title: Odluka Komisije (EU) 2015/508 od 1. listopada 2014. o navodnoj infrastrukturnoj potpori Njemačke u korist trgovačkog društva Propapier PM2 GmbH – Državna potpora SA.36147 (C 30/10) (ex NN 45/10; ex CP 327/08) (priopćeno pod brojem dokumenta C(2014) 6847)  Tekst značajan za EGP

text:
               1.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 89/72

         ODLUKA KOMISIJE (EU) 2015/508
   od 1. listopada 2014.
   o navodnoj infrastrukturnoj potpori Njemačke u korist trgovačkog društva Propapier PM2 GmbH – Državna potpora SA.36147 (C 30/10) (ex NN 45/10; ex CP 327/08)
   (priopćeno pod brojem dokumenta C(2014) 6847)
   (Vjerodostojan je samo tekst na njemačkom jeziku)
   (Tekst značajan za EGP)
   EUROPSKA KOMISIJA,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 108. stavak 2. podstavak 1.,
   uzimajući u obzir Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru, a posebno njegov članak 62. stavak 1. točku (a),
   uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (1),
   nakon što je od zainteresiranih strana zatražila da podnesu primjedbe u skladu s prethodno navedenim odredbama (2) i uzimajući u obzir dostavljene primjedbe,
   budući da:
   1.   POSTUPAK

               (1)

               Dopisom od 29. listopada 2008. trgovačko društvo Smurfit Kappa Group (dalje u tekstu: „Smurfit Kappa” ili „podnositelj pritužbe”) podnijelo je Komisiji pritužbu prema kojoj je trgovačko društvo Propapier PM2 GmbH primilo infrastrukturnu potporu. Pritužba je registrirana pod brojem spisa CP 327/08 i (pod brojem spisa NN 45/10) prenesena u registar za nezakonite potpore.

               (2)

               Dopisom od 27. listopada 2010. Komisija je obavijestila Njemačku da je u pogledu navodne potpore odlučila pokrenuti postupak prema članku 108. stavku 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.

               (3)

               Odluka Komisije o pokretanju postupka objavljena je u Službenom listu Europske unije
                   (3). Komisija je pozvala sve zainteresirane strane da iznesu svoje primjedbe u vezi s navodnom potporom.

               (4)

               Njemačka je dostavila svoje primjedbe dopisom od 28. siječnja 2011. (javna verzija primjedaba primljena je 31. siječnja 2011.). Osim toga, Komisija je primila primjedbe sljedećih zainteresiranih strana: 11. veljače 2011. zajedničku primjedbu Njemačkog vijeća gradova (Deutscher Städtetag), Njemačkog vijeća okruga (Deutscher Landkreistag) i Njemačkog saveza gradova i općina (Deutscher Städte- und Gemeindebund) te Udruge njemačkih komunalnih poduzeća (Verband kommunaler Unternehmen – VKU), a 14. veljače 2011. primjedbu podnositelja pritužbe (javna verzija tih primjedaba primljena je 1. ožujka 2011.). Komisija je te primjedbe proslijedila njemačkim tijelima kako bi im dala priliku za iznošenje svojih primjedaba; odgovarajuće primjedbe Njemačke Komisija je primila 13. travnja 2011. (javna verzija tih primjedaba primljena je 26. travnja 2011.).

               (5)

               Dana 17. siječnja 2013. održan je sastanak između predstavnika Komisije i Njemačke. Dopisom od 25. veljače 2013. Njemačka je dostavila dodatne informacije. Dopisom od 26. travnja 2013., na koji je Njemačka odgovorila dopisom od 14. svibnja 2013., Komisija je zatražila dodatne informacije.

               (6)

               Porukom e-pošte od 23. svibnja 2013. Komisija je zatražila dodatne informacije, koje je Njemačka dostavila porukama e-pošte od 24. svibnja 2013., 27. svibnja 2013. i 28. svibnja 2013.

               (7)

               Nakon sastanka od 6. lipnja 2013. između predstavnika Komisije, Njemačke i povlaštenog poduzetnika te vještakâ Njemačka je najavila moguće dodatne podneske. Na daljnji zahtjev za dostavljanje podataka od 15. listopada 2013. Njemačka je porukama e-pošte od 4. studenoga 2013., 13. prosinca 2013., 18. prosinca 2013., 6. siječnja 2014. i 24. travnja 2014. dostavila opširne dodatne primjedbe.

         2.   OPIS PREDLOŽENIH MJERA

               (8)

               Propapier PM2 GmbH (dalje u tekstu: „Propapier”) pripada grupaciji Progroup AG (dalje u tekstu: „Progroup”). Progroup preko svojih društava kćeri proizvodi i distribuira sirovi papir za proizvodnju valovitog kartona i valoviti karton. Podnositelj pritužbe, Smurfit Kappa, jedan je od najvećih proizvođača papira u Europskoj uniji.

               (9)

               Komisija je 2. travnja 2008. odobrila (4) regionalnu potporu kako bi Propapier izgradio tvornicu sirovog papira za proizvodnju valovitog papira i pripadajuću elektranu na upravo infrastrukturno opremljenom zemljištu za proširenje postojeće industrijske zone uz kanal Odra – Spree u Eisenhüttenstadtu u saveznoj pokrajini (Land) Brandenburg – to je područje u tom trenutku dolazilo u obzir za regionalne potpore u skladu s člankom 107. stavkom 3. točkom (a) UFEU-a.

               (10)

               Podnositelj pritužbe zastupao je stav da su određeni državnim sredstvima financirani infrastrukturni projekti na zemljištu za proširenje industrijske zone u kojoj se nalazi nova tvornica trgovačkog društva Propapier namijenjeni isključivo tvornici papira i da ih je stoga potrebno ocijeniti kao namjensku infrastrukturu i državnu potporu u korist trgovačkog društva Propapier.

               (11)

               Podnositelj pritužbe naveo je u vezi s tim sljedeće infrastrukturne projekte (vidjeti odjeljak 2.1.): izgradnja postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda, izgradnja parkirališta i nove povezne ceste te proširenje i produbljenje kanala Odra – Spree.

               (12)

               Osim toga, podnositelj pritužbe pozivao se na to da su naknade za upotrebu postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda procijenjene na prenizak iznos u korist trgovačkog društva Propapier (vidjeti odjeljak 2.2.).

         2.1.   POTPORA ZA IZGRADNJU POSTROJENJA ZA PROČIŠĆAVANJE OTPADNIH VODA I DRUGE INFRASTRUKTURE

               (13)

               U srpnju 2008. savezna pokrajina Brandenburg dodijelila je iz sredstava programa za izgradnju komunalne infrastrukture u gospodarskom interesu u okviru stavke zajedničkih rashoda „Poboljšanje regionalne gospodarske strukture” (dalje u tekstu „program zajedničkih rashoda” (5)) izravnu subvenciju u iznosu od 33 808 200 EUR (6) za izgradnju novog postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda na zemljištu za proširenje industrijske zone uz kanal Odra – Spree u Eisenhüttenstadtu. Potrebno je napomenuti da se na program zajedničkih rashoda za financiranje izgradnje odnosno dogradnje postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda odnosio predmet državne potpore N 644e/02 (7), u kojem je Komisija 2003. za programsko razdoblje od 2004. do 2006. utvrdila da subvencija dodijeljena u okviru tog programa nije državna potpora u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a u korist vlasnika i upravitelja postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda.

               (14)

               U toj odluci iz 2003. Komisija zastupa mišljenje da je subvencije iz tog programa u verziji koja vrijedi od 2004. do 2006. potrebno smatrati internim transferom državnih sredstava, a ne državnom potporom u korist vlasnikâ i upraviteljâ jer korisnici te mjere nisu poduzetnici i jer je ta usluga klasična služba od općeg interesa za koju su nadležne komunalne ustanove. Prema odredbama iz tog programa korisnik subvencije uvijek mora biti regionalno ili lokalno tijelo javne vlasti ili interesna udruga koja podliježe komunalnom nadzoru. Pravo na subvenciju može se ostvariti samo ako ne postoji pravna, osobna ili gospodarska povezanost između korisnika te mjere, tj. postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda, i korisnika postrojenja.

               (15)

               Subvencija je iznosila 80 % ukupnih opravdanih troškova u iznosu od 42 260 340 EUR. Korisnik je subvencije Interesna udruga za vodu za piće i otpadne vode Oderaue Eisenhüttenstadt (Trinkwasser- und Abwasserzweckverband Oderaue Eisenhüttenstadt – dalje u tekstu: „TAZV”), međuopćinska javnopravna udruga zadužena za opskrbu vodom za piće i pročišćavanje otpadnih voda. TAZV je ujedno vlasnik i upravitelj postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda. Snosio je preostalih 20 % ukupnih javnih troškova ulaganja.

               (16)

               Pravo na subvenciju ostvareno je pod uvjetom da se do 15. kolovoza 2008. na dokaziv način ispune pravni i financijski preduvjeti za otvaranje gospodarske djelatnosti jednog glavnog ulagatelja (u ovom slučaju trgovačkog društva Propapier). Izgradnja postrojenja započela je u listopadu 2008., a njezino puštanje u rad uslijedilo je u ožujku 2010.

               (17)

               Podnositelj pritužbe zastupa mišljenje da TAZV-ovo postrojenje predstavlja infrastrukturu namijenjenu određenom poduzetniku jer se praktički čitavim kapacitetom postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda koristi Propapier. Poziva se na to da je to postrojenje od samog početka koncipirano kao postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda za Propapier i da predstavlja neophodan preduvjet za otvaranje tvornice papira u toj regiji (jer su za proizvodnju papira potrebne velike količine vode).

               (18)

               Podnositelj pritužbe smatra da i drugi infrastrukturni projekti – izgradnja parkirališta pored kruga tvornice trgovačkog društva Propapier i izgradnja nove ceste za povezivanje industrijske zone sa saveznom cestom B 112 te proširenje/produbljenje kanala Odra – Spree – predstavljaju infrastrukturne mjere namijenjene trgovačkom društvu Propapier. U odluci o pokretanju postupka Komisija je došla do privremenog zaključka da one ne predstavljaju selektivnu prednost u korist trgovačkog društva Propapier pa da se stoga ne mogu smatrati infrastrukturom namijenjenom određenom poduzetniku. Unatoč tomu pozvala je treće osobe da iznesu primjedbe na te mjere.

         2.2.   SNIŽENE NAKNADE ZA UPOTREBU POSTROJENJA ZA PROČIŠĆAVANJE OTPADNIH VODA

               (19)

               Daljnja točka pritužbe u odnosu na postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda sastoji se u tome da je naknada u iznosu od 0,95 EUR po kubičnom metru, koju Propapier plaća za njezinu upotrebu, niža od one naknade koju bi za takvu uslugu naplaćivao privatni ulagatelj.

               (20)

               Visina naknada za upotrebu proizlazi iz odgovarajućeg zakona, Zakona o komunalnim davanjima za saveznu pokrajinu Brandenburg (8) (Kommunalabgabengesetz für das Land Brandenburg – dalje u tekstu: „KAG Brandenburg”). Prema članku 6. zakona KAG Brandenburg naknada se mora obračunati tako da se osigura povrat svih opravdanih troškova postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda (troškovi izgradnje, održavanja, popravaka, tekućeg poslovanja, osoblja i upravljanja davanjima), kalkulacijske kamate i kalkulacijske amortizacije, ali da se oni ne premaše. Međutim, sredstva iz drugih državnih izvora koja općina koristi (u ovom slučaju subvencija od 33,8 milijuna EUR iz programa zajedničkih rashoda) ne (9) uzimaju se u obzir kod kalkulacijskih kamata za uloženi vlastiti kapital. Podnositelj pritužbe zastupa mišljenje da TAZV ta primljena sredstva iz programa zajedničkih rashoda prenosi na korisnike postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda u obliku sniženih naknada za pročišćavanje otpadnih voda.

         3.   RAZLOZI ZA POKRETANJE POSTUPKA
       (10)

               (21)

               Mjere o kojima se raspravlja potrebno je smatrati državnim potporama ako su ispunjeni sljedeći preduvjeti: i. mjeru dodjeljuje država ili se ona dodjeljuje putem državnih sredstava, ii. njome za poduzetnika nastaje ekonomska prednost, iii. ta je prednost selektivna i iv. mjerom se narušava ili prijeti da će narušiti tržišno natjecanje te se njome utječe na trgovinu među državama članicama. Državna potpora postoji ako su kumulativno ispunjeni preduvjeti iz članka 107. stavka 1. UFEU-a.

               (22)

               U odluci o pokretanju postupka ne dovodi se u pitanje to da sve mjere obuhvaćaju upotrebu državnih sredstava i da bi se njima moglo narušiti tržišno natjecanje na unutarnjem tržištu.

               (23)

               Komisija je u pogledu točaka pritužbe utvrdila da je potrebno razlikovati 1. navodnu državnu potporu u korist TAZV-a za izgradnju postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda i 2. navodnu potporu za Propapier u obliku sniženih naknada za pročišćavanje otpadnih voda.

               (24)

               Osim toga, odlukom o pokretanju postupka istražuje se nastaje li za poduzetnika Propapier

                           i.

                           izgradnjom postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda
                           i drugim infrastrukturnim projektima na zemljištu za proširenje industrijske zone u kojoj se nalazi novi krug tvornice trgovačkog društva Propapier, i to

                           ii.

                           novim parkiralištem;

                           iii.

                           novom cestom; i

                           iv.

                           proširenjem/produbljenjem kanala Odra – Spree
                           selektivna prednost ili je riječ o infrastrukturi namijenjenoj trgovačkom društvu Propapier. (11) Budući da se mjera na temelju članka 107. stavka 1. može ocijeniti državnom potporom samo ako je selektivna (tj. ako se njome različito postupa prema poduzetnicima koji se u pogledu cilja koji se namjerava ostvariti tom mjerom nalaze u sličnom pravnom i stvarnom položaju), Komisija je morala ispitati je li tim mjerama nastala selektivna prednost za Propapier.

               (25)

               Komisija je za Propapier već odobrila regionalnu potporu namijenjenu ulaganju. Budući da se mjere za druge infrastrukturne projekte provode na području koje dolazi u obzir za regionalne potpore u skladu s člankom 107. stavkom 3 točkom (a) UFEU-a i da su te mjere navodno usko povezane s projektom ulaganja kojim se ostvaruje pravo na regionalnu potporu odnosno da su namijenjene tom projektu, Komisija je zastupala privremeno mišljenje da bi te mjere, pokažu li se selektivnima u korist trgovačkog društva Propapier, činile dio projekta ulaganja trgovačkog društva Propapier, tako da bi morale ispuniti uvjete iz Smjernica o regionalnim državnim potporama za 2007.–2013. (12) (dalje u tekstu: „Smjernice o regionalnim potporama”). Komisija je izrazila sumnju u to da su potpore namijenjene ulaganju u obliku infrastrukture namijenjene određenom poduzetniku spojive s unutarnjim tržištem, posebno u odnosu na uvažavanje najvišeg intenziteta potpore i poticajnog učinka.

