title: 2004/279/EZ: Odluka Komisije od 19. ožujka 2004. o smjernicama za provedbu Direktive 2002/3/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o ozonu u zraku (priopćena pod brojem dokumenta C(2004) 764)  Tekst značajan za EGP

text:
               15/Sv. 17

               HR

               Službeni list Europske unije

               113

         32004D0279

               L 087/50

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         ODLUKA KOMISIJE
   od 19. ožujka 2004.
   o smjernicama za provedbu Direktive 2002/3/EZ Europskog parlamenta i Vijeća o ozonu u zraku
   (priopćena pod brojem dokumenta C(2004) 764)
   (Tekst značajan za EGP)
   (2004/279/EZ)
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu 2002/3/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. veljače 2002. o ozonu u zraku (1), a posebno njezin članak 12. stavak 1.,
   budući da:

               (1)

               Direktivom 2002/3/EZ utvrđuju se dugoročni ciljevi, ciljne vrijednosti, prag upozorenja i prag obavješćivanja za koncentracije ozona u zraku.

               (2)

               Člankom 7. Direktive 2002/3/EZ zahtijeva se da države članice izrade kratkoročne akcijske planove za posebne uvjete u kojima postoji rizik prekoračenja pragova upozorenja. Preporuke koje je Komisija izradila u tom pogledu trebaju, u skladu s člankom 7. stavkom 3., poslužiti državama članicama kao primjer mjera čija se djelotvornost procjenjuje.

               (3)

               U skladu s člankom 9. stavkom 3. Direktive 2002/3/EZ, Komisija treba državama članicama osigurati smjernice u pogledu primjerene strategije za mjerenje prekursora ozona u zraku, kao dio savjeta koje je potrebno izraditi u skladu s člankom 12. te Direktive.

               (4)

               U izradi tih savjeta i smjernica Komisija je zatražila ekspertizu država članica i Europske agencije za okoliš.

               (5)

               Mjere predviđene ovom Odlukom u skladu su s mišljenjem Odbora osnovanog na temelju članka 12. stavka 2. Direktive Vijeća 96/62/EZ od 27. rujna 1996. o procjeni i upravljanju kvalitetom zraka (2),

         DONIJELA JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   1.   Smjernice za izradu kratkoročnih akcijskih planova u skladu s člankom 7. Direktive 2002/3/EZ navedene su u Prilogu I. ovoj Odluci.
   2.   U izradi i provedbi kratkoročnih akcijskih planova, države članice razmatraju relevantne primjere mjera navedene u Prilogu II. ovoj Odluci u skladu s člankom 7. stavkom 3. Direktive 2002/3/EZ.
   3.   Smjernice u pogledu primjerene strategije za mjerenje prekursora ozona u zraku u skladu s člankom 9. stavkom 3. Direktive 2002/3/EZ utvrđene su u Prilogu III. ovoj Odluci.
   Članak 2.
   Ova je Odluka upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 19. ožujka 2004.

            Za Komisiju

         Margot WALLSTRÖM

            Članica Komisije

      (1)  SL L 67, 9.3.2002., str. 14.

      (2)  SL L 296, 21.11.1996., str. 55.

      PRILOG I.
      OPĆI ASPEKTI KOJE DRŽAVE ČLANICE TREBAJU RAZMOTRITI KOD IZRADE KRATKOROČNIH PLANOVA U SKLADU S ČLANKOM 7. DIREKTIVE 2002/3/EZ
      U članku 7. Direktive 2002/3/EZ utvrđuju se zahtjevi za kratkoročne planove. Člankom 7. stavkom 1. se posebno zahtijeva od država članica da u skladu s člankom 7. stavkom 3. Direktive 96/62/EZ izrade akcijske planove, na primjerenim administrativnim razinama, navodeći posebne mjere koje kratkoročno treba poduzeti, uzimajući u obzir posebne lokalne okolnosti, za zone u kojima postoji rizik od prekoračenja praga upozorenja, ako postoji značajni potencijal za smanjenje tog rizika ili za smanjenje trajanja ili stupnja ozbiljnosti prekoračenja praga upozorenja. Međutim, u skladu s člankom 7. stavkom 1. Direktive 2002/3/EZ prepušta se državi članici da, uzimajući u obzir nacionalne, zemljopisne, meteorološke i gospodarske uvjete, utvrdi ima li značajnog potencijala za smanjenje rizika, trajanja ili ozbiljnosti prekoračenja.
      S obzirom na dugoročnu politiku EU-a, ključno je pitanje nudi li se kratkoročnim akcijskim planovima uvijek dovoljno dodatnog potencijala za smanjenje rizika od prekoračenja praga upozorenja (240 μg/m3) ili za smanjenje trajanja ili ozbiljnosti prekoračenja.
      Dalje u tekstu daju se smjernice o primjerenim kratkoročnim akcijama s obzirom na zemljopisne razlike, regionalni opseg i trajanje mogućih mjera.
      1.   ZEMLJOPISNI ASPEKT
      S obzirom na potrebu da se kratkoročnim akcijama izbjegne prekoračenje praga od 240 μg/m3, 15 država članica moguće je podijeliti u tri grupe:

                  1.

                  U skandinavskim zemljama (Finska, Švedska i Danska) i Irskoj do sada nije bilo prekoračenja praga upozorenja (prema podacima koji su prijavljeni Europskoj agenciji za okoliš AIRBASE), a s obzirom na provedbu gore spomenute dugoročne politike još je manja vjerojatnost da se to dogodi u budućnosti.
                  Stoga skandinavske zemlje i Irska ne trebaju izrađivati kratkoročne akcijske planove jer kod njih, čini se, nema rizika od prekoračenja praga upozorenja.

                  2.

