title: Odluka Vijeća (EU) 2015/284 od 17. veljače 2015. o stajalištu koje treba donijeti u ime Europske unije u Zajedničkom odboru EGP-a o izmjeni Protokola 4. uz Sporazum o EGP-u, o pravilima o podrijetlu (proširenje na Hrvatsku)

text:
               21.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 50/10

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2015/284
   od 17. veljače 2015.
   o stajalištu koje treba donijeti u ime Europske unije u Zajedničkom odboru EGP-a o izmjeni Protokola 4. uz Sporazum o EGP-u, o pravilima o podrijetlu (proširenje na Hrvatsku)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. u vezi s člankom 218. stavkom 9.,
   uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 2894/94 od 28. studenoga 1994. o rješenjima za provedbu Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru (1), a posebno njezin članak 1. stavak 3.,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   budući da:

               (1)

               Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru (2) („Sporazum o EGP-u”) stupio je na snagu 1. siječnja 1994.

               (2)

               Na temelju članka 98. Sporazuma o EGP-u, Zajednički odbor EGP-a može odlučiti izmijeniti, među ostalim, Protokol 4. uz Sporazum o EGP-u („Protokol 4.”).

               (3)

               Protokol 4. sadržava odredbe i rješenja u vezi s pravilima o podrijetlu.

               (4)

               Određena prijelazna rješenja u vezi s primjenom pravila o podrijetlu nakon privremene primjene Sporazuma o sudjelovanju Republike Hrvatske u Europskom gospodarskom prostoru i triju povezanih sporazuma (3) trebaju se odraziti u Sporazumu o EGP-u.

               (5)

               Protokol 4. trebalo bi stoga izmijeniti.

               (6)

               Stajalište Unije u Zajedničkom odboru EGP-a trebalo bi se stoga temeljiti na priloženom nacrtu odluke,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Stajalište koje treba donijeti u ime Europske unije u Zajedničkom odboru EGP-a o predloženoj izmjeni Protokola 4. uz Sporazum o EGP-u, o pravilima o podrijetlu, temelji se na nacrtu odluke Zajedničkog odbora EGP-a priloženom ovoj Odluci.
   Članak 2.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Bruxellesu 17. veljače 2015.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         J. REIRS

      (1)  SL L 305, 30.11.1994., str. 6.

      (2)  SL L 1, 3.1.1994., str. 3.

      (3)  SL L 170, 11.6.2014., str. 5.

      NACRT
      ODLUKA ZAJEDNIČKOG ODBORA EGP-a br. …/2015
      od
      o izmjeni Protokola 4. (pravila o podrijetlu) uz Sporazum o EGP-u
      ZAJEDNIČKI ODBOR EGP-a,
      uzimajući u obzir Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru („Sporazum o EGP-u”), a posebno njegov članak 98.,
      budući da:

                  (1)

                  Protokol 4. uz Sporazum o EGP-u odnosi se na pravila o podrijetlu.

                  (2)

                  Republika Hrvatska pristupila je Europskoj uniji 1. srpnja 2013.

                  (3)

                  Nakon uspješnog zaključenja pregovora o proširenju Europske unije, Republika Hrvatska podnijela je zahtjev da postane stranka Sporazuma o EGP-u.

                  (4)

                  Sporazum o sudjelovanju Republike Hrvatske u Europskom gospodarskom prostoru i tri povezana sporazuma („Sporazum o proširenju EGP-a”) (1) parafiran je 20. prosinca 2013.

                  (5)

                  Sporazum o proširenju EGP-a potpisan je 11. travnja 2014. i primjenjuje se privremeno od 12. travnja 2014.

                  (6)

                  Određena prijelazna rješenja u vezi s primjenom pravila o podrijetlu nakon privremene primjene Sporazuma o proširenju EGP-a trebaju se odraziti u Sporazumu o EGP-u.

            DONIO JE OVU ODLUKU:
      Članak 1.
      Protokol 4. uz Sporazum o EGP-u mijenja se kako je utvrđeno u Prilogu ovoj Odluci.
      Članak 2.
      Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja, pod uvjetom da su sve obavijesti na temelju članka 103. stavka 1. Sporazuma o EGP-u dostavljene Zajedničkom odboru EGP-a (2).
      Primjenjuje se od 1. srpnja 2013.
      Članak 3.
      Ova se Odluka objavljuje u odjeljku o EGP-u i u Dodatku o EGP-u Službenom listu Europske unije.

         Sastavljeno u Bruxellesu […]

               Za Zajednički odbor EGP-a

               Predsjednik

            […]

               Tajnici

               Zajedničkog odbora EGP-a

            […]

         (1)  SL L 170, 11.6.2014., str. 5.

         (2)  [Ustavni zahtjevi nisu navedeni.] [Ustavni zahtjevi su navedeni.]

         PRILOG
         Odluci Zajedničkog odbora EGP-a br. […]
         U Protokolu 4. uz Sporazum o EGP-u iza članka 40. dodaje se sljedeće:

            „Članak 41.
            Prijelazna rješenja u vezi s pristupom Republike Hrvatske Europskoj uniji
            1.   Dokaz o podrijetlu koji je pravilno izdala država EFTA-e ili Republika Hrvatska ili koji je sastavljen u okviru preferencijalnog sporazuma koji se primjenjuje između država EFTA-e i Republike Hrvatske smatra se dokazom o povlaštenom podrijetlu EGP-a, uz uvjet:

                        (a)

                        da su dokaz o podrijetlu i prijevozne isprave izdani ili sastavljeni najkasnije na dan prije dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji i

                        (b)

                        da je dokaz o podrijetlu podnesen carinskim tijelima u razdoblju od četiri mjeseca od dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.

                  U slučaju kada je roba prijavljena za uvoz iz države EFTA-e ili Republike Hrvatske u Republiku Hrvatsku odnosno državu EFTA-e prije datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji, na temelju preferencijalnih sporazuma koji su se tada primjenjivali između države EFTA-e i Republike Hrvatske, dokaz o podrijetlu izdan naknadno na temelju tih sporazuma također može biti prihvaćen u državama EFTA-e ili Republici Hrvatskoj pod uvjetom da se on dostavi carinskim tijelima u razdoblju od četiri mjeseca od dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.
            2.   Države EFTA-e, s jedne strane, i Republika Hrvatska, s druge strane, ovlaštene su zadržati ovlaštenja kojima im je dodijeljen status ‚ovlaštenih izvoznika’ u okviru sporazuma sklopljenih između država EFTA-e, s jedne strane, i Republike Hrvatske, s druge strane, uz uvjet da ovlašteni izvoznici primjenjuju pravila o podrijetlu iz ovog Protokola.
            Države EFTA-e, s jedne strane, i Hrvatska, s druge strane, najkasnije godinu dana nakon dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji, razmatraju potrebu zamjene takvih ovlaštenja novim ovlaštenjima izdanima u skladu s ovim Protokolom.
            3.   Zahtjeve za naknadnu provjeru dokaza o podrijetlu izdanog ili sastavljenog na temelju preferencijalnih sporazuma iz stavaka 1. i 2. nadležna carinska tijela država EFTA-e i Republike Hrvatske prihvaćaju u razdoblju od tri godine nakon izdavanja ili sastavljanja predmetnog dokaza o podrijetlu te ih ta tijela mogu podnositi u razdoblju od tri godine od prihvaćanja dokaza o podrijetlu koji je tim tijelima podnesen u prilog uvoznoj deklaraciji.
            4.   Odredbe Sporazuma mogu se primjenjivati na robu izvezenu iz Republike Hrvatske u države EFTA-e ili iz država EFTA-e u Republiku Hrvatsku, koja je u skladu s odredbama ovog Protokola i koja je na dan pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji u provozu ili u privremenom smještaju u carinskom skladištu ili u slobodnoj zoni u državi EFTA-e ili u Republici Hrvatskoj.
            5.   Povlašteno postupanje može se dodijeliti u slučajevima iz stavka 4., podložno dostavljanju carinskim tijelima zemlje uvoznice, u roku od četiri mjeseca od dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji, dokaza o podrijetlu koji su naknadno izdala carinska tijela države izvoznice.”


title: Odluka Vijeća 2013/768/ZVSP оd 16. prosinca 2013. o aktivnostima EU-a za potporu provedbe Ugovora o trgovini oružjem u okviru Europske sigurnosne strategije

text:
               18.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 341/56

         ODLUKA VIJEĆA 2013/768/ZVSP
   оd 16. prosinca 2013.
   o aktivnostima EU-a za potporu provedbe Ugovora o trgovini oružjem u okviru Europske sigurnosne strategije
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 26. stavak 2. i članak 31. stavak 1.,
   uzimajući u obzir prijedlog Visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku,
   budući da:

               (1)

               Glavna skupština UN-a 6. prosinca 2006. donijela je Rezoluciju 61/89 pod nazivom „Prema Ugovoru o trgovini oružjem: utvrđivanje zajedničkih međunarodnih normi za uvoz, izvoz i prijenos konvencionalnog oružja”, time pokrenuvši proces UN-a za izradu Ugovora o trgovini oružjem („proces UTO”). Glavna skupština UN-a 2. prosinca 2009. donijela je Rezoluciju 64/48 pod nazivom „Ugovor o trgovini oružjem” kojom je odlučeno da će se 2012. godine sazvati Konferencija UN-a o Ugovoru o trgovini oružjem kako bi se razradio pravno obvezujući instrument o najvišim mogućim zajedničkim međunarodnim standardima prijenosa konvencionalnog oružja.

               (2)

               Budući da se na Konferenciji UN-a o Ugovoru o trgovini oružjem sazvanoj u srpnju 2012. nije postigao dogovor o zaključnom dokumentu unutar predviđenog vremenskog okvira te u skladu s Rezolucijom 67/234 A koju je Glavna skupština UN-a donijela 24. prosinca 2012., završna Konferencija UN-a o Ugovoru o trgovini oružjem sazvana je u ožujku 2013. Na njoj je razrađen uravnotežen i sveobuhvatan tekst Ugovora o kojem se, međutim, nije postigao konsenzus zbog protivljenja triju država članica UN-a. Pitanje je proslijeđeno Glavnoj skupštini UN-a koja je 2. travnja 2013. velikom većinom donijela Ugovor o trgovini oružjem glasovanjem o Rezoluciji A/RES/67/234 B. Ugovor je zatim otvoren za potpisivanje 3. lipnja 2013. i stupit će na snagu nakon 50. ratifikacije. Sve države članice Unije potpisale su Ugovor.

               (3)

               U svojim zaključcima od 11. prosinca 2006., 10. prosinca 2007., 12. srpnja 2010. i 25. lipnja 2012. Vijeće je izrazilo svoju potpunu predanost novom pravno obvezujućem međunarodnom instrumentu koji bi trebao uspostaviti najviše moguće zajedničke međunarodne standarde za reguliranje zakonite trgovine konvencionalnim oružjem i koji bi trebao biti relevantan svim državama te bi stoga mogao biti univerzalan.

               (4)

               Radi promicanja integracije i relevantnosti procesa UTO, Vijeće je donijelo Odluku 2009/42/ZVSP (1) i Odluku 2010/336/ZVSP (2) kojima se podupire, inter alia, niz regionalnih seminara u cijelom svijetu. Nakon UN-ove Konferencije iz srpnja 2012. na kojoj nije postignut dogovor, trajne aktivnosti Unije za potporu Ugovoru o trgovini oružjem dopunjene su Odlukom Vijeća 2013/43/ZVSP (3).

               (5)

               Sada je prioritet potpora što ranijem stupanju na snagu i potpunoj provedbi Ugovora. U skladu sa svojom ranom predanom potporom procesu UTO, Unija može značajno doprinijeti tom cilju, posebno nadovezujući se na svoje dugogodišnje iskustvo u financiranju pomoći za kontrolu izvoza i informiranje o njemu. Budući da je izdavanje dozvola za oružje i robu dvojne namjene i dalje nacionalna odgovornost unutar EU-a, stručno znanje o kontroli izvoza kojim se podupiru programi pomoći i informiranja koje financira Unija uvelike ovisi o državama članicama. Stoga je za uspjeh aktivnosti Unije povezanih s pomoći u kontroli izvoza i informiranjem o njemu od iznimne važnosti da države članice odrede stručnjake koji će održavati programe Unije.

               (6)

               U području kontrole izvoza oružja aktivnosti Unije za pomoć i informiranje izvršavale su se u okviru Zajedničke akcije Vijeća 2008/230/ZVSP (4) i odluka Vijeća 2009/1012/ZVSP (5) i 2012/711/ZVSP (6). Poduzete aktivnosti odnose se na određen broj trećih zemalja u bliskom susjedstvu Unije s ciljem jačanja njihovih sustava za kontrolu izvoza oružja i postizanja veće odgovornosti i transparentnosti.

