title: 94/110/EZ:  Vijeće Odluka Vijeća od 16. prosinca 1993. o zaključivanju Carinske konvencije o privremenom uvozu privatnih cestovnih vozila (1954.) i prihvaćanju rezolucije Ujedinjenih naroda od 2. srpnja 1993. o primjenljivosti karneta za prolaz preko carine i karneta CPD za privatna cestovna vozila # Carinska Konvencija o privremenom uvozu privatnih cestovnih vozila (1954.) # Prihvaćanje rezolucije Ujedinjenih naroda od 2. srpnja 1993. o primjenljivosti karneta za prolaz preko carine i CPD karneta za privatna cestovna vozila

text:
               16.12.1993

               HR

               L 056/

      CARINSKA KONVENCIJA

      O PRIVREMENOM UVOZU PRIVATNIH CESTOVNIH VOZILA (1954.)
   UGOVORNE STRANKE,
   ŽELEĆI olakšati razvoj međunarodnog putovanja,
   UZIMAJUĆI U OBZIR ciljeve Konvencije o cestovnom prometu, koju je donijela Konferencija Ujedinjenih naroda o cestovnom i motornom prometu održana u Ženevi od 23. kolovoza do 1. rujna 1949. te je bila otvorena za potpisivanje u Ženevi 19. rujna 1949.,
   ODLUČILE SU sklopiti Konvenciju te su se sporazumjele o sljedećim odredbama:
   POGLAVLJE I.

      Definicije

   Članak 1.
   Za potrebe ove Konvencije:

               (a)

               pojam „uvozne carine i uvozni porezi” znači carine i sve ostale carine, porezi i pristojbe ili drugi nameti koji se naplaćuju na uvoz ili u vezi s uvozom robe navedene u ovoj Konvenciji, ali koji ne uključuju pristojbe i troškove čiji je iznos ograničen na približnu cijenu koštanja pružene usluge;

               (b)

               pojam „vozila”, osim ako iz konteksta proizlazi drugačije, znači sva cestovna motorna vozila (uključujući motocikle) i prikolice (bilo da su uvezene s vozilom ili zasebno), zajedno s njihovim sastavnim dijelovima i standardnim priborom i opremom, kada su uvezena sa vozilom;

               (c)

               pojam „privatna upotreba” isključuje prijevoz osoba uz naplatu, naknadu ili iz drugih razloga, te industrijski i gospodarski prijevoz proizvoda sa ili bez naplate;

               (d)

               pojam „isprave za privremeni uvoz” uključuje carinsku ispravu koji prikazuje jamstvo ili polog uvoznih carina i uvoznih poreza;

               (e)

               pojam „osobe” znači fizičke i pravne osobe;

               (f)

               pojam „udruženje izdavatelj” znači udruženje ovlašteno za izdavanje isprava za privremeni uvoz;

               (g)

               pojam „udruženje jamac” znači udruženje koje carinska tijela ugovorne stranke odobravaju da bude jamac osobama koje upotrebljavaju isprave za privremeni uvoz;

               (h)

               pojam „međunarodna organizacija” znači organizacija kojom su povezana nacionalna udruženja ovlaštena da izdaju i jamče isprave za privremeni uvoz;

               (i)

               pojam „ugovorne strane” znači država ili organizacija regionalne ekonomske integracije, stranku ove Konvencije;

               (j)

               pojam „regionalna organizacija za ekonomsku integraciju” znači organizacija koju su ustanovile i koju čine države iz članka 33. stavka 1. ove Konvencije, a koja ima nadležnost donositi vlastito zakonodavstvo koje je obvezujuće za države članice u pitanjima koja uređuje ova Konvencija te u skladu sa svojim internim pravilima i postupcima ima nadležnost odlučivati o pristupanju ovoj Konvenciji.

         POGLAVLJE II.

      Uvoz bez plaćanja uvoznih carina i uvoznih poreza te oslobođen od uvoznih zabrana i ograničenja

   Članak 2.
   1.   Svaka ugovorna strana odobrava privremeni uvoz bez plaćanja uvoznih carina i uvoznih poreza te oslobođen od uvoznih zabrana i ograničenja, podložno ponovnom izvozu i drugim uvjetima utvrđenim ovom Konvencijom, vozila u vlasništvu osoba sa stalnim prebivalištem izvan njezinog teritorija, koja su uvezena ili korištena u njihove privatne svrhe prilikom privremenog posjeta vlasnika vozila ili drugih osoba sa stalnim prebivalištem izvan njezinog teritorija.
   2.   Ugovorne strane mogu, pod uvjetima navedenim u ovoj Konvenciji, propisati da takva vozila moraju biti pokrivena ispravama za privremeni uvoz čime se jamči plaćanje uvoznih carina i uvoznih poreza ili jednakovrijednog iznosa podložnog posebnim odredbama članka 27. stavka 4., ako se vozila pokrivena ispravama za privremeni uvoz ponovo ne izvoze u propisanom roku.
   Članak 3.
   Gorivo sadržano u normalnim spremnicima goriva privremeno uvezenih vozila uvozi se bez plaćanja uvoznih carina i uvoznih poreza i uz oslobođenje od uvoznih zabrana i ograničenja, pri čemu se podrazumijeva da je uobičajeni spremnik onaj koji je napravio proizvođač za tip dotičnog vozila.
   Članak 4.
   1.   Sastavni dijelovi uvezeni za popravak određenog vozila koje je već privremeno uvezeno privremeno se uvoze bez plaćanja uvoznih carina i uvoznih poreza i uz oslobođenje od uvoznih zabrana i ograničenja. Ugovorne strane mogu zatražiti da ovi dijelovi budu pokriveni ispravama za privremeni uvoz.
   2.   Zamijenjeni dijelovi koji nisu ponovno uvezeni podliježu uvoznim carinama i uvoznim porezima osim ako se, sukladno odredbama dotične države, mogu prepustiti državnoj riznici bez naknade ili uništiti, pod službenim nadzorom, na trošak dotičnih strana.
   Članak 5.
   Isprave za privremeni uvoz i međunarodne prometne isprave namijenjene za izdavanje osobama s boravkom u državi u koju su isprave uvezene koje žele ući u druge države i koje odgovarajuća strana udruženja, međunarodne organizacije ili carinska tijela ugovornih strana šalju ovlaštenim putničkim udruženjima, uvoze se bez plaćanja uvoznih carina i uvoznih poreza i uz oslobođenje od uvoznih zabrana i ograničenja.
   POGLAVLJE III.

      Izdavanje isprava za privremeni uvoz

   Članak 6.
   1.   Podložno takvim jamstvima i pod uvjetima koje sama određuje, svaka ugovorna stranka može ovlastiti udruženja, poput onih povezanih s međunarodnom organizacijom, da izravno ili putem odgovarajućih udruženja izdaju isprave za privremeni uvoz predviđene ovom Konvencijom.
   2.   Isprave za privremeni uvoz mogu vrijediti za pojedinu državu ili carinsko područje, ili za nekoliko država ili carinskih područja.
   3.   Rok valjanosti tih isprava ne smije prelaziti godinu dana od dana izdavanja.
   Članak 7.
   1.   Isprave za privremeni uvoz koji vrijede za teritorije svih ili nekih ugovornih strana poznati su kao CPD-karneti (carnets de passage en douane) i moraju biti u skladu sa standardnim obrascem iz Priloga I. ovoj Konvenciji.
   2.   Ako CPD-karnet ne vrijedi za jedan ili nekoliko teritorija, udruženje izdavatelj to navodi na omotu i na uvoznim kuponima karneta.
   3.   Isprave za privremeni uvoz koji vrijede samo za teritorij pojedine ugovorne stranke mogu biti u skladu sa standardnim obrascem iz Priloga II. ovoj Konvenciji. Ugovorne strane mogu također upotrebljavati i ostale isprave, u skladu sa svojim zakonodavstvom ili propisima.
   4.   Razdoblje valjanosti isprava za privremeni uvoz, osim onih koje su izdala ovlaštena udruženja kako je predviđeno u članku 6., utvrđuje svaka ugovorna strana u skladu sa svojim zakonodavstvom i propisima.
   5.   Svaka ugovorna strana drugim ugovornim stranama na zahtjev dostavlja obrasce isprava za privremeni uvoz koji vrijede za njezin teritorij, osim onih koji se pojavljuju u prilozima ovoj Konvenciji.
   POGLAVLJE IV.