                  Gibanjem zračnih masa u zemljama sjeverozapadne i središnje Europe uglavnom dominira advekcija te često dolazi do dalekosežnog prijenosa prekograničnog onečišćenja.
                  Postoje jasne indikacije da je u većini dijelova zemalja sjeverozapadne i središnje Europe broj prekoračenja pragova upozorenja u padu. Pokazalo se da kratkoročne mjere još iz sredine 90-ih imaju samo ograničen potencijal smanjenja, a za provedbu dugoročne strategije EU-a bit će potrebna uopćena i stalna primjena nekih prijašnjih kratkoročnih mjera.
                  Stoga zemlje bez značajnog potencijala za smanjenje rizika od prekoračenja putem kratkoročnih akcijskih planova ne trebaju izrađivati takve planove.

                  3.

                  S druge strane, nad velikim gradovima i regijama južnih država članica, zbog topografije i utjecaja mora, češće dolazi do recirkulacije zračnih masa. U nekim slučajevima iste zračne mase recirkuliraju nekoliko puta (1). Zbog velikih prirodnih emisija hlapivih organskih spojeva (VOC), smanjenja emisija tih spojeva relativno su mala (tzv. režim ograničenih vrijednosti NOx).
                  Iz dosta ograničenih i tek novijih serija ne uočava se znatniji trend vršnih vrijednosti ozona. Štoviše, saznanja o učinkovitosti kratkoročnih mjera u tim područjima nedostaju.
                  Stoga gradovi i/ili regije u južnoj Europi koje karakteriziraju posebni ortografski uvjeti mogu u načelu na lokalnoj razini imati koristi od kratkoročnih mjera za smanjenje rizika od prekoračenja praga upozorenja ili za smanjenje ozbiljnosti prekoračenja, posebno u izuzetnim situacijama epizoda ekstremnih vrijednosti O3 kakve su se dogodile 2003. godine.

            2.   REGIONALNO PROŠIRENJE MJERA
      Nastojanja da se na lokalnoj razini privremeno smanje emisije prekursora ozona lokalno će donijeti bolje rezultate u recirkulacijskim režimima nego u režimima u kojima uglavnom prevladava advekcija.
      U nekim zemljama (npr. Francuska) prisutna su oba režima ovisno o regiji. Te zemlje mogu izraditi posebne kratkoročne akcijske planove za južne gradove, koji možda uopće neće biti učinkoviti za velike gusto naseljene aglomeracije ili regije u sjevernijem dijelu zemlje u kojem prevladava advekcija.
      Rješenje problema onečišćenja zraka ozonom zahtijeva pravilnu dijagnozu procesa koji se odvijaju u svakoj regiji i u svako godišnje doba, kao i veza između regija. Kratkoročne sanacijske akcije mogu biti djelotvorne u nekim područjima kruženja određenih zračnih masa u određeno doba godine, a u drugima ne. Slično tomu, za kratkoročne akcije može biti potrebna procjena i pristup na razini regije, ako raslojavanje i prijenos zračnih masa dobrim dijelom pridonose zamijećenom ozonu.
      3.   KRATKOROČNE NASPRAM DUGOROČNIH MJERA
      Samo će dugoročna trajna opsežna i drastična smanjenja emisija prekursora ozona bitno smanjiti vršne koncentracije ozona kao i pozadinske razine ozona u gradskim i ruralnim područjima širom EU-a. Ta će smanjenja uslijediti iz same Direktive o ozonu i s njom usko povezane Direktive 2001/81/EZ o nacionalnim emisijskim kvotama za određene onečišćujuće tvari u atmosferi (2) (koja je i sama potvrđena Direktivom 2001/80/EZ o ograničenju emisija određenih onečišćujućih tvari u zrak iz velikih uređaja za loženje (3)). Nadalje, vršne razine ozona smanjit će se propisima na razini EU-a za smanjenje hlapivih organskih spojeva (Direktiva 94/63/EZ o kontroli emisija hlapivih organskih spojeva koje proizlaze iz skladištenja benzina i njegove distribucije od terminala do benzinskih postaja (4); Direktiva 1999/13/EZ o ograničenju emisija hlapivih organskih spojeva pri upotrebi organskih otapala u određenim aktivnostima i postrojenjima (5); Direktiva 96/61/EZ o integriranom sprečavanju i kontroli onečišćenja (6)) kao i važećim strategijama za kontrolu sadržaja VOC spojeva u proizvodima. Očekuje se da će se tim trajnim smanjenjima emisija na europskoj razini vršne vrijednosti ozona smanjiti 20 do 40 % u zavisnosti od scenarija i regije.
      Kratkoročne akcije smatraju se djelotvornima kada dovedu do smanjenja istog reda veličine. Nadalje, te akcije treba poduzimati dovoljno unaprijed, npr. dan ili dva prije nego što dođe do prekoračenja (bilo na temelju predviđanja ili tijekom cijele ljetne sezone), i njima primjereno obuhvatiti regiju (vidjeti gore u tekstu).
      Treba napomenuti da je širenje informacija o koncentracijama ozona i upućivanje preporuka javnosti i odgovarajućim tijelima za zaštitu zdravlja obvezno. Uz odgovarajuća predviđanja za ozon, širenjem informacija moguće je smanjiti trajanje ili intenzitet izloženosti populacije visokim vrijednostima ozona.
      Lokalno ograničenim privremenim mjerama (koje se aktiviraju prekoračenjem satnog praga od 240 μg/m3) vršne koncentracije ozona smanjuju se najviše 5 % (prvenstveno zbog relativno malih učinaka na smanjenje emisija). To je slučaj kod gotovo svih mjera vezanih za promet kao što su ograničenja brzine, zabrana vožnje za vozila bez katalizatora, ako su ograničene na (pod)regionalnu razinu.
      Kombinacija nekoliko lokalno ograničenih mjera (uključujući industrijski sektor i kućanstva) može rezultirati većim potencijalom za smanjenje vršnih vrijednosti ozona, ali je jasno da je regionalna strategija znatno učinkovitija od pojedinačnih lokalnih mjera. Za ukupni potencijal smanjenja vršne vrijednosti ozona ipak se smatra da ne može biti veći od 20 %.
      U regijama u kojima je nastanak ozona ograničen zbog hlapivih organskih spojeva, gore spomenute privremene i lokalno ograničene mjere mogu čak dovesti do većih vršnih koncentracija ozona.