               (7)

               Unija također dugi niz godina pruža pomoć u kontroli izvoza robe dvojne namjene u okviru Uredbe (EZ) br. 1717/2006 (7), kojom je uspostavljen Instrument za stabilnost koji omogućuje pomoć u razvoju pravnog okvira i institucionalnih kapaciteta za uspostavu i provođenje učinkovite kontrole izvoza robe dvojne namjene, uključujući mjere regionalne suradnje. Vijeće sigurnosti Ujedinjenih naroda 28. travnja 2004. donijelo je Rezoluciju 1540 (2004) („RVSUN 1540 (2004)”) koja regulira učinkovite kontrole prijenosa robe povezane s oružjem za masovno uništavanje. Unija je podržavala provedbu RVSUN-a 1540 (2004) posebno putem Zajedničke akcije Vijeća -2006/419//ZVSP (8), Zajedničke akcije Vijeća -2008/368/ZVSP (9) i Odluke Vijeća 2013/391/ZVSP (10) te, s obzirom na RVSUN 1540 (2004) u vezi s kontrolom izvoza, kroz svoje programe za pomoć u kontroli izvoza robe dvojne namjene.

               (8)

               Uz posebnu pomoć u kontroli izvoza oružja, kontrole razvijene za provedbu RVSUN-a 1540 (2004) i one u okviru programâ Unije za pomoć u kontroli izvoza robe dvojne namjene doprinose ukupnom kapacitetu za učinkovitu provedbu Ugovora o trgovini oružjem jer se zakoni, administrativni postupci i agencije zadužene za kontrolu izvoza robe dvojne namjene često preklapaju s onima zaduženima za kontrolu izvoza konvencionalnog oružja. Pomoć pružena u području robe dvojne namjene stoga podupire kapacitete za kontrolu izvoza oružja. Zato je izuzetno važno da se osigura bliska suradnja u aktivnostima u vezi s kontrolom izvoza robe dvojne namjene i aktivnostima za potporu provedbe Ugovora o trgovini oružjem.

               (9)

               S obzirom na poželjnu suradnju u pomoći u kontroli izvoza pruženu u drugim relevantnim područjima, aktivnosti koje podupire ova Odluka ciljaju na jačanje kapaciteta za kontrolu prijenosa oružja u više zemalja korisnica kako bi se poduprla učinkovita i kompetentna provedba Ugovora o trgovini oružjem. Budući da će utjecaj Ugovora ovisiti o tome koliko je univerzalan te o stupnju koliko će se poštovati, aktivnosti informiranja i podizanja svijesti također bi se trebale podupirati s ciljem jačanja potpore koju zainteresirane strane i druge treće zemlje pružaju Ugovoru, kao i poticanja interesa za njegovu provedbu.

               (10)

               Tehničku provedbu odluka 2009/1012/ZVSP i 2012/711/ZVSP Vijeće je povjerilo njemačkom Saveznom uredu za gospodarstvo i kontrolu izvoza (dalje u tekstu „BAFA”). BAFA je uspješno je dovršila organizaciju svih aktivnosti predviđenih Odlukom Vijeća 2009/1012/ZVSP. BAFA je ujedno provedbena agencija za projekte povezane s kontrolama izvoza robe dvojne namjene financirane u okviru Instrumenta za stabilnost. S obzirom na navedeno, odabir BAFA-e kao provedbene agencije za aktivnosti Unije za potporu provedbe Ugovora o trgovini oružjem u trećim zemljama opravdan je na temelju njezinog dokazanog iskustva, kvalifikacija i potrebne razine stručnosti u vezi s cijelim rasponom relevantnih aktivnosti Unije povezanih s kontrolom izvoza u području kontrole izvoza robe dvojne namjene te kontrole izvoza oružja. Odabir BAFA-e omogućit će utvrđivanje sinergija između aktivnosti povezanih s kontrolom izvoza robe dvojne namjene i izvoza oružja kako bi se osiguralo da pomoć povezana s Ugovorom o trgovini oružjem na odgovarajući način nadopunjuje pomoć koja se već pruža u okviru postojećih programa za pomoć u kontroli izvoza robe dvojne namjene i izvoza oružja,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   1.   U svrhu potpore ranog stupanja na snagu i provedbe Ugovora o trgovini oružjem („UTO”) Unija poduzima aktivnosti sa sljedećim ciljevima:

               —

               podupiranje država koje zatraže da se osnaže njihovi sustavi za kontrolu prijenosa oružja s ciljem da im se omogući provedba UTO-a;

               —

               podizanje svijesti o UTO-u i jačanje osjećaja odgovornosti na nacionalnoj i regionalnoj razini i od strane nacionalnih i regionalnih tijela te zainteresiranih strana civilnog društva kako bi i dalje sudjelovali u provedbi UTO-a.

         2.   Kako bi se postigli ciljevi iz stavka 1., Unija poduzima sljedeće projektne aktivnosti:

               (a)

               pomaganje zemljama korisnicama u pripremanju, ažuriranju i provedbi, prema potrebi, relevantnih zakonodavnih i administrativnih mjera za uspostavljanje i razvijanje učinkovitog sustava kontrole prijenosa oružja u skladu sa zahtjevima UTO-a;

               (b)

               jačanje stručnog znanja i kapaciteta službenika za izdavanje dozvola i provedbu u zemljama korisnicama, osobito putem razmjene najboljih praksi, osposobljavanja i pristupa izvorima relevantnih informacija kako bi se osigurala odgovarajuća primjena i provedba kontrola prijenosa oružja;

               (c)

               promicanje transparentnosti u međunarodnoj trgovini oružjem na temelju zahtjeva UTO-a povezanih s transparentnošću;

               (d)

               promicanje održivog poštovanja UTO-a od strane zemalja korisnica u vezi sa sudjelovanjem relevantnih nacionalnih i regionalnih zainteresiranih strana, kao što su nacionalni parlamenti, nadležne regionalne organizacije i predstavnici civilnog društva s dugoročnim interesom za praćenje učinkovite provedbe UTO-a;

               (e)

               promicanje šireg interesa za UTO suradnjom sa zemljama koje još nisu poduzele korake za pristup UTO-u s ciljem podrške njegovoj univerzalizaciji.

         U Prilogu se nalazi detaljan opis projektnih aktivnosti iz ovog stavka.
   Članak 2.
   1.   Visoki predstavnik Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku („Visoki predstavnik”) odgovoran je za provedbu ove Odluke.
   2.   Tehničku provedbu projektnih aktivnosti iz članka 1. stavka 2. izvršava njemački Savezni ured za gospodarstvo i kontrolu izvoza (BAFA).
   3.   BAFA svoju zadaću provodi pod nadzorom Visokog predstavnika. U tu svrhu Visoki predstavnik sklapa potrebne aranžmane s BAFA-om.
   Članak 3.
   1.   Financijski referentni iznos za provedbu projektnih aktivnosti iz članka 1. stavka 2. iznosi 5 200 000 EUR. Ukupan procijenjeni proračun za cijeli projekt iznosi 6 445 000 EUR. Dio tog procijenjenog proračuna koji nije obuhvaćen referentnim iznosom sufinancira Vlada Savezne Republike Njemačke.
   2.   Rashodom koji se financira iz iznosa navedenog u stavku 1. upravlja se u skladu s postupcima i pravilima koji se primjenjuju na opći proračun Unije.
   3.   Komisija nadzire pravilno upravljanje rashodom iz stavka 1. U tu svrhu ona sklapa sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava s BAFA-om. Sporazumom se utvrđuje da BAFA osigurava vidljivost doprinosa Unije, u skladu s njegovom veličinom.
   4.   Komisija nastoji sklopiti sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava iz stavka 3. što je prije moguće nakon stupanja na snagu ove Odluke. Ona obavješćuje Vijeće o svim poteškoćama u tom postupku i o datumu sklapanja sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava.
   Članak 4.
   1.   Visoki predstavnik izvješćuje Vijeće o provedbi ove Odluke na temelju redovitih izvješća koje priprema BAFA. Izvješća predstavljaju temelj za evaluaciju koju provodi Vijeće.
   2.   Komisija dostavlja podatke o financijskim aspektima provedbe projektnih aktivnosti iz članka 1. stavka 2.
   Članak 5.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
   Prestaje važiti 36 mjeseci nakon dana sklapanja sporazuma o dodjeli bespovratnih sredstava iz članka 3. stavka 3. Međutim, ako se takav sporazum o dodjeli bespovratnih sredstava ne sklopi prije tog dana, ona prestaje važiti 17. lipnja 2014.

      Sastavljeno u Bruxellesu 16. prosinca 2013.

            Za Vijeće

            Predsjednica

         C. ASHTON

      (1)  Odluka Vijeća 2009/42/ZVSP od 19. siječnja 2009. o potpori aktivnostima EU-a s ciljem promicanja među trećim zemljama procesa koji vodi do Ugovora o trgovini naoružanjem u okviru Europske sigurnosne strategije (SL L 17, 22.1.2009., str. 39.).

      (2)  Odluka Vijeća 2010/336/ZVSP od 14. lipnja 2010. o aktivnostima EU-a za potporu Ugovoru o trgovini oružjem u okviru Europske sigurnosne strategije (SL L 152, 18.6.2010., str. 14.).

      (3)  Odluka Vijeća 2013/43/ZVSP od 22. siječnja 2013. o trajnim aktivnostima Unije za potporu pregovorima o Ugovoru o trgovini oružjem u okviru Europske sigurnosne strategije (SL L 20, 23.1.2013., str. 53.).

      (4)  Zajednička akcija Vijeća 2008/230/ZVSP od 17. ožujka 2008. o potpori aktivnostima EU-a s ciljem promicanja kontrole izvoza oružja te načela i kriterija Kodeksa ponašanja EU-a pri izvozu oružja među trećim zemljama (SL L 75, 18.3.2008., str. 81.).

      (5)  Odluka Vijeća 2009/1012/ZVSP od 22. prosinca 2009. o potpori aktivnostima EU-a s ciljem promicanja kontrole izvoza oružja te načela i kriterija Zajedničkog stajališta 2008/944/ZVSP među trećim zemljama (SL L 348, 29.12.2009., str. 16.).

      (6)  Odluka Vijeća 2012/711/ZVSP od 19. prosinca 2012. o potpori aktivnostima Unije s ciljem promicanja, među trećim zemljama, kontrole izvoza oružja te načela i kriterija Zajedničkog stajališta 2008/944/ZVSP (SL L 321, 20.11.2012., str. 62.).

      (7)  Uredba (EZ) br. 1717/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. studenoga 2006. o uspostavljanju Instrumenta za stabilnost (SL L 327, 24.11.2006., str. 1.).

      (8)  Zajednička akcija Vijeća 2006/419/ZVSP od 12. lipnja 2006. kao potpora provedbi Rezolucije Vijeća sigurnosti Ujedinjenih naroda 1540 (2004) i u okviru provedbe Strategije EU-a za sprečavanje širenja oružja za masovno uništavanje (SL L 165, 17.6.2006., str. 30.).

      (9)  Zajednička akcija Vijeća 2008/368/ZVSP od 14. svibnja 2008. kao potpora provedbi Rezolucije Vijeća sigurnosti Ujedinjenih naroda 1540 (2004) i u okviru provedbe Strategije EU-a za sprečavanje širenja oružja za masovno uništavanje (SL L 127, 15.5.2008., str. 78.).

      (10)  Odluka Vijeća 2013/391/ZVSP od 22. srpnja 2013. o potpori praktičnoj provedbi Rezolucije Vijeća sigurnosti Ujedinjenih naroda 1540 (2004) o suzbijanju širenja oružja za masovno uništenje i načinima njegove isporuke (SL L 198, 23.7.2013., str. 40.).

      PRILOG

         PROJEKTNE AKTIVNOSTI IZ ČLANKA 1. STAVKA 2.