               (26)

               Prema Smjernicama o regionalnim potporama poduzetnici kojima je dodijeljena potpora namijenjena ulaganju smiju dodatno primiti i operativnu potporu. Međutim, tada se spojivost operativne potpore s unutarnjim tržištem mora ispitati neovisno o spojivosti potpore namijenjene ulaganju, i to u skladu kriterijima iz odjeljka 5. Smjernica o regionalnim potporama. Komisija je u svojoj odluci o pokretanju postupka došla do zaključka da bi u slučaju postojanja operativne potpore za Propapier u obliku sniženih naknada za pročišćavanje otpadnih voda, nespojive s načelom ulagatelja u tržišnom gospodarstvu, tu operativnu potporu bilo potrebno smatrati nespojivom sa Smjernicama o regionalnim potporama i s odgovarajućom praksom Komisije u odnosu na odobravanje operativnih potpora. Naime, iako se lokacija primatelja potpore nalazi u regiji koja dolazi u obzir za operativne potpore (područje iz članka 107. stavka 3. točke (a) UFEU-a), ne bi bili ispunjeni drugi važni preduvjeti za spojivost operativne potpore s unutarnjim tržištem. Tako ne bi postojala uporišta za ocjenu da je potpora opravdana bilo po svojim obilježjima bilo u smislu svojeg doprinosa regionalnom razvitku ili za ocjenu da je po svojoj visini proporcionalna nedostacima koje se njome namjerava ublažiti. Usto te potpore ne bi bile ograničenog trajanja niti bi se postupno smanjivale. Stoga je Komisija izrazila sumnju u pogledu načelne spojivosti operativnih potpora u obliku sniženih naknada s unutarnjim tržištem.

         3.1.   SUBVENCIJE ZA JAVNO PROMICANE INFRASTRUKTURNE PROJEKTE, UKLJUČUJUĆI POSTROJENJE ZA PROČIŠĆAVANJE OTPADNIH VODA
   3.1.1.   Parkiralište, proširenje/produbljenje kanala Odra – Spree, nova cesta

               (27)

               U okviru privremenog ispitivanja utvrđeno je da se kapacitet parkirališta ne podudara s interpretacijom podnositelja pritužbe i da se parkiralište ne nalazi u neposrednoj blizini kruga tvornice trgovačkog društva Propapier. Nadalje je utvrđeno da su parkirna mjesta javno dostupna i da ne služe samo industrijskoj zoni uz kanal Odra – Spree, nego i ostalim poslovnim lokacijama unutar grada te da bi se tim brojem parkirnih mjesta moglo omogućiti općini da zatvori kamionska parkirna mjesta unutar grada. Osim toga, Propapier gradi vlastita parkirna mjesta, koja su dostupna i kamionima. Stoga je Komisija došla do zaključka da izgradnjom parkirališta vjerojatno ne nastaje selektivna prednost za Propapier.

               (28)

               S obzirom na novu poveznu cestu između industrijske zone i savezne ceste 112 Komisija je utvrdila da se izgradnjom te ceste smanjuje gustoća prometa i onečišćenje zraka u centru Eisenhüttenstadta jer tako kamioni na svojem putu prema industrijskoj zonu mogu zaobići centar grada i skraćuje se vrijeme vožnje do najbližeg regionalnog centra. Stoga je Komisija došla do zaključka da izgradnjom nove ceste vjerojatno ne nastaje selektivna prednost za Propapier.

               (29)

               U pogledu radova proširenja i produbljenja kanala Odra – Spree Komisija je utvrdila da oni nisu poduzeti kako bi nastala selektivna prednost za Propapier, nego da su dio nužnog redovnog održavanja vodnih putova. Stoga je Komisija došla do zaključka da proširenjem i produbljenjem kanala Odra –Spree vjerojatno ne nastaje selektivna prednost za Propapier.

               (30)

               Međutim, u tom trenutku Komisija nije mogla potpuno isključiti da su te mjere od veće koristi za Propapier nego za druga poduzeća.

               (31)

               Stoga je Komisija pozvala treće osobe da iznesu svoje primjedbe prije nego što uobliči konačno mišljenje o postojanju državne potpore u pogledu tih mjera. Istodobno je tada pozvala Njemačku da tijekom službenog istražnog postupka dostavi dodatne podatke o izgradnji parkirališta i nove ceste te o proširenju/produbljenju kanala Odra – Spree.

         3.1.2.   Subvencija za izgradnju postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda

               (32)

               U svojoj odluci o pokretanju postupka Komisija je došla do zaključka da bi program potpora iz predmeta N 644e/02 – ako bi se kasnije zbog razvoja unutarnjeg tržišta morao ocijeniti kao potpora – trebalo smatrati zatečenom potporom TAZV-u.

               (33)

               Međutim, Komisija je izrazila sumnju u pogledu toga da postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda predstavlja infrastrukturu namijenjenu određenom poduzetniku. U vezi s tim utvrđeno je da osim trgovačkog društva Propapier postoje još samo dva druga korisnika tog postrojenja: kanadski dobavljač fotovoltaikâ 5N PV i energetski operator EnBW. Nadalje, nije bilo poznato koji udjel u kapacitetima postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda stvarno pripada tim dvama korisnicima. Na temelju podataka koji su bili raspoloživi u trenutku ispitivanja Komisija nije bila u mogućnosti ocijeniti je li izgradnja novog postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda bila potrebna s obzirom na samo ta dva poduzetnika. Nadalje, jedan od tih dvaju ostalih korisnika, i to elektrana kojom upravlja EnBW, izravno je sudjelovao u projektu trgovačkog društva Propapier jer poduzeće elektrane isporučuje struju za proizvodni proces tvornice papira (13).

               (34)

               Ako Propapier stvarno iskorištava 90 % kapaciteta postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda, kao što to tvrdi podnositelj pritužbe, sa stajališta Komisije postavlja se pitanje ne predstavlja li ta činjenica sama po sebi već dovoljan dokaz da je postrojenje isključivo ili barem prvenstveno bilo namijenjeno upotrebi trgovačkog društva Propapier (a time i namijenjeno trgovačkom društvu Propapier). Stoga je bilo potrebno podrobnije ispitati argument Njemačke da će se postrojenjem za pročišćavanje otpadnih voda u budućnosti koristiti i drugi korisnici.

               (35)

               Osim toga, utvrđeno je da je potrebno uzeti u obzir koji je najveći broj ulagatelja koji mogu djelovati u industrijskoj zoni uz kanal Odra – Spree i koje bi kapacitete postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda oni u prosjeku upotrebljavali. U tom pogledu Njemačka je pozvana da dostavi podrobnije informacije o ukupnom konceptu infrastrukturnog opremanja industrijske zone i o preostalim kapacitetima postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda koji bi se mogli dodijeliti potencijalnim korisnicima. Njemačka je, osim toga, bila obvezna predočiti dodatne podatke o tehničkoj izvedivosti modularnog pristupa pri izgradnji postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda (14).

               (36)

               Kao što je već navedeno, Komisija je zastupala privremeno mišljenje da bi mjere za infrastrukturne projekte, pokažu li se selektivnima, predstavljale dio projekta ulaganja trgovačkog društva Propapier, tako da bi morale ispuniti uvjete Smjernica o regionalnim potporama, a posebno odredbe o najvećem intenzitetu potpora i poticajnom učinku.

         3.2.   SNIŽENE NAKNADE ZA UPOTREBU POSTROJENJA ZA PROČIŠĆAVANJE OTPADNIH VODA

               (37)

               Njemačka je, jednako kao kod mjere za izgradnju postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda, zastupala stajalište da bi, u slučaju da naknada koju plaća Propapier sadržava elemente potpore, to predstavljalo zatečenu potporu. Njemačka smatra da odluka Komisije u predmetu N 644e/02, kojom je odobren program zajedničkih rashoda, obuhvaća i posredne učinke tog programa.

               (38)

               Međutim, Komisija je u svojoj odluci o pokretanju postupka došla do zaključka da odluka N 644e/02 ne obuhvaća moguću potporu u obliku sniženih naknada za pročišćavanje otpadnih voda i da bi to, kad bi se naknada smatrala potporom, predstavljalo novu potporu.

               (39)

               U okviru ocjene pitanja nastaje li tim naknadama ekonomska prednost za Propapier, Komisija je u svojoj odluci o pokretanju postupka izrazila sumnju u to odražavaju li se u naknadama koje naplaćuje TAZV puni troškovi i bi li privatni ulagatelj utvrdio naknade u istoj visini.

               (40)

               Komisija je zastupala stav da se naknadom koju plaća Propapier ne osigurava povrat troškova pročišćavanja otpadnih voda u punoj visini jer je Njemačka sama priznala da se naknadama osigurava povrat samo 20 % kalkulacijskih kamata za uloženi vlastiti kapital zato što pri obračunu kalkulacijskih kamata nije potrebno uzeti u obzir subvenciju u visini od 80 % iz drugih javnih izvora koju je općina upotrebljavala za izgradnju postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda. U vezi s tim Komisija je u svojoj odluci o pokretanju postupka najprije utvrdila da je i Direktivom 2000/60/EZ (dalje u tekstu: „Okvirna direktiva EU-a o vodama”) (15) i zakonom KAG Brandenburg propisano da se naknadama za upotrebu postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda mora osigurati povrat svih troškova. (16) Usto se u odluci o pokretanju postupka upućuje na predmete InfraLeuna
                   (17) i Kimberly-Clark/Scott (18), u kojima Komisija zastupa mišljenje da naknade u visini punih troškova odgovaraju onim troškovima koje poduzeće mora snositi u uobičajenom slučaju.

               (41)

               Podnositelj pritužbe iznio je da bi za utvrđivanje prednosti trebalo usporediti naknade koje Propapier stvarno plaća s visinom naknada koje bi na mjestu TAZV-a naplaćivao privatni ulagatelj.

               (42)

               Njemačka je predložila da se naknade koje plaća Propapier usporede s prosječnim tarifama zabilježenima u tom sektoru te je navela studiju prema kojoj se prosječna tarifa kreće između 0,24 EUR i 1 EUR po kubičnom metru (19).

               (43)

               Komisija je u odluci o pokretanju postupka utvrdila da je načelo privatnog ulagatelja, čini se, primjenjivo na ovaj slučaj. Međutim, izrazila je sumnju u pogledu toga može li se primjenom takve referentne vrijednosti isključiti postojanje državne potpore, tim više što su ti podaci očito iskrivljeni. Čak i ako se u navedenim naknadama drugih općina odražavaju puni troškovi, različite tarife očito proizlaze iz različitih lokalnih okolnosti koje bi za privatnog ulagatelja opravdavale različite visine tarifa. Stoga je Komisija u odluci o pokretanju postupka izrazila sumnju u pogledu toga može li se na temelju tih podataka isključiti postojanje prednosti za Propapier.

               (44)

               Kao što je izloženo u uvodnoj izjavi 26., Komisija, u slučaju da mjera stvarno predstavlja novu potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a, sumnja u njezinu spojivost s unutarnjim tržištem prema članku 107. stavku 3. UFEU-a. Ako se ispostavi da naknada predstavlja regionalnu operativnu potporu, postojale bi sumnje u njezinu spojivost s unutarnjim tržištem jer ta potpora nije ograničenog trajanja niti se s vremenom smanjuje niti je usmjerena na ublažavanje određenih (nedokazanih) nedostataka u regiji.

         4.   PRIMJEDBE NJEMAČKE I PRIMJEDBE TREĆIH OSOBA U POGLEDU ODLUKE O POKRETANJU POSTUPKA

   4.1.   PREDSTAVLJAJU LI INFRASTRUKTURNI PROJEKTI FINANCIRANI IZ JAVNIH SREDSTAVA INFRASTRUKTURU NAMIJENJENU TRGOVAČKOM DRUŠTVU PROPAPIER?
   4.1.1.   Parkiralište

      Primjedbe podnositelja pritužbe

               (45)

               U svojoj odluci o pokretanju postupka Komisija nije priznala broj parkirnih mjesta koje je naveo podnositelj pritužbe. Podnositelj pritužbe navodi da dani podaci (parkirna mjesta za 186 osobnih automobila i 71 kamion) potječu iz privremene projektne dokumentacije infrastrukturnog opremanja koju je naručio grad Eisenhüttenstadt.

               (46)

               Podnositelj pritužbe navodi da se u prvotnoj građevinskoj projektnoj dokumentaciji trgovačkog društva Propapier ne predviđa izgradnja privatnog parkirališta, a čak i ako Propapier izgradi vlastito parkiralište, takozvano javno parkiralište ipak prvenstveno služi trgovačkom društvu Propapier: prometni znak upućuje na kamionska parkirna mjesta za elektranu i tvornicu papira. Povrh toga, parkiralište se nalazi u neposrednoj blizini kruga tvornice trgovačkog društva Propapier (on se prostire do granica tvornice papira i graniči s elektranom, koja je prvotno bila dio projekta trgovačkog društva Propapier). Na parkiralištu se ne nude odmarališni objekti, koji se u pravilu mogu očekivati od takvog javnog parkirališta.

               (47)

               Podnositelj pritužbe poziva se na to da je položaj parkirališta nepovoljan i preudaljen da bi se njime mogli koristiti drugi poslovni subjekti u centru grada te da bi se zahvaljujući njemu mogla zatvoriti kamionska parkirna mjesta u centru grada.

      Primjedbe Njemačke

               (48)

               Njemačka navodi da na temelju parkirališta ne nastaje selektivna prednost za Propapier. Ono je javno dostupno i ne služi samo industrijskoj zoni uz kanal Odra – Spree. Nadalje, Propapier raspolaže vlastitim parkirnim mjestima (213 za osobne automobile i 27 za kamione) te mu je već izdana građevinska dozvola za dodatna parkirna mjesta za 120 osobnih automobila.

               (49)

               Njemačka se suprotstavlja stajalištu podnositelja pritužbe da parkiralište služi prvenstveno trgovačkom društvu Propapier te da je položaj parkirališta nepovoljan i preudaljen da bi se njime mogle služiti druge poslovne lokacije u centru Eisenhüttenstadta.

               (50)

               Njemačka navodi da je prometni znak koji je naveo podnositelj pritužbe, a koji je upućivao na kamionska parkirna mjesta za elektranu bio privremen i povezan s građevinskim radovima u elektrani. Ti su radovi završeni krajem ožujka 2011. Prilaz parkiralištu označen je znakovima na novoj cesti, a ti prometni znakovi ne odnose se ni na koje određeno poduzeće i ni na koji određeni objekt.

         4.1.2.   Cesta

      Primjedbe podnositelja pritužbe

               (51)

               Podnositelj pritužbe proturječi navodima Njemačke da se novom cestom namjerava povezati industrijska zona sa saveznom cestom B 112; podnositelj pritužbe navodi da cesta završava nekoliko metara iza tvornice papira, a da nije vidljiva namjera nastavka njezine izgradnje; čak i kad bi se njezina izgradnja nastavila, ona ne bi služila drugim poduzećima jer u području produženja ne djeluje nijedno poduzeće.