         (1)  Npr., Millán, M.M., Salvador, R., Mantilla, E., Kallos, G., 1997. „Photo-oxidant dynamics in the Western Mediterranean in summer; Results of European research projects”, J. Geophhy. Res., 102, D7, str. 8811. – 8823.

         (2)  SL L 309, 27.11.2001., str. 22.

         (3)  SL L 309, 27.11.2001., str. 1.

         (4)  SL L 365, 31.12.1994., str. 24.

         (5)  SL L 85, 29.3.1999., str. 1.

         (6)  SL L 257, 24.9.1996., str. 26.

      PRILOG II.
      Kratkoročne mjere: primjeri i iskustvo
      1.   POKUSI NA TERENU: HEILBRONN/NECKARSULM (NJEMAČKA)
      Pokus na terenu u konurbaciji Heilbronn/Necharsulm (oko 200 000 stanovnika) započeo je s akcijama suzbijanja onečišćenja u četvrtak 23. lipnja 1994. i trajao je do nedjelje 26. lipnja 1994. Postupak je popraćen mjerenjima u četiri nepokretne postaje, s 15 mobilnih jedinica, avionom i balonima, a obuhvaćao je proračune modela na temelju iscrpnog popisa emisija. Na primjeru tipične ljetne epizode smoga, studijom se želio dobiti odgovor na sljedeća pitanja:

                  —

                  Mogu li se vršne koncentracije tijekom jedne epizode znatno smanjiti lokalnim privremenim akcijama suzbijanja i kako postići smanjenje NOx i VOC realnim mjerama?

                  —

                  Jesu li lokalne privremene kratkoročne akcije, kao što su zabrane prometa, izvedive na temelju postojeće infrastrukture i hoće li ih javnost prihvatiti?

            Pokusom su utvrđene tri zone. Ukupna površina modela obuhvaćala je 910 km2. Na površini za koju je popis napravljen (400 km2) primijenjene su usporedivo blage akcije suzbijanja; ograničenje brzine na 70 km/h ili manje uvedeno je na svim cestama uključujući autoceste, a industrija i manja poduzeća obećali su dobrovoljno smanjiti emisije. U užem gradskom centru na površini od 45 km2 uvedene su zabrane prometa; međutim, zabrana se nije odnosila na vozila opremljena katalizatorima s regulacijom i dizel vozila s malom emisijom, niti na osnovni promet kao što su vatrogasci, dostavljači svježe hrane i lijekova. Dodatne mjere obuhvaćale su ograničenje brzine na 60 km/h ili manje i dobrovoljno smanjenje emisija iz industrije i manjih poduzeća.
      Tijekom pokusa prevladavalo je lijepo vrijeme s najvišim temperaturama koje su dostizale od 25 °C do oko 30 °C i poslijepodnevnom naoblakom 25. i 27. lipnja. Vjetar je bio umjerene brzine (tj. od 2 do 4 m/s 23. i 25. do 27. lipnja) ili pojačan (tj. od 4 do 7 m/s 24. lipnja), dakle meteorološki uvjeti su bili povoljni, ali ne izuzetno dobri za nastanak ozona.
      Kao rezultat akcija suzbijanja, emisije prekursora u području modela smanjene su za 15 do 19 % za NOx i 18 do 20 % za VOC. U području središta grada koncentracije u okolišu smanjene su do 30 % za NOx i do 15 % za VOC.
      Međutim, nisu se mogle uočiti značajne promjene opterećenja ozonom koje bi bile veće od tolerancije izmjera. Taj je rezultat u skladu s proračunima modela. Temeljitijom analizom rezultata utvrđena su tri glavna razloga izostanka promjene opterećenja ozonom.

                  —

                  Površina na kojoj se akcija suzbijanja strogo provodila bila je premala (45 km2).

                  —

                  Dobrovoljna smanjenja u industrijskom sektoru (posebno VOC spojeva) nisu bila dostatna.

                  —

                  Uslijed meteoroloških uvjeta tijekom pokusa na koncentracije ozona uglavnom je utjecalo regionalno gibanje ozona, a ne lokalna proizvodnja ozona.

                  —

                  Zbog umjerene brzine vjetra eventualne se učinke moglo promatrati u smjeru vjetra dalje od područja u kojem se pokus odvijao.

         Literatura:

      Umweltministerium Baden-Württemberg (Hrsg.):
      Ozonversuch Neckarsulm/Heilbronn. Dokumentation über die Vorbereitung und Durchführung des Versuchs, Stuttgart, 1995.
      Umweltministerium Baden-Württemberg (Hrsg.):

                  Ozonversuch Neckarsulm/Heilbronn, Wissenschaftliche Auswertungen, Stuttgart, 1995.
                  Bruckmann, P. and M. Wichmann-Fiebig: 1997. „The efficiency of short-term actions to abate summer smog: Results from field studies and model calculations”, EUROTRAC Newsletter, vol. 19, str. od 2. do 9.