      1.   Kontekst i obrazloženje za potporu ZVSP-u

      Ova se Odluka temelji na prethodnim odlukama Vijeća za potporu procesa UN-a koji vodi do Ugovora o trgovini oružjem i promicanje razvoja odgovornijih i transparentnijih sustava za kontrolu izvoza oružja trećih zemalja (1). Ugovor je donijela Glavna skupština UN-a 2. travnja 2013. i otvoren je za potpisivanje 3. lipnja 2013.
      Deklarirani cilj Ugovora je „uspostava najviših mogućih zajedničkih međunarodnih standarda za uređenje ili poboljšanje uređenja međunarodne trgovine konvencionalnim oružjem, sprečavanje i iskorjenjivanje nezakonite trgovine konvencionalnim oružjem te sprečavanje njegovog preusmjeravanja”. Njegova deklarirana svrha je „doprinos međunarodnom i regionalnom miru, sigurnosti i stabilnosti; smanjenje ljudske patnje i promicanje suradnje, transparentnosti i odgovornog djelovanja država stranaka koje sudjeluju u međunarodnoj trgovini konvencionalnim oružjem, time jačajući povjerenje među državama strankama”. Cilj i svrha Ugovora stoga se slažu s općom ambicijom Unije s obzirom na vanjsku i sigurnosnu politiku, kako je ugrađena u članak 21. Ugovora u Europskoj uniji i dodatno utvrđena u Europskoj sigurnosnoj strategiji.
      Nakon što je Glavna skupština UN-a donijela Ugovor o trgovini oružjem, Unija je utvrdila tri glavna izazova u vezi s Ugovorom: osiguravanje njegovog što ranijeg stupanja na snagu, osiguravanje njegove učinkovite provedbe i, konačno, rad na postizanju njegove univerzalizacije. Pomoć i informiranje u području kontrole izvoza ključni su za rješavanje tih izazova i stoga čine središnje elemente ove Odluke.
      U odnosu na pomoć u kontroli izvoza, ovom Odlukom predviđa se razvijanje više namjenskih programa pomoći za pomoć zemljama korisnicama na prilagođen i dalekosežan način kako bi se ispunili zahtjevi UTO-a. Pomoć će se razvijati prema nacrtu plana pomoći koji se treba dogovoriti sa zemljama korisnicama i koji će odrediti prioritete djelovanja, osigurati jačanje lokalnog osjećaja odgovornosti i iskazati predanost ratifikaciji Ugovora.
      Uz namjenske programe pomoći, ovom se Odlukom predviđaju ad hoc aktivnosti za pomoć koje će nadopuniti namjenske programe pomoći za druge zemlje korisnice s ograničenim i jasno određenim potrebama. Ad hoc aktivnosti za pomoć omogućit će da Uniji na fleksibilan i reaktivan način odgovori na zahtjeve za pomoć.
      Kako bi se doprinijelo dugoročnoj održivosti nastojanja u vezi s kontrolom prijenosa oružja zemalja korisnica, ova Odluka cilja na uključivanje zainteresiranih strana kao što su nacionalni parlamenti, nadležne regionalne organizacije i predstavnici civilnog društva koji imaju dugoročne interese za praćenje učinkovite provedbe UTO-a.
      Naposljetku, u vezi s izazovom univerzalizacije UTO-a, ova Odluka uključuje komponentu informiranja koja cilja na sudjelovanje svih relevantnih zemalja. Odabrana mogućnost je pomoć tim zemljama putem nadležnih regionalnih organizacija kojima pripadaju i koje izvršavaju aktivnosti povezane s kontrolom prijenosa oružja.
      Stoga ova Odluka pruža sveobuhvatan skup aktivnosti za pomoć i informiranje kako bi se tri utvrđena izazova riješila na odgovarajući način. Aktivno rješavanje tih izazova u skladu je s dugogodišnjom i predanom potporom Ugovoru o trgovini oružjem od strane Unije i njezinih država članica.
      2.   Opći ciljevi

      Glavni cilj ove Odluke je potpora određenom broju država koje zatraže pomoć u vezi s jačanjem njihovih sustava za kontrolu prijenosa oružja s ciljem da učinkovito provedu UTO. Aktivnosti pomoći iz ovog okvira razmotrit će se u širem kontekstu sudjelovanja relevantnih zainteresiranih strana i informiranja drugih zemalja. Preciznije, djelovanje Unije omogućit će:

                  a)

                  jačanje kapaciteta zemalja korisnica za kontrolu prijenosa oružja;

                  b)

                  dodatno jačanje svijesti i osjećaja odgovornosti relevantnih zainteresiranih strana, kao što su nadležne regionalne organizacije, nacionalni parlamenti i predstavnici civilnog društva koji su dugoročno zainteresirani za učinkovitost provedbe Ugovora;

                  c)

                  informiranje drugih zemalja s ciljem podrške univerzalizaciji Ugovora.

            3.   Opis projektnih aktivnosti

      3.1.   Okupljanje skupine stručnjaka

      3.1.1.   Cilj projekta

      Cilj okupljanja skupine stručnjaka je pružanje provedbenoj agenciji dobro utvrđenih, kompetentnih i pouzdanih resursa za primjeren odgovor na zahtjeve za pomoć i podršku aktivnostima pomoći koje će uslijediti. Okupljanje takve skupine namijenjeno je i poticanju agencija za kontrolu izvoza država članica da imenuju relevantne stručnjake jer će njihova dostupnost i uključenost u aktivnosti pomoći biti ključna za izvedivost aktivnosti o kojima je riječ.
      3.1.2.   Opis projekta

      Provedbena agencija okuplja skupinu stručnjaka. Ti će stručnjaci izvršavati aktivnosti pomoći osmišljene za zemlje korisnice u skladu s njihovim područjima stručnosti i potrebama koje su uočile zemlje korisnice ili su uočene u suradnji sa zemljama korisnicama.
      Provedbena agencija trebala bi osigurati najveću moguću geografsku zastupljenost u odabiru stručnjaka. Trebala bi imati koristi od odgovarajućih i dostupnih stručnjaka iz agencija za kontrolu izvoza u Uniji. Trebala bi i poticati sudjelovanje stručnjaka iz zemalja koje su nedavno uspješno razvile nacionalne sustave za kontrolu prijenosa oružja, uključujući one razvijene u vezi s primljenom međunarodnom pomoći.
      Stručno znanje okupljeno u skupini stručnjaka trebalo bi obuhvaćati puni opseg nacionalnog sustava za kontrolu prijenosa oružja; osobito pravna pitanja, izdavanje dozvola, carine/provođenje, svijest, kazneni progon/sankcije, izvješćivanje/transparentnost.
      3.2.   Prilagođeni nacionalni programi pomoći izvedeni prema nacrtu plana pomoći

      3.2.1.   Cilj projekta

      Cilj namjenskih programa pomoći i njihovih povezanih nacrta plana pomoći je jačanje kapaciteta zemalja korisnica za ispunjavanje zahtjeva UTO-a na globalan i održiv način. Nacrt plana omogućit će zemlji korisnici predvidljivost u vezi s planovima pomoći i istaknut će poboljšanja koja se mogu očekivati kod kapaciteta kontrole prijenosa.
      3.2.2.   Opis projekta

      Nacionalni programi pomoći uspostavit će se za najviše dvanaest zemalja korisnica. Tijekom prve dvije godine provedbe Odluke bit će uključeno najviše deset programa za pomoć u provedbi kako bi Unija imala mogućnost odgovaranja na dodatne zahtjeve za pomoć koji se podnesu u kasnijoj fazi.
      Namjenske programe pomoći trebalo bi razviti slijedeći korake u nastavku:

                  a)

                  zahtjev za pomoć u provedbi UTO-a (koji treća zemlja podnosi provedbenoj agenciji). Taj zahtjev trebao bi biti što obrazloženiji i u njemu bi po mogućnosti već trebalo utvrditi posebna područja koja bi trebala primiti pomoć. Ako je relevantno, zemlja podnositeljica zahtjeva trebala bi se referirati i na prošlu ili tekuću pomoć drugih pružatelja pomoći i pružiti informacije o svojoj nacionalnoj strategiji provedbe UTO-a.

                  b)

                  na temelju stupnja obrazloženosti zahtjeva i kriterija navedenih u odjeljku 5.1., Visoki predstavnik, u suradnji s radnom skupinom Vijeća za izvoz konvencionalnog oružja (COARM) i provedbenom agencijom, odlučit će o prihvatljivosti zemlje podnositeljice zahtjeva.

                  c)

                  ako je zahtjev za pomoć pozitivno primljen, provedbena agencija organizirat će procjenu stručnjaka. Ona bi trebala biti rezultat bliskih kontakata između provedbenih agencija i treće zemlje koja traži pomoć i sastojati se od najrelevantnijih stručnjaka izabranih iz skupine stručnjaka iz odjeljka 3.1.
                  Kao priprema za posjet za procjenu stručnjaka mogu se koristiti upitnici i skupljanje postojećih informacija; sastojat će se od početne procjene potreba i prioriteta zemlje koja traži pomoć. Time će se, prije svega, zemlji koja traži pomoć pojasniti što je zaista potrebno za provedbu UTO-a i usporediti te zahtjeve s postojećim sredstvima zemlje za kontrolu prijenosa oružja. Na početnom posjetu za procjenu stručnjaka okupit će se sve relevantne domaće agencije i zainteresirane strane te odrediti motivirani i pouzdani lokalni partneri.

                  d)

                  na temelju rezultata posjeta za procjenu stručnjaka provedbena agencija sastavit će nacrt plana pomoći. Pri sastavljanju takvog plana pomoći provedbena agencija uzet će u obzir svaku pomoć u vezi s UTO-om koju možda pružaju druge organizacije. Ako je zemlja koja traži pomoć već razvila nacionalnu strategiju provedbe za UTO, provedbena agencija također će osigurati će da je plan pomoći Unije sukladan toj nacionalnoj strategiji provedbe.

                  e)

                  o rezultatima posjeta za procjenu stručnjaka i mjerodavnom nacrtu plana pomoći posebno će se izvijestiti Komisija u okviru uobičajenog financijskog i narativnog izvješćivanja predviđenog u članku 3. ove Odluke.

                  f)

                  nacrt plana pomoći podijelit će se sa zemljom korisnicom kako bi ga ona potvrdila. Taj plan bit će posebno prilagođen zemlji korisnici i određivat će prioritete za pomoć.

                  g)

                  plan će se provoditi uz uključivanje relevantnih stručnjaka iz skupina stručnjaka te uz uključivanje drugih zainteresiranih strana, prema potrebi.

            Ovisno o preciznim potrebama dotične zemlje korisnice, utvrđivanje plana vodit će se uobičajenim pristupom od pet stupova koji se tradicionalno koristi u pomoći za stratešku kontrolu trgovine (pravna pitanja, izdavanje dozvola, carine/provođenje, svijest i sankcije/kazneni progon). Uz tih pet standardnih područja, posebna pažnja obratit će se na izvješćivanje i transparentnost.
      Raspon instrumenata za pomoć posebno će obuhvatiti pravne procjene, seminare za osposobljavanje, radionice, studijske posjete te korištenje internetskih alata i izvora informacija. Te instrumente za pomoć birat će provedbena agencija u skladu s preciznim potrebama i prioritetima koje su određene posjetom za procjenu stručnjaka i u skladu s dogovorenim planom. Instrumenti za pomoć odabrani kako bi se odgovarajuće riješio zahtjev za pomoć trebali bi biti jasno navedeni i obrazloženi u planu pomoći.
      3.3.
            Ad hoc radionice za pojedinačnu pomoć

      3.3.1.   Cilj projekta

      Cilj ad hoc radionica za pojedinačnu pomoć ojačati je kapacitete za kontrolu prijenosa oružja zemalja korisnica kako bi se na ciljani i odgovarajući način ispunili zahtjevi UTO-a. Te ad hoc aktivnosti za pomoć omogućit će Uniji da na fleksibilan i reaktivan način odgovori zahtjevima za pomoć u kojima su određene posebne potrebe relevantne za učinkovitu provedbu UTO-a.
      3.3.2.   Opis projekta

      Bit će organizirano najviše deset dvodnevnih radionica za pojedinačne zemlje korisnice za odgovaranje na ciljane zahtjeve za pomoć i iskazivanja interesa za daljnje posebno područje ili više njih sustava za kontrolu prijenosa oružja.
      Te će radionice omogućiti ograničenu pojedinačnu i prilagođenu pomoć i rješavati posebna pitanja zemlje podnositeljica zahtjeva (kao što su revizija zakonodavstva o kontroli prijenosa; najbolje prakse za izvješćivanje; izvori informacija relevantni za primjenu kriterija procjene rizika UTO-a, kontrole za krajnju uporabu i dokumentacija). Održavat će se u zemljama korisnicama, a stručna znanja prenosit će stručnjaci iz skupine stručnjaka iz odjeljka 3.1.
      Provedbena agencija bit će zadužena za zaprimanje zahtjeva za pomoć i izvješćivanje VP-a o njima koji će, uz savjetovanje s COARM-om, odlučiti kako na njih odgovoriti. Procjena VP-a posebno će se voditi kriterijima navedenima u odjeljku 5.1., točnošću zahtjeva i načinom na koji on određuje potencijalna pitanja te uzimati u obzir geografsku ravnotežu.
      3.4.   Mogućnost prijenosa sredstava iz namjenskih programa pomoći u ad hoc radionice za pomoć

      U slučaju da maksimalni broj cjelovitih namjenskih programa pomoći predviđen u odjeljku 3.2. nije iskorišten, broj radionica predviđen u odjeljku 3.3. može se povećati najviše na dvadeset.
      VP i Komisija u suradnji s COARM-om svakih će šest mjeseci procjenjivati stanje stvari u odnosu na namjenske programe pomoći s ciljem procjene mogućnosti za podizanje broja radionica za pojedinačnu pomoć proporcionalno stupnju neiskorištenosti namjenskih programa pomoći.
      3.5.   Konferencije zemalja korisnica aktivnosti za pomoć UTO-u