               (52)

               Stoga podnositelj pritužbe zastupa stav da parkiralištem i cestom nastaje selektivna prednost za Propapier i da su oni namijenjeni upotrebi trgovačkog društva Propapier.

      Primjedbe Njemačke

               (53)

               Njemačka navodi da će se novom cestom postojeća industrijska zona uz kanal Odra – Spree i njezina sjeverna područja za proširenje povezati sa saveznom cestom B 112. Njome se smanjuju gustoća prometa i onečišćenje zraka u centru Eisenhüttenstadta, kamionima se pruža mogućnost izbjegavanja gradskog centra te će se za industrijski i poslovni promet prema Frankfurtu na Odri vrijeme vožnje skratiti za najmanje 1/3. Ona je dio općeg infrastrukturnog opremanja industrijske zone koja je projektirana već 1993. i poduzećima iz Frankfurta na Odri osigurava bolji pristup riječnoj luci u Eisenhüttenstadtu. Njemačka se poziva na to da je cesta bila projektirana već u Programu za Odru (Oder-Programm) pokrajinske vlade.

               (54)

               Njome se pružaju daljnje mogućnosti razvoja za industrijsku zonu ArcelorMittal i druge industrijske zone. Cesta je izgrađena u dvije faze, a nakon izvjesnog kašnjenja zbog tehničkih poteškoća zadnji je dio završen 2013.

         4.1.3.   Proširenje/produbljenje kanala Odra – Spree

               (55)

               Grad Eisenhüttenstadt proširio je 2008. industrijsku zonu uz kanal Odra – Spree kako bi privukao poduzeća. Njemačka navodi da se radovi proširenja i produbljenja kanala Odra – Spree izvode u okviru nužnog redovnog održavanja vodnog puta, koji je dio transeuropskih mreža (TEN-ovi). Od 2003. izgrađuju se splavnice uzduž čitavog kanala (trenutačno splavnica Kersdorf, dok je novogradnja splavnice Fürstenwalde odgođena). Njemačka iznosi da ne postoji veza s dolaskom trgovačkog društva Propapier i da za Propapier nije nastala selektivna prednost.

         4.1.4.   Predstavlja li postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda infrastrukturu namijenjenu trgovačkom društvu Propapier?

      Primjedbe podnositelja pritužbe

               (56)

               Podnositelj pritužbe iznosi da potpora ne može spadati u program koji prema odluci u predmetu N 644e/02 ne predstavlja potporu jer je taj program istekao krajem 2006., tako da program više nije bio na snazi u trenutku dodjele potpore namijenjene ulaganju za izgradnju TAZV-ova postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda.

               (57)

               Nadalje se podnositelj pritužbe poziva na to da taj program nije primjenjiv i zbog toga što se postrojenjem za pročišćavanje otpadnih voda ne pruža javna usluga, nego je izgrađeno samo za prvenstvenu upotrebu trgovačkog društva Propapier.

               (58)

               Podnositelj pritužbe navodi da industrija papira – i u Njemačkoj – u pravilu ima vlastita postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda za tvornice za reciklažu papira, tako da argument Njemačke da su se poduzeća obvezna priključiti na javni sustav otpadnih voda nije uvjerljiv.

               (59)

               Podnositelj pritužbe navodi da postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda nije dio ukupnog gospodarskog planskog koncepta za industrijsku zonu koji bi obuhvaćao sve potencijalne ulagatelje, nego da je razvijeno i predstavljeno 2007., zajedno s tvornicom papira trgovačkog društva Propapier i elektranom. Prijedlog odluke grada Eisenhüttenstadta o infrastrukturnom opremanju industrijske zone od 7. studenog 2007. odnosi se samo na 2 ili 3 ulagatelja. Podnositelj pritužbe poziva se na to da grad Eisenhüttenstadt traži ulagatelje za industrijsku zonu tek od 2010. i daje naslutiti da je grad tek nakon pritužbe koju je podnio Smurfit Kappa započeo tražiti daljnje ulagatelje.

               (60)

               Podnositelj pritužbe zastupa stav da iz građevinskih posebnosti TAZV-ova postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda jasno proizlazi da je posebno konstruirano prema potrebama trgovačkog društva Propapier. Tehničke značajke postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda izrazito su specifične za pojedini sektor. Postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda za tvornice za reciklažu papira u pravilu obuhvaćaju anaerobnu i aerobnu fazu pročišćavanja, dok konvencionalni komunalni sustavi otpadnih voda često imaju samo aerobnu fazu pročišćavanja. Okolnost da TAZV-ovo postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda ima obje faze dodatni je argument za to da ne služi javnom interesu, nego da predstavlja infrastrukturu namijenjenu trgovačkom društvu Propapier.

               (61)

               Podnositelj pritužbe zastupa mišljenje kako je vrlo malo vjerojatno da se pri projektiranju postrojenja vodilo računa o nekoj drugoj potrebi za kapacitetima osim onoj tvornice papira trgovačkog društva Propapier (i njezine komplementarne elektrane, koja je sada u vlasništvu EnWB-a). Podnositelj pritužbe argumentira da EnWB nije neovisan korisnik jer je ulaganje u elektranu usko povezano s projektom tvornice papira i ne bi se ni poduzelo bez tvornice trgovačkog društva Propapier.

               (62)

               Podnositelj pritužbe napominje da se drugi ulagatelj koji djeluje u industrijskoj zoni, 5N PV, koristi samo vrlo malim postotkom TAZV-ovih raspoloživih kapaciteta za pročišćavanje otpadnih voda i da bi se njegove potrebe za pročišćavanjem otpadnih voda mogle zadovoljiti već postojećim postrojenjem za pročišćavanje otpadnih voda. Budući da je 5N PV započeo s radom već u svibnju 2008., tj. dvije godine prije puštanja u rad novog TAZV-ova postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda, isprva se služio postojećim postrojenjem za pročišćavanje otpadnih voda.

               (63)

               Podnositelj pritužbe navodi da ne postoje prognoze za očekivanu potrebu potencijalnih daljnjih ulagatelja za pročišćavanjem otpadnih voda kao ni informacije o tome hoće li i kada ti dodatni kapaciteti biti raspoloživi. U svakom slučaju trenutačno gotovo da ne postoje slobodni kapaciteti. Nadalje se podnositelj pritužbe poziva na novinski članak („Märkische Oderzeitung” od 3. veljače 2011.), u kojem se izvješćuje o tehničkom kvaru u aeracijskom bazenu te se utvrđuje da se svi raspoloživi bazeni upotrebljavaju za tadašnje industrijske korisnike.

               (64)

               Podnositelj pritužbe smatra kako je Njemačka implicitno potvrdila da se nijedno daljnje poduzeće neće koristiti postrojenjem za pročišćavanje otpadnih voda kada je utvrdila da su naknade za novo TAZV-ovo postrojenje niže nego za postojeće postrojenje zato što kod novog postrojenja nije potreban skupi sustav kanala između pojedinih korisnika (i time potvrdila da neće dolaziti daljnji korisnici).

               (65)

               Podnositelj pritužbe navodi da iz TAZV-ovih podataka proizlazi da Propapier iskorištava najmanje 90 % dnevnih kapaciteta postrojenja.

               (66)

               Podnositelj pritužbe iznosi da modularni način gradnje postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda na koji se poziva Njemačka ima čisto teoretski karakter i ne dovodi do ekonomije razmjera jer drugi modul iznosi 80 % do 90 % prvoga. Relativno visoki troškovi za dodavanje modula govore u prilog tomu da prvotno ulaganje od 42 milijuna EUR koristi u prvom redu trgovačkom društvu Propapier kao selektivna mjera.

               (67)

               Podnositelj pritužbe navodi da Propapier, zahvaljujući okolnosti da se novo TAZV-ovo postrojenje nalazi u neposrednoj blizini postrojenja trgovačkog društva Propapier pored elektrane i tvornice papira, može ponovno upotrebljavati bioplin koji nastaje pri anaerobnoj obradi njegovih otpadnih voda.

               (68)

               Na temelju navedenog podnositelj pritužbe zaključuje da je TAZV-ovo postrojenje infrastruktura namijenjena trgovačkom društvu Propapier i da javno financiranje izgradnje postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda predstavlja potporu namijenjenu ulaganju za Propapier. Podnositelj pritužbe smatra da bi Komisija zbog toga trebala ispitati ispunjavaju li se tom mjerom zajedno s regionalnom potporom namijenjenom ulaganju za tvornicu papira trgovačkog društva Propapier (predmet državne potpore SA.23827) svi preduvjeti iz Smjernica o regionalnim potporama.

      Primjedbe Njemačke

               (69)

               Mjere dodijeljene u okviru programa iz predmeta N 644e/02 koji ne sadržava državnu potporu nisu potpore.

      Javna infrastruktura raspoloživa je svima pod jednakim uvjetima

               (70)

               Njemačka se poziva na to da postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda nije namijenjeno trgovačkom društvu Propapier: riječ je o javnoj infrastrukturi koja pripada području obrane od opasnosti te služi zaštiti okoliša i zaštiti stanovništva od bolesti. Sva poduzeća koja trenutačno imaju podružnice u industrijskoj zoni uz kanal Odra – Spree ili će ih tamo imati u budućnosti imaju pravo priključiti se na javno postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda i upotrebljavati ga pod jednakim uvjetima. Naknade se računaju prema istim zakonom određenim načelima. U Njemačkoj je pročišćavanje otpadnih voda u nadležnosti općina, pri čemu postoji obveza priključivanja i upotrebe. Korisnici nemaju mogućnost izabrati drugog pružatelja usluga osim općine.

               (71)

               Njemačka odbacuje iskaz podnositelja pritužbe da tvornice papira u pravilu imaju vlastite sustave pročišćavanja otpadnih voda i da se nisu obvezne priključiti na komunalne sustave otpadnih voda te utvrđuje da Propapier ima zakonsku obvezu (20) priključiti se na TAZV-ovo postrojenje i upotrebljavati ga. Izuzeci od te obveze priključenja vrlo su ograničeni (samo ako je priključenje nemoguće ili nerealno). Javno dostupni podaci o pročišćavanju otpadnih voda proizvođača papira postoje samo u vrlo ograničenoj mjeri, ali ti podaci pokazuju da su brojne tvornice papira priključene na komunalna postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda.

      Infrastruktura nije izgrađena posebno za Propapier

               (72)

               Njemačka se ne slaže s iskazom podnositelja pritužbe da je TAZV-ovo postrojenje izgrađeno prema tehničkim potrebama trgovačkog društva Propapier: dvofazno pročišćavanje otpadnih voda nije karakteristično za industriju papira, nego je uobičajeno u mnogim različitim sektorima, i u više komunalnih postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda provodi se dvofazno pročišćavanje otpadnih voda. Tehničke značajke TAZV-ova postrojenja (dvofazni biološki proces) zasnivale su se na aktualnim tehničkim standardima, pri čemu je uzeto u obzir da će znatan dio otpadnih voda biti jako onečišćen. Njemačka priznaje da komunalna postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda koja pročišćavaju isključivo otpadne vode iz sanitarnih čvorova ili blago onečišćenu vodu u pravilu nemaju zasebnu fazu prethodnog pročišćavanja, no naglašava da je kod postrojenja koja moraju pročišćavati industrijske otpadne vode uobičajeno dvofazno pročišćavanje. Njemačka je dostavila popis s 18 tvornica papira u Njemačkoj koje proizvode reciklažni papir i priključene su na komunalna postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda te utvrđuje da se u industriji papira upotrebljavaju obje vrste komunalnih postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda (jednofazne i dvofazne).

               (73)

               Njemačka navodi da postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda predstavlja dio paketa općih infrastrukturnih mjera koje su poduzete u svrhu infrastrukturnog opremanja industrijske zone uz kanal Odra – Spree. Nijedna od tih mjera nije namijenjena samo jednom poduzeću. Odluke o izgradnji postrojenja, priključenju na postrojenje i upotrebi postrojenja ne podliježu diskrecijskom pravu trgovačkog društva Propapier ili potencijalnih korisnika.

               (74)

               Njemačka odbacuje interpretaciju da je TAZV-ovo postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda izgrađeno posebno za Propapier. Njemačka tijela izjavljuju da je izgradnja bila planirana već u okviru drugih potencijalnih ulaganja u razdoblju 2004.–2006., davno prije dolaska trgovačkog društva Propapier.

               (75)

               Njemačka navodi da je postojeći kapacitet infrastrukture za pročišćavanje otpadnih voda izvan industrijske zone ograničen i da je preostali kapacitet dovoljan tek za zadovoljavanje potreba još jednog (manjeg) ulagatelja; Njemačka potvrđuje da je 5N PV zaista isprva bio priključen na postojeće postrojenje.

               (76)

               Njemačka navodi kako se okolnost da je dolazak Propapiera potaknuo početak gradnje odavno projektiranog postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda ne može interpretirati kao selektivna prednost za Propapier. Njemačka se poziva na mišljenje nezavisnog odvjetnika van Grevena, koji je u predmetu C-255/91 (Matra protiv Komisije) (21) potvrdio kako je neizbježno da infrastrukturu u početnom razdoblju uglavnom upotrebljava prvo poduzeće koje počne djelovati u novouređenoj industrijskoj zoni. To će se, međutim, promijeniti ako razvoj regije krene željenim tokom.

               (77)

               Njemačka priopćava da su sva tri poduzeća koja trenutačno djeluju u industrijskoj zoni uz kanal Odra – Spree, tj. Propapier, 5N PV i EnBW-ova elektrana, priključena na postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda i da ga upotrebljavaju. Nadalje Njemačka objašnjava da je u različitim trenucima razmatrano više daljnjih otvaranja gospodarskih djelatnosti (jedno ili dva postrojenja za pripremu zamjenskih goriva, tvornica fotovoltaičkog stakla, ponude za ulaganje poslane većem broju ulagatelja iz raznih sektora, više potencijalnih ulagatelja obišlo je lokaciju), ali da će za daljnji razvoj industrijske zone biti potrebno dulje vrijeme, pogotovo s obzirom na krizu koja je posebno snažno pogodila manje razvijena područja.

      Sadašnji kapacitet

               (78)

               Njemačka odbacuje izlaganja podnositelja pritužbe da Njemačka nije navela kapacitet pročišćavanja otpadnih voda za korisnike TAZV-ova postrojenja, da Propapier iskorištava najmanje 90 % raspoloživih kapaciteta i da ne postoje slobodni kapaciteti.