            2.   NJEMAČKI PROGRAM KONCEPATA KONTROLE I MJERA BORBE PROTIV OZONA – „LJETNI SMOG”
      2.1.   Cilj

      Cilj ovog istraživačkog projekta bio je utvrditi i ocijeniti učinkovitost primjene mjera širokog područja djelovanja (na području Njemačke, odnosno EU-a) kao i lokalnih mjera kontrole emisija na povišene koncentracije prizemnog ozona u ljetnim epizodama, primjenom modela fotokemijske disperzije. Tim se istraživačkim projektom dakle željelo doprinijeti donošenju znanstvenih zaključaka u pogledu učinkovitosti strategija za suzbijanje ozona. Nadalje, uzimajući u obzir tekuće političke rasprave o unapređenju zakonodavstva koje se odnosi na suzbijanje ozona na saveznoj razini kao i na razinama pokrajina, otkrića do kojih bi se ovim projektom došlo trebala su doprinijeti postizanju bolje osnove za donošenje odluka.
      Simulacija se između ostalog provodila i za epizodu ozona iz 1994. (od 23. srpnja do 8. kolovoza). Vršne koncentracije prizemnog ozona od 250 do 300 μg/m3 (jednosatne vrijednosti) zamijećene su u poslijepodnevnim satima. Sažetak rezultata proračuna modela naveden je dalje u tekstu.
      2.2.   Učinak raznih mjera na koncentracije ozona u Njemačkoj

      Mjere za trajno smanjenje: Do 2005., već provedenim mjerama kontrole emisija (Direktive EZ-a, nacionalno zakonodavstvo u području zaštite okoliša itd.), emisije prekursora ozona na nacionalnoj razini smanjit će se 37 % za NOx i 42 % za VOC. U takvom scenariju, u velikom dijelu domene modela izračunata su smanjenja poslijepodnevnih vršnih koncentracija ozona u rasponu od 15 do 25 %. Tako bi se vršne vrijednosti od npr. 300 μg/m3 smanjile u prosjeku za 60 μg/m3. Izračunani broj sati u mreži (1) u razini tla, tijekom kojih je prema izračunu osnovnog modela došlo do prekoračenja pragova od 180 odnosno 240 μg/m3, u tom je scenariju smanjen 70 do 80 %.
      U slučaju dodatnih mjera za trajno smanjenje (-64 % NOx; -72 % VOC) (2), izračunane poslijepodnevne vršne koncentracije su 30 do 40 % niže nego u osnovnom modelu. Izračunana učestalost broja sati u mreži u kojoj je došlo do prekoračenja pragova od 180, odnosno 240 μg/m3, smanjila se za oko 90 %.
      Mjere za privremeno smanjenje: U slučaju „strogog” ograničenja brzine na nacionalnoj razini (-15 % NOx; -1 % VOC), simulacije modela pokazuju smanjenje izračunate učestalosti sati u mreži u kojima dolazi do prekoračenja koncentracija prizemnog ozona od 180 μg/m3 za oko 14 %. Stope smanjenja vršnih koncentracija ozona u poslijepodnevnim satima koje su u vezi s domenom kreću se u rasponu od 2 do 6 %.
      U slučaju zabrane vožnje, na nacionalnoj razini, putničkih automobila bez trostrukog katalizatora (-29 % NOx; -32 % VOC), simulacija pokazuje 29 %-tno smanjenje izračunatog broja sati mreže s koncentracijama prizemnog ozona iznad 180 μg/m3. Stope smanjenja vršnih koncentracija ozona u poslijepodnevnim satima koje su u vezi s domenom kreću se u rasponu od 5 do 10 %. Hipotetskom izmjerom 48-sati ranije dolazi se do dodatnog smanjenja vršne koncentracije ozona od 2 %.
      2.3.   Učinak raznih mjera na koncentracije ozona u tri odabrane regije u Njemačkoj

      Analiza učinkovitosti mjera kontrole na lokalnoj razini vršena je u tri odabrane regije modela: Rhine-Maine-Neckar (Frankfurt), Dresden i Berlin-Brandenburg. U sve tri regije vršne koncentracije ozona značajno su premašivale 200 μg/m3 (jednosatna vrijednost) tijekom nekoliko dana u epizodi koja je proučavana.
      Mjere za trajno smanjenje: Na lokalnim razinama, za tri regije modela, trajne mjere kontrole širokog opsega primjene (do -30 % NOx; do -31 % VOC; zajedno s učincima u Njemačkoj/Europi), dovele su do smanjenja proračunatih vršnih koncentracija ozona u rasponu od 30 do 40 %. Poslijepodnevne vršne vrijednosti od 240 do 280 μg/m3 time bi dakle pale ispod 200 μg/m3. Učinkovitost trajnih mjera kontrole sa širokim opsegom primjene znatno je veća od privremenih mjera (vidjeti dalje u tekstu), iako se učinci smanjenja koji se odnose na emisije kreću „samo” od -30 do -40 %. Veću učinkovitost stalnih mjera kontrole uzrokuje spomenuto smanjenje emisija prekursora na nacionalnoj (europskoj) razini. Tako dolazi do smanjenja pozadinskih koncentracija ozona i prekursora ozona.
      Mjere za privremeno smanjenje: lokalna ograničenja brzine (do -14 % NOx; do -1 % VOC) i lokalne zabrane vožnje uključujući i dizelska vozila s većom emisijom (do -25 % NOx; do -28 % VOC imaju tek neznatan učinak na vršne koncentracije ozona, najviše -4 % za ograničenje brzine i -7 % za zabranu prometa. Lokalne mjere nemaju učinka na pozadinske koncentracije ozona i prekursora, već samo na lokalnu proizvodnju ozona. To objašnjava slabu učinkovitost mjera ovog tipa.
      Lokalnim strategijama kontrole koje se provode privremeno, umjerena smanjenja vršnih poslijepodnevnih koncentracija ozona u domeni koja je izložena mjerama moguće je postići u uvjetima vrlo male izmjene zračnih masa. Čak i kad su iscrpljeni svi potencijali lokalne kontrole (što znači da su primijenjene najstrože akcije), učinci na vršne razine ozona nisu istovjetni učincima stalne kontrole emisija.