      3.5.1.   Cilj projekta

      Cilj konferencije daljnje je povećanje svijesti i jačanje osjećaja odgovornosti relevantnih zainteresiranih strana, kao što su nadležne regionalne organizacije, nacionalni parlamenti i predstavnici civilnog društva koji su dugoročno zainteresirani za učinkovitost provedbe Ugovora.
      3.5.2.   Opis projekta

      Projekt će biti u obliku dvodnevne konferencije koja će se organizirati pred kraj provedbe ove Odluke. Ta konferencija okupit će sve relevantne predstavnike zemalja korisnica namjenskih programa pomoći iz odjeljka 3.2. i ad hoc aktivnosti za pomoć iz odjeljka 3.3.
      Konferencija će omogućiti razmjenu iskustava zemalja korisnica, informiranje o njihovim stajalištima u vezi s UTO-om i status ratifikacije i provedbe UTO-a te će omogućiti dijeljenje relevantnih informacija s predstavnicima nacionalnih parlamenata i civilnog društva.
      Sudionici konferencije stoga bi trebali biti:

                  —

                  diplomatsko i vojno/obrambeno osoblje iz zemalja korisnica, posebno tijela vlasti odgovorna za nacionalnu politiku u vezi s UTO-om;

                  —

                  tehničko osoblje i osoblje zaduženo za kazneni progon iz zemalja korisnica, posebno službenici tijela vlasti za izdavanje dozvola, carine i kazneni progon;

                  —

                  predstavnici nacionalnih, regionalnih i međunarodnih organizacija uključeni u pružanje pomoći, kao i predstavnici zemalja zainteresiranih za pružanje ili primanje pomoći za stratešku kontrolu trgovine;

                  —

                  predstavnici relevantnih nevladinih organizacija, trustova mozgova, nacionalnih parlamenata i industrije;

            Na konferenciji bi trebalo sudjelovati do 80 sudionika. Mjesto održavanja i konačan popis pozvanih zemalja i organizacija odredit će Visoki predstavnik uz savjetovanje s COARM-om, na temelju prijedloga provedbene agencije.
      3.6.   Regionalni seminari

      3.6.1.   Cilj projekta

      Regionalni seminari omogućit će iskorak u druge zemlje s ciljem potpore univerzalizaciji Ugovora. Bit će i potpora za daljnje uključivanje ciljanih regionalnih organizacija u UTO i njihove interese za promicanje UTO-a u svojim odgovarajućim državama članicama.
      3.6.2.   Opis projekta

      Projekt će biti u obliku pet dvodnevnih seminara koji će biti usmjereni na stanje stvari u vezi s procesom stupanja na snagu UTO-a i povezanim pitanjima provedbe.
      Seminari će zemljama korisnicama aktivnosti za pomoć za kontrolu prijenosa oružja omogućiti razmjenu stajališta i iskustava te procjenu koliko je takva pomoć povezana s aktivnostima koje poduzimaju njihove relevantne regionalne organizacije. Posebnu pažnju obratit će i na:

                  —

                  iskustva i mogućnosti suradnje jug-jug u uspostavi i razvoju sustava za kontrolu prijenosa oružja;

                  —

                  usklađenost UTO-a s ostalim relevantnim instrumentima UN-a, posebno Akcijskim programom UN-a o sprječavanju, suzbijanju i iskorjenjivanju protupravnog trgovanja malim i lakim oružjem u svim svojim aspektima.

            Seminari se održavaju tijekom prvih osamnaest mjeseci provedbe Odluke Vijeća i namijenjeni su sljedećim regionalnim organizacijama i njihovim relevantnim državama članicama:

                  —

                  Regionalni centar Ujedinjenih naroda za mir i razoružanje za Aziju i Pacifik (UNRCPD);

                  —

                  Regionalni centar Ujedinjenih naroda za mir i razoružanje u Africi (UNREC);

                  —

                  Regionalni centar Ujedinjenih naroda za mir, razoružanje i razvoj u Latinskoj Americi i na Karibima (UNLIREC),

                  —

                  Gospodarska zajednica zapadnoafričkih država (ECOWAS),

                  —

                  Organizacija za europsku sigurnost i suradnju (OESS).

            Ako je moguće, seminari bi se trebali održavati u zemlji korisnici namjenskog programa pomoći. Ako to nije moguće, mjesto održavanja trebao bi odrediti Visoki predstavnik uz savjetovanje s COARM-om.
      Sudionici regionalnih seminara trebali bi biti:

                  (a)

                  diplomatsko i vojno/obrambeno osoblje iz zemalja te regije, posebno tijela vlasti odgovorna za nacionalnu politiku u vezi s UTO-om;

                  (b)

                  tehničko osoblje i osoblje zaduženo za kazneni progon iz zemalja regije, posebno službenici tijela vlasti za izdavanje dozvola, carine i kazneni progon;

                  (c)

                  predstavnici međunarodnih i regionalnih organizacija, nevladinih organizacija sa sjedištem u regiji, trustova mozgova, nacionalnih parlamenata i lokalne/regionalne industrije;

                  (d)

                  nacionalni i međunarodni tehnički stručnjaci za pitanja kontrole prijenosa oružja, uključujući stručnjake Unije i predstavnike industrije.

            Na svakom seminaru trebalo bi sudjelovati do 70 sudionika.
      4.   Odnos s ostalim aktivnostima za pomoć koje su relevantne za kontrolu izvoza

      4.1.   Koordinacija s ostalim aktivnostima za pomoć Unije za kontrolu izvoza

      Na temelju iskustva prethodnih i tekućih aktivnosti u području pomoći za kontrolu izvoza koje se odnose i na robu dvojne namjene i na konvencionalno oružje, pri pružanju pomoći koja se odnosi na UTO trećim zemljama trebalo bi se težiti najvećoj sinergiji i komplementarnosti kako bi se osiguralo da su aktivnosti Unije što je više moguće učinkovite i sukladne bez nepotrebnih dupliranja.
      4.2.   Koordinacija s ostalim relevantnim aktivnostima za pomoć

      Posebnu pažnju provedbena agencija trebala bi obratiti na aktivnosti koje se odnose na UTO i provode u okviru programa djelovanja UN-a za sprječavanje, suzbijanje i iskorjenjivanje protupravnog trgovanja malim i lakim oružjem u svim svojim aspektima i njegovog Sustava za potporu provedbi (PoA-ISS), RVSUN-a 1540/2004 i Zaklade UN-a za potporu suradnji u donošenju propisa za oružje (UNSCAR). Provedbene agencije trebale bi surađivati, prema potrebi, s tim pružateljima pomoći kako bi se izbjeglo dvostruko ulaganje napora i osigurala najveća moguća usklađenost i komplementarnost.
      4.3.   Promicanje suradnje jug-jug za kontrolu izvoza pomoću relevantnih instrumenata Unije

      Projekt za cilj ima i povećanje svijesti među zemljama korisnicama pomoći predviđene ovom Odlukom o instrumentima Unije koji mogu pružiti potporu suradnji jug-jug za kontrolu izvoza. U tom smislu aktivnosti za pomoć predviđene u odjeljcima 3.2. i 3.3. trebale bi informirati o dostupnim instrumentima, kao što je inicijativa EU-a za centre za izvrsnosti CBRN-a, te promicati te instrumente.
      5.   Korisnici

      5.1.   Korisnici namjenskih programa pomoći i ad hoc radionica za pomoć u vezi s UTO-om

      Korisnici projektnih aktivnosti iz odjeljaka 3.2. i 3.3. mogu biti države koje traže pomoć s ciljem provedbe UTO-a i koje će se odabrati na temelju, inter alia, sljedećih kriterija:

                  —

                  potpisivanje UTO-a i status provedbe međunarodnih instrumenata relevantnih za trgovinu oružjem i prijenos oružja koji se primjenjuju na tu zemlju;

                  —

                  vjerojatnost uspješnih ishoda aktivnosti za pomoć s ciljem ratifikacije UTO-a;

                  —

                  procjena bilo kakve moguće pomoći koja je već primljena ili planirana u području kontrole prijenosa robe dvojne namjene i oružja;

                  —

                  relevantnost zemlje za globalnu trgovinu oružjem;

                  —

                  relevantnost zemlje za sigurnosne interese Unije;

                  —

                  prihvatljivost za ODA-u.

            5.2.   Korisnici regionalnih seminara

      Korisnici regionalnih seminara mogu biti države koje su članice regionalnih organizacija iz odjeljka 3.6.2. ili su obuhvaćene njima.
      Završni odabir zemalja i sudionika koji će biti pozvani na svaki seminar obavit će Visoki predstavnik, uz savjetovanje s COARM-om, na temelju prijedloga provedbene agencije.
      6.   Provedbeni subjekt

      Provedba ove Odluke Vijeća povjerit će se BAFA-i. BAFA će, prema potrebi, sklopiti partnerstvo s agencijama za kontrolu izvoza, relevantnim regionalnim i međunarodnim organizacijama, trustovima mozgova, institutima za razvoj i nevladinim organizacijama iz država članica.
      BAFA predvodi u iskustvu u omogućavanju aktivnosti za pomoć za kontrolu prijenosa i informiranje o njemu. To je iskustvo stečeno u svim relevantnim područjima strateške kontrole prijenosa, rješavanjem pitanja robe dvoje namjene i oružja, u vezi s CBRN-om.
      U odnosu na pomoć za kontrolu prijenosa oružja i informiranje o njemu, BAFA je uspješno dovršila provedbu Odluke 2009/1012/ZVSP. BAFA je trenutačno zadužena za provedbu Odluke 2012/711/ZVSP koja se nastavlja na Odluku 2009/1012/ZVSP i za cilj ima jačanje sustava za kontrolu izvoza oružja zemalja korisnica s ciljem veće transparentnosti i odgovornosti u skladu s okvirom Unije uspostavljenim Zajedničkim stajalištem 2008/944/ZVSP.
      U odnosu na robu dvojne namjene i robu povezanu s CBRN-om, BAFA je provedbena agencija za trenutačni programa za pomoć u kontroli izvoza robe dvojne namjene i informiranje o njemu, financiranog od strane Instrumenta za stabilnost, i u tom je svojstvu stekla temeljito znanje o sustavima kontrole prijenosa zemalja koje su obuhvaćene tim programom. Takvo se znanje poboljšava postupnom provedbom projekata povezanih s kontrolom prijenosa u okviru Instrumenta za stabilnost koji uključuju BAFA-u, kao što je inicijativa za centre izvrsnosti CBRN-a.
      Ukupan učinak je da BAFA ima jedinstvenu ulogu prepoznavanja snaga i slabosti sustava za kontrolu prijenosa zemalja koje bi mogle postati korisnice aktivnosti za potporu provedbi UTO-a koje predviđa ova Odluka. Stoga ima najveću sposobnost omogućiti sinergiju između različitih programa pomoći i izbjeći moguća dupliranja.
      S obzirom na to da se zakoni, administrativni postupci, sredstva za provedbu i agencije koje se bave kontrolom izvoza robe dvojne namjene u velikoj mjeri podudaraju s onima koje se bave kontrolom izvoza konvencionalnog oružja, ključni izazov za aktivnosti za pomoć povezane s UTO-om biti će uzimanje u obzir pomoći koja je već pružena u području robe dvojne namjene i ublažavanja rizika CBRN-a. Odabir BAFA-e doprinosi osiguravanju da pomoć povezana s UTO-om odgovarajuće nadopunjuje pomoć koja je već pružena u okviru postojećih programa pomoći u području robe dvojne namjene, ublažavanja rizika CBRN-a i kontrole izvoza oružja.
      7.   Vidljivost Unije i dostupnost materijala za pomoć

      Materijali koji se proizvedu na projektu osigurat će vidljivost Unije, posebno na temelju loga i grafičkog dijagrama koji je dogovoren za provedbu Odluke 2012/711/ZVSP.
      Internetski portal predviđen Odlukom 2012/711/ZVSP koji je trenutačno u izradi promicat će se u svrhu aktivnosti za pomoć povezanih s UTO-om u okviru ove Odluke.
      Provedbena agencija stoga bi u relevantnim aktivnostima za pomoć koje provodi trebala uključivati informacije na internetskom portalu i poticati provjeravanje i korištenje tehničkih resursa portala. Trebala bi osigurati vidljivost Unije u promicanju internetskog portala.
      8.   Procjena učinka

      Učinak aktivnosti predviđenih ovom Odlukom trebao bi se tehnički procijeniti nakon njihova dovršetka. Na temelju informacija i izvješća koje je omogućila provedbena agencija, procjenu učinka izvršit će Visoki predstavnik, u suradnji s COARM-om i, prema potrebi, s delegacijama Unije u zemljama korisnicama, kao i drugim relevantnim zainteresiranim stranama.
      U odnosu na zemlje koje su ostvarile korist od namjenskog programa pomoći, procjena učinka trebala bi posebno obratiti pažnju na broj zemalja koje su ratificirale UTO i na razvoj njihovih kapaciteta za kontrolu prijenosa oružja. Takva procjena kapaciteta za kontrolu prijenosa oružja zemalja korisnica trebala bi posebno obuhvatiti pripremu i izdavanje relevantnih nacionalnih propisa, mogućnost izvješćivanja o izvozu i uvozu oružja te ovlast relevantnih administrativnih tijela koje se bave kontrolom prijenosa oružja.
      9.   Izvješćivanje

      Provedbena agencija pripremat će redovna izvješća, uključujući nakon dovršetka svake od aktivnosti. Izvješća bi trebalo dostaviti Visokom predstavniku najkasnije šest tjedana nakon dovršetka relevantnih aktivnosti.