               (79)

               Njemačka navodi da TAZV-ovo postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda u svojem sadašnjem obliku ima slobodnih kapaciteta za potencijalne nove ulagatelje. Tri sadašnja korisnika zajedno iskorištavaju kapacitet od [< 500] (22) m3/h, dok maksimalni kapacitet TAZV-ova postrojenja iznosi 638 m3/h. Time ukupna iskorištenost kapaciteta iznosi cca. [60 – 80] % te postoje slobodni kapaciteti od cca. [150 – 250] m3/h. Prosječni kapacitet koji iskorištava Propapier iznosi [300 – 500] m3/h, a njegova vršna vrijednost iznosi [400 – 500] m3/h. Time Propapier iskorištava prosječno [< 70] % i vršno [< 70] % ukupnog kapaciteta TAZV-ova postrojenja.

      Modularni način gradnje TAZV-ova postrojenja

               (80)

               Njemačka se poziva na to da je TAZV-ovo postrojenje od samog početka uređeno za modularno proširivanje u okviru postupnog infrastrukturnog opremanja industrijske zone uz kanal Odra – Spree. Modularno projektiranje postrojenja proizlazi iz TAZV-ova kratkog opisa iz 2007., u kojem je riječ o potencijalno jako onečišćenoj vodi iz industrije papira, proizvodnje bioetanola i drugih industrijskih grana.

               (81)

               Njemačka izlaže da su središnji građevinski elementi postrojenja već u aktualnoj fazi izgradnje uređeni za maksimalni kapacitet nakon proširenja. Tako, primjerice, nominalna širina odvodnog cjevovoda od postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda do Odre dugog pet kilometara više nego trostruko premašuje širinu potrebnu u aktualnoj fazi izgradnje (omogućuje obujamski protok od 1 945 m3/h, dok sadašnja odlazna voda ima vršni obujamski protok od samo 638 m3/h), a TAZV ima opciju proširiti površinu postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda za veliko susjedno zemljište površine 3,3 ha. Nakon takvog modularnog proširenja i potencijalni bi korisnici imali ravnopravan pristup postrojenju za pročišćavanje otpadnih voda.

               (82)

               Stoga se Njemačka poziva na to da iz sadašnjeg visokog udjela trgovačkog društva Propapier u ukupnom kapacitetu postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda ne proizlazi selektivna prednost, nego to predstavlja samo trenutačnu sliku stanja jer je infrastruktura dimenzionirana tako da – putem modularnog proširenja – prihvaća daljnje korisnike pod istim uvjetima. Za to će biti potrebno dulje vrijeme jer je postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda dio ukupnog gospodarskog planskog koncepta za tu regiju koji obuhvaća više područja za proširenje u različitim fazama. Sadašnja situacija sa samo tri ulagatelja s otvorenim gospodarskim djelatnostima predstavlja prolazni stadij u infrastrukturnom opremanju industrijskih zona u toj regiji koje se provodi od 1994. Otprilike jedna polovina industrijske zone uz kanal Odra – Spree (35 ha) još je slobodna za daljnje ulagatelje. Njemačka je 2011. procijenila da će površina biti zauzeta u roku od pet godina i dodaje da će tada dodatno proširenje još biti moguće na daljnjim područjima „Sjeveroistok” (40 ha) i „Sjever” (160 ha).

               (83)

               Njemačka odbacuje stav podnositelja pritužbe da se modularnim načinom gradnje TAZV-ova postrojenja neće omogućiti ekonomija razmjera. Njemačka tijela izjavljuju da je modularno proširenje TAZV-ova postrojenja izvedivo u tri stupnja, i to uz znatno niže troškove po dodanom m3 kapaciteta nego kod prvotnog ulaganja:

                           —

                           1. faza (povećanje kapaciteta za 33 %, dodatna količina otpadnih voda od 213 m3) mogla bi se ostvariti unutar nekoliko mjeseci i iznosila bi od 1,2 do 1,5 milijuna EUR pri proširenju industrijske zone za cca. 19 ha,

                           —

                           2. faza (povećanje kapaciteta za 69 %, dodatna količina otpadnih voda od 426 m3) mogla bi se ostvariti unutar nekoliko mjeseci i iznosila bi od 5,3 do 5,6 milijuna EUR pri proširenju industrijske zone za cca. 38 ha,

                           —

                           3. faza (proširenje na susjedno zemljište; povećanje kapaciteta za 100 %, dodatna količina otpadnih voda od 638 m3) iznosila bi od 17 do 18 milijuna EUR pri proširenju industrijske zone za cca. 57 ha. Povećanje kapaciteta za 100 % zahtijevalo bi iskorištavanje opcije proširenja na susjedno zemljište i iznosilo bi do 18 milijuna EUR.

               (84)

               Njemačka argumentira da modularni način gradnje postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda odgovara imperativu ekonomičnog i štedljivog iskorištavanja sredstava i da ga je potrebno promatrati u okviru ranijeg predimenzioniranja postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda u novim saveznim pokrajinama. Sankcioniranjem takvog modularnog dimenzioniranja kao selektivne prednosti potaklo bi se neekonomično predimenzioniranje infrastrukture od samog početka. Povrh toga, naknadama se ne bi pokrili troškovi takvog predimenzioniranja.

               (85)

               Ocjenjivanje sadašnjeg ograničenja postrojenja kao selektivne prednosti rezultiralo bi poticanjem na neekonomično predimenzioniranje infrastrukture.

               (86)

               Njemačka zastupa mišljenje da novinski članak koji navodi podnositelj pritužbe (usporedi uvodnu izjavu 63.) nije relevantan. Njemačka tijela navode da bi izgradnja dodatnog neiskorištenog bazena samo za slučaj tehničkih incidenata bila u suprotnosti s propisima o štedljivom i ekonomičnom projektiranju nametnutim u okviru programa zajedničkih rashoda.

               (87)

               Podnositelj pritužbe naveo je da korisnici novog TAZV-ova postrojenja plaćaju niže naknade nego korisnici postojećeg komunalnog postrojenja jer kod novog postrojenja nije potreban opsežan sustav cijevi za međusobno povezivanje svih korisnika. Njemačka odbacuje zaključak podnositelja pritužbe da se zbog toga novom postrojenju ne mogu dodavati daljnji korisnici. Njemačka navodi da je moguće bez problema priključiti daljnje poslovne korisnike, pri čemu je ograničenje u prvom redu uvjetovano veličinom cijevi kojom se pročišćena voda odvodi u Odru.

               (88)

               Njemačka odbacuje interpretaciju podnositelja pritužbe da Propapier može iskorištavati bioplin proizveden u TAZV-ovu postrojenju. Korisnici postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda nemaju mogućnost iskorištavati bioplin. TAZV iskorištava bioplin u svojoj vlastitoj elektrani snage 3 MW.

               (89)

               Njemačka odbacuje tvrdnju da je tek nakon pritužbe koju je podnio Smurfit Kappa počela tražiti druge potencijalne ulagatelje za industrijsku zonu: već je 1998. grad Eisenhüttenstadt angažirao ulagateljski centar Investor Center Ostbrandenburg za prodaju industrijskih i poslovnih površina, među ostalim u industrijskoj zoni uz kanal Odra – Spree. Od 1995. postoji projektna dokumentacija za industrijsku zonu uz kanal Odra – Spree.

               (90)

               Njemačka zaključuje da TAZV-ovo postrojenje ne predstavlja infrastrukturu namijenjenu trgovačkom društvu Propapier.

               (91)

               Nadalje Njemačka zaključuje da su infrastrukturne mjere u proširenoj industrijskoj zoni uz kanal Odra – Spree (izgradnja i otvaranje postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda te ostale građevinske mjere – parkiralište, cesta, produbljenje/proširenje kanala) opće mjere infrastrukturnog opremanja koje ne predstavljaju selektivnu prednost za Propapier i nisu namijenjene tome da ih isključivo upotrebljava Propapier. Njemačka navodi da je okolnost da infrastrukturu trenutačno upotrebljava samo mali broj poduzeća koja su prva počela djelovati na toj lokaciji prolazni stadij koji je svojstven razvojnoj perspektivi.

         4.2.   NASTAJE LI SNIŽENIM NAKNADAMA ZA UPOTREBU POSTROJENJA ZA PROČIŠĆAVANJE OTPADNIH VODA PREDNOST ZA PROPAPIER?

      Primjedbe podnositelja pritužbe

               (92)

               Podnositelj pritužbe slaže se sa stajalištem koje je Komisija izrazila u odluci o pokretanju postupka (vidjeti uvodnu izjavu 63. odluke o pokretanju postupka i uvodnu izjavu 38. ove odluke) da odluka u predmetu N 644e/02 ne obuhvaća naknade za upotrebu postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda. Stoga bi se u naknadama trebali odražavati ukupni troškovi upotrebe. Okolnost da se obračun naknada temelji na Zakonu o komunalnim naknadama ne opravdava niže naknade i prednost koja nastaje za Propapier.

               (93)

               Podnositelj pritužbe argumentira da se postrojenjem za pročišćavanje otpadnih voda ne pruža javna usluga, nego da je ono izgrađeno samo za prvenstvenu upotrebu trgovačkog društva Propapier.

               (94)

               Podnositelj pritužbe navodi kako se svim trima metodama koje je Komisija predložila u svojoj odluci o pokretanju postupka (metoda punih troškova, cijena privatnog ponuditelja, referentna cijena) pokazuje da naplaćivanim naknadama nastaje prednost za Propapier.

      Metoda punih troškova

               (95)

               Nadalje, podnositelj pritužbe argumentira da obračunavanju punih troškova u prilog ne govori samo članak 9. Okvirne direktive EU-a o vodama nego i činjenica da većina tvornica za reciklažu papira raspolaže vlastitim postrojenjem za pročišćavanje otpadnih voda. Naknadom koju plaća Propapier osigurava se povrat samo 20 % kalkulacijskih kamata za upotrijebljeni vlastiti kapital te se njome ne uzima u obzir udjel vlastitog kapitala koji otpada na javni doprinos građevinskim troškovima postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda od 80 %.

      Cijena privatnog ponuditelja (test privatnog ulagatelja)

               (96)

               Podnositelj pritužbe navodi da privatni gospodarski subjekt ili vlasnik tvornice papira želi barem osigurati povrat svih troškova, tako se ta metoda podudara s prethodno navedenom metodom punih troškova.

      Referentna cijena

               (97)

               Podnositelj pritužbe slaže se s mišljenjem koje je Komisija izrazila u odluci o pokretanju postupka da se upotrebom referentnih cijena vjerojatno ne može isključiti postojanje potpora. Usporedba samo onih tvornica papira koje se služe komunalnim sustavima otpadnih voda nije reprezentativna jer većina tvornica papira ima vlastito postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda.

               (98)

               Podnositelj pritužbe poziva se na to da je Njemačka predočila tek vrlo selektivne podatke o naknadama koje za pročišćavanje otpadnih voda plaćaju druge tvornice papira (jednu studiju, usporedbu s tarifama u industrijskoj zoni Spreetal/Schwarze Pumpe i jednu staru odluku iz 1990.) i da ti primjeri ne mogu činiti temelj za obračun referentne cijene, među ostalim zato što naknade ovise o subvencijama i troškovima ulaganja i zato što se zakonodavstvo može razlikovati od jedne do druge regije. Podnositelj pritužbe donosi usporedbu sa svojim vlastitim postrojenjem koje upotrebljava komunalni sustav otpadnih voda u (povjerljivi podatak) i dolazi do izračuna da bi Propapier, uzme li se u obzir građevinsko ulaganje od 42 milijuna EUR (kao u Eisenhüttenstadtu) morao plaćati 4 EUR/m3, što znatno premašuje naknadu koju sada plaća Propapier.

               (99)

               Podnositelj pritužbe poziva se na to da je članak koji navodi Njemačka objavljen 2004. i da se temelji na studiji objavljenoj 2002., koja se pak temelji na podacima iz razdoblja 2000./2001. Poziva se na prilog 6. uz podnesak Njemačke od 30. siječnja 2009., koji je sadržavao članak iz internetskog izvora vijesti „Das Papier 2004-T174” (23). Podnositelj pritužbe navodi da studija obuhvaća samo sedam anonimnih tvornica papira i da nije jasno upravljaju li vlastitim postrojenjem za pročišćavanje otpadnih voda ili su priključeni na komunalni sustav te obuhvaćaju li u obzir uzeti troškovi samo operativne troškove (bez troškova kapitala odnosno ostalih neoperativnih troškova). Ako se u studiji uspoređuju samo tvornice papira s vlastitim postrojenjem za pročišćavanje otpadnih voda, potrebno je uzeti u obzir i troškove kapitala.

      Primjedbe Njemačke

               (100)

               Njemačka ostaje pri svojem stavu da eventualna prednost koja proizlazi iz naplaćivanih naknada za upotrebu TAZV-ova postrojenja ne bi predstavljala državnu potporu jer odluka Komisije u predmetu N 644e/02 obuhvaća, prema mišljenju Njemačke, i neizravne učinke programa zajedničkih rashoda, tj. naknade. Njemačka dalje argumentira da mjera za koju je u predmetu N 644e/02 odlučeno da ne sadržava potporu ne može predstavljati državnu potporu na razini korisnika. Njemačka zastupa mišljenje da je Komisija svoje stajalište o pitanju može li se potpora za infrastrukturnog upravitelja prenijeti na korisnika infrastrukture promijenila tek nakon presude Suda u predmetu Flughafen Leipzig-Halle GmbH (24).

               (101)

               Njemačka priznaje da odluka u predmetu N 644e/02 više nije bila na snazi u trenutku dodjeljivanja potpore namijenjene ulaganju za TAZV. Međutim, njemačka tijela ističu da se odgovarajući pravni propis na kojem se temeljila odluka u predmetu N 644e/02 podudarao s propisom na temelju kojeg je dodijeljena mjera za TAZV. Pravni je temelj samo aktualiziran, ali je sadržaj mu je ostao neizmijenjen. Stoga Njemačka argumentira da sama aktualizacija pravnog temelja ne rezultira automatski svrstavanjem mjere u državnu potporu.

               (102)

               Njemačka naglašava da je obračun troškova transparentan i zakonski određen.

      Ne postoji ekonomska prednost za Propapier

               (103)

               Njemačka iznosi svoje primjedbe o trima mogućnostima za obračun naknade za poduzeće koje se služi uslugama pročišćavanja otpadnih voda (uvodna izjava 68. odluke o pokretanju postupka): metodi punih troškova, cijeni privatnog ponuditelja i referentnoj cijeni.

      Primjena metode punih troškova ne rezultira prednošću

               (104)

               Njemačka se suprotstavlja mišljenju da se naknadom koju plaća Propapier ne osigurava puni povrat troškova. Obračun troškova zakonski je određen (i njime bi se načelno trebao osiguravati povrat troškova, izuzevši činjenicu da se pri obračunu kalkulacijskih kamata ne uzimaju u obzir subvencije trećih osoba (25)). Prema zakonskim propisima potrebno je osigurati povrat troškova, ali se oni ne smiju premašivati. Osiguran je povrat svih troškova koji nastaju za TAZV, uključujući kamate na TAZV-ov udjel u uloženom kapitalu. Obračun fiktivnih kamata na subvencije savezne pokrajine nije opravdan jer TAZV-u ti troškovi nisu nastali.

