnja 2011.

               (11)

               Postupno ukidanje kumulacije porijekla AKP/EZ-PZP za šećer u skladu s člankom 6. stavkom 4. Priloga III. Odluci 2001/822/EZ odraz je namjere Unije da posebna pravila o podrijetlu za šećer budu restriktivnija kako bi se dužna pažnja posvetila gospodarskim subjektima Unije na tržištu šećera. To načelo treba primijeniti za određivanje količina za koje se odobrava odstupanje. Postupno ukidanje opravdano je i zbog toga što Unija planira pregovarati o sporazumima o slobodnoj trgovini sa zemljama Latinske Amerike iz kojih uglavnom dolazi šećer u Nizozemske Antile. Ako se ima na umu namjera industrije Nizozemskih Antila da diversificira svoje poslovanje i odmakne se od obične proizvodnje šećera koja zahtijeva odstupanje poput ovog, količine za odstupanje bi se s vremenom trebale postupno ukinuti.

               (12)

               S obzirom na nisku iskorištenost količina predviđenih ranijim odstupanjima primjereno je za početnu količinu predvidjeti dvostruku količinu trenutačne iskorištenosti, čime se uvažava mogućnost postojeće industrije da nastavi izvoziti u Uniju. U skladu s predviđenim postupnim ukidanjem količine treba kroz zatraženo razdoblje smanjivati postupno. To postupno ukidanje treba istodobno omogućiti stvaranje prihoda potrebnih za financiranje daljnjih ulaganja u Nizozemskim Antilima te će potaknuti tamošnju šećernu industriju da ubrza planiranu diversifikaciju.

               (13)

               Stoga bi se pod uvjetom da su ispunjeni određeni uvjeti koji se tiču količina, nadzora i trajanja trebalo odobriti odstupanje za 5 000 tona za 2011., 3 000 tona za 2012. i 1 500 tona za 2013.

               (14)

               Ako bude u skladu s tim uvjetima, ovo odstupanje ne može ozbiljno ugroziti gospodarske sektore ili postojeću industriju u Uniji.

               (15)

               Uredbom Komisije (EEZ) br. 2454/93 od 2. srpnja 1993. o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/93 o Carinskom zakoniku Zajednice (3) utvrđuju se pravila za upravljanje carinskim kvotama. Ta pravila trebalo bi primjenjivati mutatis mutandis na upravljanje količinom za koju se odobrava dotično odstupanje.

               (16)

               Budući da postojeće odstupanje prestaje važiti 31. prosinca 2010. i da je novo odstupanje zatraženo za razdoblje koje počinje 1. siječnja 2011. i traje do 31. prosinca 2013., zatraženo odstupanje treba primjenjivati od 1. siječnja 2011. za navedeno razdoblje.

               (17)

               Mjere predviđene ovom Odlukom u skladu su s mišljenjem Odbora za Carinski zakonik,

         DONIJELA JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Odstupajući od Priloga III. Odluci 2001/822/EZ smatra se da su proizvodi od šećera prerađeni u Nizozemskim Antilima oznaka KN 1701 11 90, 1701 99 10 i 1701 91 00 proizvodi s podrijetlom iz Nizozemskih Antila, ako su dobiveni od šećera bez podrijetla, u skladu s uvjetima iz članaka 2., 3. i 4. ove Odluke.
   Članak 2.
   Odstupanje predviđeno člankom 1. primjenjuje se na proizvode i količine iz Nizozemskih Antila određene u Prilogu koji su prijavljeni za slobodan promet u Uniji u razdoblju od 1. siječnja 2011. do 31. prosinca 2013.
   Članak 3.
   Članci 308.a, 308.b i 308.c Uredbe (EEZ) br. 2454/93 koji se odnose na upravljanje carinskim kvotama primjenjuju se mutatis mutandis na upravljanje količinom iz Priloga ovoj Odluci.
   Članak 4.
   Carinska tijela Nizozemskih Antila poduzimaju mjere potrebne za obavljanje količinskih provjera izvoza proizvoda iz članka 2.
   Sve potvrde o prometu robe EUR. 1 koje izdaju i vezi s tim proizvodima moraju sadržavati uputu na ovu Odluku.
   Nadležna tijela Nizozemskih Antila Komisiji tromjesečno dostavljaju izvještaje o količinama za koje je su izdali potvrde o prometu robe EUR.1 u skladu s ovom Odlukom i o serijskim brojevima tih potvrda.
   Članak 5.
   Polje 7. potvrda o prometu robe EUR.1 koja se izdaju u skladu s ovom Odlukom sadrži jednu od sljedećih unosa:

               —

               „Derogation – Decision 2011/47/EU”,

               —

               „Dérogation – Décision 2011/47/UE”.