      Podaci na ispravama za privremeni uvoz

   Članak 8.
   Isprave za privremeni uvoz koje izdaju ovlaštena udruženja sastavljaju se na ime osoba koje posjeduju privremeno uvezena vozila ili imaju vlasništvo ili kontrolu nad njima, pod uvjetom da se, ako je vozilo unajmljeno, isprave sastave na ime najmoprimca.
   Članak 9.
   1.   Deklarirana težina na ispravama za privremeni uvoz je neto težina vozila. Potrebno ju je izraziti u metričkom sustavu. U slučaju isprava koji vrijede samo za jednu državu, carinska tijela te države mogu propisati uporabu drugog sustava.
   2.   Vrijednost koje se carini na ispravama za privremeni uvoz koji vrijede samo za jednu državu izražava se u valuti te države. Vrijednost deklarirana na CPD-karnetu izražava se u valuti države u kojoj je karnet izdan.
   3.   Potrepštine i alate koji čine standardnu opremu vozila ne treba posebno deklarirati na ispravama za privremeni uvoz.
   4.   Kada carinska tijela to zahtijevaju, dijelovi (kao što su kotači, gume i zračnice) i pribor koji ne čine standardnu opremu vozila (kao što su radio aparati, prikolice koje nisu prijavljene na zasebnoj ispravi, ili prtljažnici) prijavljuju se na ispravama za privremeni uvoz s potrebnim podacima (kao što je težina i vrijednost) te ih treba pokazati pri izlasku iz posjećene države.
   Članak 10.
   Svi podaci koje u isprave za privremeni uvoz unosi udruženje izdavatelj mogu biti izmijenjeni samo uz odobrenje udruženja izdavatelja ili jamca. Nije moguće unositi promjene nakon što su carinska tijela države uvoza prihvatile isprave, osim uz suglasnost tih istih tijela.
   Članak 11.
   1.   Vozila koja su uvezena pod pokrićem isprava za privremeni uvoz mogu upotrebljavati, u privatne svrhe, treće osobe koje su nositelji isprava propisno ovlastili, pod uvjetom da te treće osobe imaju stalno prebivalište izvan države uvoza te da također ispunjavaju ostale uvjete utvrđene ovom Konvencijom. Carinska tijela ugovornih strana imaju pravo zatražiti dokaze da su nositelji isprava propisno ovlastili te osobe te da ispunjavaju gore spomenute uvjete. Ako se taj dokaz ne pokaže dovoljnim, carinska tijela mogu zabraniti uporabu vozila u njihovoj državi pod pokrićem tih isprava. U slučaju unajmljenih vozila, svaka ugovorna strana može, ako se boji zlouporabe, zatražiti da nositelj isprava za privremeni uvoz bude nazočan u trenutku uvoza vozila.
   2.   Neovisno o odredbama prethodnog stavka, carinska tijela ugovornih strana mogu dozvoliti, u posebnim okolnostima i pod uvjetima koje sama određuju, da vozilo koje prometuje pod pokrićem isprava za privremeni uvoza vozi osoba s uobičajenim boravištem u državi uvoza, posebno ako vozač vozi vozilo u ime ili po uputama nositelja isprava za privremeni uvoz.
   POGLAVLJE V.

      Uvjeti privremenog uvoza

   Članak 12.
   1.   Vozila navedena u ispravama za privremeni uvoz ponovno se izvoze u istom općem stanju, osim za trošenje i habanje, u roku valjanosti tih isprava. U slučaju unajmljenih vozila, carinska tijela ugovornih strana imaju pravo zatražiti ponovni izvoz vozila čim najmoprimac napusti državu privremenog uvoza.
   2.   Dokaz o ponovnom izvozu pruža izlazna viza koju su carinska tijela države u koju su vozila privremeno uvezena propisno priložila ispravama za privremeni uvoz.
   Članak 13.
   1.   Neovisno o zahtjevu za ponovni izvoz utvrđen člankom 12., ne zahtjeva se ponovni izvoz teško oštećenih vozila u slučaju propisno dokumentiranih nezgoda, pod uvjetom da vozila:

               (a)

               podliježu plaćanju uvozne carine i uvoznih poreza koji se odnose na te proizvode; ili

               (b)

               prepuštaju se, bez naknade, državnoj riznici države u koju su privremeno uvezeni, a u tom se slučaju nositelj isprava za privremeni uvoz oslobađa plaćanja uvoznih carina i uvoznih poreza; ili

               (c)

               uništavaju se, pod službenim nadzorom, a na teret dotičnih strana, svi spašeni dijelovi ili materijali koji podliježu plaćanju uvoznih carina i uvoznih poreza koji se odnose na te proizvode,

         ovisno o zahtjevima carinskih tijela.
   2.   Kada se privremeno uvezeno vozilo ne može ponovno izvesti zbog zapljene, izuzev kad se radi o zapljeni u sudskoj parnici privatnih osoba, zahtjev za ponovnim izvozom u roku valjanosti isprava za privremeni uvoz obustavlja se dok je zapljena na snazi.
   3.   Carinska tijela, koliko god je to moguće, obavještavaju udruženje jamca o zapljenama koje su napravljene na njihov zahtjev ili od strane tih carinskih tijela, vozila uvezenih pod pokrićem isprava za privremeni uvoz za koje ta udruženja jamče te ih obavještavaju o mjerama koje namjeravaju poduzeti.
   4.   Kada je vozilo ili predmet popisan u ispravama izgubljen ili ukraden tijekom zaplijene, izuzev kad se radi o zaplijeni u sudskoj parnici privatnih osoba, nikakve uvozne carine i uvozni porezi ne smiju se zaračunati nositelju isprava za privremeni uvoz, koji carinskim tijelima treba predočiti dokaze o zapljeni.
   Članak 14.
   Vozila uvezena u teritorij jedne od ugovornih strana pod pokrićem isprava za privremeni uvoz ne smiju se niti slučajno upotrebljavati za prijevoz uz naplatu, naknadu ili iz drugih razloga između točaka unutar granica tog teritorija.
   Članak 15.
   Osobe koje imaju pravo na pogodnosti privremenog uvoza mogu, tijekom razdoblja valjanosti isprava za privremeni uvoz, uvesti vozila pokrivena tim ispravama koliko je to potrebno, pod uvjetom da imaju vizu odnosnog carinskog službenika za svaki prolaz (ulazak i izlazak) ako carinska tijela to zatraže. Isprave za privremeni uvoz mogu vrijediti samo za jedno putovanje.
   Članak 16.
   Kada se za svaki prolaz upotrebljavaju isprave za privremeni uvoz bez kupona koji se mogu otrgnuti, vize koje izdaju carinski službenici između prvog ulaska i zadnjeg izlaska su privremene. Bez obzira na to, kada je zadnja viza privremena izlazna viza, ona se prihvaća kao dokaz ponovnog izvoza privremeno uvezenog vozila ili sastavnih dijelova.
   Članak 17.
   Kada se za svaki prolaz upotrebljavaju isprave za privremeni uvoz bez kupona koji se mogu otrgnuti, svaki ulazak se odnosi na prolaz dokumenta na carini, a svaki sljedeći izlaz predstavlja njihovo konačno razduženje, osim kako je predviđeno u članku 18.
   Članak 18.
   Kada su carinska tijela države konačno i bezuvjetno razdužila isprave za privremeni uvoz, više ne mogu tražiti od udruženja jamca plaćanje uvoznih carina i uvoznih poreza, osim ako je potvrda o razduženju dobivena nepropisno ili uz prijevaru.
   Članak 19.
   Vize na ispravama za privremeni uvoz koje se upotrebljavaju pod uvjetima utvrđenim ovom Konvencijom ne podliježu plaćanju naknada za rad carinske službe u ovlaštenom radnom vremenu carinarnica i postaja.
   POGLAVLJE VI.

      Produljenje valjanosti i obnova isprava za privremeni uvoz

   Članak 20.
   Pomanjkanje dokaza o ponovnom izvozu privremeno uvezenih vozila u danom vremenskom roku zanemaruje se kada se vozila predoče carinskim tijelima za ponovni izvoz u roku od 14 dana od isteka krajnjeg roka privremenog ulaska vozila te se daju zadovoljavajuća objašnjenja o kašnjenju.
   Članak 21.
   Svaka ugovorna strana priznaje valjanima produljenja valjanosti CPD-karneta koje je odobrila druga ugovorna stranka u skladu s postupkom utvrđenim u Prilogu 3. ovoj Konvenciji.
   Članak 22.
   1.   Zahtjevi za produljenje valjanosti isprava za privremeni uvoz podnose se nadležnim carinskim tijelima prije isteka razdoblja valjanosti dotičnih isprava, osim ako je to onemogućeno višom silom. Ako je ispravu za privremeni uvoz izdalo ovlašteno udruženje, zahtjev za produljenje podnosi udruženje koje jamči isprave.
   2.   Produljenja vremenskog roka potrebnog za ponovni izvoz privremeno uvezenih vozila ili sastavnih dijelova odobravaju se kada odnosne osobe na zadovoljstvo carinskih tijela mogu dokazati da su zbog više sile spriječeni ponovno izvesti navedena vozila ili sastavne dijelove u danom vremenskom roku.
   3.   Valjanost isprava za privremeni uvoz može se produljiti samo jednom za najviše jednu godinu. Po isteku tog roka, mora se izdati i dostaviti novi karnet u zamjenu za raniji karnet.
   Članak 23.
   Svaka ugovorna strana može, osim ako uvjeti privremenog uvoza više nisu udovoljeni, ovlastiti, podložno bilo kakvim kontrolnim mjerama koje smatraju potrebnim, obnovu isprava za privremeni uvoz koje izdaju ovlaštena udruženja, a u vezi s vozilima ili sastavnim dijelovima privremeno uvezenim na njezin teritorij. Zahtjeve za obnovu podnosi udruženje jamac.
   POGLAVLJE VII.