               (105)

               Za Propapier ne nastaje selektivna prednost jer su naknade za sve korisnike novoizgrađenog postrojenja jednake.

               (106)

               Bi li naknade bile veće bez subvencija koje su okviru programa zajedničkih rashoda dodijeljene za izgradnju postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda ovisi o mnogim čimbenicima, primjerice o raspoloživosti drugih financijskih sredstava.

               (107)

               Javna tijela nisu ni prema načelu da onečišćivač plaća ni prema Okvirnoj direktivi EU-a o vodama obvezna uključiti subvencije u obračun kamata za uloženi kapital. Okvirnom direktivom EU-a o vodama propisano je da je potrebno osigurati povrat troškova vodnih usluga, ali državama članicama ostavlja se manevarski prostor pri realizaciji. U predmetnom je slučaju osiguran povrat svih troškova TAZV-a (troškovi vodne usluge). Načelo da onečišćivač plaća ne vrijedi univerzalno, ali se mora „uzeti u obzir”. U predmetnom se slučaju o njemu vodilo računa time što su u obračun uključeni svi troškovi TAZV-a.

               (108)

               U Okvirnoj direktivi EU-a o vodama riječ je o „odgovarajućem” doprinosu. Njemačka izlaže da su naknade koje plaća Propapier relativno visoke u usporedbi s onima na drugim područjima u Njemačkoj ili Europskoj uniji. Nadalje, njemačka tijela utvrđuju da države članice prema Okvirnoj direktivi EU-a o vodama mogu voditi računa o socijalnim, ekološkim i gospodarskim učincima povrata troškova kao i o zemljopisnim i klimatskim uvjetima u predmetnim regijama.

               (109)

               Njemačka navodi da nije uvjerljiva usporedba s predmetima Kimberly-Clark ili InfraLeuna (vidjeti i uvodnu izjavu 70. odluke o pokretanju postupka). Predmet Kimberly-Clark odnosi se na povlaštenu tarifu za poduzeće, zbog čega je postojala sumnja da možda nije osiguran povrat svih troškova. Međutim, u predmetnom je slučaju osiguran povrat svih troškova, a tarifni uvjeti jednaki su za sve korisnike. U predmetu Kimberly-Clark industrijska se zona infrastrukturno oprema prema posebnim potrebama jednog jedinog poduzeća, dok je u predmetnom slučaju industrijska zona infrastrukturno opremljena za više poduzeća koja u njoj djeluju.

               (110)

               Odluka u predmetu InfraLeuna odnosi se na formiranje cijena privatnih poduzeća za upotrebu privatnih infrastruktura, dok se ovaj predmet odnosi na upotrebu komunalne infrastrukture i na zakonski zadane, izvantržišne naknade. U predmetnom slučaju korisnici snose sve troškove koje u normalnom slučaju mora snositi upravitelj postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda. Na neliberaliziranom tržištu usluga pročišćavanja otpadnih voda troškovni čimbenici koje je potrebno uzeti u obzir zakonski su zadani i jednaki za sva poduzeća (KAG Brandenburg).

               (111)

               Odluke u predmetima Wagner i Weida Leder navedene u odluci o pokretanju postupka (uvodna izjava 71. i bilješka 19.) odnose se na subvencije za izgradnju privatnih postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda. Međutim, u predmetnom slučaju Propapier ne prima subvencije za dobrovoljna privatna ulaganja, nego plaća naknade za upotrebe koje su mu zakonski nametnute.

      Test privatnog ulagatelja nije primjenjiv

               (112)

               Njemačka zastupa mišljenje da voda nije uobičajena trgovačka roba. Sektor pročišćavanja otpadnih voda u Njemačkoj podijeljen je u regionalne monopole javnih komunalnih ustanova zaduženih za uklanjanje otpadnih voda. Stoga pročišćavanje otpadnih voda u Njemačkoj nije gospodarska djelatnost, nego predstavlja obveznu službu općina kao tijelâ javne vlasti. TAZV djeluje kao javno tijelo, a ne kao poduzeće čije bi se ponašanje moglo ispitati testom tržišnog ulagatelja. U Njemačkoj postoji obveza priključenja i upotrebe. Korisnici nemaju mogućnost izabrati drugog pružatelja usluga osim općine. Naknade su zakonski propisane, o njima odlučuju javna tijela i one ne smiju premašivati troškove.

               (113)

               Sektor pročišćavanja otpadnih voda u Njemačkoj dostupan je privatnim poduzetnicima samo u ograničenoj mjeri. Oni mogu na temelju ugovorâ o operativnom vođenju ili operatorskih ugovora samo sudjelovati u tehničkom ispunjavanju zakonskih obveza uklanjanja otpadnih voda. Međutim, odgovornost za tu službu zadržava općina, koja nije zakonski obvezna pozvati na podnošenje ponuda za takav ugovor. Nadalje, privatna poduzeća mogu izvoditi tehničke poslove (ili u iznimnim slučajevima naplaćivati naknade), ali ni u tom slučaju naknade ne smiju premašivati troškove. TAZV nije prenio tehničke poslove trećim osobama.

               (114)

               Budući da su naknade zakonski propisane i ne smiju premašivati troškove infrastrukture, ne postoji tržište na kojem bi privatna poduzeća s ciljem ostvarivanja dobiti mogla utvrđivati naknade za pročišćavanje otpadnih voda. Ne postoji tržišno natjecanje za pridobivanje krajnjeg korisnika između privatnih poduzeća ili između privatnih i javnopravnih poduzeća.

               (115)

               Njemačka zastupa mišljenje da u takvom slučaju nije moguće uspoređivati ponašanje upravitelja s ponašanjem privatnog ulagatelja. Stoga test privatnog ulagatelja nije primjenjiv.

      Referentne cijene

               (116)

               U pogledu obveze priključenja na postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda ne postoji tržišno natjecanje, a time ni tržišna cijena koja bi mogla poslužiti kao mjerilo za ispitivanje postoji li spomenuta prednost.

               (117)

               Njemačka odbacuje interpretaciju podnositelja pritužbe da samo malobrojne tvornice papira upotrebljavaju komunalne sustave otpadnih voda i da stoga navođenje samo podataka iz tih tvornica papira nije reprezentativno mjerilo za sektor.

               (118)

               U svojim primjedbama Njemačka je ispravila navod da Propapier plaća naknadu od 0,95 EUR/m3 (kao što je navedeno u uvodnim izjavama 72. i 80. odluke o pokretanju postupka) i navela da Propapier od 2010. plaća naknadu od 1,18 EUR/m3. Ta je naknada u usporedbi s drugim lokacijama u Europskoj uniji relativno visoka, odnosno u svakom slučaju nije neuobičajena. Prema anketi koju je provela Udruga njemačkih tvornica papira (Verband Deutscher Papierfabriken) među 77 poduzeća njemačke industrije papira koja predstavljaju 68 % sektora naknade su 2007. iznosile prosječno 1,12 EUR/m3 (raspon od 0,31 EUR/m3 do 2,20 EUR/m3). Naknada koju plaća Propapier nalazi se unutar tog raspona i premašuje prosjek tog nasumičnog uzorka.

               (119)

               U kasnijim primjedbama Njemačka je obavijestila Komisiju da je naknada 2012. povećana na 1,41 EUR/m3, kako bi se pokrili gubici u početnoj fazi rada postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda. Zbog ušteda na troškovima energije naknada je početkom 2013. – u skladu s pravnom obvezom da se naknadama mora osiguravati povrat troškova, ali da ih one ne smiju premašivati – utvrđena na 1,39 EUR/m3. Usto Propapier mora pročišćavati otpadne vode prije njihova odvođenja u TAZV-ovo postrojenje. Troškovi prethodnog pročišćavanja iznose cca. […] EUR/m3, čime ukupni troškovi pročišćavanja otpadnih voda za Propapier dosežu iznos od […] EUR/m3, dok u usporedbi s time prosječni troškovi u sektoru (2010.) iznose 1,27 EUR/m3.

               (120)

               Njemačka navodi da je ispravno mjerilo za ispitivanje usporedba s naknadama koje plaćaju drugi proizvođači papira u Europskoj uniji, da ne postoji ekonomska prednost i da nisu uvjerljive sumnje Komisije u pogledu takve usporedbe.

               (121)

               Njemačka navodi da primjeri koji su dostavljeni Komisiji predstavljaju prosječne cijene temeljene na punim troškovima. Njemačka nema naznaka za to da bi te naknade sadržavale državne potpore.

               (122)

               Njemačka izlaže da je primjer predmeta Lenzing Lyocell (26) valjan, iako su činjenice stare deset godina (Propapier plaća naknadu koja više nego dvostruko premašuje tu naknadu, ali naknade za pročišćavanje otpadnih voda nisu u posljednjih 10 godina porasle za više od 100 %).

      Zatečena potpora

               (123)

               Njemačka iznosi dva argumenta za to zbog čega je naknade, ako predstavljaju potpore, potrebno smatrati zatečenim potporama u smislu članka 1 točke (b) podtočke v. Uredbe (EZ) br. 659/1999.

               (124)

               Njemačka izjavljuje da je Komisija 2003. u svojoj odluci u predmetu N 644e/02 došla do zaključka da program zajedničkih rashoda ne predstavlja državnu potporu za upravitelje postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda ako je nadležna ustanova – kao što je to slučaj s TAZV-om – interesna udruga. Komisija je taj zaključak temeljila na činjenici da interesna udruga podliježe komunalnom nadzoru i pruža uslugu od općeg gospodarskog interesa. Međutim, kao što je sama Komisija utvrdila u uvodnoj izjavi 57. odluke o pokretanju postupka, program bi prema članku 1. točki (b) podtočki v. Uredbe (EZ) br. 659/1999 trebalo ocijeniti zatečenom potporom, čak i ako bi kasnije zbog razvoja unutarnjeg tržišta predstavljao potporu.

               (125)

               Kao što je navedeno u uvodnoj izjavi 100. ove odluke, odluka u predmetu N 644e/02 obuhvaća, prema navodima Njemačke, i posredne učinke programa zajedničkih rashoda, tj. naknade. Naknade ne zahtijevaju zasebnu prijavu jer je metoda obračuna naknade dio provedbe tog programa.

               (126)

               U pogledu argumentacije da naknade predstavljaju zatečenu potporu Njemačka navodi da je potpora sadržana u tim naknadama bila na snazi već prije stupanja na snagu Ugovora o osnivanju Europske ekonomske zajednice 1. siječnja 1958. Potpora koja je postojala prije stupanja na snagu Ugovora o EEZ-u i u slučaju kasnijih modifikacija ostaje zatečena potpora sve dok je očuvana „srž” izvornog programa. (27) Preciziranje općeg propisa koji je vrijedio prije 1. siječnja 1958. ne predstavlja novu potporu koja podliježe obvezi prijave (28).

               (127)

               Njemačka izjavljuje da su zakoni o komunalnim davanjima postojali već prije stupanja na snagu Ugovora o EEZ-u 1958. te da su i nakon toga bili primjenjivi. Članak 6. stavak 2. važeće verzije zakona KAG Brandenburg temelji se, zbog činjenice da se savezna pokrajina Brandenburg nalazi na dijelu teritorija bivše Kraljevine Pruske, na Zakonu o komunalnim davanjima za Kraljevinu Prusku od 14. srpnja 1893. (Kommunalabgabengesetz für das Königreich Preußen – PrKAG) i Zakonu o općinskom davanjima savezne pokrajine Bavarske (Gemeindeabgabengesetz Bayern – BayGAG). Njemačka je taj argument poduprla sljedećim podargumentima:

                           (a)

                           ti su Zakoni ostali na snazi i u razdobljima 1919. –1933. te 1933. –1945.;

                           (b)

                           današnji zakoni o komunalnim davanjima starih saveznih pokrajina temelje se na PrKAG-u;

                           (c)

                           KAG Brandenburg održava – neovisno o posebnom položaju novih saveznih pokrajina zbog podjele Njemačke – povijesni kontinuitet s PrKAG-om.

      Podargument (a):

               (128)

               PrKAG je već sadržavao mogućnost da općine naplaćuju naknade za upotrebu javnih infrastruktura. Mogućnost za to pruža se i Zakonom o naknadama (Gebührenabgabengesetz), koji je na snazi u Bavarskoj od 1938. (i čini osnovu za niz sličnih zakona u drugim južnonjemačkim saveznim pokrajinama) (29). Prema PrKAG-u tarifu naknada potrebno je u pravilu utvrditi tako da se osigura povrat administrativnih troškova i troškova održavanja ustanove, uključujući troškove ukamaćivanja i otplate uloženog kapitala. Iako se naknadama prema PrKAG-u mora osiguravati samo povrat troškova ukamaćivanja uloženog kapitala (za infrastrukturu), poslijeratne presude o PrKAG-u upućuju na to da u slučajevima koji podliježu PrKAG-u nije predviđeno ukamaćivanje subvencija trećih osoba.

               (129)

               PrKAG odnosno usporedivi pokrajinski zakoni nisu stavljeni izvan snage ni u Weimarskoj Republici ni nakon dolaska nacionalsocijalista na vlast. Time su ostali na snazi i nakon 1918.

      Podargument (b):

               (130)

               Nakon Drugog svjetskog rata PrKAG je u obliku pokrajinskih pravnih propisa ostao na snazi na temelju Ustava (Grundgesetz) iz 1949., prema kojem zakoni koji nisu u suprotnosti s njime ostaju na snazi (članak 123. Ustava), i na temelju odredaba koje su saveznim pokrajinama omogućavale da u određenim područjima donose zakone. Time postaje jasno da je PrKAG vrijedio u njemačkim saveznim pokrajinama još prije stupanja na snagu Ugovora o osnivanju Europske ekonomske zajednice.

               (131)

               Nakon osnivanja Savezne Republike Njemačke 1949. PrKAG je u nekim zapadnonjemačkim saveznim pokrajinama postupno zamijenjen pojedinim zakonima o komunalnim davanjima. Zamjenom PrKAG-a pokrajinskim zakonima 1960-ih i 1970-ih propisi su precizirani i terminološki prilagođeni, no pritom je srž zakona očuvana. Posebno je zadržana odredba da se na subvencije trećih osoba ne zaračunavaju kalkulacijske kamate. (30) Na temelju PrKAG-a ukamaćivan je samo tuđi kapital. Na temelju pokrajinskih zakona ukamaćivanje je prošireno na vlastiti kapital; međutim, ni PrKAG-om ni tim pokrajinskim zakonima nisu predviđene kalkulacijske kamate na subvencije.