         Članak 6.
   Ova Odluka primjenjuje se od 1. siječnja 2011. do 31. prosinca 2013.
   Članak 7.
   Ova je Oduka upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 20. siječnja 2011.

            Za Komisiju

         Algirdas ŠEMETA

            Član Komisije

      (1)  SL L 314, 30.11.2001., str. 1.

      (2)  SL L 239, 10.9.2009., str. 55.

      (3)  SL L 253, 11.10.1993., str. 1.
   PRILOG

               Redni broj

               Oznaka KN

               Naziv robe

               Razdoblje

               Količine (u tonama)

               09.7910

               1701 11 90
               1701 99 10
               1701 91 00

               Proizvodi od šećera

               1.1.2011. do 31.12.2011.

               5 000

               1.1.2012. do 31.12.2012.

               3 000

               1.1.2013. do 31.12.2013.

               1 500


title: 97/545/EZ: Odluka Komisije od 9. srpnja 1997. o zajedničkom tehničkom propisu za opće priključne zahtjeve za podatkovnu terminalnu opremu (DTE) namijenjenu za spajanje na javne mreže za prijenos podataka komutacijom paketa (PSPDN) sa sučeljima u skladu s preporukom CCITT X.25  Tekst značajan za EGP

text:
               13/Sv. 039

               HR

               Službeni list Europske unije

               23

         31997D0545

               L 223/21

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               09.07.1997.

      ODLUKA KOMISIJE

   od 9. srpnja 1997.
   o zajedničkom tehničkom propisu za opće priključne zahtjeve za podatkovnu terminalnu opremu (DTE) namijenjenu za spajanje na javne mreže za prijenos podataka komutacijom paketa (PSPDN) sa sučeljima u skladu s preporukom CCITT X.25
   (Tekst značajan za EGP)
   (97/545/EZ)
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 91/263/EEZ od 29. travnja 1991. o usklađivanju zakonodavstava država članica u odnosu na telekomunikacijsku terminalnu opremu, uključujući međusobno priznavanje njihove sukladnosti (1), kako je izmijenjena Direktivom 93/68/EEZ (2), a posebno njezin članak 6. stavak 2. drugu alineju,
   budući da je Komisija usvojila mjeru za utvrđivanje vrste terminalne opreme za koju je potreban zajednički tehnički propis, kao i pripadajuću izjavu o području primjene;
   budući da je potrebno donijeti odgovarajuće usklađene norme ili dijelove normi za provedbu bitnih zahtjeva koje je potrebno preoblikovati u zajedničke tehničke propise;
   budući da je, kako bi se proizvođačima osigurao stalan pristup tržištu, neophodno predvidjeti prijelazne odredbe u vezi s opremom koja je odobrena na temelju Odluke Komisije 96/71/EZ (3);
   budući da Odluku 96/71/EZ treba staviti izvan snage nakon isteka prijelaznoga razdoblja;
   budući da je zajednički tehnički propis koji se donosi ovom Odlukom u skladu s mišljenjem ACTE-a (Odbora za odobravanje terminalne opreme),
   DONIJELA JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   1.   Ova se Odluka primjenjuje na podatkovnu terminalnu opremu koja je namijenjena za spajanje na javne mreže za prijenos podataka komutacijom paketa (PSPDN) za sučelja u skladu s preporukom CCITT X.25 s brzinom prijenosa podatkovnih signala do 1 920 kbit/s, uz korištenje sučelja koja su izvedena iz preporuka CCITT X.21 i X.21 bis, te koja je obuhvaćena usklađenom normom iz članka 2. stavka 1.
   2.   Ovom se Odlukom uspostavlja zajednički tehnički propis kojim su obuhvaćeni opći priključni zahtjevi za terminalnu opremu iz stavka 1.
   Članak 2.
   1.   Zajednički tehnički propis uključuje u normu koju je pripremilo nadležno tijelo za normiranje za provedbu, u mjeri u kojoj je to moguće, bitnih zahtjeva iz članka 4. točaka (d) i (f) Direktive 91/263/EEZ. Upućivanje na normu navedeno je u Prilogu.
   2.   Terminalna oprema obuhvaćena ovom Odlukom mora biti u skladu sa zajedničkim tehničkim propisom iz stavka 1., mora ispunjavati bitne zahtjeve iz članka 4. točke (a) i točke (b) direktive 91/263/EEZ i mora ispunjavati zahtjeve svih drugih direktiva koje se primjenjuju, a posebno direktiva Vijeća 73/23/EEZ (4) i 89/336/EEZ (5).
   Članak 3.
   U vezi s terminalnom opremom iz članka 1. stavka 1. ove Odluke, prijavljena tijela koja su imenovana za provedbu postupaka iz članka 9. Direktive 91/263/EEZ primjenjuju ili osiguravaju primjenu usklađene norme iz članka 2. stavka 1. najkasnije u razdoblju od jedne godine nakon priopćenja o ovoj Odluci.
   Članak 4.
   1.   Odluka 96/71/EZ stavlja se izvan snage jednu godinu nakon priopćenja o ovoj Odluci.
   2.   Terminalna oprema odobrena na temelju Odluke 96/71/EZ može se nastaviti stavljati na tržište i u uporabu pod uvjetom da takvo odobrenje nije izdano nakon jedne godine od priopćenja o ovoj Odluci.
   Članak 5.
   Ova je Odluka upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 9. srpnja 1997.