         Literatura:

      Motz, G., Hartmann, A. (1997.)
      Determination and evaluation of effects of local, regional and larger-scale (national) emission control strategies on ground level peak ozone concentrations in summer episodes by means of emission analyses and photochemical modelling, summary of the study commissioned by the German Federal Environmental Agency - UFO-Plan Nr. 10402812/1).
      www.umweltbundesamt.de/ozon-e
      3.   NIZOZEMSKA
      Radi analize raspona učinkovitosti kratkoročnih akcija suzbijanja u Nizozemskoj između 1995. i 2010., Državni institut za javno zdravstvo i okoliš (RIVM) proveo je studiju modela (EUROS model). Temeljna mreža rezolucije 60 km korištena je za cjelokupnu domenu modela, dok je u području zemalja Beneluksa i Njemačke primijenjena finija lokalna mreža rezolucije od 15 km. Simulacije su vršene s tri različite epizode smoga 1994. i 5 različitih tipova kratkoročnih akcija, a referentne godine za emisije bile su 1995., 2003. i 2010. Tri osnovne kratkoročne akcije ticale su se cestovnog prometa na razini države: S1 ograničenje brzine, S2 zabrana prometa za vozila bez katalizatora, S3 zabrana prometa za kamione na prometnicama unutar gradova. Scenarijem S4 nameće se združeni učinak scenarija S1, S2 i S3 u cijeloj Nizozemskoj, scenarijem S5 to se isto čini za Beneluks i dio Njemačke (North-Rhine-Westphalia), a hipotetskim scenarijem S6 pretpostavlja se da u Nizozemskoj nema emisija prekursora (ispitivanje osjetljivosti donjeg ekstrema). Učinkovitost različitih scenarija u vremenu navedena je u Tablici 1.

         Tablica 1.

         Pregled učinaka kratkoročnih akcija na ukupne emisije prekursora na nacionalnoj razini. Vrijednosti su postoci ukupne emisije na razini države

                  Države na koje se odnose učinci akcija

                  NL

                  NL

                  NL

                  NL

                  Beneluks/Njemačka

                  NL

                  Scenarij br.

                  S1

                  S2

                  S3

                  S4

                  S5

                  S6

                  Učinak na ukupan iznos emisija na nacionalnoj razini

                  NOx

                  1995.

                  –3

                  –14

                  –3

                  –19

                  –19

                  – 100

                  2003.

                  –2

                  –6

                  –3

                  –11

                  –11

                  – 100

                  2010.

                  –1

                  0

                  –2

                  –3

                  –3

                  – 100

                  VOC

                  1995.

                  0

                  –13

                  –1

                  –14

                  –14

                  – 100

                  2003.

                  0

                  –5

                  –1

                  –6

                  –6

                  – 100

                  2010.

                  0

                  0

                  –1

                  –1

                  –1

                  – 100

            Sve kratkoročne akcije ticale su se isključivo cestovnog prometa jer se za ostale sektore smatralo da su neučinkoviti u smanjivanju emisija prekursora ozona i/ili sa znatnim gospodarskim posljedicama.
      Kao rezultat kratkoročnih mjera na razini države, usrednjene vrijednosti 95. percentila povećale su se za nekoliko postotaka i za 1995. i za 2003. Samo je proračun donjeg ekstrema pokazao smanjenje od nekoliko postotaka. Učinkovitost kratkoročnih akcija u 2010. postaje zanemariva (također vidjeti Tablicu 1.). Dakle, čini se da se učinkovitost kratkoročnih prometnih mjera s vremenom brzo smanjuje zbog sve manjeg broja vozila bez katalizatora. Rezultati kod mreže finijeg koraka (15 × 15 km2) pokazuju da do povećanja vrijednosti 95. percentila dolazi uglavnom zbog povećanja vrijednosti u visoko industrijaliziranim/gusto naseljenim područjima (efekt titracije dušikovog oksida), dok s druge strane utjecaja na koncentracije ozona u manje industrijaliziranim/slabije naseljenim područjima gotovo da i nema. Značajnije smanjenje najviših vrijednosti ozona može se postići isključivo trajnim mjerama širokog opsega primjene, a primjer toga je približno 9 %-tno smanjenje vrijednosti 95. percentila između referentnih godina 2003. i 2010.

         Literatura:

      C. J. P. P. Smeets i J. P. Beck, Effects of short-term abatement measures on peak ozone concentrations during summer smog episodes in the Netherlands, Rep. 725501004/2001, RIVM, Bilthoven, 2001.
      4.   AUSTRIJA
      U Austriji, Saveznim zakonom o ozonu iz 1992. predviđena je obveza uvođenja kratkoročnih akcijskih planova u slučaju veoma visokih razina ozona. Kao relevantni prag upozorenja određena je trosatna srednja vrijednost od 300 μg/m3. S akcijom se započinje kad razina koncentracije premaši trosatnu srednju vrijednost od 260 μg/m3, pri čemu se uzima u obzir činjenica da je za provedbu plana potrebno određeno vrijeme. Većina mjera odnosila se na promet (uglavnom zabrana za vozila bez katalizatora). Međutim, mjere nikada nisu trebale biti poduzete, jer gore spomenuta razina koncentracije nikada nije dostignuta. Regulativa je prilagođena Direktivi 2002/3/EZ u srpnju 2003.
      Općenito, na razine ozona u Austriji utječe uglavnom prijenos onečišćujućih tvari u zračnoj masi na veliku udaljenost. U području Alpa, ozon u usporedbi s ostalim regijama ima manje izražen dnevni ciklus (UBA, 2002.). Kao posljedica toga na tim se postajama zamjećuju relativno velike srednjoročne srednje vrijednosti. Međutim, razine koje prelaze prag upozorenja utvrđen u Direktivi 2002/3/EZ (240 μg/m3) u posljednjih nekoliko godina nisu zabilježene u alpskom području.
      Velike vršne koncentracije ozona (s vrlo malo prekoračenja (3)) jednosatne srednje vrijednosti od 240 μg/m3 mogu se zamijetiti u oblaku smoga iznad grada Beča, obično u sjeveroistočnim dijelovima Austrije. Razine ozona unutar tog oblaka mogu premašiti razine ozona van oblaka za 50 μg/m3 i više.
      Za simuliranje nastajanja ozona u ovoj regiji razvijen je model fotokemijskog prijenosa zračnih masa (Baumann et al., 1998.). Na temelju tog modela istraživalo se kako na razine ozona djeluju smanjenja emisija unutar područja istraživanja. (Schneider, 1999.).
      Rezultati se općenito slažu s rezultatima ostalih, sveobuhvatnijih studija i moguće ih je sažeti na sljedeći način: Jedini značajniji učinci kratkoročnih smanjenja emisija na razine ozona u Austriji predviđaju se za uže područje grada Beča i njegov oblak smoga. Unutar područja grada Beča, gdje se podrazumijeva da je izloženost najveća, mala smanjenja emisija NOx (od 10 do 20 %) imaju tendenciju povećati razine ozona, dok se proizvodnja ozona smanjuje kako se zračna masa udaljava od Beča.

         Literatura:

      UBA (2002). 6. Umweltkontrollbericht. Umweltbundesamt, Wien.
      Baumann et al. (1997). Pannonisches Ozonprojekt. Zusammenfassender Endbericht. ÖFZS A-4136. Forschungszentrum Seibersdorf.
      Schneider J. (1999). Untersuchungen über die Auswirkungen von Emissionsreduktionsmaßnahmen auf die Ozonbelastung in Nordostösterreich. UBA-BE-160.
      5.   FRANCUSKA
      Francuski zakon o kvaliteti zraka i racionalnom korištenju energije koji je usvojen 30. prosinca 1996. nalaže poduzimanje mjera u slučaju incidenta vršnog onečišćenja. Kod dostizanja praga upozorenja ili kad postoji vjerojatnost da će se taj prag dostići, prefekt odmah obavješćuje javnost i poduzima mjere za ograničavanje opsega i učinaka vršnog onečišćenja na stanovništvo.
      Odlukom koji donosi prefekt utvrđuju se hitne mjere koje se obvezno provode u slučaju da dođe do vršnog onečišćenja i određuje područje njihove primjene. Postupak upozorenja uključuje dvije razine:

                  —

                  razinu obavješćivanja i preporuka kod dostizanja praga obavješćivanja (180 μg/m3 za ozon),

                  —

                  razinu upozorenja kod dostizanja praga upozorenja ili kad postoji vjerojatnost da će taj prag biti dostignut (360 μg/m3 za ozon).

            Do prekoračenja praga obavješćivanja dolazi često. U tomu slučaju javnosti se daju preporuke.
      Kad je prag upozorenja dostignut ili će vjerojatno biti dostignut, prefekt odmah mora obavijestiti javnost. Osim toga, za takve slučajeve dane su sljedeće preporuke:

                  —

                  pokušati izbjeći ponovno punjenje gorivom,

                  —

                  preporuka da se za košnju tratine ne koristi oprema s benzinskim motorima,

                  —

                  preporuka da se koriste boje na bazi vode i izbjegava upotreba otapala,

                  —

                  preporuka da se koriste prijevozna sredstva koja ne onečišćuju,

                  —

                  smanjiti maksimalno dopuštene brzine (za 20 km/h) na širem području,

                  —

                  smanjiti industrijskih aktivnosti koje uzrokuju emisije NOx i/ili VOC,

                  —

                  izbjegavati punjenje otapala u industriji,

                  —

                  izbjegavati gorenje baklji u rafinerijama.

            Obvezatne lokalne kratkoročne akcije koje priprema Ured prefekta zasnivaju se na prometnim mjerama. Ograničenja brzine na cestama i autocestama povećavaju se 20 %. Takve se mjere provode kad se onečišćenje predviđa za sljedeći dan. U slučaju da prefekt postupkom upozorenja donese mjere kojima se ograničava ili se ukida promet motornim vozilima, javnost ima besplatan pristup javnom putničkom prijevozu.
      Do sada je prag upozorenja bio premašen samo jednom na jugu Francuske u ožujku 2001. u industrijskom području Berre u blizini Marseillea. U tom industrijskom području petrokemijska industrija odgovorna je za oko 70 % emisija NOx i VOC, dok su NOx i VOC uglavnom posljedica prometa oko Marseillea (VOC 98 %; NOx 87 %). Noć prije 21. ožujka vremenski su uvjeti bili pod utjecajem anticiklone, bez vjetra, bez konvekcije, pa je topla zračna masa na visini od oko 600 metara zaustavljala vertikalno raspršivanje onečišćujućih tvari. Industrijski incident koji je mogao povećati emisije onečišćujućih tvari nije bio prijavljen 21. ožujka. Kako za 22. ožujak nije bilo predviđeno vršno onečišćenje, nisu planirane nikakve kratkoročne akcije. Navečer 21. ožujka meteorološki uvjeti su se promijenili pa su koncentracije ozona brzo pale.
      Kako se lokalni kratkoročni akcijski plan ograničavao na prometne mjere, od relevantnih industrijskih postrojenja zatražilo se da predlože mjere za smanjenje emisija NOx i VOC iz svojih postrojenja. Predložili su sljedeće:

                  —

                  ne paliti baklje,

                  —

                  odgoditi neke radnje održavanja,

                  —

                  odgoditi otplinjavanje proizvodne jedinice,

                  —

                  koristiti goriva s malim sadržajem dušika (katran),

                  —

                  izbjegavati pretovar tekućina ako oprema za hvatanje hlapivih organskih spojeva nije dostupna.