               (132)

               Stoga Njemačka zastupa mišljenje da se današnji zakoni o komunalnim davanjima starih saveznih pokrajina temelje na PrKAG-u. Njemačka navodi da je u predmetnom slučaju posebno važno promatrati Zakon o komunalnim davanjima savezne pokrajine Sjeverna Rajna-Vestfalija (KAG Nordrhein-Westfalen) iz 1969. (31), koji je poslužio kao model za KAG Brandenburg i zamijenio PrKAG iz 1906.; unatoč nužnim pojmovnim prilagodbama zakon KAG Nordrhein-Westfalen po sadržaju odgovara PrKAG-u (vidjeti uvodnu izjavu 128. ove odluke). I zakoni o komunalnim davanjima drugih saveznih pokrajina (npr. Porajnje-Falačka, Schleswig-Holstein i Hessen) temelje se na PrKAG-u te se njima PrKAG stavlja izvan snage.

      Podargument (c):

               (133)

               Njemačka se poziva na to da KAG Brandenburg zbog podjele Njemačke nakon Drugog svjetskog rata zauzima poseban položaj. U godinama nakon osnivanja Demokratske Republike Njemačke ukinuta je komunalna samouprava sa svojim vlastitim područjem djelovanja u Brandenburgu i drugim istočnonjemačkim saveznim pokrajinama. Propisi su donošeni u skladu s centralističkim upravljanjem državom. Zakonom o lokalnoj i regionalnoj samoupravi (Kommunalverfassung) od 17. svibnja 1990. (32) (koji je donijela Narodna skupština (Volkskammer) DR Njemačke prije ponovnog ujedinjenja Njemačke 3. listopada 1990.) ponovno je uspostavljena komunalna samouprava te je utvrđeno da općine svoje financijsko gospodarenje uređuju u vlastitoj odgovornosti. U tu su svrhu dobile ovlast da naplaćuju naknade i pristojbe za komunalne usluge.

               (134)

               KAG Brandenburg od 27.lipnja 1991. temelji se na zakonu KAG Nordrhein-Westfalen i gotovo mu je u potpunosti istovjetan.

               (135)

               Iako se pravo u međuvremenu u DR Njemačkoj razvijalo drugačije, nije primjereno različito tretirati zakone o komunalnim davanjima istočnonjemačkih i zapadnonjemačkih saveznih pokrajina. Zakonom KAG Brandenburg nastavlja se pravna tradicija PrKAG-a i on ne pripada pravnoj tradiciji bivše DR Njemačke. Ne postoji ni institucionalni kontinuitet između sustava pročišćavanja (otpadnih) voda DR Njemačke i sadašnjeg sustava pročišćavanja otpadnih voda savezne pokrajine Brandenburg. Zakonom o lokalnoj i regionalnoj samoupravi od 17. svibnja 1990. položen je kamen temeljac za donošenje zakonâ o komunalnim davanjima u novim saveznim pokrajinama. Zakoni o komunalnim davanjima novih saveznih pokrajina sadržajno su povezani sa zakonima o komunalnim davanjima starih saveznih pokrajina, koji se pak temelje na PrKAG-u. To je neizbježna posljedica činjenice da su nove savezne pokrajine pristupile Saveznoj Republici Njemačkoj u skladu s Ustavom (33). To posebno jasno proizlazi iz povijesti nastanka zakona KAG Brandenburg. Zakonom KAG Brandenburg nastavlja se pravna tradicija zakonâ KAG Nordrhein-Westfalen i PrKAG. Zbog podjele Njemačke i time prekinute pravne tradicije u istočnonjemačkim saveznim pokrajinama ne smije se u pogledu tumačenja zakona KAG Brandenburg nikoga stavljati u nepovoljniji položaj.

               (136)

               Zakonom KAG Brandenburg ostvaruje se povijesni kontinuitet s PrKAG-om.

               (137)

               Nadalje, Njemačka argumentira da je i načelo ekvivalentnosti i načelo povrata troškova vrijedilo još prije nego što je Ugovor o EEZ-u stupio na snagu 1958. Načelom ekvivalentnosti zahtijeva se da naknada ne bude u teškom nerazmjeru s vrijednošću javne usluge koja se njome plaća. To je dio načela pravne države koje se temelji na Ustavu. Načelo povrata troškova proizlazi neposredno iz PrKAG-a. Iako se to načelo ne primjenjuje strogo kod svih obračuna naknada, prihodi općine od naknada ne smiju znatno premašivati njezine rashode.

      Pridržavanje načela zaštite povjerenja i općeg načela jednakog postupanja

               (138)

               Nadalje se Njemačka poziva na to da bi se – u slučaju da Komisija naknade obračunate trgovačkom društvu Propapier smatra operativnom potporom – povratom elemenata potpore prekršilo načelo zaštite povjerenja i opće načelo jednakog postupanja.

               (139)

               Načelo zaštite povjerenja znači 1. da je tijelo Unije potaknulo opravdana očekivanja kod predmetne strane i 2. da oprezan i razborit gospodarski subjekt nije bio u stanju predvidjeti donošenje mjere koja može utjecati na njegove interese.

               (140)

               Budući da program zajedničkih rashoda (odobren odlukom u predmetu N 644e/02) nije smatran državnom potporom, Propapier je mogao opravdano očekivati da ne postoji potpora u njegovu korist. U spojivost programa zajedničkih rashoda s pravom Unije dotad nije postojala sumnja jer Europska komisija još nikada nije ispitivala slične programe.

               (141)

               Povratom elementa potpore koji nije sadržan u naknadama u slučaju da ih Komisija ocijeni kao operativnu potporu krši se i načelo jednakog postupanja, prema kojem se jednaka činjenična stanja moraju jednako tretirati. Povratom bi nastala prednost za konkurente trgovačkog društva Propapier.

         4.3.   PRIMJEDBE NJEMAČKIH UDRUŽENJA OPĆINA I VKU-A

               (142)

               Njemačka udruženja općina i VKU pozdravljaju primjedbe Njemačke od 28. siječnja 2011., na kojima su surađivali. Posebno se pozivaju na argument da je pročišćavanje otpadnih voda u Njemačkoj izvangospodarska služba općina kao tijelâ javne vlasti. Općine preuzimaju organizaciju i financiranje te djelatnosti u okviru svoje komunalne samoupravne obvezne službe u interesu građana.

               (143)

               Njemačka udruženja općina i VKU izjavljuju da je članak 6. stavak 2. rečenica 5. zakona KAG Brandenburg, prema kojem se naknadama za upotrebu postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda mora osiguravati povrat troškova, kalkulacijskih kamata i kalkulacijske amortizacije, dok se subvencije ne uzimaju u obzir pri utvrđivanju kalkulacijskih kamata za uloženi vlastiti kapital, u interesu potrošačâ. Budući da subvencije trećih osoba ne predstavljaju vlastiti kapital koji su uložile općine, potrošači općinama ne moraju plaćati kamate na te subvencije.

         5.   OCJENA MJERE

               (144)

               Predmetne je mjere potrebno ocijeniti državnom potporom ako su ispunjeni sljedeći preduvjeti: i. mjeru dodjeljuje država ili se dodjeljuje putem državnih sredstava, ii. njome poduzetniku nastaje ekonomska prednost, iii. ta je prednost selektivna i iv. mjerom se narušava ili prijeti da će se narušiti tržišno natjecanje te se njome utječe na trgovinu među državama članicama. Državna potpora postoji ako su kumulativno ispunjeni preduvjeti iz članka 107. stavka 1. UFEU-a.

               (145)

               Već je u odluci o pokretanju postupka bilo nesporno da sve predmetne mjere obuhvaćaju upotrebu državnih sredstava i da bi se njima mogli narušiti tržišno natjecanje i trgovina na unutarnjem tržištu.

               (146)

               Komisija u pogledu točaka pritužbe utvrđuje da je potrebno razlikovati 1. navodnu državnu potporu u korist trgovačkog društva Propapier infrastrukturnim mjerama koje su mu namijenjene (izgradnja postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda i određeni drugi infrastrukturni projekti na području proširenja industrijske zone u kojoj se nalazi nova tvornica trgovačkog društva Propapier) i 2. navodnu potporu za Propapier u obliku sniženih naknada za pročišćavanje otpadnih voda.

         5.1.   PREDSTAVLJAJU LI INFRASTRUKTURNI PROJEKTI FINANCIRANI IZ JAVNIH SREDSTAVA JAVNU INFRASTRUKTURU ILI INFRASTRUKTURU NAMIJENJENU ISKLJUČIVO TRGOVAČKOM DRUŠTVU PROPAPIER?

               (147)

               U prošlosti je Komisija zastupala mišljenje da javna uprava na svojem području smije provoditi radove prostornog uređenja. U tom smislu smije financirati infrastrukturu koja koristi čitavom stanovništvu. Komisija smatra da je razlog za gradnju te infrastrukture nebitan sve dok se to čini u korist društvene zajednice. Međutim, ako takva infrastruktura koristi samo jednom privatnom poduzeću, ono mora preuzeti financiranje. Iz toga proizlazi da bi Komisija u slučaju državnih potpora morala istražiti konkretne učinke mjere, a ne ciljeve koji se njome slijede. Stoga Komisija u ovom slučaju smatra da je potrebno ispitati koja infrastruktura služi društvenoj zajednici (uključujući Propapier), a koja samo trgovačkom društvu Propapier. Naime, Propapier bi morao financirati samo potonje (34).

               (148)

               Komisija utvrđuje da poduzeća u smislu prava Europske unije o tržišnom natjecanju nisu upravitelji parkirališta, ceste i kanala Odra – Spree jer je njihova upotreba besplatna. Stoga se u predmetnom slučaju ne postavlja pitanje o državnim potporama u korist vlasnikâ i upraviteljâ tih infrastruktura.

         5.1.1.   Parkiralište

               (149)

               Podnositelj pritužbe poziva se na to da je lokacija parkirališta nepovoljna i preudaljena da bi se njime mogli koristiti drugi poslovni subjekti u centru grada i da bi se zahvaljujući njemu mogla zatvoriti kamionska parkirna mjesta u centru grada. Činjenica je da Njemačka nije dokazala suprotno, no sama činjenica da se parkiralište nalazi u neposrednoj blizini poduzeća ne znači automatski da je parkiralište namijenjeno ili da prvenstveno koristi tom poduzeću. Prometni znak koji je naveo podnositelj pritužbe (vidjeti uvodnu izjavu 46.) i koji je upućivao na kamionska parkirna mjesta za elektranu bio je samo privremen i povezan s građevinskim radovima u elektrani, koji su završili u ožujku 2011. Komisija utvrđuje da je parkiralište slobodno dostupno i iz smjera javne ceste označeno prometnim znakovima koji ne upućuju ni na koje određeno poduzeće. Pitanje nude li se na parkiralištu odmarališni objekti nije relevantno za njegovo ocjenjivanje javnom infrastrukturom.

               (150)

               Njemačka je dostavila dovoljne dokaze da parkiralište nije izgrađeno samo za Propapier, nego da je dio ukupnog gospodarskog planskog koncepta za industrijsku zonu. Usto Propapier raspolaže vlastitim parkirnim mjestima za 27 kamiona i 213 osobnih automobila. Projektiraju se dodatna parkirana mjesta za 120 kamiona (već je izdana građevinska dozvola). Njemačka je već u trenutku donošenja odluke o pokretanju postupka potvrdila da su vlastita parkirna mjesta trgovačkog društva Propapier dovoljna za parkiranje vozila njegovih zaposlenika, dobavljača i posjetitelja.

               (151)

               Na temelju navedenih razmatranja Komisija potvrđuje privremeno mišljenje iz odluke o pokretanju postupka da parkiralište nije namijenjeno isključivo trgovačkom društvu Propapier i da ne sadržava državnu potporu.

         5.1.2.   Cesta

               (152)

               Cesta predstavlja javnu cestu. Ona je dio općeg koncepta infrastrukturnog opremanja poslovne zone koji je projektiran već 1993., davno prije nego što je Propapier odlučio tamo otvoriti podružnicu. Suprotno navodima podnositelja pritužbe, cesta ne završava tek nekoliko metara iza tvornice papira trgovačkog društva Propapier, nego povezuje postojeću industrijsku zonu uz kanal Odra – Spree i njezina sjeverna područja za proširenje sa saveznom cestom B 112. Zadnja dionica završena je 2013. Koristi od nove ceste mogu imati i druga poduzeća jer ona pruža daljnje razvojne mogućnosti za industrijsku zonu ArcelorMittal i druge industrijske zone. Cestom se može skratiti vrijeme vožnje za industrijski i poslovni promet prema Frankfurtu na Odri te se njome poduzećima u Frankfurtu na Odri pruža bolji pristup riječnoj luci u Eisenhüttenstadtu.

               (153)

               Stoga Komisija potvrđuje privremeno mišljenje iz odluke o pokretanju postupka da cesta nije namijenjena Propapieru i da ne sadržava državnu potporu.

         5.1.3.   Proširenje/produbljenje kanala Odra – Spree

               (154)

               Podnositelj pritužbe u svojoj se pritužbi pozivao na to da su infrastrukturne mjere u okviru proširenja kanala Odra – Spree bile namijenjene isključivo trgovačkom društvu Propapier i da su sadržavale državnu potporu u korist tog društva. Eisenhüttenstadt je 2008. proširio industrijsku zonu uz kanal Odra – Spree kako bi privukao poduzeća. Od 2003. izgrađuju se splavnice uzduž čitavog kanala (koji je dio transeuropskih mreža (TEN-ovi)). Međutim, ništa ne upućuje na uzročno-posljedičnu vezu između tih infrastrukturnih mjera i dolaska trgovačkog društva Propapier ili na dodjeljivanje selektivne prednosti u korist trgovačkog društva Propapier u okviru tih mjera; nadalje se Komisija slaže s Njemačkom da je proširenje/produbljenje kanala Odra – Spree dio nužnog redovitog održavanja kanala.

               (155)

               Stoga Komisija potvrđuje svoje privremeno mišljenje iz odluke o pokretanju postupka da proširenje/produbljenje kanala Odra – Spree ne predstavlja selektivnu prednost u korist trgovačkog društva Propapier i da ne sadržava državnu potporu.

         5.1.4.   Postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda

               (156)

               Komisija utvrđuje da postojeća infrastruktura za pročišćavanje otpadnih voda izvan proširene industrijske zone uz kanal Odra – Spree ima tek ograničen kapacitet. Preostali kapacitet postojećeg postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda u Eisenhüttenstadtu mogao je zadovoljiti potrebe još samo jednog malog ulagatelja, a u slučaju dolaska jednog većeg ili više malih ulagatelja u novoj industrijskoj zoni više ne bi bio dovoljan.

               (157)

               Komisija nadalje utvrđuje da TAZV-ovo postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda nije izgrađeno samo za Propapier. Izgradnja je bila projektirana već u okviru drugih potencijalnih ulaganja u razdoblju od 2004. do 2006., davno prije dolaska trgovačkog društva Propapier. Njemačka je dostavila dokaze da je postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda bilo projektirano već u okviru infrastrukturnog opremanja industrijske zone uz kanal Odra – Spree. Nadalje je Njemačka dostavila dokaze za više promidžbenih kampanja za dovođenje ulagatelja na područje proširenja industrijske zone uz kanal Odra – Spree, no one su dosad protjecale bez uspjeha jer regionalna tijela dosad nisu uspjela privući daljnje ulagatelje (uz Propapier, EnWB i 5N PV).