      Zakonsko uređenje isprava za privremeni uvoz

   Članak 24.
   1.   Ako isprave za privremeni uvoz nisu propisno razdužene, carinska tijela države uvoza prihvaćaju (bilo da su isprave istekle ili ne) kao dokaz ponovnog izvoza vozila ili sastavnih dijelova predočenje potvrde koja se temelji na standardnom obrascu prikazanom u Prilogu 4. ovoj Konvenciji, koju izdaje službeno tijelo (konzul, carina, policija, gradonačelnik, sudski činovnik itd.), a kojom se potvrđuje da su im odnosna vozila ili sastavni dijelovi predočeni i da se nalaze izvan države uvoza. Kao alternativa, prihvaćaju bilo koji drugi valjani dokumentirani dokaz da se vozila ili sastavni dijelovi nalaze izvan države privremenog uvoza. U slučaju isprava koje nisu istekle, izuzev CPD-karneta, isprave se podnose u isto vrijeme kao i gore navedeni dokaz. U slučaju karneta, carinska tijela kao dokaz ponovnog izvoza vozila ili sastavnih dijelova prihvaćaju vize koje su na njih unijela carinska tijela naknadno posjećenih država.
   2.   U slučaju uništenja, gubitka ili krađe isprave za privremeni uvoz koja nije propisno razdužena, ali se odnosi na vozilo ili sastavne dijelove koji su ponovno izvezeni, carinska tijela države uvoza prihvaćaju kao dokaz ponovnog izvoza predočenje potvrde koja se temelji na standardnom obrascu prikazanom u Prilogu 4. ovoj Konvenciji i koju izdaje službeno tijelo (konzul, carina, policija, gradonačelnik, sudski činovnik itd.), a kojom se potvrđuje da su im dotična vozila ili sastavni dijelovi predočeni i da se nalaze izvan države uvoza nakon datuma isteka isprave. Kao alternativa, prihvaćaju bilo koji drugi valjani dokumentirani dokaz da se vozila ili sastavni dijelovi nalaze izvan države privremenog uvoza.
   3.   U slučaju uništenja, gubitka ili krađe CPD-karneta dok se vozilo ili sastavni dijelovi na koje se on odnosi nalaze na teritoriju jedne od ugovornih strana, carinska tijela te stranke, na zahtjev dotičnog udruženja, prihvaćaju zamjensku ispravu, čija valjanost ističe na dan isteka roka valjanosti karneta koji zamjenjuje. Tim se prihvaćanjem poništava prijašnje prihvaćanje uništenog, izgubljenog ili ukradenog karneta. U slučaju zlouporabe karneta nakon što ga carinska tijela i udruženje izdavatelj ponište, potonji se ne smije smatrati odgovornim za plaćanje uvoznih carina i uvoznih poreza. Ako je, umjesto zamjenske isprave, za ponovni izvoz vozila ili sastavnih dijelova izdana izvozna dozvola ili neka slična isprava, izlazna se viza na toj dozvoli ili ispravi smatra dovoljnim dokazom za ponovni izvoz.
   4.   Ako je vozilo ukradeno nakon što je ponovno izvezeno iz države privremenog uvoza, bez da je izlaz propisno ovjeren na ispravama za privremeni uvoz te ako na ispravama ne postoje ulazne vize carinskih tijela naknadno posjećenih država, isprave se unatoč tome mogu zakonski urediti pod uvjetom da udruženje jamac predoči isprave zajedno sa zadovoljavajućim dokazom o krađi. Ako isprave za privremeni uvoz nisu istekle, carinska tijela mogu zatražiti njihovu predaju.
   Članak 25.
   U slučaju navedenom u članku 24., carinska tijela imaju pravo naplatiti upravnu pristojbu.
   Članak 25.(a)

   Nadležna carinska tijela ne zahtijevaju plaćanje uvoznih carina i uvoznih poreza ako je, na njihovo zadovoljstvo, dokazano da se vozilo uvezeno pod pokrićem isprava za privremeni uvoz više ne može ponovno izvesti zato što je uništeno ili nepovratno izgubljeno zbog više sile.
   Članak 26.
   Carinska tijela nemaju pravo zahtijevati od udruženja jamca plaćanje uvoznih carina i uvoznih poreza na privremeno uvezena vozila ili sastavne dijelove ako udruženju jamcu nije upućena službena obavijest o nerazduženosti isprava za privremeni uvoz u roku od godine dana od datuma isteka roka valjanosti navedenih isprava. Carinska tijela udruženju jamcu pružaju pojedinosti o iznosu uvoznih carina i uvoznih poreza u roku od godine dana od obavijesti o nerazduženosti. Obveza udruženja jamaca glede tih iznosa prestaje ako se ti podaci ne pruže u roku od tog jednogodišnjeg razdoblja.
   Članak 27.
   1.   Udruženja jamci imaju razdoblje od godinu dana od dana obavijesti o nerazduženosti isprava za privremeni uvoz u kojoj treba dostaviti dokaze o ponovnom izvozu dotičnih vozila ili sastavnih dijelova pod uvjetima utvrđenim u ovoj Konvenciji. Međutim, to razdoblje može stupiti na snagu tek od dana isteka valjanosti isprava za privremeni uvoz. U slučaju da carinska tijela ospore valjanost predočenih dokaza, moraju o tome obavijestiti jamca u roku koji nije dulji od godine dana.
   2.   U slučaju da takav dokaz ne bude dostavljen u dozvoljenom roku, udruženje jamac deponira ili privremeno plaća, i to u roku od najviše tri mjeseca, dugovane uvozne carine i uvozne poreze. Isti polog odnosno plaćanje postaje konačno nakon razdoblja od jedne godine od dana deponiranja ili privremenog plaćanja. Tijekom potonjeg razdoblja, udruženje jamac još uvijek može iskoristiti pogodnosti povrata deponiranog ili plaćenog iznosa predviđene prethodnim stavkom.
   3.   Za države čije odredbe ne predviđaju polaganje ili privremeno plaćanje uvoznih carina i uvoznih poreza, smatra se da je plaćanje izvršeno sukladno odredbama prethodnog stavka konačno, što podrazumijeva da se može ostvariti povrat plaćenih iznosa ako se ispune uvjeti navedeni u ovom članku.
   4.   U slučaju nerazduženosti isprava za privremeni uvoz, od udruženja jamca se ne zahtijeva plaćanje iznosa koji je veći od ukupnog iznosa uvoznih carina i uvoznih poreza koji se primjenjuju na vozila ili sastavne dijelove koji nisu ponovno izvezeni, zajedno s kamatom ako se ista naplaćuje.
   Članak 28.
   U slučaju prijevare, prekršaja ili zlouporabe, i bez obzira na odredbe ove Konvencije, ugovorne su strane slobodne pokrenuti postupak protiv osoba koje koriste isprave za privremeni uvoz radi povrata uvoznih carina i uvoznih poreza te izricanja kazni za koje su te osobe odgovorne. U tim slučajevima udruženja jamci su dužna pružiti pomoć carinskim tijelima.
   POGLAVLJE VIII.

      Ostale odredbe

   Članak 29.
   Ugovorne strane nastoje ne uvesti carinske postupke koji bi mogli ometati razvoj međunarodnog putovanja.
   Članak 30.
   Da bi ubrzale carinske postupke, susjedne ugovorne strane nastoje postaviti svoje odgovarajuće carinske postaje blizu jedne drugima te ih držati otvorenim u isto vrijeme.
   Članak 31.
   U slučaju povrede odredbi ove Konvencije, bilo kakve zamjene, lažnog iskazivanja ili čina koji osobu ili predmet tjera na nepropisno korištenje uvoznog sustava utvrđenog ovom Konvencijom, prekršitelj podliježe kaznama propisanim zakonodavstvom države u kojoj je prekršaj napravljen.
   Članak 32.
   Niti jedna odredba Konvencije ne sprečava ugovorne stranke koje pripadaju carinskoj ili gospodarskoj uniji da donesu posebne odredbe koje se odnose na stanovnike država koje pripadaju navedenoj uniji.
   Članak 32. a

   Ova Konvencija ne sprečava primjenu većih pogodnosti koje ugovorne strane odobravaju ili žele odobriti unilateralnim odredbama ili bilateralnim i multilateralnim sporazumima, pod uvjetom da te pogodnosti ne ometaju primjenu odredbi ove Konvencije. Ugovornim se stranama predlaže da se odreknu zahtjeva za ispravama za privremeni uvoz i za jamstva.
   POGLAVLJE IX.