         (1)  Vidjeti Odluku 2010/336/ZVSP; Odluku 2013/43/ZVSP; Odluku 2009/1012/ZVSP; i Odluku 2012/711/ZVSP.


title: 2010/558/EU: Odluka Vijeća od 12. ožujka 2010. o potpisivanju, u ime Unije, i privremenoj primjeni Sporazuma između Europske unije i Vlade Farskih otoka o znanstvenoj i tehnološkoj suradnji, kojim se Farski otoci pridružuju Sedmom okvirnom programu Unije za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007.–2013.)

text:
               11/Sv. 112

               HR

               Službeni list Europske unije

               169

         32010D0558

               L 245/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         ODLUKA VIJEĆA
   od 12. ožujka 2010.
   o potpisivanju, u ime Unije, i privremenoj primjeni Sporazuma između Europske unije i Vlade Farskih otoka o znanstvenoj i tehnološkoj suradnji, kojim se Farski otoci pridružuju Sedmom okvirnom programu Unije za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007.–2013.)
   (2010/558/EU)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 186. zajedno s člankom 218. stavkom 5. prvim podstavkom prvom rečenicom,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   budući da:

               (1)

               Komisija je pregovorima s vladom Farskih otoka, u ime Zajednice, postigla Sporazum o znanstvenoj i tehnološkoj suradnji (dalje u tekstu „Sporazum”) za koji je propisana privremena primjena od 1. siječnja 2010. Ta privremena primjena omogućila bi subjektima s Farskih otoka da sudjeluju u pozivima za podnošenje projektnih prijedloga iz Sedmog okvirnog programa Unije, čiji se početak planira u siječnju 2010.

               (2)

               Pregovori su okončani Sporazumom koji je parafiran 13. srpnja 2009.

               (3)

               Sporazum je potrebno potpisati i privremeno primjenjivati do završetka postupaka za njegovo sklapanje,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Potpisivanje Sporazuma između Europske unije i Vlade Farskih otoka o znanstvenoj i tehnološkoj suradnji, kojim se Farski otoci pridružuju Sedmom okvirnom programu Unije za istraživanje, tehnološki razvoj i demonstracijske aktivnosti (2007. – 2013.), odobrava se u ime Europske unije, podložno sklapanju navedenog Sporazuma.
   Tekst Sporazuma priložen je Odluci.
   Članak 2.
   Predsjednik Vijeća ovlašćuje se imenovati osobu (osobe) ovlaštenu (ovlaštenu) za potpisivanje Sporazuma u ime Unije, podložno njegovu sklapanju.
   Članak 3.
   Sporazum se privremeno primjenjuje od 1. siječnja 2010. do dovršetka postupaka za njegovo sklapanje.
   Članak 4.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
   Članak 5.
   Odluka se objavljuje u Službenom listu Europske unije.

      Sastavljeno u Bruxellesu 12. ožujka 2010.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         J. BLANCO


title: Odluka Vijeća 2009/916/ZVSP od 23. listopada 2009. o potpisivanju i sklapanju Sporazuma između Europske unije i Republike Sejšela o statusu snaga pod vodstvom Europske unije u Republici Sejšelima u okviru vojne operacije Europske unije Atalanta#Sporazum između Europske unije i Republike Sejšela o statusu snaga pod vodstvom Europske unije u Republici Sejšelima u okviru vojne operacije EU-a Atalanta

text:
               18/Sv. 005

               HR

               Službeni list Europske unije

               161

         32009D0916

               L 323/12

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               23.10.2009.

      ODLUKA VIJEĆA 2009/916/ZVSP
   od 23. listopada 2009.
   o potpisivanju i sklapanju Sporazuma između Europske unije i Republike Sejšela o statusu snaga pod vodstvom Europske unije u Republici Sejšelima u okviru vojne operacije Europske unije Atalanta
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 24.,
   uzimajući u obzir Preporuku Predsjedništva,
   budući da:

               (1)

               Vijeće sigurnosti Ujedinjenih naroda (VSUN) 15. svibnja 2008. usvojilo je Rezoluciju 1814 (2008.) kojom je pozvalo države i regionalne organizacije da djeluju s ciljem zaštite brodova uključenih u prijevoz i isporuku humanitarne pomoći Somaliji te u aktivnostima koje su odobrili Ujedinjeni narodi.

               (2)

               VSUN je 2. lipnja 2008. usvojio Rezoluciju 1816 (2008.) kojom na razdoblje od šest mjeseci od datuma usvajanja Rezolucije ovlašćuje države koje surađuju s Prijelaznom federalnom vladom Somalije za ulazak u teritorijalne vode Somalije i korištenje, u skladu s odgovarajućim međunarodnim pravom, svih sredstava potrebnih za suzbijanje djela gusarstva i oružane pljačke na moru. Rezolucijom VSUN-a 1846 (2008.) koja je usvojena 2. prosinca 2008. te odredbe obnavljaju se za dodatno razdoblje od 12 mjeseci.

               (3)

               Vijeće je 10. studenoga 2008. donijelo Zajedničku akciju 2008/851/ZVSP o vojnoj operaciji Europske unije za doprinos odvraćanju, sprečavanju i suzbijanju djela gusarstva i oružane pljačke na somalskoj obali (1) (operacija „Atalanta”).

               (4)

               Članak 11. Zajedničke akcije 2008/851/ZVSP predviđa dogovaranje statusa snaga pod vodstvom Europske unije i njihovog osoblja koje je raspoređeno na kopnu trećih zemalja ili djeluje u teritorijalnim ili unutarnjim vodama trećih zemalja u skladu s postupkom utvrđenim u članku 24. Ugovora.

               (5)

               U skladu s člankom 24. Ugovora, nakon ovlaštenja Vijeća Predsjedništvo je 18. rujna 2007., uz pomoć glavnog tajnika/visokog predstavnika, dogovorilo Sporazum između Europske komisije i Republike Sejšela o statusu snaga pod vodstvom EU-a u Republici Sejšelima.

               (6)

               Sporazum bi trebalo odobriti,

         ODLUČILO JE:
   Članak 1.
   Sporazum između Europske unije i Republike Sejšela o statusu snaga pod vodstvom Europske unije u Republici Sejšelima u okviru vojne operacije Europske unije Atalanta odobrava se u ime Unije.
   Tekst Sporazuma priložen je ovoj Odluci.
   Članak 2.
   Predsjednik Vijeća ovlašćuje se imenovati osobu(-e) opunomoćenu(-e) za potpisivanje Sporazuma da bi on obvezivao Europsku uniju.
   Članak 3.
   Ova Odluka proizvodi učinke na dan donošenja.
   Članak 4.
   Ova se Odluka objavljuje u Službenom listu Europske unije.

      Sastavljeno u Luxembourgu 23. listopada 2009.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         T. BILLSTRÖM

      (1)  SL L 301, 12.11.2008., str. 33.
    ---documentbreak---

               23.10.2009

               HR

               L 323/

      SPORAZUM

   između Europske unije i Republike Sejšela o statusu snaga pod vodstvom Europske unije u Republici Sejšelima u okviru vojne operacije EU-a Atalanta
   EUROPSKA UNIJA (EU),
   s jedne strane, i
   REPUBLIKA SEJŠELI, u daljnjem tekstu „država domaćin”,
   s druge strane,
   zajedno u daljnjem tekstu „stranke”,
   UZIMAJUĆI U OBZIR:

               —

               Rezolucije (RVSUN) Vijeća sigurnosti Ujedinjenih naroda (UN) 1814 (2008), 1838 (2008), 1846 (2008) i 1851 (2008),

               —

               pisma Republike Sejšela od 2. travnja 2009. i 21. kolovoza 2009. u kojima traži prisutnost pomorskih snaga EU-a na svom državnom području,

               —

               Zajedničku akciju 2008/851/ZVSP Vijeća Europske unije od 10. studenoga 2008. o vojnoj operaciji Europske unije za doprinos odvraćanju, sprečavanju i suzbijanju gusarskih čina i oružane pljačke na somalskoj obali,

               —

               da se ovim Sporazumom ne utječe na prava i obveze stranaka u okviru međunarodnih sporazuma i drugih instrumenata u vezi s osnivanjem međunarodnih sudova, uključujući i statut Međunarodnog kaznenog suda,

         SPORAZUMJELE SU SE:
   Članak 1.
   Područje primjene i definicije
   1.   Ovaj se Sporazum primjenjuje na snage pod vodstvom Europske unije i na njihovo osoblje.
   2.   Ovaj se Sporazum primjenjuje samo na državnom području države domaćina, uključujući njezine vode i zračni prostor.
   3.   U smislu ovog Sporazuma:

               (a)

               „snage pod vodstvom Europske unije (Eunavfor)” znači vojno zapovjedništvo EU-a i nacionalne kontingente koji doprinose operaciji EU-a „Atalanta”, njihova plovila, zrakoplove, opremu i prijevozna sredstva;

               (b)

               „operacija” znači pripremu, uspostavu, izvođenje vojne misije te potporu vojnoj misiji na temelju mandata koji proizlazi iz rezolucija Vijeća sigurnosti Ujedinjenih naroda 1814 (2008), 1838 (2008), 1846 (2008), 1851 (2008) te svih sljedećih relevantnih rezolucija Vijeća sigurnosti UN-a, Konvencije o pravu mora i pisama Republike Sejšela od 2. travnja 2009. i 21. kolovoza 2009.;

               (c)

               „zapovjednik operacije” znači zapovjednika operacije;

               (d)

               „zapovjednik snaga EU-a” znači zapovjednika na operativnom području;

               (e)

               „vojno zapovjedništvo EU-a” znači vojno zapovjedništvo i njegove sastavne dijelove, bez obzira na to gdje se nalaze, pod zapovjedništvom vojnih zapovjednika EU-a koji zapovijedaju ili nadziru operacije;

               (f)

               „nacionalni kontingenti” znači jedinice, plovila, zrakoplove i sastavne dijelove koji pripadaju državama članicama Europske unije i trećim državama koje sudjeluju u operaciji, uključujući jedinice za zaštitu plovila i vojne jedinice na trgovačkim brodovima;

               (g)

               „osoblje Eunavfora” znači civilno i vojno osoblje dodijeljeno Eunavforu, kao i osoblje razmješteno u svrhu pripreme operacije, osoblje u pratnji osoba koje je uhitio Eunavfor i osoblje u misiji koje u okviru operacije šalje država šiljateljica ili institucija EU-a, a koje je, ako ovim Sporazumom nije predviđeno drukčije, prisutno na području države domaćina; osim lokalnog osoblja i osoblja međunarodnih komercijalnih izvođača;

               (h)

               „lokalno osoblje” znači članove osoblja državljane ili osoblje sa stalnim boravištem u državi domaćinu;

               (i)

               „objekti” znači svi prostore, nastambe i zemljišta koji su potrebni za Eunavfor ili za osoblje Eunavfora;

               (j)

               „država pošiljateljica” znači državu koja Eunavforu osigurava državni kontingent, uključujući države članice Europske unije i treće zemlje koje sudjeluju u operaciji;

               (k)

               „vode” znači unutarnje i arhipelaške vode te teritorijalno more države domaćina kao i zračni prostor nad tim vodama;

               (l)

               „službena korespondencija” znači svu korespondenciju koja se odnosi na operaciju i njezine zadaće.