            Za Komisiju

         Martin BANGEMANN

            Član Komisije

      (1)  SL L 128, 23.5.1991., str. 1.

      (2)  SL L 220, 31.8.1993., str. 1.

      (3)  SL L 13, 18.1.1996., str. 23.

      (4)  SL L 77, 26.3.1973., str. 29.

      (5)  SL L 139, 23.5.1989., str. 19.
   PRILOG

      Upućivanje na važeću usklađenu normu

   Usklađena norma iz članka 2. Odluke glasi:
   Priključni zahtjevi za podatkovnu terminalnu opremu (DTE) namijenjenu za spajanje na javne mreže za prijenos podataka komutacijom paketa (PSPDN) za sučelja u skladu s preporukom CCITT X.25 s brzinom prijenosa podatkovnih signala do 1 920 kbit/s, uz korištenje sučelja izvedenih iz preporuka X.21 i X.21 bis
   ETSI
   Europski institut za telekomunikacijske norme
   Tajništvo ETSI-ja
   TBR (tehnička osnova za propis) 2 – siječanj 1997.
   (bez predgovora)

      Dodatne informacije

   Europski institut za telekomunikacijske norme priznat je u skladu s Direktivom Vijeća 83/189/EEZ (1).
   Gore navedena usklađena norma izrađena je u skladu s punomoći koja je izdana u skladu s odgovarajućim postupcima iz Direktive 83/189/EEZ.
   Cijeli tekst gore navedene usklađene norme moguće je dobiti pri:

                           European Telecommunications Standards Institute (Europskom institutu za telekomunikacijske norme),

                           650 Route des Lucioles,

                           F-06921 Sophia Antipolis Cedex

                           European Commission (Europskoj komisiji),

                           DG XIII/A/2 – (BU 31, 1/7),

                           Rue de la Loi/Wetstraat 200,

                           B-1049 Bruxelles

      (1)  SL L 109, 26.4.1983., str. 8.


title: 2014/322/EU: Odluka Vijeća od 6. svibnja 2014. o smjernicama za politike zapošljavanja država članica za 2014. godinu

text:
               4.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 165/49

         ODLUKA VIJEĆA
   od 6. svibnja 2014.
   o smjernicama za politike zapošljavanja država članica za 2014. godinu

      (2014/322/EU)

   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 148. stavak 2.,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Europskoga gospodarskog i socijalnog odbora (2),
   nakon savjetovanja s Odborom regija,
   uzimajući u obzir mišljenje Odbora za zapošljavanje,
   budući da:

               (1)

               Člankom 145. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) određuje se da države članice i Unija rade na razvoju usklađene strategije zapošljavanja te, posebice, na promicanju kvalificirane, obrazovane i prilagodljive radne snage i tržišta rada koja se mogu prilagoditi gospodarskim promjenama u svrhu ostvarenja ciljeva utvrđenih u članku 3. Ugovora o Europskoj uniji.