      Završne odredbe

   Članak 33.
   1.   Ova je Konvencija otvorena za potpisivanje do 31. prosinca 1954. u ime bilo koje države članice Ujedinjenih naroda i bilo koje druge države koja je pozvana na prisustvovanje Konferenciji Ujedinjenih naroda o carinskim postupcima za privremeni uvoz privatnih cestovnih motornih vozila i za turizam, održanoj u New Yorku u svibnju i lipnju 1954., u daljnjem tekstu konferencija.
   2.   Ova Konvencija podliježe ratifikaciji, a isprave o ratifikaciji deponiraju se kod glavnog tajnika Ujedinjenih naroda.
   Članak 34.
   1.   Od 1. siječnja 1955. ovoj Konvenciji mogu pristupiti sve države navedene u članku 33. stavku 1. i sve druge države koje je tako pozvalo Ekonomsko i socijalno vijeće Ujedinjenih naroda. Također je otvorena za pristup svakom starateljskom području na kojem su Ujedinjeni narodi upravna vlast.
   1.a   Svaka regionalna organizacija za ekonomsku integraciju može, u skladu sa stavkom 1. ovog članka, postati ugovorna stranka ove Konvencije. Takva organizacija koja je pristupila ovoj Konvenciji glavnog tajnika Ujedinjenih naroda obavještava o svojoj nadležnosti i svim njezinim naknadnim promjenama glede pitanja koja uređuje ova Konvencija. Organizacija i njezine države članice mogu, bez odstupanja od obveza iz ove Konvencije, odlučiti o svojim odgovarajućim odgovornostima za izvršavanje obveza iz ove Konvencije.
   2.   Pristupanje se obavlja deponiranjem isprava o pristupanju kod glavnog tajnika Ujedinjenih naroda.
   Članak 35.
   1.   Ova Konvencija stupa na snagu devedesetog dana od dana deponiranja 15. isprave o ratifikaciji ili pristupanju bez rezerve ili s rezervama prihvaćenim u skladu s člankom 39.
   2.   Za svaku državu ili regionalnu organizaciju za ekonomsku integraciju koja ratificira ili pristupi Konvenciji nakon dana deponiranja 15. isprave o ratifikaciji ili pristupanju u skladu s prethodnim stavkom, Konvencija stupa na snagu 90. dana od dana kada ta država ili regionalna organizacija za ekonomsku integraciju deponira svoju instrument ratifikacije ili pristupanja, bez rezerve ili s rezervama prihvaćenim u skladu s člankom 39.
   Članak 36.
   1.   Nakon što je ova Konvencija bila na snazi tri godine, svaka je ugovorna strana može otkazati obaviješću upućenom glavnom tajniku Ujedinjenih naroda.
   2.   Otkaz počinje djelovati 15 mjeseci od dana kada glavni tajnik Ujedinjenih naroda primi obavijest o otkazu.
   Članak 37.
   Ova Konvencija prestaje biti pravovaljana ako se nakon stupanja na snagu broj ugovornih strana za bilo koje razdoblje ili u 12 uzastopnih mjeseci smanji na manje od osam.
   Članak 38.
   1.   Svaka država može, u trenutku deponiranja svojeg instrumenta ratifikacije ili pristupanja ili u bilo koje vrijeme nakon toga, putem obavijesti koja se upućuje glavnom tajniku Ujedinjenih naroda, izjaviti da se ova Konvencija primjenjuje na sve ili na nekoliko teritorija za čije je međunarodne odnose odgovorna. Ova se Konvencija primjenjuje na teritorije navedene u obavijesti od devedesetog dana nakon što ju je glavni tajnik primio ako obavijest nije popraćena rezervom, ili od devedesetog dana od dana stupanja na snagu obavijesti u skladu s člankom 39., ili na dan stupanja na snagu Konvencije za odnosnu državu, prema tome koji je kasniji.
   2.   Svaka država koja je prema prethodnom stavku dala izjavu kojom proširuje primjenu ove Konvencije na teritorij za čije je međunarodne odnose ona odgovorna može zasebno otkazati Konvenciju glede navedenog teritorija u skladu s odredbama članka 36.
   Članak 39.
   1.   Rezerve stavljene na ovu Konvenciju prije potpisivanja Završnog akta dopuštaju se ako ih je prihvatila većina članova konferencije i ako su upisane u Završni akt.
   2.   Rezerve stavljene nakon potpisivanja Završnog akta ne dopuštaju se ako je jedna trećina država potpisnica ili ugovornih strana uložila primjedbu kako je u daljnjem tekstu predviđeno.
   3.   Tekst svake rezerve koju je glavnom tajniku Ujedinjenih naroda predala država ili regionalna organizacija za ekonomsku integraciju u trenutku potpisivanja, deponiranja instrumenta ratifikacije ili pristupa ili neke druge obavijesti iz članka 38. glavni tajnik šalje svim ugovornim strankama koje su u tome trenutku potpisale Konvenciju, ratificirale je ili joj pristupile. Ako jedna trećina tih ugovornih strana uloži primjedbu u roku od devedeset dana od dana slanja, rezerve se ne prihvaćaju. Glavni tajnik sve ugovorne strane navedene u ovom stavku obavješćuje o svim prigovorima koje je dobio, ali i o prihvaćanju ili odbacivanju rezerve.
   4.   Prigovor države koja je potpisala, ali nije ratificirala Konvenciju prestaje biti pravovaljan ako, u roku od devet mjeseci od dana ulaganja prigovora, država koja ulaže prigovor ne ratificira Konvenciju. Ako se, kao posljedica prestanka pravovaljanosti prigovora, rezerva prihvati primjenom prethodnog stavka, glavni tajnik o tome obavješćuje sve ugovorne strane navedene u dotičnom stavku. Tekst se svake rezerve ne šalje svakoj državi potpisnici iz prethodnog stavka ako dotična država ne ratificira Konvenciju u roku od tri godine od dana potpisivanja u njezino ime.
   5.   Ugovorna stranka koja polaže rezervu može, u razdoblju od 12 mjeseci od dana obavijesti glavnog tajnika iz stavka 3. da je rezerva odbačena u skladu s postupkom predviđenim u tom stavku, povući rezervu, u kojem slučaju instrument ratifikacije ili pristupanja, ili obavijest iz članka 38., ovisno o slučaju, stupa na snagu u odnosu na tu ugovornu stranu počevši od dana povlačenja. U očekivanju takvog povlačenja, instrument ili obavijest, ovisno o slučaju, prestaju biti pravovaljani, osim ako se, primjenom odredbi stavka 4., rezerva naknadno prihvati.
   6.   Rezerve prihvaćene u skladu s ovim člankom mogu se povući u bilo kojem trenutku putem obavijesti upućene glavnom tajniku.
   7.   Od nijedne se ugovorne strane ne zahtijeva da ugovornoj strani koja stavlja rezervu pruži povlastice odredbi na koje se te rezerve primjenjuju. Svaka ugovorna strana koja to pravo iskoristi o tome obavješćuje glavnog tajnika, a potonji o toj odluci obavješćuje sve države potpisnice i ugovorne strane.
   Članak 40.
   1.   Svaki spor između dviju ili više ugovornih strana koji se odnosi na tumačenje ili primjenu ove Konvencije treba rješavati, ako je moguće, pregovorima između strana u sporu.
   2.   Svaki spor koji se ne riješi pregovorima podvrgava se arbitraži ako to zahtijeva bilo koja od ugovornih strana u sporu i upućuje se, ovisno o slučaju, jednom ili više arbitara koje dogovorno odaberu strane u sporu. Ako se u roku od tri mjeseca od podnošenja zahtjeva za arbitražu stranke u sporu ne uspiju sporazumjeti o odabiru arbitra ili arbitara, svaka ugovorna strana može tražiti od predsjednika Međunarodnog suda da imenuje samo jednog arbitra kojemu se spor upućuje na rješavanje.
   3.   Odluka arbitra ili arbitara imenovanih prema prethodnom stavku obvezujuća je za dotične ugovorne strane.
   Članak 41.
   1.   Nakon što je ova Konvencija bila na snazi tri godine, svaka ugovorna stranka može, putem obavijesti upućene glavnom tajniku Ujedinjenih naroda, zahtijevati da se sazove konferencija u svrhu razmatranja Konvencije. Glavni tajnik sve ugovorne strane obavješćuje o zahtjevu te saziva revizijsku konferenciju ako ga, u roku od četiri mjeseca od dana obavijesti glavnog tajnika, najmanje polovica ugovornih strana obavijesti o njihovom slaganju sa zahtjevom.
   2.   Ako se konferencija sazove u skladu s prethodnim stavkom, glavni tajnik o tome obavješćuje sve ugovorne strane te ih poziva da u roku od tri mjeseca predaju prijedloge za koje žele da se razmotre na konferenciji. Glavni tajnik svim ugovornim stranama najmanje tri mjeseca prije datuma održavanja konferencije prenosi privremeni dnevni red konferencije zajedno s tekstovima takvih prijedloga.
   3.   Glavni tajnik na sve konferencije sazvane u skladu s ovim člankom poziva sve ugovorne strane i sve ostale države članice Ujedinjenih naroda ili bilo kojih drugih specijaliziranih agencija.
   Članak 42.
   1.   Svaka ugovorna strana može predložiti jednu ili više izmjena ove Konvencije. Tekst svake predložene izmjene dostavlja se glavnom tajniku Ujedinjenih naroda koji ih prenosi svim ugovornim stranama.
   2.   Svaka predložena izmjena prenesena u skladu s prethodnim stavkom smatra se prihvaćenom ako nijedna ugovorna stranka ne stavi primjedbu u roku od šest mjeseci od dana kada je glavni tajnik prenio predložene izmjene. Regionalne organizacije za ekonomsku integraciju koje su ugovorne strane ove Konvencije unutar djelokruga svojih ovlasti koriste pravo na stavljanje primjedbi. U tom slučaju države članice navedenih organizacija koje su ugovorne strane ove Konvencije nisu ovlaštene pojedinačno koristiti to pravo.
   3.   Glavni tajnik obavješćuje sve ugovorne strane što je prije moguće je li stavljena primjedba na predložene izmjene, a ako nije stavljena nijedna primjedba, izmjena stupa na snagu za sve ugovorne strane tri mjeseca nakon isteka razdoblja od šest mjeseci navedenog u prethodnom stavku.
   Članak 43.
   Glavni tajnik Ujedinjenih naroda sve ugovorne strane i države članice Ujedinjenih naroda obavješćuje o sljedećem:

               (a)

               potpisima, ratifikacijama i pristupanjima primljenim u skladu s člancima 33. i 34.;

               (a)a

               informacijama o ovlastima regionalnih organizacija za ekonomsku integraciju i svim njihovim naknadnim promjenama u skladu s člankom 34. stavkom 1. a);

               (b)

               datumu stupanja na snagu ove Konvencije u skladu s člankom 35.;

               (c)

               otkazivanjima primljenim prema članku 36.;

               (d)

               prestanku važenja ove Konvencije u skladu s člankom 37.;

               (e)

               obavijestima primljenim prema članku 38.;

               (f)

               stupanju na snagu svake izmjene u skladu s člankom 42.

         Članak 44.
   Izvornik ove Konvencije deponira se kod glavnog tajnika Ujedinjenih naroda koji njezine ovjerene preslike dostavlja svim ugovornim stranama i svim državama članicama Ujedinjenih naroda.

      U potvrdu tog dolje potpisani, valjano ovlašteni za to, potpisali su ovu Konvenciju.
      Sastavljeno u New Yorku, četvrtog lipnja tisuću devetsto pedeset i četvrte, u jednom primjerku na engleskom, francuskom i španjolskom jeziku, s tim da je svaki tekst jednako vjerodostojan.
      Od glavnog se tajnika traži da pripremi vjerodostojan prijevod ove Konvencije na kineski i ruski jezik i da doda tekstove na kineskom i ruskom engleskim, francuskim, i španjolskim tekstovima kada dostavlja njezine ovlaštene kopije državama u skladu s člankom 44. ove Konvencije.

   PRILOZI

                  Prilog 1.:

            CPD-karnet

                  Prilog 2.:

            Triptih

                  Prilog 3.:

            Produljenje valjanosti CPD-karneta

                  Prilog 4.:

            Uzorak potvrde za usklađivanje nerazduženih, uništenih, izgubljenih ili ukradenih isprava za privremeni uvoz
         Annex 1/Annexe 1

      MODEL OF CARNET DE PASSAGE EN DOUANE

      MODÈLE DE CARNET DE PASSAGE EN DOUANE

      The carnet is issued in English and French

      The dimensions of the carnet are 21 × 29,7 cm

      The issuing association shall insert its name on each voucher and shall include the initials of the international organization to which it belongs

      Toutes les mentions imprimées du carnet de passage en douane sont rédigées en français et en anglais

      Les dimensions sont de 21 × 29,7 cm

      L'association qui délivre le carnet doit faire figurer son nom sur chacun des volets et faire suivre ce nom des initiales de l'organisation internationale à laquelle elle est affiliée

   Prilog II.
   TRIPTIH
   Triptih je tiskan na nacionalnom jeziku države uvoza i, prema želji, također i na nekom drugom jeziku.
   Dimenzije su 13 × 29,5 cm.

               Annexe 3

               Annex 3

               PROLONGATION DE LA VALIDITÉ DU CARNET DE PASSAGE EN DOUANE

               EXTENSION OF VALIDITY OF THE CARNET DE PASSAGE EN DOUANE

                           1.

                           La formule de prolongation de validité doit être conforme au modèle figurant dans la présente annexe.La formule est libellée en anglais ou en français. Les mentions qu'elle contient peuvent être répétées dans une autre langue.

                           1.

                           The stamp for extension of validity shall conform to the model contained in the present Annex.The stamp shall be drawn up in English and in French. The inscribed wording may be repeated in another language.

                           2.

                           La personne qui demande la prolongation et l'association garante qui s'occupe de cette demande se conforment à la procédure indiquée ci-après:

                           2.

                           The following procedure shall be observed by the person requesting the extension and by the guaranteeing association dealing with the request:

                           a)

                           Dès que le titulaire d'un carnet de passage en douane s'aperçoit qu'il est contraint de demander une prolongation du délai de validité de son document, il remet avec son carnet, à l'association garante, une demande de prolongation expliquant les circonstances qui l'ont obligé à formuler cette requête. À titre justificatif, il joint à la demande, selon le cas, un certificat médical, une attestation de l'atelier de réparation, ou toute autre pièce authentique établissant que la force majeure invoquée est réelle.

                           (a)

                           as soon as the holder of a carnet de passage en douane realizes that he is obliged to request an extension of the period of validity of the document, he sends to the guaranteeing association the carnet and a request for extension, indicating the circumstances which oblige him to make the request. He will submit with his request, as supporting evidence, such papers as a medical certificate, a statement from the garage repairing his vehicle, or any other authentic document showing that the delay in question is caused by force majeure.

                           b)

                           Si l'association garante estime que la demande de prolongation peut être présentée à la douane, elle imprime, au moyen d'un timbre humide, la formule visée au paragraphe 1 sur la couverture du carnet de passage en douane, à l'endroit spécialement réservé à cet effet.

                           (b)

                           if the guaranteeing association considers that the request for extension might be passed on to the customs authorities, it stamps the cover of the carnet de passage en douane in the space specially reserved for this purpose.

                           c)

                           L'association garante indique, dans la partie gauche de la formule, jusqu'à quelle date (en lettres et en chiffres) la prolongation est sollicitée. Y sont opposés la signature du président de l'association ou de son délégué ainsi que le cachet officiel de l'association.

                           (c)

                           in the left-hand side of the stamp the guaranteeing association fills in the date, in figures and words, until which the extension is requested. The President or representative of the association signs and the stamp of the association is affixed.

                           d)

                           La durée de prolongation ne doit pas excéder le délai raisonnablement nécessaire pour terminer le voyage, délai qui ne devrait normalement pas dépasser trois mois à compter de la date de péremption du carnet de passage en douane.

                           (d)

                           the length of the extension must not exceed a reasonable period necessary to complete the journey, and should not normally exceed three months from the previous date of expiry of the carnet.

                           e)

                           L'association garante transmet ensuite le carnet à l'autorité douanière compétente de son pays. Elle joint au carnet la demande du titulaire, accompagnée des pièces justificatives.

                           (e)

                           the guaranteeing association then sends the carnet to the competent customs authority of its country. The request made by the holder of the carnet and the supporting evidence are attached to the carnet.

                           f)

                           L'autorité douanière décide si la prolongation doit être accordée. Elle peut réduire la durée de la prolongation demandée ou refuser d'accorder toute prolongation. Si la prolongation est accordée, le fonctionnaire compétent de la douane complète la formule imprimée sur la couverture du carnet par l'association garante, lui donne un numéro d'ordre ou d'enregistrement, fait mention du lieu, de la date et de sa qualité. Il revêt ensuite la formule de sa signature ainsi que du cachet officiel de la douane.

                           (f)

                           the customs authority decides whether the extension shall be granted. It may reduce the period of extension requested, or refuse to grant any extension. If it is granted, the competent customs officer completes the stamp placed on the cover of the carnet by the guaranteeing association, by adding a serial or registry number, the place and date and his own official position. He then signs and adds the customs stamp.

                           g)

                           Le carnet de passage en douane est alors renvoyé à l'association garante, qui le restitue à l'intéressé.

                           (g)

                           the carnet is then returned to the guaranteeing association, which in turn returns it to the person concerned.

         Annex 4/Annexe 4
   MODEL CERTIFICATE FOR THE ADJUSTMENT OF UNDISCHARGED, DESTROYED, LOST OR STOLEN TEMPORARY IMPORTATION PAPERS (CERTIFICATE OF LOCATION)
   MODÈLE DE CERTIFICAT POUR LA RÉGULARISATION DES TITRES D′IMPORTATION TEMPORAIRE NON DÉCHARGÉS, DÉTRUITS, PERDUS OU VOLÉS (CERTIFICAT DE PRÉSENCE)

 ---documentbreak---

               16.12.1993

               HR

               L 056/

      PRIHVAĆANJE REZOLUCIJE UJEDINJENIH NARODA

   od 2. srpnja 1993.
   o primjenljivosti karneta za prolaz preko carine i CPD karneta za privatna cestovna vozila
   Radi primjene Carinske konvencije o privremenom uvozu privatnih cestovnih vozila (New York, 1954.), Zajednica ovime obavješćuje glavnog tajnika Ujedinjenih naroda da prihvaća rezoluciju Ujedinjenih naroda od 2. srpnja 1993. o primjenljivosti karneta za prolaz preko carine i CPD karneta za privatna cestovna vozila.
   Zajednica rezoluciju primjenjuje, u okviru svojih odnosa s ugovornim stranama, na svaku od strana koje su također prihvatile instrument.
   Zajednica također primjenjuje preporuku Vijeća za carinsku suradnju od 25. lipnja 1992. o CPD karnetu (1) ako se odnosi na privatna cestovna vozila.
   Tekst rezolucije Ujedinjenih naroda navodi se u daljnjem tekstu.