               (158)

               Iako je postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda tehnički – zbog svoje anaerobne prve faze pročišćavanja – konstruirano tako da može pročišćavati industrijske otpadne vode teško opterećene onečišćenjem, poput onih koje nastaju pri preradi otpadnog papira u sirovi papir za proizvodnju valovitog papira, anaerobna prva faza pročišćavanja bila bi interesantna i za druge korisnike kod kojih nastaju industrijske otpadne vode teško opterećene organskim sastojcima, kao što su poduzeća iz industrije hrane i pića. Osim toga, postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda s anaerobnom prvom fazom pročišćavanja za industrijske otpadne vode koje su teško opterećene organskim sastojcima pružaju mnogobrojne ekonomske i ekološke prednosti.

               (159)

               Iako TAZV-ovo postrojenje svojom sadašnjom veličinom uglavnom zadovoljava potrebe trgovačkog društva Propapier, njime se – pod jednakim uvjetima – koriste i druga dva poduzeća koja djeluju na tom području. Modularni način gradnje postrojenja omogućuje njegovo proširivanje u svrhu pročišćavanja otpadnih voda drugih korisnika. I bez modularnog proširenja trenutačno postoji rezervni kapacitet od cca. [20 – 40] %, koji se može upotrebljavati za otpadne vode drugih poduzeća, pri čemu se sadašnji ukupni kapacitet može povećati do dva puta (vidjeti uvodne izjave 80. do 84.). Postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda otvoreno je svima bez diskriminacije (novi ulagatelji koji otvaraju podružnice u industrijskoj zoni podliježu obvezi priključenja i upotrebe) te ono može pročišćavati i otpadne vode poduzeća koja ne djeluju u industriji papira.

               (160)

               Komisija smatra kako činjenica da se TAZV-ovim postrojenjem trenutačno koristi pretežito Propapier (prosječno u udjelu od [< 70] % i vršno u udjelu od [< 70] %) ne znači nužno da je postrojenje infrastruktura namijenjena određenom poduzeću jer je u vremenima ograničenih javnih proračunskih sredstava njezin modularni način gradnje razborit s ekonomskog gledišta. Suprotno tvrdnji podnositelja pritužbe, troškovi koji su potrebni za dvostruko povećanje kapaciteta TAZV-ova postrojenja, a koje Njemačka procjenjuje na manje od 50 % troškova prvotnog ulaganja, pokazuju da modularni način gradnje omogućuje ekonomiju razmjera.

               (161)

               Činjenicu da je regionalna potpora za izgradnju postrojenja dodijeljena uz uvjet da u području proširenja industrijske zone jedan glavni ulagatelj (u ovom slučaju Propapier) otvori gospodarsku djelatnost Komisija smatra dobrim javnim upravljanjem ograničenim sredstvima jer nije razborito niti započeti gradnju velike javne infrastrukture prije osiguravanja njezina iskorištavanja niti predimenzionirati takvu infrastrukturu.

               (162)

               Argument da tvornice papira u pravilu raspolažu vlastitim postrojenjima za pročišćavanje otpadnih voda može se pobiti brojkama koje je predočila Njemačka. Iako neka poduzeća u industriji papira kao i u drugim industrijskim granama raspolažu vlastitim postrojenjima za (prethodno) pročišćavanje otpadnih voda, sama ta činjenica još ne ukazuje na to da u slučajevima kada industrijski korisnici upotrebljavaju javno postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda država tim korisnicima daje prednost, jer korisnici vraćaju troškove tijekom vremena plaćajući naknade.

               (163)

               Stoga Komisija zaključuje da je postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda javna infrastruktura i da subvencija za TAZV-ovo postrojenje stoga ne predstavlja potporu namijenjenu ulaganju za Propapier. Za razliku od parkirališta, ceste ili kanala Odra – Spree, upravljanje postrojenjem za pročišćavanje otpadnih voda predstavlja gospodarsku djelatnost jer njegov upravitelj nudi uslugu (pročišćavanje otpadnih voda) na tržištu uz naknadu. Međutim, Komisija je utvrdila da bi eventualna potpora dodijeljena TAZV-u u svakom slučaju predstavljala zatečenu potporu (uvodne izjave 51. do 57. odluke o pokretanju postupka). Stoga se u ovoj odluci ne moraju dalje ispitivati eventualne potpore u korist TAZV-a.

               (164)

               Komisija zaključuje da infrastrukturni projekti financirani državnim sredstvima u području proširenja industrijske zone u kojoj se nalazi tvornica papira trgovačkog društva Propapier nisu namijenjeni isključivo za tvornicu papira i stoga ne predstavljaju infrastrukturu namijenjenu određenom poduzeću i ne mogu se smatrati državnom potporom u korist trgovačkog društva Propapier. To znači da ta ulaganja kojima se ostvaruje pravo na potporu ne čine zajedno s regionalnom potporom namijenjenom ulaganju za tvornicu papira trgovačkog društva Propapier, koju je Komisija odobrila u svojoj zaključnoj odluci u predmetu SA.23827 (2013/C) (vidjeti bilješku 4.), jedinstveno ulaganje u smislu točke 60. Smjernica o regionalnim potporama. Stoga ova odluka nema utjecaja na ocjenu potpore namijenjene ulaganju za Propapier koja je bila predmet navedene odluke.

         5.2   JE LI SNIŽENE NAKNADE ZA UPOTREBU POSTROJENJA ZA PROČIŠĆAVANJE OTPADNIH VODA POTREBNO SMATRATI DRŽAVNOM POTPOROM?

               (165)

               Što se tiče argumenta Njemačke da se u slučaju mjere dodijeljene upravitelju u okviru programa koji Komisija nije ocijenila potporom ta „potpora” ne može prenijeti na korisnika predmetne infrastrukture, Komisija još jednom upućuje na to da u odluci o programu potpore u predmetu N 644e/02 nije navedeno mogu li naknade koje se naplaćuju za upotrebu infrastrukture eventualno predstavljati potporu u korist korisnika infrastrukture. Komisija ostaje pri svojem zaključku iz odluke o pokretanju postupka da joj nije poznato uređenje naknada koje bi vrijedilo za subvencije dodijeljene u okviru prijavljenog programa, tako da se odluka o odobrenju programa ne može smatrati odobrenjem za implicitno dopuštene potpore čija bi pravna osnova bio Zakon o komunalnim davanjima.

               (166)

               Člankom 107. stavkom 1. UFEU-a predviđa se da je svaka potpora koju dodijeli država članica ili koja se dodjeljuje državnim sredstvima u bilo kojem obliku kojim se narušava ili prijeti da će se narušiti tržišno natjecanje stavljanjem određenih poduzetnika ili proizvodnje određene robe u povlašteni položaj nespojiva s unutarnjim tržištem u mjeri u kojoj utječe na trgovinu među državama članicama.

               (167)

               Postojanje državne potpore mora se utvrditi neovisno o tome 1. zahtijeva li se Okvirnom direktivom EU-a o vodama i njemačkim pravnim propisima o provedbi te direktive puni povrat troškova za pružanje usluga pročišćavanja otpadnih voda i 2. jesu li naknade u skladu s odredbama iz tih pravnih propisa. Drugim riječima, mjere koje su u skladu i s Okvirnom direktivom EU-a o vodama i s važećim njemačkim pravnim propisima mogu unatoč tome predstavljati državne potpore ako su ispunjeni svi preduvjeti iz članka 107. stavka 1. UFEU-a (vidjeti uvodnu izjavu 144.).

      Državna sredstva i pripisivanje odgovornosti

               (168)

               Prema članku 6. Zakona o komunalnim davanjima savezne pokrajine Brandenburg naknade koje se plaćaju za upotrebu postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda utvrđuje i naplaćuje općina. Ako se naknade utvrde tako da su niže od naknada koje bi naplaćivao privatni ulagatelj, to znači gubitak prihoda za općinu.

               (169)

               Stoga bi tu mjeru u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a dodjeljivala država ili bi se dodjeljivala putem državnih sredstava jer bi prihod općine pao zbog prednosti dodijeljene trgovačkom društvu Propapier.

               (170)

               Ako se visina naknada utvrdi tako da za poduzeće iz toga nastaje prednost, odgovornost za to potrebno je pripisati državi jer to utvrđivanje naknada potječe od javne ustanove, tj. od grada Eisenhüttenstadta.

      Ekonomska prednost

               (171)

               Kao što je izloženo u odluci o pokretanju postupka (35), Komisija je morala ispitati jesu li naknade za pročišćavanje otpadnih voda koje plaća Propapier utvrđene tako da za Propapier nastaje (selektivna) ekonomska prednost.

               (172)

               Prema stalnoj sudskoj praksi Suda pojam „prednost” ne obuhvaća samo pozitivna davanja kao što su subvencije, nego i mjere kojima se u raznim oblicima smanjuju opterećenja koja bi poduzetnik u normalnom slučaju morao snositi i koje time, doduše, ne predstavljaju subvencije u strogom smislu te riječi, ali su izjednačene s njima po prirodi i učinku (36).

               (173)

               Ako se to primijeni na predmetni slučaj, postavlja se pitanje jesu li naknade za pročišćavanje otpadnih voda koje plaća Propapier niže od troškova koje bi pod uobičajenim tržišnim uvjetima moralo plaćati slično poduzeće, tj. je li visina naknada u skladu s načelom gospodarskog subjekta u tržišnom gospodarstvu. Za ispitivanje toga prema mišljenju Komisije postoje dvije mogućnosti:

                           —

                           usporedba cijene koju plaća Propapier s referentnom cijenom koja se u predmetnoj državi članici uobičajeno naplaćuje za pročišćavanje otpadnih voda, i

                           —

                           ex ante analiza isplativosti koja pokazuje da bi privatni ponuditelj naplaćivao naknade u istoj visini.

      Referentne cijene

               (174)

               Imajući u vidu organizaciju tržišta koju je opisala Njemačka (vidjeti uvodne izjave 112. – 113.) i činjenicu da (čak i privatni) upravitelji ne mogu slobodno utvrđivati cijene za svoje usluge jer su cijene zakonski propisane (zakonom KAG Brandenburg), Komisija smatra da nije moguće ustanoviti referentne cijene koje bi tražio privatni upravitelj pod uobičajenim tržišnim uvjetima.

               (175)

               Nadalje, Komisija utvrđuje da je Njemačka predočila podatke o cijenama koje plaćaju druga poduzeća iz sektora u kojem djeluje Propapier. Iako se Njemačka poziva na to da su predočene referentne cijene prosječne cijene u kojima se odražavaju puni troškovi, nema naznake za to sadržavaju li te naknade državne potpore. Sumnje Komisije u upotrebljivost tih podataka kao osnove za usporedbu nisu otklonjene. To se može objasniti prvenstveno time da se u tim cijenama prema mišljenju Komisije eventualno odražavaju različite troškovne realnosti i da nije sigurno sadržavaju li državne potpore.

      Ex ante analiza profitabilnosti

               (176)

               Imajući u vidu nepostojanje pouzdanih tržišnih referentnih vrijednosti, Komisija zastupa mišljenje da se s pomoću neke druge, općepriznate standardne metode procjene vrijednosti može utvrditi je li pravni posao izvršen po tržišnim uvjetima. Komisija zastupa mišljenje da se u slučaju infrastruktura koje su otvorene svim korisnicima i nisu namijenjene određenom korisniku načelo ulagatelja/gospodarskog subjekta u tržišnom gospodarstvu može smatrati ispunjenim ako korisnici infrastrukture s ex ante stajališta dodatno doprinose isplativosti upravitelja (37).

               (177)

               To je slučaj ako se ugovorom upravitelja s pojedinim korisnikom omogućuje upravitelju da troškove koji proizlaze iz ugovora pokrije uz primjerenu profitnu maržu na temelju stabilnih srednjoročnih izgleda (38).

               (178)

               Povrh toga bi kod te analize trebalo uzeti u obzir sve prihode i sve očekivane dodatne troškove koji nastaju upravitelju u vezi s djelatnostima predmetnog korisnika (39).

               (179)

               Ti dodatni troškovi obuhvaćaju sve kategorije rashoda ili ulaganja, poput dodatnih troškova osoblja, opreme i ulaganja, koji su nastali uslijed prisutnosti korisnika. (40) Za razliku od toga, ne treba uključiti troškove koje bi upravitelj morao svejedno snositi bez obzira na ugovor s korisnikom.

               (180)

               Imajući u vidu te čimbenike, Komisija zastupa mišljenje da je ispunjeno načelo ulagatelja/gospodarskog subjekta u tržišnom gospodarstvu, tj. da sniženom naknadom za Propapier ne nastaje prednost iz sljedećih razloga:

                           (a)

                           Postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda otvoreno je svim korisnicima i nije namijenjeno trgovačkom društvu Propapier.

                           (b)

                           Naknada koju plaća Propapier obuhvaća troškove tekućeg poslovanja, održavanja, popravaka, osoblja i upravljanja davanjima te kalkulacijsku amortizaciju i kalkulacijske kamate na 20 % vlastitog kapitala uloženog u postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda. Tako se naknadom pokrivaju svi dodatni troškovi koji nastaju upravitelju postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda u vezi s djelatnostima trgovačkog društva Propapier.

               (181)

               U pogledu primjerene profitne marže koju je, zajedno s dodatnim troškovima, potrebno pokriti naknadom može se utvrditi da se naknadama u ovom slučaju ne pokrivaju samo dodatni troškovi, nego i kalkulacijske kamate na 20 % uloženog vlastitog kapitala. Iako to prema prethodno definiranom pristupu obračunu dodatnih troškova nije izričito utvrđeno kao primjerena dobit, to za upravitelja ipak predstavlja dodatni prihod, kakav bi postojao i u slučaju primjerene dobiti.

               (182)

               Budući da na temelju naknada ne nastaje prednost za Propapier i one stoga ne predstavljaju državnu potporu, Komisija nije morala ispitati je li naknada zatečena potpora (vidjeti uvodne izjave 123. do 137.) ili operativna potpora (vidjeti uvodnu izjavu 26.) i bi li takva operativna potpora bila spojiva s unutarnjim tržištem. S obzirom na taj zaključak Komisija može ostaviti otvorenim i pitanje bi li se povratom naknada (u slučaju da se smatraju operativnom potporom) prekršilo načelo zaštite povjerenja i načelo jednakog postupanja.

         6.   ZAKLJUČAK

               (183)

               Stoga Komisija dolazi do zaključka da ni izgradnja TAZV-ova postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda ni izgradnja parkirališta ni nova cesta ni proširenje/produbljenje kanala Odra – Spree ne predstavljaju infrastrukturne mjere namijenjene određenom poduzetniku.