         Članak 2.
   Opće odredbe
   1.   Eunavfor i osoblje Eunavfora poštuju zakone i propise države domaćina i suzdržavaju se od svakog djelovanja i aktivnosti koji su nespojivi s ciljevima operacije.
   2.   Eunavfor redovito obavještava vladu države domaćina o broju članova osoblja Eunavfora koje se nalazi na državnom području države domaćina i o identitetu plovila, zrakoplova i jedinica koji djeluju u vodama države domaćina ili se nalaze u njezinim lukama.
   Članak 3.
   Dokazivanje istovjetnosti
   1.   Članovi osoblja Eunavfora koji su prisutni na kopnenom području države domaćina moraju u svakom trenutku uza se imati svoju putovnicu ili vojnu identifikacijsku iskaznicu.
   2.   Vozila, zrakoplovi, plovila i ostala prijevozna sredstva Eunavfora označeni su raspoznatljivim oznakama i/ili registracijskim pločicama Eunavfora, o čemu se unaprijed obavješćuju nadležna tijela države domaćina.
   3.   Eunavfor ima pravo na svojim objektima, vozilima i ostalim prijevoznim sredstvima isticati zastavu Europske unije i oznake kao što su vojno znakovlje, nazivi i službeni simboli. Odore osoblja Eunavfora označene su raspoznatljivim znakom Eunavfora. Nacionalne zastave ili simboli nacionalnih kontingenata koji sudjeluju u operaciji mogu se isticati na objektima, vozilima i drugim prijevoznim sredstvima i odorama Eunavfora, u skladu s odlukom zapovjednika snaga EU-a.
   Članak 4.
   Prelazak granice i kretanje na državnom području države domaćina
   1.   Osoblje Eunavfora, osim posada brodova i zrakoplova Eunavfora, ulazi na državno područje države domaćina samo po predočenju isprava iz članka 3. stavka 1. Pri ulasku na državno područje države domaćina, napuštanju njezina područja te na njezinu području osoblje je izuzeto od propisa o putovnicama i vizama te imigracijskih i carinskih kontrola.
   2.   Osoblje Eunavfora je izuzeto od propisa države domaćina o registraciji i nadzoru stranaca, ali osoblje ne stječe pravo na stalno boravište ili domicil na državnom području države domaćina.
   3.   Pri ulasku u zračnu ili pomorsku luku države domaćina, Eunavfor poštuje zakone i propise države domaćina s područja javnog i okolišnog zdravlja i. U tu svrhu može se sklopiti provedbeni dogovor iz članka 18.
   4.   Državi domaćinu se, radi obaviještenosti, dostavlja opći popis imovine Eunavfora koja ulaze na njezino državno područje. Ta sredstva na sebi nose identifikacijske oznake Eunavfora. Imovina i prijevozna sredstva Eunavfora koja ulaze na državno područje države domaćina, prolaze njime ili ga napuštaju u svrhu pružanja potpore operaciji izuzeti su od obveze predočenja popisa inventara ili drugih carinskih isprava te inspekcijskog nadzora.
   5.   Osoblje Eunavfora, poštujući zakone i propise države domaćina, na državnom području države domaćina može voziti motorna vozila i upravljati plovilima i zrakoplovima ako ima valjanu nacionalnu, međunarodnu ili vojnu vozačku dozvolu, dozvolu za upravljanje plovilom, odnosno pilotsku dozvolu.
   6.   Država domaćin, u svrhu operacije, osigurava Eunavforu i osoblju Eunavfora slobodu kretanja i putovanja unutar svog državnog područja, uključujući unutar svojih voda i zračnog prostora. Sloboda kretanja unutar voda države domaćina uključuje i zaustavljanje i usidravanje u svim okolnostima.
   7.   Eunavfor može, u svrhu operacije, na državnom području države domaćina, uključujući njezino teritorijalno more i zračni prostor, izvoditi uzlijetanje, slijetanje ili prihvat svih zrakoplova ili vojnih uređaja, podložno odobrenju tijela države domaćina nadležnog za sigurnost letenja.
   8.   Podmornice Eunavfora, u svrhu operacije, ne trebaju ploviti površinom teritorijalnog mora države domaćina niti isticati svoju zastavu.
   Eunavfor i prijevozna sredstva koja on unajmi mogu, u svrhu operacije, koristiti javne ceste, mostove, trajekte, zračne luke i luke bez plaćanja carine, pristojbi, cestarina, poreza i sličnih davanja. Eunavfor nije izuzet od pristojbi u razumnom iznosu za zatražene i primljene usluge, pod istim uvjetima koji se primjenjuju na oružane snage države domaćina.
   Članak 5.
   Povlastice i imuniteti koje država domaćin dodjeljuje Eunavforu
   1.   Objekti, plovila i zrakoplovi Eunavfora su nepovredivi. Predstavnici države domaćina ne ulaze u njih bez odobrenja zapovjednika snaga EU-a.
   2.   Objekti Eunavfora, njihova oprema i imovina koja se tamo nalazi kao i prijevozna sredstva uživaju imunitet od pretrage, rekvizicije, zapljene ili izvršenja.
   3.   Eunavfor, njegovo vlasništvo i imovina uživaju imunitet od svakog oblika pravnog postupka, bez obzira na to gdje se nalaze i tko ih posjeduje.
   4.   Arhivi i isprave Eunavfora su nepovredivi, u svakom trenutku, bez obzira na to gdje se nalazile.
   5.   Službena korespondencija Eunavfora je nepovrediva.
   6.   Eunavfor, kao i njegovi dobavljači ili izvođači, izuzeti su od plaćanja svih nacionalnih, regionalnih i općinskih pristojbi, poreza i davanja slične naravi za kupljena ili uvezena dobra, pružene usluge i objekte koje Eunavfor koristi u svrhu operacije. Eunavfor nije izuzet od pristojbi, poreza ili davanja vezanih za plaćanje zatraženih i pruženih usluga.
   7.   Država domaćin dopušta ulaz i izlaz proizvoda namijenjenih operaciji te ih izuzima od svih carina, naknada, cestarina, poreza i sličnih davanja, osim troškova skladištenja, prijevoza i drugih zatraženih i pruženih usluga
   Članak 6.
   Povlastice i imuniteti koje država domaćin dodjeljuje osoblju Eunavfora
   1.   Osoblje Eunavfora nije podložno niti jednom obliku uhićenja ili zadržavanja.
   2.   Dokumenti, korespondencija i imovina osoblja Eunavfora nepovredivi su, osim u slučaju mjera izvršenja koje su dopuštene u skladu sa stavkom 6.
   3.   Osoblje Eunavfora uživa u svim okolnostima imunitet od kaznene nadležnosti države domaćina.
   Predmetna država šiljateljica ili institucija EU-a može, ovisno o slučaju, osoblju Eunavfora ukinuti imunitet od kaznene nadležnosti. Takvo ukidanje imuniteta mora uvijek biti u pisanom obliku.
   4.   Osoblje Eunavfora uživa imunitet od građanske i administrativne nadležnosti države domaćina u pogledu izgovorenih ili napisanih riječi i svih čina koje izvrši u okviru obavljanja svojih službenih dužnosti. Ako se protiv osoblja Eunavfora pokrene bilo kakav građanski postupak pred bilo kojim sudom države domaćina, o tome se odmah obavještava zapovjednik snaga EU-a i nadležno tijelo države šiljateljice ili institucija EU-a. Prije pokretanja postupka pred sudom, zapovjednik snaga EU-a i nadležno tijelo države šiljateljice ili institucija EU-a potvrđuju je li dotični čin osoblje Eunavfora počinilo u obavljanju svojih službenih dužnosti.
   Ako je čin počinjen u obavljanju službenih dužnosti, postupak se ne pokreće i primjenjuju se odredbe članka 15. Ako čin nije počinjen u izvršavanju službenih dužnosti, s postupkom se može nastaviti. Potvrde zapovjednika snaga EU-a i nadležnog tijela države šiljateljice ili institucije EU-a vezane su za nadležnost države domaćina, koja ih ne može osporavati.
   Ako postupak pokrene osoblje Eunavfora, više ne može pozvati na imunitet od odgovornosti u pogledu bilo kojeg protuzahtjeva neposredno povezanog s glavnim zahtjevom.
   5.   Osoblje Eunavfora ne može se prisiliti da svjedoči. Eunavfor i država šiljateljica, ipak, nastoje pripremiti izjave svjedoka ili prisegnute pisane izjave osoblja Eunavfora umiješanog u neki incident, zbog kojeg su osobe bile premještene na temelju sporazuma između Europske unije i države domaćina o uvjetima za transfer osoba osumnjičenih za gusarstvo i oružanu pljačku te njihove imovine iz Eunavfora u državu domaćina.
   6.   U odnosu na osoblje Eunavfora ne smiju se poduzimati nikakve mjere izvršenja, osim u slučaju kada je protiv njih pokrenut građanski postupak koji nije povezan s njihovim službenim dužnostima. Imovina osoblja Eunavfora za koju je zapovjednik snaga EU-a potvrdio da je potrebna za obavljanje njihovih službenih dužnosti oslobođena je zapljene u svrhu ispunjenja sudske presude, odluke ili naloga. Osoblje Eunavfora u građanskim postupcima ne podliježe nikakvim ograničenjima osobne slobode niti bilo kakvim drugim ograničavajućim mjerama.
   7.   Imunitet osoblja Eunavfora od nadležnosti države domaćina ne podrazumijeva izuzeće od nadležnosti njihovih država šiljateljica.
   8.   Za osoblje Eunavfora ne vrijede odredbe o socijalnom osiguranju koje se primjenjuju u državi domaćinu u pogledu usluga koje se obavljaju za Eunavfor.
   9.   Osoblje Eunavfora je u državi domaćinu izuzeto od svakog oblika oporezivanja plaća i prihoda koje mu isplaćuje Eunavfor ili država šiljateljica, kao i prihoda primljenih izvan države domaćina.
   Država domaćin, u skladu sa zakonima i propisima koje donese, dopušta unos svih proizvoda koji su namijenjeni za osobnu uporabu osoblja Eunavfora, te ih izuzima od svih carina, poreza i srodnih davanja osim troškova skladištenja, prijevoza i troškova koji se odnose na slične usluge.
   Osobna prtljaga osoblja Eunavfora izuzeta je od inspekcijske, osim ako postoje ozbiljni razlozi za pretpostavku da sadrži proizvode koji nisu namijenjeni za osobnu uporabu osoblja Eunavfora ili proizvode čiji je uvoz ili izvoz zabranjen zakonom ili uređen propisima o karanteni države domaćina. Takva inspekcija može se obavljati samo u prisutnosti dotičnog osoblja Eunavfora ili ovlaštenog predstavnika Eunavfora.
   Članak 7.
   Lokalno osoblje
   Lokalno osoblje uživa povlastice i imunitete samo u opsegu koji odobri država domaćin. Država domaćin, međutim, svoju nadležnost nad tim osobljem ostvaruje na način da se prekomjerno ne miješa u izvršavanje zadaća operacije.
   Članak 8.
   Kaznena nadležnost
   Nadležna tijela države šiljateljice, u pogledu svih članova osoblja Eunavfora na koje se primjenjuje pravo države šiljateljice, imaju pravo na državnom području države domaćina izvršavati kaznenu nadležnost i stegovne ovlasti koje im pripadaju na temelju zakona države šiljateljice. Država domaćin, gdje god je to moguće, nastoji nadležnim tijelima države šiljateljice olakšati izvršavanje nadležnosti.
   Članak 9.
   Odora i naoružanje
   1.   Nošenje odora podliježe pravilima koja donese zapovjednik snaga EU-a.
   2.   Na moru, vojno osoblje Eunavfora i policijsko osoblje u pratnji osoba koje je uhitio Eunavfor može nositi oružje i streljivo pod uvjetom da je za to ovlašteno na temelju zapovijedi i isključivo za potrebe operacije.
   3.   Na kopnenome području Sejšela osoblje Eunavfora može nositi oružje ako je za to ovlašteno na temelju zapovijedi i unutar svojih objekata i prilikom tranzita između takvih objekata ili na svojim brodovima i zrakoplovima te prilikom pratnje zadržanih osoba osumnjičenih za gusarstvo. U svakoj drugoj prilici oružje se smije nositi samo uz prethodno odobrenje na temelju propisa o vatrenom oružju i streljivu Sejšela.
   Članak 10.
   Potpora države domaćina i sklapanje ugovora
   1.   Država domaćin je suglasna, ako se to od nje zatraži, pomoći Eunavforu u pronalaženju prikladnih objekata.
   2.   Država domaćin, u okviru svojih sredstava i mogućnosti, osigurava Eunavforu bez naknade objekte koji su u njezinu vlasništvu, ako su ti objekti potrebni za vođenje administrativnih i operativnih djelatnosti Eunavfora, s iznimkom troškova režija i goriva.
   3.   Država domaćin, u okviru svojih sredstava i mogućnosti, pomaže u pripremi, uspostavi i izvođenju te pružanju potpore operaciji. Pomoć i potpora države domaćina operaciji osigurava se pod jednakim uvjetima kao i pomoć i potpora koji se daju oružanim snagama države domaćina.
   4.   Pravo koje se primjenjuje na ugovore koje Eunavfor sklopi u državi domaćinu određuje se u navedenim ugovorima.
   5.   Ugovorom se može odrediti da se postupak rješavanja sporova iz članka 15. stavaka 3. i 4. primjenjuje na sporove nastale iz primjene ugovora.
   6.   Država domaćin olakšava provedbu ugovora koje Eunavfor za potrebe operacije sklopi s komercijalnim subjektima.
   Članak 11.
   Izmjena na objektima
   1.   Eunavfor je ovlašten da, poštujući zakone i propise države domaćina, gradi, mijenja ili na neki drugi način modificira objekte, ako to zahtijevaju operativne potrebe.
   2.   Država domaćin za takve gradnje, izmjene ili modifikacije ne traži nikakvu kompenzaciju.
   Članak 12.
   Preminuli članovi osoblja Eunavfora
   1.   Zapovjednik snaga EU-a ima pravo preuzeti brigu o repatrijaciji svakog preminulog člana osoblja Eunavfora, kao i njegove osobne imovine, te u tu svrhu poduzeti odgovarajuće mjere.
   2.   Na preminulom članu Eunavfora ne provodi se obdukcija bez suglasnosti države čiji je državljanin preminula osoba i bez nazočnosti predstavnika Eunavfora i/ili države čiji je državljanin preminula osoba.
   3.   Država domaćin i Eunavfor surađuju u najvećem mogućem opsegu, kako bi osigurali ranu repatrijaciju preminulog člana osoblja Eunavfora.
   Članak 13.
   Sigurnost Eunavfora i vojna policija
   1.   Država domaćin poduzima sve odgovarajuće mjere da osigura zaštitu i sigurnost Eunavforu i njegovu osoblju.
   2.   Zapovjednik snaga EU-a može osnovati jedinicu vojne policije za održavanje reda u objektima Eunavfora.
   3.   Jedinica vojne policije može, u savjetovanju i suradnji s vojnom policijom ili policijom države domaćina, djelovati i izvan tih objekata, radi održavanja reda i discipline među osobljem Eunavfora.
   4.   Osoblje Eunavfora koje prolazi kroz državno područje države domaćina u pratnji osoba koje je uhitio Eunavfor ovlašteno je u odnosu na te osobe primijeniti potrebne ograničavajuće mjere.
   Članak 14.
   Komunikacije
   1.   Eunavfor može instalirati i upravljati radio odašiljačima i prijamnicima, kao i satelitskim sustavima. Kako bi se izbjegli sukobi pri korištenju odgovarajućih frekvencija, Eunavfor surađuje s nadležnim tijelima države domaćina. Država domaćin odobrava besplatan pristup frekvencijskom spektru, u skladu sa svojim zakonima i propisima.
   2.   U svrhu operacije, Eunavfor ima pravo na neograničenu radijsku komunikaciju (uključujući satelitski, mobilni i ručni radio), telefonom, telegrafom, telefaksom i drugim sredstvima, kao i pravo instalirati opremu potrebnu za održavanje takve komunikacije unutar objekata Eunavfora i među njima, uključujući polaganje zemaljskih i podzemnih vodova.
   3.   Unutar vlastitih prostorija Eunavfor može poduzeti potrebne mjere kako bi osigurao prijenos pošte naslovljene na Eunavfor i/ili njegovo osoblje ili odaslane od strane Eunavfora i/ili njegova osoblja.
   Članak 15.
   Zahtjevi za naknadu štete u slučaju smrti, povrede, štete i gubitka
   1.   Eunavfor i osoblje Eunavfora ne odgovaraju ni za kakvu štetu ili gubitak civilne ili državne imovine koje Eunavfor prouzroči u izvršavanju svojih službenih dužnosti ili koje nastanu u vezi s građanskim nemirima ili zaštitom Eunavfora.
   2.   Radi dogovornog rješavanja sporova, zahtjevi za naknadu štete na civilnoj ili državnoj imovini ili naknadu štete zbog njezina gubitka, na koje se odnosi stavak 1., kao i zahtjevi za naknadu štete u slučaju smrti ili povrede osoba kao i naknadu štete na imovini Eunavfora ili naknadu zbog njezina gubitka, prosljeđuju se, ako su ih podnijele pravne ili fizičke osobe države domaćina, Eunavforu posredstvom nadležnih tijela ili, ako ih je podnio Eunavfor, nadležnim tijelima države domaćina.
   3.   Ako nije moguće dogovorno rješavanje spora, zahtjev se podnosi povjerenstvu za zahtjeve koje je sastavljeno od jednakog broja predstavnika Eunavfora i predstavnika države domaćina. Zahtjevi se rješavaju sporazumno.
   4.   Ako rješenje nije moguće postići ni u okviru povjerenstva za zahtjeve:

               (a)

               u slučaju zahtjeva u vrijednosti do 40 000 EUR, spor se rješava diplomatskim putem između države domaćina i predstavnika EU-a;

               (b)

               u slučaju zahtjeva u vrijednosti većoj od iznosa utvrđenog u točki (a), spor se podnosi arbitražnom sudu čija je odluka obvezujuća.

         5.   Arbitražni sud sastoji se od triju arbitara, pri čemu država domaćin i Eunavfor imenuju po jednog arbitra, dok trećeg imenuju zajedno država domaćin i Eunavfor. Ako jedna od stranaka ne imenuje arbitra u roku dva mjeseca ili ako između države domaćina i Eunavfora nije moguće postići dogovor o imenovanju trećeg arbitra, tog arbitra imenuje predsjednik Suda Europskih zajednica.
   Zapovjednik operacije/snaga EU-a i administrativna tijela države domaćina sklapaju administrativni dogovor kojim određuju mandat povjerenstva za zahtjeve i arbitražnog suda, postupke koji se primjenjuju u okviru tih tijela i uvjete za podnošenje zahtjeva.
   Članak 16.
   Veza i sporovi
   1.   Sva pitanja u vezi s primjenom ovog Sporazuma zajedno razmatraju predstavnici Eunavfora i nadležna tijela države domaćina.
   2.   Ako se prethodno ne postigne nagodba, sporovi u vezi s tumačenjem ili primjenom ovog sporazuma rješavaju se isključivo diplomatskim putem između države domaćina i predstavnika EU-a.
   Članak 17.
   Druge odredbe
   1.   Kada se u ovom Sporazumu upućuje na povlastice, imunitete i prava Eunavfora i osoblja Eunavfora, vlada države domaćina odgovorna je za njihovu provedbu i njihovo poštovanje od strane nadležnih lokalnih tijela države domaćina.
   2.   Ništa u ovome Sporazumu ne znači niti se može tumačiti kao odstupanje od prava koja su državi članici EU-a ili nekoj drugoj državi koja sudjeluje u Eunavforu priznata na temelju drugih sporazuma.
   Članak 18.
   Provedbeni aranžmani
   U svrhu primjene ovog Sporazuma, operativna, administrativna i tehnička pitanja mogu biti predmetom zasebnih dogovora sklopljenih između zapovjednika operacije/snaga EU-a i administrativnih tijela države domaćina.
   Članak 19.
   Stupanje na snagu i otkazivanje
   1.   Ovaj Sporazum stupa na snagu na dan potpisivanja i ostaje na snazi do datuma odlaska posljednjeg elementa Eunavfora i posljednjeg člana osoblja Eunavfora, u skladu sa službenom obavijesti Eunavfora. Svaka stranka može ovaj Sporazum otkazati i ranije, dajući pritom šestomjesečni rok za očitovanje u pisanom obliku.
   2.   Neovisno o stavku 1., smatra se da se odredbe članka 4. stavka 8., članka 5. stavaka 1. do 3., članka 5. stavaka 6. i 7., članka 6. stavaka 1., 3., 4., 6., 8. do 10., članka 10. stavka 2., članka 11., članka 13. stavaka 1. i 2. te članka 15. primjenjuju od datuma razmještanja prvog člana osoblja Eunavfora, ako taj datum prethodi datumu stupanja na snagu ovog Sporazuma.
   3.   Ovaj Sporazum može se izmijeniti na temelju pisanog sporazuma između stranaka.
   4.   Otkazivanje ovog Sporazuma ne utječe na prava ili obveze koje proizlaze iz izvršavanja ovog Sporazuma prije njegova otkazivanja.

      Sastavljeno u Victoriji, Sejšeli, u dva izvornika na engleskom jeziku, dana 10. studenoga 2009.

            Za Europsku uniju

            Za Republiku Sejšeli


title: Odluka Političkog i sigurnosnog odbora (ZVSP) 2016/938 od 31. svibnja 2016. o produljenju mandata voditelja misije ZSOP-a Europske unije u Maliju (EUCAP Sahel Mali) (EUCAP Sahel Mali/1/2016)

text:
               14.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 155/23

         ODLUKA POLITIČKOG I SIGURNOSNOG ODBORA (ZVSP) 2016/938
   od 31. svibnja 2016.
   o produljenju mandata voditelja misije ZSOP-a Europske unije u Maliju (EUCAP Sahel Mali) (EUCAP Sahel Mali/1/2016)
   POLITIČKI I SIGURNOSNI ODBOR,
   uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 38. treći stavak,
   uzimajući u obzir Odluku Vijeća 2014/219/ZVSP od 15. travnja 2014. o misiji ZSOP-a Europske unije u Maliju (EUCAP Sahel Mali) (1), a posebno njezin članak 7. stavak 1.,
   uzimajući u obzir Odluku Vijeća (ZVSP) 2015/76 od 19. siječnja 2015. o pokretanju misije ZSOP-a Europske unije u Maliju (EUCAP Sahel Mali) i izmjeni Odluke 2014/219/ZVSP (2),
   budući da:

               (1)

               Na temelju Odluke 2014/219/ZVSP Politički i sigurnosni odbor (PSO) ovlašten je, u skladu s člankom 38. Ugovora, donositi odgovarajuće odluke u svrhu izvršavanja političkog nadzora nad misijom EUCAP Sahel Mali i njezina strateškog usmjeravanja, uključujući odluku o imenovanju voditelja misije.

               (2)

               PSO je 26. svibnja 2014. donio Odluku EUCAP Sahel Mali/1/2014 (3) kojom je g. Albrecht CONZE imenovan voditeljem misije EUCAP Sahel Mali od 26. svibnja 2014. do 14. siječnja 2015.

               (3)

               PSO je 14. siječnja 2015. donio Odluku (ZVSP) 2015/67 (4) kojom je mandat g. Albrechta CONZEA kao voditelja misije EUCAP Sahel Mali produljen do 14. lipnja 2015.

               (4)

               PSO je 15. travnja 2015. donio Odluku (ZVSP) 2015/610 (5) kojom je mandat g. Albrechta CONZEA kao voditelja misije EUCAP Sahel Mali produljen do 14. lipnja 2016.

               (5)

               Visoki predstavnik Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku predložio je produljenje mandata g. Albrechta CONZEA kao voditelja misije EUCAP Sahel Mali od 15. lipnja 2016. do 14. siječnja 2017.,

         DONIO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Mandat g. Albrechta CONZEA kao voditelja misije EUCAP Sahel Mali produljuje se do 14. siječnja 2017.
   Članak 2.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Bruxellesu 31. svibnja 2016.

            Za Politički i sigurnosni odbor

            Predsjednik

         W. STEVENS

      (1)  SL L 113, 16.4.2014., str. 21.

      (2)  SL L 13, 20.1.2015., str. 5.

      (3)  Odluka Političkog i sigurnosnog odbora EUCAP Sahel Mali/1/2014 od 26. svibnja 2014. o imenovanju voditelja misije ZSOP-a Europske unije u Maliju (EUCAP Sahel Mali) (SL L 164, 3.6.2014., str. 43.).

      (4)  Odluka Političkog i sigurnosnog odbora (ZVSP) 2015/67 od 14. siječnja 2015. o produljenju mandata voditelja misije ZSOP-a Europske unije u Maliju (EUCAP Sahel Mali) (EUCAP Sahel Mali/1/2015) (SL L 11, 17.1.2015., str. 72.).