      (1)  SL L 289, 24.11.1993., str. 42.

      REZOLUCIJA UJEDINJENIH NARODA

   od 2. srpnja 1993.
   o primjenljivosti karneta za prolaz preko carine i CPD karneta za privatna cestovna vozila
   Za ugovorne strane Carinske konvencije iz 1954. o privremenom uvozu privatnih cestovnih vozila (4. lipnja. 1954.)
   RADNA SKUPINA UN-a/EEZ-a ZA CARINSKA PITANJA KOJA UTJEČU NA PRIJEVOZ,
   PODSJEĆAJUĆI se odredbi članka 7. stavka 1. Carinske konvencije o privremenom uvozu privatnih cestovnih vozila (4. lipnja 1954.) (u daljnjem tekstu Konvencija o vozilima iz 1954.),
   PODSJEĆAJUĆI da se Prilogom I. ovoj Konvenciji utvrđuje obrazac za isprave za privremeni uvoz (karnete za prolaz preko carine) koji se upotrebljavaju za privremeni uvoz privatnih cestovnih vozila te da su ovaj obrazac, kao i uvjeti za njegovu uporabu, praktički jednaki onima za isprave za privremeni uvoz (CPD karnet) utvrđenim Konvencijom o privremenom uvozu, Prilogom A Dodatkom II. (u daljnjem tekstu Istanbulska konvencija),
   PRIMJEĆUJUĆI da su udruženja izdavatelji i udruženja jamci, koja djeluju u skladu s Konvencijom o vozilima iz 1954., jednaka onima koja djeluju u skladu s Istanbulskom konvencijom,
   SVJESNA važnosti da se osigura neometani prijelaz s Konvencije o vozilima iz 1954. na Prilog C Istanbulskoj konvenciji te da udruženja izdavatelja i udruženja jamaca izbjegnu nepotrebne neprilike,
   PRIZNAJUĆI volju udruženja izdavatelja i udruženja jamaca, koja djeluju u skladu s Konvencijom o vozilima, da omoguće odgovarajućim izdavačkim i jamstvenim lancima da također djeluju u skladu s Prilozima A i C Istanbulskoj konvenciji, ako se tiče cestovnih motornih vozila za privatnu upotrebu i prikolica, te njihovu obvezu da jamče za CPD karnete predviđene dvjema konvencijama,
   PREPORUČUJE da one ugovorne stranke Konvencije o vozilima iz 1954. koje prihvaćaju karnet za privremeni uvoz privatnih cestovnih vozila prihvate i obrazac karneta utvrđen Prilogom I. Konvenciji o vozilima iz 1954. i dokumente o privremenom uvozu (CPD karnet) utvrđene Istanbulskom konvencijom, Dodatkom 11. Prilogu A;
   ZAHTIJEVA od izvršnog tajnika Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu da ugovorne stranke Konvencije o vozilima iz 1954. obavijesti o obvezi udruženja izdavatelja i udruženja jamaca da jamče, vis-à-vis carinske uprave, za karnete predviđene dvjema konvencijama. Izvršni je tajnik također dužan takvoj obavijesti priložiti ovu rezoluciju;
   ZAHTIJEVA od svake ugovorne strane Konvencije o vozilima iz 1954. da izvršnog tajnika Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu obavijesti prihvaća li ili ne prihvaća ovu rezoluciju. Takvu obavijest treba poslati u roku od godine dana od dana kada izvršni tajnik ugovorne strane obavijesti o obvezi udruženja izdavatelja i udruženja jamaca da jamče za karnete predviđene dvjema konvencijama;
   U slučaju prihvaćanja, ugovorna strana također obavješćuje izvršnog tajnika o datumu početka primjene preporuke i uvjetima za primjenu iste.
   Neobavješćivanje izvršnog tajnika Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu u roku od godine dana znači da ugovorna strana nije u mogućnosti prihvatiti rezoluciju. Međutim, ugovorna strana ovu rezoluciju može prihvatiti kasnije.
   Izvršni tajnik ove informacije prenosi carinskim upravama ugovornih strana Konvencije o vozilima iz 1954. Također ih prenosi glavnom tajniku Vijeća za carinsku suradnju, regionalnim organizacijama za gospodarsku integraciju koje mogu postati ugovorne stranke te Međunarodnom turističkom savezu i Međunarodnom automobilskom savezu.
 ---documentbreak--- NA ---documentbreak---

               02/Sv. 017

               HR

               Službeni list Europske unije

               7

         31994D0110

               L 056/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               16.12.1993.

      VIJEĆE ODLUKA VIJEĆA

   od 16. prosinca 1993.
   o zaključivanju Carinske konvencije o privremenom uvozu privatnih cestovnih vozila (1954.) i prihvaćanju rezolucije Ujedinjenih naroda od 2. srpnja 1993. o primjenljivosti karneta za prolaz preko carine i karneta CPD za privatna cestovna vozila
   (94/110/EZ)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 113., u vezi s njegovim člankom 228. stavkom 2.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   budući da Carinska konvencija o privremenom uvozu privatnih cestovnih vozila, o kojoj se pregovaralo pod pokroviteljstvom Organizacije Ujedinjenih naroda te koja je potpisana u New Yorku 4. lipnja 1954., uključuje uvjete i postupke privremenog uvoza privatnih cestovnih vozila na carinskom području Zajednice i trećih zemalja, te koja predstavlja carinski sporazum koji može pomoći međunarodnoj trgovini;
   budući da je, prema članku 34. stavkom 1. točki (a) Konvencija otvorena za pristupanje regionalnim organizacijama za ekonomsku integraciju;
   budući da su, nadalje, sve države članice Zajednice, osim Grčke, ugovorne strane Konvencije;
   budući da Zajednica, ako želi postati ugovorna strana, mora položiti instrument o pristupanju glavnom tajniku Organizacije Ujedinjenih naroda;
   budući da su postojeće odredbe Zajednice o privremenom uvozu cestovnih vozila za privatnu uporabu u skladu s odredbama Konvencije te stoga nema potrebe izraziti ikakve rezerve u vezi s Konvencijom;
   budući da je primjereno odobriti Konvenciju;
   budući da bi bilo primjereno istodobno prihvatiti rezoluciju Ujedinjenih naroda od 2. srpnja 1993. o primjenljivosti karneta za prolaz preko carine i karneta CPD za privatna cestovna vozila,
   ODLUČILO JE:
   Članak 1.
   1.   Ovim se, u ime Zajednice, odobrava Carinska konvencija o privremenom uvozu privatnih cestovnih vozila.
   Tekst Konvencije naveden je u Prilogu I.
   2.   Ovim Zajednica prihvaća rezoluciju Ujedinjenih naroda od 2. srpnja 1993. o primjenljivosti karneta za prolaz preko carine i karneta CPD za privatna cestovna vozila, ovisno o uvjetima navedenim u Prilogu II. ovoj Odluci.
   Članak 2.
   1.   Ovim je, u ime Zajednice, predsjednik Vijeća ovlašten imenovati osobu ovlaštenu za polaganje instrumenta o pristupanju Konvenciji.
   2.   Tako imenovana osoba obavješćuje glavnog tajnika Organizacije Ujedinjenih naroda o prihvaćanju rezolucije.
   3.   Komisija je ovim ovlaštena glavnom tajniku Ujedinjenih naroda prenijeti informacije predviđene člankom 34. stavkom 1. točkom (a) Konvencije, nakon savjetovanja s državama članicama i nakon polaganja instrumenta o pristupanju iz stavka 1.

      Sastavljeno u Bruxellesu 16. prosinca 1993.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         R. URBAIN

   PRILOG I.