               (2)

               U okviru strategije Europa 2020., koju je predložila Europska komisija, Uniji se omogućuje da svoje gospodarstvo usmjeri prema pametnom, održivom i uključivom rastu koji je popraćen visokom razinom zapošljavanja, produktivnosti i socijalne kohezije. Vijeće je 13. srpnja 2010. donijelo svoju Preporuku o općim smjernicama za gospodarske politike država članica i Unije (3). Vijeće je nadalje 21. listopada 2010. donijelo svoju Odluku 2010/707/EU (4) („smjernice za zapošljavanje”). Spomenute smjernice zajedno predstavljaju integrirane smjernice za provođenje strategije Europa 2020. („integrirane smjernice”). Pet glavnih ciljeva, koji su obuhvaćeni relevantnim integriranim smjernicama, sačinjavaju zajedničke ciljeve pomoću kojih se usmjerava djelovanje država članica, uzimajući u obzir njihove početne položaje i nacionalne okolnosti te položaje i okolnosti Unije. Europska strategija zapošljavanja ima ključnu ulogu u provedbi ciljeva strategije Europa 2020., odnosno zapošljavanja i tržišta rada.

               (3)

               Integrirane smjernice u skladu su sa zaključcima Europskog vijeća od 17. lipnja 2010. Njima se pružaju točne upute državama članicama o definiranju njihovih programa nacionalnih reformi te o provedbi tih reformi. Smjernice za zapošljavanje trebale bi tvoriti osnovu za sve pojedinačne preporuke koje Vijeće može dati državama članicama sukladno članku 148. stavku 4. UFEU-a, usporedno s pojedinačnim preporukama upućenima državama članicama sukladno članku 121. stavku 2. UFEU-a. Smjernice za zapošljavanje trebale bi tvoriti i osnovu za izradu Zajedničkog izvješća o zapošljavanju koje Vijeće i Komisija svake godine šalju Europskom vijeću.

               (4)

               Pregledavanjem nacionalnih programa reformi država članica, sadržanih u Zajedničkom izvješću o zapošljavanju koje je Vijeće donijelo 28. veljače 2013., pokazalo se da bi države članice trebale nastaviti s ulaganjem napora u rješavanje sljedećih prioriteta: povećanje sudjelovanja na tržištu rada i smanjenje strukturne nezaposlenosti, razvijanje kvalificirane radne snage kojom se uzimaju u obzir potrebe tržišta rada, promicanje kvalitete radnih mjesta i cjeloživotnog učenja, unapređenje učinka sustava obrazovanja i osposobljavanja na svim razinama te povećanje broja sudionika u visokoškolskom obrazovanju, promicanje socijalne uključenosti i suzbijanje siromaštva.

               (5)

               Smjernice za zapošljavanje trebale bi ostati stabilne do kraja 2014. godine kako bi se osigurala usredotočenost na njihovu provedbu. Do kraja 2014. svako ažuriranje smjernica za zapošljavanje trebalo bi biti strogo ograničeno. U 2011., 2012. i 2013. nije bilo promjena smjernica za zapošljavanje. U 2014. također bi trebale ostati iste,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Smjernice za politike zapošljavanja država članica kako su utvrđene u Prilogu Odluci 2010/707/EU zadržavaju se za 2014. te ih države članice uzimaju u obzir u svojim politikama zapošljavanja.
   Članak 2.
   Ova je Odluka upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 6. svibnja 2014.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         G. STOURNARAS

      (1)  Mišljenje od 26. veljače 2014. (još nije objavljeno u Službenom listu).

      (2)  Mišljenje od 21. siječnja 2014. (još nije objavljeno u Službenom listu).

      (3)  SL L 191, 23.7.2010., str. 28.

      (4)  Odluka Vijeća 2010/707/EU od 21. listopada 2010. o smjernicama za politike zapošljavanja država članica (SL L 308, 24.11.2010., str. 46.).