            Ured prefekta trenutačno radi na proširenju kratkoročnih mjera na industrijska postrojenja.
      6.   GRČKA
      6.1.   Kratkoročne akcije u području Atene

      Povećane koncentracije ozona često se opažaju u sjevernim i istočnim predgrađima atenskog bazena. U takvom slučaju javnost mora biti obaviještena, a povrh toga treba dati konkretne prijedloge s ciljem smanjenja prometa i opskrbe gorivom iz cestovnih cisterni.
      Uglavnom zbog neobvezujuće prirode tih prijedloga i složenih meteoroloških modela i emisija na širem prostoru Atene učinkovitost ovih mjera nije posve jasna.
      6.2.   Trajne mjere u Ateni

      U središtu općinskog područja Atene nalazi se „prsten” u kojem se promet osobnih automobila regulira prema zadnjoj znamenki broja na registarskoj pločici (par/nepar). Od početka 80-ih mjera je stalno na snazi, osim tijekom mjeseca kolovoza, radnim danom od 5.00 do 20.00 (petkom do 15.00). Prsten obuhvaća površinu od otprilike 10 km2.
      Mjera „par/nepar” nije povezana s razinama koncentracije ozona u zraku, već uglavnom ima za cilj smanjiti primarno onečišćenje u središtu Atene. Preliminarne studije nisu jasno pokazale vezu između te mjere i koncentracija ozona.

         (1)  Broj sati mreže jednak je broju sati cijele epizode tijekom koje je prag koncentracije premašen u danom polju, zbrojeno za sva polja mreže površinskog sloja domene modela.

         (2)  Brojevi u zagradama označavaju smanjenje emisija.

         (3)  U prosjeku jedan dan u godini; međutim, u oko polovini broja godina nakon 1990. nije izmjereno nikakvo prekoračenje.

      PRILOG III.
      SMJERNICE U POGLEDU STRATEGIJE ZA MJERENJE PREKURSORA OZONA U SKLADU S ČLANKOM 9. STAVKOM 3. DIREKTIVE 2002/3/EZ
      Temeljem članka 9. stavka 3. Direktive 2002/3/EZ države članice obvezne su pratiti prekursore ozona na barem jednoj mjernoj postaji. Prema stavku koji se odnosi na savjetodavnu pomoć, za to je praćenje potrebno osigurati primjerenu strategiju. Prilogom VI. Direktivi 2002/3/EZ nadalje se navodi da ciljevi takvog praćenja trebaju biti:

                  —

                  analiza trendova,

                  —

                  provjera učinkovitosti strategija za smanjenje emisija,

                  —

                  provjera dosljednosti popisa emisija,

                  —

                  pomoć oko utvrđivanja doprinosa pojedinačnih izvora emisija koncentraciji onečišćujućih tvari,

                  —

                  bolje razumijevanje nastanka ozona i disperzije prekursora,

                  —

                  bolje razumijevanje fotokemijskih modela.

            1.   PREPORUKE ZA STRATEGIJU PRAĆENJA
      Najvažniji cilj praćenja prekursora ozona treba biti analiza trendova pa time i provjera učinkovitosti smanjenja emisija. Preporuča se da se analize trendova provedu i za dodatne izvore.
      Redovita provjera dosljednosti popisa i utvrđivanje doprinosa određenog izvora smatraju se doista teškim zadatkom u mrežama postaja za praćenje. Samo s jednom obveznom postajom te ciljeve nije moguće postići. Stoga se preporučaju dodatna dobrovoljna mjerenja na nacionalnoj razini ili u okviru međunarodne suradnje. Dok je za analizu trenda neophodno dugoročno neprekidno praćenje, za studije utvrđivanja doprinosa prikladnije su kampanje mjerenja. Tijekom takvih mjernih kampanja preporuča se analizirati puni spektar hlapivih organskih spojeva navedenih u Prilogu VI. Direktivi 2002/3/EZ. Za bolje razumijevanje nastanka ozona, disperzije prekursora, i fotokemijskih modela, osim hlapivih organskih spojeva navedenih u Prilogu VI. Direktivi 2002/3/EZ, dobro je provesti i mjerenja foto-reaktivnih vrsta (npr. radikali HO2 i RO2, PAN). Za takvo praćenje koje je jače usmjereno na istraživanje ponovno se preporučaju mjerne kampanje.
      Pretpostavlja se da je praćenje NOx obuhvaćeno ispunjavanjem zahtjeva Direktive 1999/30/EZ. Preporuča se istodobno praćenje hlapivih organskih spojeva i NOx.
      1.1.   Preporuke u pogledu lokacije obvezatnih mjernih postaja

      Svaka država članica treba osnovati barem jednu postaju za analizu općeg trenda prekursora. Preporuča se odgovarajuću postaju za praćenje potpunog spektra hlapivih organskih spojeva navedenih u Prilogu VI. Direktivi 2002/3/EZ smjestiti na mjestu reprezentativnom za emisije prekursora i nastanak ozona. Poželjno je da to mjesto bude u gradskoj pozadini i ne treba biti pod neposrednim utjecajem snažnih lokalnih izvora kao što su promet i velika industrijska postrojenja.
      1.2.   Ostale preporuke