   PRILOG II.


title: Odluka Vijeća (EU) 2015/2288 od 30. studenoga 2015. o financijskim doprinosima koje trebaju platiti države članice radi financiranja Europskog razvojnog fonda, uključujući gornju granicu za 2017., iznos za 2016., prvi obrok za 2016. i indikativna, neobvezujuća predviđanja za očekivane godišnje iznose za godine 2018. i 2019.

text:
               9.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 323/8

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2015/2288
   od 30. studenoga 2015.
   o financijskim doprinosima koje trebaju platiti države članice radi financiranja Europskog razvojnog fonda, uključujući gornju granicu za 2017., iznos za 2016., prvi obrok za 2016. i indikativna, neobvezujuća predviđanja za očekivane godišnje iznose za godine 2018. i 2019.
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji i Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
   uzimajući u obzir Unutarnji sporazum između predstavnika vlada država članica Europske unije koji su se sastali u okviru Vijeća, o financiranju potpore Europske unije na temelju višegodišnjeg financijskog okvira za razdoblje od 2014. do 2020., u skladu sa Sporazumom o partnerstvu AKP-EU, i o dodjeli financijske pomoći za prekomorske zemlje i područja na koje se primjenjuje dio četvrti Ugovora o funkcioniranju Europske unije (1) („Unutarnji sporazum”), a posebno njegov članak 7.,
   uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EU) 2015/323 od 2. ožujka 2015. o financijskoj uredbi koja se primjenjuje na 11. europski razvojni fond (2) („Financijska uredba o 11. ERF-u”), a posebno njezin članak 21. stavak 2.,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   budući da:

               (1)

               U skladu s postupkom utvrđenim u člancima od 21. do 24. Financijske uredbe o 11. ERF-u, Komisija treba predstaviti prijedlog kojim se utvrđuju gornja granica za godišnji iznos doprinosa država članica za 2017., iznos doprinosa za 2016., iznos prvog obroka doprinosa za 2016. i indikativna, neobvezujuća predviđanja za doprinose za 2018. i 2019.

               (2)

               U skladu s člankom 52. Financijske uredbe o 11. ERF-u, Europska investicijska banka (EIB) poslala je Komisiji svoje ažurirane procjene obveza i plaćanja u okviru instrumenata kojima upravlja.

               (3)

               Člankom 22. stavkom 1. Financijske uredbe o 11. ERF-u predviđa se da se u okviru poziva na doprinose prvo iskorištavaju iznosi utvrđeni za prethodne ERF-ove. Stoga bi trebalo uputiti poziv za osiguravanje sredstava u okviru 10. ERF-a.

               (4)

               Vijeće je 10. studenoga 2014. donijelo odluku kojom je gornja granica za godišnji iznos doprinosa država članica ERF-u za 2016. utvrđena na 3 350 000 000 EUR za Komisiju, odnosno na 250 000 000 EUR za EIB.

               (5)

               U skladu s člankom 1. drugim podstavkom Odluke Vijeća 2013/759/EU (3), udjeli doprinosa država članica navedeni u članku 1. stavku 2. točki (a) unutarnjih sporazuma za 8., 9. i 10. ERF smanjuju se na odgovarajući način nakon stupanja na snagu Unutarnjeg sporazuma za 11. ERF. Smanjenja će utjecati na doprinose država članica za 2015., 2016. i 2017. godinu u skladu s mogućnošću prilagodbe koju svaka pojedina država članica odabere,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Gornja granica za godišnji iznos doprinosa država članica ERF-u za 2017. utvrđuje se na 3 850 000 000 EUR za Komisiju, odnosno na 150 000 000 EUR za EIB.
   Članak 2.
   Godišnji iznos doprinosa država članica ERF-u za 2016. utvrđuje se na 3 600 000 000 EUR. Od tog se iznosa 3 450 000 000 EUR raspodjeljuje Komisiji, a 150 000 000 EUR EIB-u.
   Članak 3.
   Pojedinačni doprinosi za ERF koje države članice trebaju platiti Komisiji i EIB-u kao prvi obrok za 2016. određeni su u Prilogu ovoj Odluci.
   Plaćanja tih doprinosa mogu se kombinirati s prilagodbama u okviru provedbe smanjenja iznosa sredstava koja se dodjeljuju u skladu s Odlukom 2013/759/EU, na temelju plana prilagodbe koji je svaka država članica dostavila Komisiji pri donošenju trećeg obroka za 2015.
   Članak 4.
   Indikativna predviđanja za očekivani godišnji iznos doprinosa za 2018. utvrđuju se na 4 150 000 000 EUR za Komisiju, odnosno na 250 000 000 EUR za EIB, a za 2019. na 4 150 000 000 EUR za Komisiju, odnosno na 300 000 000 za EIB.
   Članak 5.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Bruxellesu 30. studenoga 2015.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         É. SCHNEIDER

      (1)  SL L 210, 6.8.2013., str. 1.

      (2)  SL L 58, 3.3.2015., str. 17.

      (3)  Odluka Vijeća 2013/759/EU od 12. prosinca 2013. o prijelaznim mjerama upravljanja ERF-om od 1. siječnja 2014. do stupanja na snagu 11. Europskoga razvojnog fonda (SL L 335, 14.12.2013, str. 48.).

      PRILOG

                  DRŽAVE ČLANICE

                  Ključni % za 10. ERF

                  1. obrok 2016.

                  Plaćeno EIB-u 10. ERF

                  Plaćeno Komisiji 10. ERF

                  Ukupno

                  AUSTRIJA

                  2,41

                  0,00

                  42 175 000,00

                  42 175 000,00

                  BELGIJA

                  3,53

                  0,00

                  61 775 000,00

                  61 775 000,00

                  BUGARSKA

                  0,14

                  0,00

                  2 450 000,00

                  2 450 000,00

                  CIPAR

                  0,09

                  0,00

                  1 575 000,00

                  1 575 000,00

                  ČEŠKA

                  0,51

                  0,00

                  8 925 000,00

                  8 925 000,00

                  DANSKA

                  2,00

                  0,00

                  35 000 000,00

                  35 000 000,00

                  ESTONIJA

                  0,05

                  0,00

                  875 000,00

                  875 000,00

                  FINSKA

                  1,47

                  0,00

                  25 725 000,00

                  25 725 000,00

                  FRANCUSKA

                  19,55

                  0,00

                  342 125 000,00

                  342 125 000,00

                  NJEMAČKA

                  20,50

                  0,00

                  358 750 000,00

                  358 750 000,00

                  GRČKA

                  1,47

                  0,00

                  25 725 000,00

                  25 725 000,00

                  MAĐARSKA

                  0,55

                  0,00

                  9 625 000,00

                  9 625 000,00

                  IRSKA

                  0,91

                  0,00

                  15 925 000,00

                  15 925 000,00

                  ITALIJA

                  12,86

                  0,00

                  225 050 000,00

                  225 050 000,00

                  LATVIJA

                  0,07

                  0,00

                  1 225 000,00

                  1 225 000,00

                  LITVA

                  0,12

                  0,00

                  2 100 000,00

                  2 100 000,00

                  LUKSEMBURG

                  0,27

                  0,00

                  4 725 000,00

                  4 725 000,00

                  MALTA

                  0,03

                  0,00

                  525 000,00

                  525 000,00

                  NIZOZEMSKA

                  4,85

                  0,00

                  84 875 000,00

                  84 875 000,00

                  POLJSKA

                  1,30

                  0,00

                  22 750 000,00

                  22 750 000,00

                  PORTUGAL

                  1,15

                  0,00

                  20 125 000,00

                  20 125 000,00

                  RUMUNJSKA

                  0,37

                  0,00

                  6 475 000,00

                  6 475 000,00

                  SLOVAČKA

                  0,21

                  0,00

                  3 675 000,00

                  3 675 000,00

                  SLOVENIJA

                  0,18

                  0,00

                  3 150 000,00

                  3 150 000,00

                  ŠPANJOLSKA

                  7,85

                  0,00

                  137 375 000,00

                  137 375 000,00

                  ŠVEDSKA

                  2,74

                  0,00

                  47 950 000,00

                  47 950 000,00

                  UJEDINJENA KRALJEVINA

                  14,82

                  0,00

                  259 350 000,00

                  259 350 000,00

                  UKUPNO EU-27

                  100,00

                  0,00

                  1 750 000 000,00

                  1 750 000 000,00


title: 89/285/EEZ: Odluka Vijeća od 13. travnja 1989. o prihvaćanju Rezolucije br. 46 o sukladnosti kontejnera sa standardima za prijevoz robe pod carinskom plombom

text:
               02/Sv. 021

               HR

               Službeni list Europske unije

               20

         31989D0285

               L 111/39

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               13.04.1989.

      ODLUKA VIJEĆA

   od 13. travnja 1989.
   o prihvaćanju Rezolucije br. 46 o sukladnosti kontejnera sa standardima za prijevoz robe pod carinskom plombom
   (89/285/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegov članak 113.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   budući da Rezolucija br. 46 koju je 20. studenoga 1987. donijela Skupina stručnjaka za carinska pitanja koja utječu na prijevoz Gospodarske komisije za Europu (ECE) sadrži mjere čiji je učinak, s jedne strane, osigurati pravilnu primjenu Konvencije o međunarodnom prijevozu robe uz primjenu karneta TIR iz 1975. godine (Konvencije TIR) i, s druge strane, omogućiti sprečavanje ili otkrivanje svake prijevare koja bi se mogla počiniti zbog nesukladnosti kontejnera sa standardima koji se primjenjuju na prijevoz robe pod carinskom plombom;
   budući da Zajednica može prihvatiti navedenu Rezoluciju sa stupanjem na snagu odmah,
   ODLUČILO JE:
   Članak 1.
   Rezolucija br. 46 o sukladnosti kontejnera sa standardima za prijevoz robe pod carinskom plombom prihvaća se u ime Zajednice i stupa na snagu odmah.
   Tekst Rezolucije priložen je ovoj Odluci.
   Članak 2.
   Predsjednik Vijeća imenuje osobu ovlaštenu obavijestiti izvršnoga tajnika Gospodarske komisije za Europu da je Zajednica prihvatila bez odgode Rezoluciju br. 46.