               (184)

               Nadalje, Komisija zaključuje da naknade naplaćivane za pročišćavanje otpadnih voda ne predstavljaju državnu potporu. Načelo ulagatelja/gospodarskog subjekta u tržišnom gospodarstvu ispunjeno je, što znači da za trgovačko društvo Propapier PM2 GmbH ne nastaje ekonomska prednost,

         DONIJELA JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Infrastrukturne mjere koje provodi Njemačka ne predstavljaju infrastrukturu namijenjenu trgovačkom društvu Propapier PM2 GmbH. Naknade koje TAZV naplaćuje trgovačkom društvu Propapier za upotrebu postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda ne sadržavaju državnu potporu. Stoga infrastrukturne mjere i pravila za utvrđivanja naknada nisu državne potpore u smislu članka 107. stavka 1.UFEU-a.
   Članak 2.
   Ova je Odluka upućena Saveznoj Republici Njemačkoj.

      Sastavljeno u Bruxellesu 1. listopada 2014.

            Za Komisiju

         Joaquín ALMUNIA

            Potpredsjednik

      (1)  SL L 83, 27.3.1999., str. 1.

      (2)  SL C 7, 12.1.2011., str. 10.

      (3)  Vidjeti bilješku 2.

      (4)  Odluka Komisije u predmetu državne potpore N 582/07 (SL C 131, 29.5.2008., str. 6.). Nakon što je konkurent Smurfit Kappa pobio odluku, Sud Europske unije svojom je presudom od 10. srpnja 2012. u predmetu T-304/08, Smurfit Kappa Group plc protiv Komisije poništio odluku Komisije. Dana 15. svibnja 2013. Komisija je pokrenula službeni istražni postupak u pogledu prijavljene regionalne potpore za Propapier (predmet državne potpore SA.23827(2013/C), SL C 230, 8.8.2013., str. 39.). Odluka o pokretanju postupka u predmetu državne potpore SA.23827 (2013/C) glasi: „Ako Komisija nakon službenog istražnog postupka u predmetu državne potpore SA.36147 (C 30/10) dođe do zaključka da druga ulaganja koja ostvaruju pravo na potporu zajedno s ulaganjem trgovačkog društva Propapier u tvornicu papira čine jedinstveno ulaganje ili da je Propapier dobio daljnje potpore u obliku infrastrukturnih mjera, cjelokupni paket potpora potrebno je ispitati s obzirom na njegovu spojivost s točkom 67. Smjernica o regionalnim državnim potporama.”

      (5)  U svojem podnesku od 15. svibnja 2013. Njemačka je priopćila da je na ime opravdanih troškova u iznosu od 38 561 588 EUR isplaćen iznos od 30 849 271 EUR.

      (6)  Izgradnja komunalne infrastrukture u interesu gospodarstva u okviru stavke zajedničkih rashoda „Poboljšanje regionalne gospodarske strukture” prema dijelu II. točki 7. Okvirnog plana e) Izgradnja ili dogradnja postrojenja za uklanjanje odnosno pročišćavanje otpadnih voda i otpada.

      (7)  Odluka Komisije u predmetu državne potpore N 644e/02, C(2003)1999 od 9. srpnja 2003. (SL C 197, 21.8.2003., str. 12.).

      (8)  Kommunalabgabengesetz für das Land Brandenburg (KAG). U trenutku odluke o pokretanju postupka na snazi je bio zakon KAG u verziji od 31. ožujka 2004. (List „Gesetz- und Verordnungsblatt” – GVBl. I/04, br. 08, str. 174.), kako je zadnje izmijenjena člankom 1. Zakona od 27. svibnja 2009. (GVBl. I/09, br. 07, str. 160.).

      (9)  Članak 6. zakona KAG u verziji koja je bila na snazi u trenutku odluke o pokretanju postupka glasi:
   „Bei der Ermittlung der Verzinsung und der Abschreibungen bleibt der aus Beiträgen und bei der Verzinsung zusätzlich auch der aus Zuschüssen Dritter aufgebrachte Eigenkapitalanteil außer Betracht.” (Prijevod: Pri utvrđivanju ukamaćivanja i amortizacije ne uzima se u obzir udjel u vlastitom kapitalu dobiven iz doprinosâ, a pri ukamaćivanju ni udjel u vlastitom kapitalu dobiven iz subvencija trećih osoba.)
   U izmijenjenoj verziji zakona KAG od 5. prosinca 2013. (GVBl. I/13, [40]) piše:
   „Bei der Ermittlung der Verzinsung und der Abschreibungen bleibt der aus Beiträgen aufgebrachte Eigenkapitalanteil außer Betracht (Abzugskapital). Die Gemeinden und Gemeindeverbände können ganz oder teilweise 1) Zuschüsse Dritter als Abzugskapital behandeln, 2) von einer Auflösung des Abzugskapitals zur Ermittlung der Verzinsung absehen, soweit dadurch die dauerhafte Bedienung des Kapitaldienstes nicht gefährdet wird.” (Prijevod: Pri utvrđivanju ukamaćivanja i amortizacije ne uzima se u obzir vlastiti kapital dobiven iz doprinosâ (oduzeti kapital). Općine i udruženja općina mogu potpuno ili djelomično 1. tretirati subvencije trećih osoba kao oduzeti kapital, 2. u svrhu utvrđivanja ukamaćivanja zanemariti propadanje oduzetog kapitala, ako se time ne ugrožava postojano otplaćivanje duga.)

      (10)  U odluci o pokretanju postupka opširno se razmatra odgovarajuće zakonodavstvo EU-a i Njemačke za područje pročišćavanja otpadnih voda: Direktiva Vijeća 91/271/EEZ od 21. svibnja 1991. o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda (SL L 135, 30.5.1991., str. 40.), Direktiva 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2000. o uspostavi okvira za djelovanje Zajednice u području vodne politike (SL L 327, 22.12.2000., str. 1.), njemački Zakon o vodnom gospodarstvu (Wasserhaushaltsgesetz), Zakon o vodama savezne pokrajine Brandenburg (Brandenburgisches Wassergesetz) i KAG Brandenburg. Detaljniji podaci o tome nalaze se u uvodnoj izjavi 40. ove odluke.

      (11)  Posljednja tri aspekta izričito su navedena u odluci o pokretanju postupka kao razlozi za pokretanje službenog istražnog postupka. Iako je pitanje predstavlja li postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda infrastrukturu namijenjenu određenom poduzetniku obrađeno samo u okviru istraživanja predstavljaju li snižene naknade potporu (vidjeti uvodne izjave 86. do 89. odluke o pokretanju postupka), podnositelj pritužbe taj je element svoje prvotne pritužbe ponovno naveo u okviru službenog istražnog postupka. Taj je aspekt (zajedno sa svim drugim navodima podnositelja pritužbe) dostavljen njemačkim tijelima, koja su se u svojim odgovorima i očitovala o tome. Imajući u vidu činjenicu da je Njemačka imala dostatne mogućnosti iznijeti svoje primjedbe o navodima da je postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda namijenjeno određenom poduzetniku, Komisija smatra da je taj aspekt potrebno ispitati u okviru ove Odluke.

      (12)  SL C 54, 4.3.2006., str. 13.

      (13)  Pritužba se odnosi i na elektranu, koja je izvorno bila dio prijavljenog projekta ulaganja trgovačkog društva Propapier. Međutim, Njemačka je priopćila Komisiji da je projekt poslije izmijenjen tako da elektrana više nije bila dio prijave te da je u skladu s tim umanjen iznos prvotno dodijeljene potpore. Stoga Komisija ne vidjeti razlog za daljnje razmatranje pritužbe s tog aspekta.

      (14)  Vidjeti uvodne izjave 87. i 88. odluke o pokretanju postupka.

      (15)  O povratu troškova vodnih usluga u članku 9. Okvirne direktive EU-a o vodama piše: „Države članice uzimaju u obzir načelo povrata troškova od vodnih usluga, uključujući i okolišne troškove i troškove resursâ, imajući u vidu ekonomsku analizu provedenu sukladno Prilogu III., i posebno u skladu s načelom da onečišćivač plaća.”

      (16)  Vidjeti uvodnu izjavu 69. odluke o pokretanju postupka.

      (17)  SL L 260, 6.10.1999., str. 1., posebno odjeljci II.4.4 i IV.3.3.1.

      (18)  SL L 12, 15.1.2002., str. 1., posebno uvodne izjave 196. i 201.

      (19)  Nadalje, Njemačka se već prije donošenja odluke o pokretanju postupka pozivala na to da je Komisija u predmetu Lenzing Lyocell (SL L 38, 8.2.2001., str. 33., uvodna izjava 41.) prihvatila dokaze koje je dostavila Austrija i prema kojima je cijena od 0,50 EUR po kubičnom metru u drugoj polovini 1990-ih godina bila uobičajena tržišna cijena za pročišćavanje otpadnih voda. Međutim, u tom je pogledu Komisija u odluci o pokretanju postupka utvrdila da se odluka u predmetu Lenzing Lyocell odnosi na činjenice koje su vrijedile više od deset godina prije predmetnog slučaja, i to u drugoj državi članici.

      (20)  Usporedi članak 12. stavak 2. Zakona o lokalnoj i regionalnoj samoupravi savezne pokrajine Brandenburg (Kommunalverfassung des Landes Brandenburg – BbgKVerf) u vezi s člankom 7. stavkom 1. i stavkom 8. točkom (f) Statuta TAZV-ova postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda u industrijskoj zoni grada Eisenhüttenstadta.

      (21)  Mišljenje nezavisnog odvjetnika van Grevena od 28. travnja 1993. u predmetu C-225/91 (Matra protiv Komisije), Zb. 1993., ECR I-3202, I-3222 (I-3235, točka 28.).

      (22)  Obuhvaćeno obvezom čuvanja poslovne tajne.

      (23)  Može se pronaći pod www.ipwonline.de.

      (24)  Presuda Suda od 24. ožujka 2011. u povezanim predmetima T-455/08 Flughafen Leipzig-Halle GmbH i Mitteldeutsche Flughafen AG protiv Komisije i T-443/08 Savezna pokrajina Saska i savezna pokrajina Saska-Anhalt protiv Komisije, koja je kasnije potvrđena presudom Suda od 19. prosinca 2012. u predmetu C-288/11 P Mitteldeutsche Flughafen AG i Flughafen Leipzig-Halle GmbH protiv Komisije.

      (25)  Njemačka je dostavila sažetak njemačkog zakonodavstva i pravnih tekstova koji se odnose na obračun naknada u svih 16 saveznih pokrajina. Nijednim od tih zakona nije dopušteno uzeti u obzir kalkulacijske kamate na subvencije. Usporedi prilog 10. uz podnesak Njemačke od 1. studenoga 2013.

      (26)  Usporedi bilješku 19. za objašnjenje relevantnosti tog predmeta.

      (27)  Vidjeti presudu Općeg suda od 30. travnja 2002., Gibraltar protiv Komisije, povezani predmeti T-195/01 i T-207/01, Zb. 2002., II-2309, točka 111.

      (28)  Presuda Suda od 9. kolovoza 1994., Namur-Les assurances du crédit SA protiv Office national du ducroire i dr., C-44/93, Zb. 1994., I-3829, točka 29.

      (29)  Dok se bavarskim zakonom općine tek sasvim općenito ovlašćuju za naplatu naknada, u jednoj sudskoj presudi o njegovoj primjeni za utvrđivanje tarife naknada upućuje se na odgovarajuće članke PrKAG-a.

      (30)  Vidjeti str. 36. Sjeverna Rajna-Vestfalija, obrazloženje pokrajinske vlade u pogledu zakona, LT-Drs. 5/810.

      (31)  Članak 6. stavak 1. zakona KAG Nordrhein-Westfalen i članak 6. zakona KAG Brandenburg: „Das veranschlagte Gebührenaufkommen soll die voraussichtlichen Kosten der Einrichtung oder Anlage nicht übersteigen.” (Prijevod: Procijenjeni prihod od naknada ne smije prelaziti predviđene troškove ustanove ili objekta). Članak 6. stavak 2. zakona KAG Nordrhein-Westfalen i članak 6. stavak 2. zakona KAG Brandenburg: „Zu den ansatzfähigen Kosten ‚gehören auch Entgelte für in Anspruch genommene Fremdleistungen, Abschreibungen, die nach der mutmaßlichen Nutzungsdauer oder Leistungsmenge gleichmäßig zu bemessen sind, sowie eine angemessene Verzinsung des aufgewandten Kapitals. Bei der Verzinsung bleibt der aus Beiträgen und Zuschüssen Dritter aufgebrachte Eigenkapitalanteil außer Betracht.’” (Prijevod: Opravdanim troškovima pripadaju i naknade za upotrijebljene tuđe usluge, amortizacija, čija se visina mora utvrditi ravnomjerno prema vjerojatnom vijeku upotrebe ili obimu usluga, te primjereno ukamaćivanje uloženog kapitala. Pri ukamaćivanju se ne uzima u obzir udjel u vlastitom kapitalu dobiven iz doprinosa i subvencija trećih osoba.)

      (32)  Zakon o samoupravi općina i udruženja općina u DR Njemačkoj (Gesetz über die Selbstverwaltung der Gemeinden und Gemeindeverbände in der DDR) od 17. svibnja 1990.

      (33)  Prema članku 23. rečenici 2. Ustava u verziji od 23. svibnja 1949.

      (34)  Odluka Komisije 2003/227/EZ od 2. kolovoza 2002. o različitim mjerama i državnoj potpori Španjolske u korist zabavnog parka „Terra Mítica SA”, Benidorm (Alicante) (SL L 91, 8.4.2003., str. 23.), uvodna izjava 64.

      (35)  Vidjeti uvodne izjave 66. i 68. odluke o pokretanju postupka.

      (36)  Presuda Suda od 23. veljače 1961., De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg protiv Visokog tijela Europske zajednice za ugljen i čelik, predmet 30-59, Zb. 1961., str. 1.; presuda Suda od 1. prosinca 1998., Ecotrade protiv AFS-a, C-200/97, Zb. 1998., I-7907, točka 34.; presuda Suda od 19. svibnja 1999., Italija protiv Komisije, C-6/97, Zb. 1999., I-2981, točka 15.

      (37)  Vidjeti stavak 63. Smjernica o državnim potporama zračnim lukama i zračnim prijevoznicima (SL C 99, 4.4.2014., str. 3.).

      (38)  Ibid.

      (39)  Ako upravitelj, primjerice, mora infrastrukturu posebno izgrađivati ili prilagođavati zbog potreba određenog korisnika, takve bi troškove trebalo uzeti u obzir pri izračunavanju dodatnih troškova. Vidjeti stavak 64. rečenicu 4. Smjernica o državnim potporama zračnim lukama i zračnim prijevoznicima.

      (40)  Vidjeti stavak 64. Smjernica Komisije o državnim potporama zračnim lukama i zračnim prijevoznicima i uvodnu izjavu 94. odluke Komisije u predmetu SA.1885 – C 5/08 (ex NN 58/07) – Danska – Nezakonite potpore trgovačkog društva Aarhus Lufthavn A/S u korist trgovačkog društva Ryanair.