Odluka Komisije od 06/10/2017 u kojoj se određuje koncentracija kompatibilna sa zajedničkim tržištem (Predmet br. COMP/M.8590 - SOGECAP / CARDIF / DIVERSIPIERRE / HORIZON) prema Uredbi Vijeća (EZ) No 139/2004 (Vjerodostojan je samo tekst na engleskom jeziku)


title: 2004/470/EZ: Odluka Komisije od 29. travnja 2004. o smjernicama u pogledu privremene referentne metode za uzorkovanje i mjerenje PM 2,5  (priopćena pod brojem dokumenta C(2004) 1713)  Tekst značajan za EGP

text:
               15/Sv. 29

               HR

               Službeni list Europske unije

               73

         32004D0470

               L 160/53

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         ODLUKA KOMISIJE
   od 29. travnja 2004.
   o smjernicama u pogledu privremene referentne metode za uzorkovanje i mjerenje PM2,5

   (priopćena pod brojem dokumenta C(2004) 1713)
   (Tekst značajan za EGP)
   (2004/470/EZ)
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 1999/30/EZ od 22. travnja 1999. o graničnim vrijednostima za sumporov dioksid, dušikov dioksid i dušikove okside, lebdeće čestice i olovo u zraku (1), a posebno članak 7. stavak 5. treći podstavak i odjeljak V. njezinog Priloga IX.,
   nakon savjetovanja s Odborom osnovanim na temelju članka 12. stavka 2. Direktive Vijeća 96/62/EZ (2),
   budući da:

               (1)

               Dok Europski odbor za normizaciju (CEN) ne uvede referentnu metodu za uzorkovanje i mjerenje PM2,5, potrebno je osigurati smjernice u vezi s privremenom referentnom metodom za takvo uzorkovanje i mjerenje.

               (2)

               U Odluci Komisije 2003/37/EZ (3) daju su smjernice u pogledu takve referentne metode.

               (3)

               Odluku 2003/37/EZ treba izmijeniti zbog nedostatka u njezinom Prilogu o uređajima za uzorkovanje koji se koriste u kampanjama validacije na terenu; istodobno druge informacije iz tog Priloga u vezi s mjernim metodama i stanjem aktivnosti na validaciji treba aktualizirati radi pojašnjenja, te kako bi se uzeo u obzir tehnički napredak.

               (4)

               Odluku 2003/37/EZ treba zamijeniti radi jasnoće,

         DONIJELA JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Smjernice koje se odnose na privremenu referentnu metodu za uzorkovanje i mjerenje PM2,5 utvrđuju se u Prilogu.
   Članak 2.
   Odluka 2003/37/EZ stavlja se izvan snage.
   Članak 3.
   Ova je Odluka upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 29. travnja 2004.

            Za Komisiju

         Margot WALLSTRÖM

            Članica Komisije

      (1)  SL L 163, 29.6.1999., str. 41. Direktiva kako je izmijenjena Odlukom Komisije 2001/744/EZ (SL L 278, 23.10.2001., str. 35.).

      (2)  SL L 296, 21.11.1996., str. 55. Direktiva kako je izmjena Uredbom (EZ) br. 1882/2003 Europskog parlamenta i Vijeća (SL L 284, 31.10.2003., str. 1.).