      1.2.1.   Praćenje ruralnih pozadinskih koncentracija

      Mjerenja hlapivih organskih spojeva u ruralnim pozadinskim postajama dio su EMEP programa praćenja. Posebno se preporuča postaviti mjesta za praćenje u područjima u kojima ne postoje EMEP lokacije za praćenje. Na jugu treba razmotriti uključivanje u program praćenja nekih od najčešćih biogenskih ugljikovodika, kao što su npr. monoterpeni α-pinen i limonen.
      1.2.2.   Praćenje usmjereno na izvor

      Najveći su izvori hlapivih organskih spojeva cestovni promet, određena industrijska postrojenja i upotreba otapala. Spojevi koje treba pratiti i analize trenda ovise o tipu izvora, pri čemu se preporuča sljedeća strategija:

                  —

                     Cestovni promet

                  Praćenje benzena, toluena i ksilena korisno je za analizu trendova emisija iz cestovnog prometa, ali možda će biti potrebno pratiti i više komponenti, npr. acetilen. S obzirom na očekivano smanjenje benzena u gorivu, svakako treba osigurati analizu toluena i ksilena. Puni spektar hlapivih organskih spojeva treba pratiti na barem jednom mjestu praćenja prometa. Općenito, na različitim lokacijama s voznim parkom sličnih karakteristika mogu se očekivati velike sličnosti u spektru.

                  —

                     Industrijska postrojenja

                  Petrokemijska postrojenja emitiraju široki spektar hlapivih organskih spojeva. Odluka o tome koje spojeve treba pratiti uvelike ovisi o tom spektru i mora se temeljiti na pojedinačnoj studiji slučaja. Barem po jedna postaja za praćenje mora biti smještena uz vjetar i niz vjetar od velikih izvora, s obzirom na prevladavajući smjer vjetra.

                  —

                     Upotreba otapala (komercijalno područje)

                  Odluka o izboru hlapivih organskih spojeva za praćenje u ovom je slučaju najteža, jer može biti nekoliko manjih izvora. Odluku treba temeljiti na saznanjima o emitiranomu spektru, no isto tako treba uzeti u obzir one izvore s najvećim potencijalom proizvodnje ozona.


Odluka Komisije od 15/03/2016 u kojoj se određuje koncentracija kompatibilna sa zajedničkim tržištem (Predmet br. COMP/M.7953 - AXA / GROUP CM-11 / TARGET) prema Uredbi Vijeća (EZ) No 139/2004 (Vjerodostojan je samo tekst na francuskom jeziku)


title: 2002/235/EZ: Odluka Komisije od 13. ožujka 2002. o izmjeni Odluke 97/245/EZ, Euratom o utvrđivanju postupaka prosljeđivanja informacija država članica Komisiji u okviru sustava vlastitih sredstava Zajednica (priopćena pod brojem dokumenta C(2002) 416)

text:
               01/Sv. 004

               HR

               Službeni list Europske unije

               24

         32002D0235

               L 079/61

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               13.03.2002.

      ODLUKA KOMISIJE

   od 13. ožujka 2002.
   o izmjeni Odluke 97/245/EZ, Euratom o utvrđivanju postupaka prosljeđivanja informacija država članica Komisiji u okviru sustava vlastitih sredstava Zajednica
   (priopćena pod brojem dokumenta C(2002) 416)
   (2002/235/EZ)
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice,
   uzimajući u obzir Odluku Vijeća 94/728/EZ, Euratom od 31. listopada 1994. o sustavu vlastitih sredstava Zajednica (1), a posebno njezin članak 8. stavak 2.,
   uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ, Euratom) br. 1150/2000 od 22. svibnja 2000. provedbi Odluke 94/728/EZ o sustavu vlastitih sredstava Zajednica (2), a posebno njezin članak 8. stavak 2.,
   budući da:

               (1)

               Vijeće je Uredbom (EZ, Euratom) br. 1355/96 (3) donijelo odredbe namijenjene poboljšanju određenih dijelova postupaka država članica za izvješćivanje Komisije o djelovanjima koje su poduzele za naplatu vlastitih sredstava, a posebno u slučajevima prijevara i nepravilnosti.

               (2)

               Komisija je na temelju toga donijela Odluku 97/245/EZ, Euratom od 20. ožujka 1997. o utvrđivanju postupaka prosljeđivanja informacija država članica Komisiji podatke u okviru sustava vlastitih sredstava Zajednica (4).

               (3)

               Zbog troškovne učinkovitosti trebalo bi racionalizirati uporabu raspoloživih izvora informacija usredotočenjem na informacije o slučajevima prijevara i nepravilnosti, a koje su reprezentativne u smislu učinka.

               (4)

               Trebalo bi poduzeti mjere za iskorištavanje iskustava stečenih u prosljeđivanju zahtjeva za otpis te poboljšati prikaz obrasca koji se koristi u tu svrhu.

               (5)

               Mjere predviđene ovom Odlukom u skladu su s mišljenjem Savjetodavnog odbora za vlastita sredstva predviđenog člankom 20. Uredbe (EZ, Euratom) br. 1150/2000,

         DONIJELA JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Prilog VI. Odluci 97/245/EZ, Euratom zamjenjuje se novim Prilogom 6. ovoj Odluci.
   Članak 2.
   Ova je Odluka upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 13. ožujka 2002.

            Za Komisiju

         Michaele SCHREYER

            Član Komisije

      (1)  SL L 293, 12.11.1994., str. 9.

      (2)  SL L 130, 31.5.2000., str. 1.

      (3)  SL L 175, 13.7.1996., str. 3.

      (4)  SL L 97, 12.4.1997., str. 12.
   PRILOG

         „PRILOG VI.

            ”