      (5)  Odluka Političkog i sigurnosnog odbora (ZVSP) 2015/610 od 15. travnja 2015. o produljenju mandata voditelja misije ZSOP-a Europske unije u Maliju (EUCAP Sahel Mali) (EUCAP Sahel Mali/2/2015) (SL L 101, 18.4.2015., str. 60.).


title: 2014/467/EU: Odluka Vijeća od 14. srpnja 2014. o produljenju važenja Odluke Vijeća 2011/492/EU i suspenziji primjene odgovarajućih mjera iz te odluke

text:
               18.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 212/12

         ODLUKA VIJEĆA
   od 14. srpnja 2014.
   o produljenju važenja Odluke Vijeća 2011/492/EU i suspenziji primjene odgovarajućih mjera iz te odluke

      (2014/467/EU)

   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
   uzimajući u obzir Sporazum o partnerstvu između članica Skupine afričkih, karipskih i pacifičkih država s jedne strane i Europske zajednice i njezinih država članica s druge strane, potpisan u Cotonouu 23. lipnja 2000. (1) (dalje u tekstu „Sporazum o partnerstvu AKP-EU”), kako je zadnje izmijenjen u Ouagadougouu u Burkini Faso 22. lipnja 2010., (2) a posebno njegov članak 96.,
   uzimajući u obzir Unutarnji sporazum između predstavnika vlada država članica, koji su se sastali unutar Vijeća, o primjeni mjera i postupaka potrebnih za provedbu Sporazuma o partnerstvu AKP-EZ (3), a posebno njegov članak 3.,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   budući da:

               (1)

               Odlukom Vijeća 2011/492/EU (4) zaključen je postupak savjetovanja s Republikom Gvinejom Bisau na temelju članka 96. Sporazuma o partnerstvu AKP-EU i poduzete su odgovarajuće mjere, kako je navedeno u Prilogu toj odluci.

               (2)

               Odlukom Vijeća 2013/385/EU (5) izmijenjena je Odluka 2011/492/EU kako bi se razdoblje primjene odgovarajućih mjera produljilo za godinu dana, do 19. srpnja 2014.

               (3)

               Nastavlja se kršenje ključnih elemenata navedenih u članku 9. Sporazuma o partnerstvu AKP-EU, a trenutačni uvjeti u Gvineji Bisau ne osiguravaju poštovanje ljudskih prava, demokratskih načela i vladavine prava. Stoga je primjereno produljiti važenje Odluke 2011/492/EU za razdoblje od godinu dana.

               (4)

               Međutim, uzimajući u obzir održavanje mirnih, slobodnih i vjerodostojnih izbora 13. travnja 2014. i 18. svibnja 2014., koji predstavljaju velik korak prema demokraciji i stabilnosti, te kako bi se podržala demokratski izabrana tijela i kako bi im se pružila izravna potpora u naporima da učvrste demokratske institucije, pomire društvo i promiču društveno-gospodarski razvoj Gvineje Bisau, trebalo bi suspendirati odgovarajuće mjere utvrđene u Prilogu Odluci 2011/492/EU.

               (5)

               Ova bi se Odluka trebala preispitati šest mjeseci od stupanja na snagu,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Važenje Odluke 2011/492/EU i odgovarajućih mjera iz te odluke produljuje se do 19. srpnja 2015. Međutim, primjena odgovarajućih mjera suspendira se.
   Odgovarajuće mjere stalno se preispituju i ponovno se primjenjuju ako se stanje u Gvineji Bisau ozbiljno pogorša. Te se mjere u svakom slučaju preispituju šest mjeseci od stupanja na snagu ove Odluke.
   Članak 2.
   Pismo u Prilogu ovoj Odluci dostavlja se tijelima Gvineje Bisau.
   Članak 3.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Bruxellesu 14. srpnja 2014.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         M. MARTINA

      (1)  SL L 317, 15.12.2000., str. 3.

      (2)  Sporazum o drugoj izmjeni Sporazuma o partnerstvu između članica Skupine afričkih, karipskih i pacifičkih država s jedne strane i Europske zajednice i njezinih država članica s druge strane, potpisanog u Cotonouu 23. lipnja 2000., kako je prvi put izmijenjen u Luxembourgu 25. lipnja 2005. (SL L 287, 4.11.2010., str. 3.).

      (3)  SL L 317, 15.12.2000., str. 376., kako je izmijenjen Unutarnjim sporazumom između predstavnika vlada država članica, koji su se sastali unutar Vijeća, o izmjeni Unutarnjeg sporazuma od 18. rujna 2000. o primjeni mjera i postupaka potrebnih za provedbu Sporazuma o partnerstvu AKP-EZ (SL L 247, 9.9.2006., str. 48.).

      (4)  Odluka Vijeća 2011/492/EU od 18. srpnja 2011. o zaključivanju postupka savjetovanja s Republikom Gvinejom Bisau na temelju članka 96. Sporazuma o partnerstvu AKP-EU (SL L 203, 6.8.2011., str. 2.).

      (5)  Odluka Vijeća 2013/385/EU od 15. srpnja 2013. o produljenju razdoblja primjene odgovarajućih mjera iz Odluke 2011/492/EU u vezi s Gvinejom Bisau i o izmjeni te Odluke (SL L 194, 17.7.2013., str. 6.).

      PRILOG

      NJ.E. predsjednik Republike Gvineje Bisau,
      NJ.E. premijer Republike Gvineje Bisau,
      Poštovani,
      nastavno na savjetovanje održano u Bruxellesu 29. ožujka 2011. u okviru članka 96. Sporazuma o partnerstvu AKP-EU, Europska unija 18. srpnja 2011. odlučila je, Odlukom Vijeća 2011/492/EU, donijeti odgovarajuće mjere, uključujući program uzajamnih obveza za postupni nastavak suradnje s EU-om.
      Odlukom Vijeća 2013/385/EU Odluka Vijeća 2011/492/EU produljena je za godinu dana te važi do 19. srpnja 2014.
      U posljednjih 12 mjeseci, tijekom kojih su privremene vlasti vršile dužnosti, nije postignut napredak u pogledu ljudskih prava, borbe protiv nekažnjavanja, reforme sigurnosnog sektora ili borbe protiv nezakonite trgovine, u najvećoj mjeri drogama, što je bilo predviđeno u programu uzajamnih obveza za nastavak suradnje s Europskom unijom.
      Međutim, Europska unija ohrabrena je održavanjem slobodnih, mirnih i vjerodostojnih parlamentarnih i predsjedničkih izbora 13. travnja 2014. i 18. svibnja 2014. koji predstavljaju velik korak prema demokraciji i stabilnosti u zemlji. Europska unija stoga je odlučila suspendirati mjere koje se primjenjuju na temelju članka 96. Sporazuma iz Cotonoua kako je utvrđeno u Odluci Vijeća 2011/492/EU, kako bi podržala demokratski izabrana tijela i kako bi im pružila izravnu potporu u naporima da učvrste, pomire i razviju zemlju, u suradnji s drugim međunarodnim partnerima.
      Europska unija pridaje veliku važnost odredbama članka 9. Sporazuma iz Cotonoua jer poštovanje ljudskih prava, demokratskih institucija i vladavine prava predstavlja ključni temelj odnosa između Europske unije i Gvineje Bisau. Europska unija će stoga nastaviti pratiti razvoj situacije u zemlji.
      Politički i društveno-gospodarski izazovi s kojima se zemlja suočava znatni su, no mi smo uvjereni da ćete u dogovoru sa svim političkim skupinama nastojati donijeti potrebne odluke na gospodarskoj i financijskoj razini te u bitnim područjima reforme sigurnosnog sektora i borbe protiv nekažnjavanja.
      Europska unija i dalje je snažno predana partnerstvu sa stanovnicima Gvineje Bisau. Cilj je ove odluke Europske unije o suspenziji primjene odgovarajućih mjera i ponovnom uspostavljanju dijaloga i suradnje s legitimnim vlastima dati novi zamah jačanju odnosa između EU-a i Gvineje Bisau kako bi se normalizirali bilateralni odnosi. Međutim, obveze koje je Gvineja Bisau preuzela u okviru članka 96. Savjetovanja i dalje su primjenjive te Europska unije očekuje da će Vaša Vlada poduzeti sve potrebne napore kako bi ih što prije ispunila.
      Europska unija poziva sve strane da iskoriste poticaj te usmjere zemlju prema demokratskoj stabilnosti, vladavini prava, poštovanju ljudskih prava te društveno-gospodarskom razvoju.
      S poštovanjem,

         Za Vijeće
         C. ASHTON
         Visoki predstavnik

         Za Komisiju
         A. PIEBALGS
         Povjerenik


               25.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 310/42

         P8_TA(2015)0039
   Osnivanje posebnog odbora za odluke o porezima i ostale mjere slične prirode ili učinka
   Odluka Europskog parlamenta od 12. veljače 2015. o osnivanju, ovlastima, brojčanom sastavu i trajanju mandata posebnog odbora za odluke o porezima i ostale mjere slične prirode ili učinka (2015/2566(RSO))
   (2016/C 310/10)

      Europski parlament,

               —

               uzimajući u obzir prijedlog Konferencije predsjednika,

               —

               uzimajući u obzir odluku Komisije da istraži praksu odluka o poreznima u skladu s propisima EU-a o državnim potporama u svim državama članicama;

               —

               uzimajući u obzir obvezu svih država članica da u skladu s poreznim propisima EU-a u okviru spontane razmjene ostalim državama članicama dostave informacije o odlukama o porezima, posebice ako postoji mogućnost gubitka poreza u drugoj državi članici ili uštede poreza koja bi mogla proizaći iz fiktivnih prijenosa dobiti unutar povezanih društava,

               —

               uzimajući u obzir članak 197. Poslovnika,

               1.

               odlučuje osnovati posebni odbor za odluke o porezima i ostale mjere slične prirode ili učinka u svrhu ispitivanja prakse primjene propisa EU-a o državnim potporama i oporezivanju u pogledu odluka o porezima i ostalih mjera slične prirode ili učinka donesenih u državama članicama, ako takvu praksu provode države članice ili Komisija;

               2.

               odlučuje da se posebnom odboru dodijele sljedeće ovlasti:

                           (a)

                           da analizira i ispita praksu primjene članka 107. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske Unije (UFEU) o odlukama o porezima i ostalim mjerama slične prirode ili učinka donesenima u državama članicama od 1. siječnja 1991.;

                           (b)

                           da analizira i procijeni praksu Komisije da provodi stalan nadzor, u skladu s člankom 108. UFEU-a, svih sustava potpora koji postoje u državama članicama, da predlaže odgovarajuće mjere koje su potrebne za postupni razvoj ili funkcioniranje unutarnjeg tržišta, da provjerava je li potpora koju je dodijelila neka država ili potpora iz državnih sredstava spojiva s unutarnjim tržištem te da se ona ne koristi na način suprotan pravilima, da donese odluku prema kojoj dotična država mora ukinuti ili izmijeniti takvu potporu u određenom roku i uputi predmet Sudu Europske unije ako dotična država ne postupi u skladu s tom odlukom, a koja je praksa navodno dovela do velikog broja odluka o porezima koje nisu u skladu s propisima EU-a o državnim potporama;

                           (c)

                           da analizira i ispita pridržavaju li se države članice od 1. siječnja 1991. obveza iz Uredbe Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. (1) o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije o obvezi surađivanja i dostavljanja svih potrebnih dokumenata, u pogledu obveze dostavljanja svih potrebnih dokumenata;

                           (d)

                           da analizira i ispita usklađenost s obvezama iz Direktive Vijeća 77/799/EEZ od 19. prosinca 1977. o uzajamnoj pomoći nadležnih tijela država članica u području izravnog oporezivanja i oporezivanja premija osiguranja (2) i Direktive Vijeća 2011/16/EU od 15. veljače 2011. o administrativnoj suradnji u području oporezivanja i stavljanja izvan snage Direktive 77/799/EEZ (3) u vezi s dostavljanjem, od 1. siječnja 1991., informacija o odlukama o porezima od strane država članica, u okviru spontane razmjene, ostalim državama članicama;

                           (e)

                           da analizira i ocijeni praksu Komisije u pogledu ispravne primjene direktiva 77/799/EEZ i 2011/16/EU o dostavljanju informacija o odlukama o porezima od strane država članica drugim državama članicama;

                           (f)

                           da analizira i ocijeni postupaju li države članice u skladu s načelom lojalne suradnje iz članka 4. stavka 3. Ugovora o Europskoj uniji, kao što su ispunjavanje obveza za olakšavanje ostvarivanja zadaća Unije i suzdržavanje od svake mjere koja bi mogla ugroziti postizanje ciljeva Unije, uzimajući u obzir navodni široki razmjer agresivnog poreznog planiranja koje olakšavaju države članice, te vrlo moguće i znatne posljedice takve prakse na javne financije EU-a i u EU-u;

                           (g)

                           da analizira i procjeni aspekt trećih zemalja u agresivnom poreznom planiranju koje provode poduzeća osnovana u državama članicama ili koja u njima imaju poslovni nastan, kao i razmjenu informacija s trećim zemljama u tom pogledu;

                           (h)

                           da dâ prijedloge koje u tom pogledu smatra potrebnima;

               3.

               odlučuje da posebni odbor broji 45 članova;

               4.

               odlučuje da mandat posebnog odbora traje šest mjeseci od dana donošenja ove odluke.

               5.

               smatra primjerenim da Posebni odbor podnese izvješće koje su sastavila dva suizvjestitelja;

      (1)  SL L 83, 27.3.1999., str. 1.

      (2)  SL L 336, 27.12.1977., str. 15.

      (3)  SL L 64, 11.3.2011., str. 1.