      (3)  SL L 12, 17.1.2003., str. 31.
   PRILOG
   SMJERNICE O MJERENJU PM2,5 U SKLADU S DIREKTIVOM 1999/30/EZ
   Cilj je ovog dokumenta dati preporuke rukovodećem osoblju zaduženom za kvalitetu zraka i operaterima mreža u pogledu odabira mjernih uređaja za mjerenje PM2,5 koji se traže Direktivom 1999/30/EZ za mjerenje finih čestica. Ove smjernice ne vrijede za ostale moguće primjene s drukčijim ciljevima mjerenja, kao npr. u slučaju istraživačkih aktivnosti ili u slučaju indikativnih mjerenja.
   Polazište i rad Europskog odbora za normizaciju na standardizaciji
   U članku 5. Direktive 1999/30/EZ kaže se da „države članice moraju osigurati postavljanje i rad mjernih postaja za dostavu podataka o koncentracijama PM2,5. Svaka država članica odabire broj i razmještaj postaja na kojima se mjeri PM2,5 kao reprezentativni podatak za koncentracije PM2,5 u toj državi članici. Kad je to moguće, točke uzorkovanja za PM2,5 trebaju biti na istoj lokaciji kao i točke za uzorkovanje PM”10. U članku 7. nadalje se spominje „da će privremena referentna metoda za uzorkovanje i mjerenje PM2,5 biti utvrđena u odjeljku V. Priloga IX.” I na kraju, u Prilogu IX. traži se priprema smjernica koje treba razraditi Europska komisija u suradnji s Odborom iz članka 12. Direktive 96/62/EZ.
   Opća uprava za okoliš dala je mandat odboru CEN da razvije standardnu europsku referentnu metodu za mjerenje PM2,5. Ta se metoda zasniva na gravimetrijskom određivanju frakcija čestica PM2,5 u zraku, uzorkovanim u okolnim uvjetima. Radna grupa TC 264/WG 15 Odbora CEN započela je radom 2000. godine. Kampanje validacije na terenu provedene su u osam europskih zemalja, poimence u Španjolskoj, Njemačkoj, Nizozemskoj, Austriji, Italiji, Švedskoj, Ujedinjenoj Kraljevini i Grčkoj, a završene su u ljeto 2003. Konačna standardna metoda Odbora CEN stoga neće biti dostupna prije 2004. godine.
   Radna skupina WG 15 Odbora CEN trenutačno ispituje razne predložene uređaje koji se zasnivaju na metodi gravimetrijskog određivanja, opremljene različitim tipovima ulaza sakupljača europskih proizvođača kao i američki referentni uzorkivač (US Federal Reference sampler):

               —

               MINI-WRAC, uzorkivač s jednim filtrom, iz Fraunhofer Instituta za toksikologiju i istraživanje aerosola (FhG-ITA), Njemačka,

               —

               „US-Federal Reference sampler” uzorkivač je s jednim filtrom: RAAS 2,5-1 proizvodnje Thermo Andersen, SAD,

               —

               Partisol FRM Model 2000, proizvodnje Rupprecht and Patashnick, SAD

               —

               Partisol plus Model 2025-SCC, sekvencijalni uzorkivač, proizvodnje Rupprecht and Patashnick, SAD

               —

               LVS-3D, uzorkivač s jednim filtrom, proizvodnje Derenda, Njemačka,

               —

               SEQ 47/50, sekvencijalni uzorkivač proizvodnje Leckel Company, Njemačka,

               —

               HVS-DHA 80, sekvencijalni uzorkivač proizvodnje Digitel, Švicarska.

         Osim toga, Odbor CEN također ispituje niz automatskih mjernih uređaja, koji se zasnivaju na metodi apsorpcije beta zračenja i TEOM metodi (konična mikrovaga s oscilirajućim konusnim elementom), kako bi razvio ispitne postupke za određivanje ekvivalentnosti s referentnom gravimetrijskom metodom:

               —

               ADAM, apsorpcija beta zračenja, sekvencijalni, proizvodnje OPSIS, Švedska,

               —

               FH 62 I-R, apsorpcija beta zračenja, filtarski, proizvodnje ESM Andersen Company, Njemačka,

               —

               BAM 1020, apsorpcija beta zračenja, filtarski, proizvodnje Met One, SAD,

               —

               TEOM SES, separacija ciklonom (sharp cut cyclone), proizvodnje Rupprecht and Patashnick, SAD.

         Problemi kod mjerenja masene koncentracije PM2,5

   Kod određivanja masene koncentracije PM2,5 treba uzeti u obzir nekoliko problema koji su djelomično poznati iz ranijih iskustava s mjerenjima čestica PM2,5. U preliminarnim studijama o međulaboratorijskim usporedbama koje su provedene u većem broju zemalja EU-a, pokazalo se da se rezultati uređaja za ručno uzorkovanje PM2,5 međusobno znatno razlikuju, čak i do 30 %. Uzroci razlika koje su uočene između uzorkivača složeni su i moguće ih je podijeliti u više razina:

               —

               nedostaci filtra, npr. gubici zbog isparavanja tijekom uzorkovanja ili pripreme filtra,

               —

               nedostaci u veličini ulaza sakupljača, npr. loša izvedba, promjene odvajanja uzrokovane slabom regulacijom volumena protoka i taloženjem čestica na ploči impaktora,

               —

               nedostaci zbog postavki sustava za uzimanja uzorka; npr. taloženje čestica u cijevi za uzorkovanje (posebno kod dugih i zakrivljenih cijevi).

         Treba napomenuti da se kemijski sastav čestica PM2,5 znatno razlikuje od sastava čestica PM10 posebno je poluhlapiva lebdeća čestica (npr. amonijev nitrat, organski spojevi) obogaćena u frakciji sitnih čestica PM2,5. Čestice u rasponu veličina od PM10 do PM2,5 sastoje se uglavnom od inertnih komponenti kao što su silicijev dioksid, metalni oksidi itd. Iz tog su razloga problemi s gubicima poluhlapivih čestica koji su već uočeni kod uzorkovanja PM10 još izraženiji kod mjerenja PM2,5.
   Gubici će uglavnom ovisiti o sastavu aerosola i prisutnosti hlapivih čestica, kao i o razlici između okolne temperature i temperatura uzorkovanja. Gubici dakle mogu predstavljati važne sezonske i zemljopisne varijacije. Npr. gubici blizu 0 % prijavljeni su u Skandinaviji tijekom proljeća (aerosoli od posipavanja cesta), dok su gubici do 70 % zamijećeni u srednjoj Europi u zimskom razdoblju (aerosoli s velikim sadržajem amonijeva nitrata).
   Na temelju takvih informacija može se očekivati da će se svakim zagrijavanjem sustava za uzimanje uzoraka masene koncentracije PM2,5 smanjiti znatnije nego ako sustav držimo u okolnim uvjetima.
   Preporuke za praćenje PM2,5

   U nedostatku zaključaka normizacijskih aktivnosti odbora CEN, za PM2,5 mogu se dati sljedeće preporuke:
   U pogledu mjerne metode:
   U mandatu koji je Komisija dala odboru CEN kaže se da se metoda mjerenja koju treba standardizirati temelji na gravimetrijskom određivanju masene frakcije čestica PM2,5 sakupljenih na filtru u okolnim uvjetima. Radna grupa WG15 odbora CEN trenutačno ispituje jesu li druge metode, kao npr. metoda apsorpcije beta zračenja i metoda mikrovage s oscilirajućim koničnim elementom (TEOM) ekvivalentne gravimetrijskoj metodi.
   U pogledu posebnog ulaza sakupljača za PM2,5

   Trenutno su dostupne dvije osnovne izvedbe ulaza sakupljača koje se koriste u svrhe praćenja i istraživanja: tip s impaktorom i tip s ciklonom za separaciju čestica. U okviru radne skupine CEN WG 15 trenutačno se ispituju razni ulazi sakupljača obje vrste. Potrebno je osigurati učinkovitost ulaza sakupljača u odvajanju po veličini kojom će se postići da se na filtru skupi 50 % čestica aerodinamičnog promjera 2,5 μm.
   U pogledu instrumenata
   Teorija i dosadašnje iskustvo u validaciji čestica PM10 upućuje da bi za mjerenje čestica PM2,5 trebalo izbjegavati korištenje uređaja kod kojih se sonda za uzorkovanje i/ili filtar tijekom prikupljanja zagrijavaju. S ciljem najvećeg mogućeg ograničenja gubitaka hlapivih čestica, za PM2,5 poželjni su instrumenti kojima se uzorkuje što je moguće bliže temperaturi okoline.
   Uzimajući u obzir nepotpunost ponašanja i nedovoljnu koherentnost rezultata dobivenih u raznim do sada provedenim studijama, trenutačno nije moguće izdvojiti niti predložiti mjerne uređaje za praćenje PM2,5. Kada se radi o odabiru određenog mjernog uređaja, preporuča se oprezan pristup. Poželjan je onaj pristup koji ne povlači znatno ulaganje sredstava i koji omogućuje prilagođavanje mjernih zahtjeva budućem razvoju (npr. budućoj standardnoj europskoj metodi za mjerenje PM2,5, tehničkom razvoju proizvođača instrumenata, nadolazećoj regulativi o teškim metalima).
   Kod izvješćivanja podataka o PM2,5, bitno je u potpunosti dokumentirati metodologiju koja je upotrijebljena za prikupljanje podataka.