      Sastavljeno u Luxembourgu 13. travnja 1989.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         P. SOLBES

   MJERE ZA OSIGURAVANJE NEPREKIDNE SUKLADNOSTI KONTEJNERA SA STANDARDIMA ZA PRIJEVOZ ROBE POD CARINSKOM PLOMBOM
   REZOLUCIJA br. 46
   koju je 20. studenoga 1987. donijela Skupina stručnjaka za carinska pitanja koja utječu na prijevoz
   SKUPINA STRUČNJAKA ZA CARINSKA PITANJA KOJA UTJEČU NA PRIJEVOZ,
   imajući na umu odredbe članaka 13. i 14. Konvencije o međunarodnom prijevozu robe uz primjenu karneta TIR (Konvencije TIR iz 1975.) i njezinoga Priloga 7.,
   uzimajući u obzir potrebu za neprekidnom sukladnošću kontejnera sa standardima za prijevoz robe pod carinskom plombom,
   PREPORUČUJE ugovornim strankama Konvencije TIR (1975.) sljedeće mjere za osiguravanje neprekidne sukladnosti kontejnera sa standardima za prijevoz robe pod carinskom plombom (članak 13. i 14. i Prilog 7. Konvenciji TIR (1975.)):

               1.

               Kada se na kontejneru nalaze ozbiljna oštećenja te on, shodno tome, više nije u skladu sa standardima pod kojima je bio odobren za prijevoz pod carinskom plombom, carinski službenici bi trebali obavijestiti stranku odgovornu za taj kontejner i pružiti joj mogućnost da kontejner vrati u ono stanje koje je opravdalo takvo odobrenje ako se to može postići ekspeditivno. Nakon odgovarajućih popravaka na kontejneru taj kontejner može nastaviti putovanje pod carinskom plombom. Ako kontejner nije propisno popravljen ili ako predmetna stranka želi da se taj kontejner popravi u drugoj državi u kojoj je i izdano odobrenje za kontejner, carinski službenik bi trebao:

                           (a)

                           odbiti plombiranje i odobrenje prijevoza ako se plombiranje smatra neophodnim; ili

                           (b)

                           ukloniti kontejner iz prometa, a njegov sadržaj pretovariti na neko drugo prijevozno sredstvo; ili

                           (c)

                           dopustiti da kontejner nastavi putovanje u skladu s odgovarajućim postupcima koji ne uključuju bilo kakvu opasnost od krijumčarenja ili gubitka ili oštećenja sadržaja kontejnera, pri čemu se svako oštećenje bilježi na otpremnim papirima.

                     Ako se radi osiguravanja propisnih popravaka kontejnera to smatra neophodnim, carinski službenik treba zahtijevati skidanje ploče odobrenja.

               2.

               Kada carinski službenik zatraži skidanje ploče odobrenja ili kada se na nizu kontejnera otkrije ozbiljno oštećenje koje ih čini nesukladnima sa standardima pod kojima su bili odobreni za prijevoz pod carinskom plombom, o tome treba obavijestiti tijelo nadležno za izdavanje odobrenja ili, gdje je to primjereno, carinsku službu odgovornu za izdavanje odobrenja.

         Bilješka:
   Smatra se da se na kontejneru nalazi ozbiljno oštećenje ako:

               (a)

               se roba može ukloniti iz ili ugurati u plombirani dio kontejnera, a da se pritom ne ostave vidljivi tragovi neovlaštenoga diranja ili da se pritom ne slomi carinska plomba;

               (b)

               se carinska plomba ne može jednostavno i učinkovito učvrstiti na kontejner;

               (c)

               u njemu postoje skrovita mjesta na kojima se može sakriti roba;

               (d)

               mjesta za čuvanje stvari nisu lako dostupna za carinsku inspekciju.

         ZAHTIJEVA od ugovornih stranaka da izvršnoga tajnika Gospodarske komisije za Europu, po mogućnosti do 1. srpnja 1988., obavijeste prihvaćaju li ovu Rezoluciju;
   ZAHTIJEVA od izvršnoga tajnika da proslijedi odgovore dobivene od vlada.


title: Odluka (EU) 2016/811 Europske središnje banke od 28. travnja 2016. o izmjeni Odluke ESB/2014/34 o mjerama koje se odnose na ciljane operacije dugoročnijeg refinanciranja (ESB/2016/11)

text:
                  21.5.2016

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 132/129

            ODLUKA (EU) 2016/811 EUROPSKE SREDIŠNJE BANKE
      od 28. travnja 2016.
      o izmjeni Odluke ESB/2014/34 o mjerama koje se odnose na ciljane operacije dugoročnijeg refinanciranja (ESB/2016/11)
      UPRAVNO VIJEĆE EUROPSKE SREDIŠNJE BANKE,
      uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno prvu alineju njegova članka 127. stavka 2.,
      uzimajući u obzir Statut Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke, a posebno prvu alineju njegova članka 3. stavka 1., članak 12. stavak 1., drugu alineju članka 18. stavka 1. i drugu alineju članka 34. stavka 1.,
      uzimajući u obzir Smjernicu (EU) 2015/510 Europske središnje banke od 19. prosinca 2014. o provedbi okvira monetarne politike Eurosustava (ESB/2014/60) (1),
      budući da:

                  (1)

                  U skladu s člankom 1. stavkom 4. Smjernice (EU) 2015/510 (ESB/2014/60) Upravno vijeće može u svakom trenutku izmijeniti alate, instrumente, zahtjeve, kriterije i postupke za provođenje operacija monetarne politike Eurosustava.

                  (2)

                  Dana 29. srpnja 2014., u provođenju svojih ovlasti u vezi s očuvanjem stabilnosti cijena, a u kontekstu unaprjeđivanja funkcioniranja transmisijskog mehanizma monetarne politike pružanjem podrške kreditiranju realnoga gospodarstva, Upravno vijeće donijelo je Odluku ESB/2014/34 (2). Ovom Odlukom određeno je da se tijekom razdoblja od dvije godine provede niz ciljanih operacija dugoročnijeg refinanciranja (dalje u tekstu: ciljane operacije dugoročnijeg refinanciranja).

                  (3)

                  Kako bi učvrstilo prilagodljiv stav monetarne politike ESB-a i ojačao prijenos monetarne politike daljnjim poticanjem kreditiranja realnog gospodarstva, Upravno vijeće je 10. ožujka 2016. odlučilo provesti novu seriju od četiri ciljane operacije dugoročnijeg refinanciranja (druga serija ciljanih operacija dugoročnijeg refinanciranja). Uvjeti za tu drugu seriju ciljanih operacija dugoročnijeg refinanciranja utvrdit će se u posebnoj odluci. Kako bi se institucijama omogućila otplata zaduženih iznosa temeljem ciljanih operacija dugoročnijeg refinanciranja i zaduživanje temeljem druge serije ciljanih operacija dugoročnijeg refinanciranja, Upravno vijeće je odlučilo u lipnju 2016. uvesti dodatnu mogućnost dobrovoljne otplate za sve neotplaćene ciljane operacije dugoročnijeg refinanciranja.

                  (4)

                  Upravno vijeće je također odlučilo da se na sudionike koji su dostavili podatke potrebne za izračun obvezne prijevremene otplate u rujnu 2016., neće primjenjivati nikakve daljnje izvještajne obveze.

                  (5)

                  Kako bi se kreditnim institucijama dalo dovoljno vremena za operativne pripreme za prve ciljane operacije dugoročnijeg refinanciranja druge serije, ova bi Odluka trebala stupiti na snagu bez nepotrebnog odlaganja.

                  (6)

                  Odluku ESB/2014/34 trebalo bi stoga na odgovarajući način izmijeniti,

            DONIJELO JE OVU ODLUKU:
      Članak 1.
      Izmjene
      Odluka ESB/2014/34 mijenja se kako slijedi:

                  1.

                  Članak 6. zamjenjuje se sljedećim:
                  „Članak 6.
                  Prijevremena otplata
                  1.   Neovisno o stavku 2., istekom 24 mjeseca nakon svake ciljane operacije dugoročnijeg refinanciranja, sudionici imaju mogućnost, na polugodišnjoj osnovi, raskinuti ili smanjiti iznos ciljanih operacija dugoročnijeg refinanciranja prije dospijeća. Datumi prijevremene otplate podudaraju se s datumom namire glavne operacije refinanciranja Eurosustava, kako je utvrđeno od strane Eurosustava.
                  2.   Sudionici će također imati mogućnost raskinuti ili smanjiti iznos ciljanih operacija dugoročnijeg refinanciranja prije dospijeća na dan koji se podudara s datumom namire prve ciljane operacije dugoročnijeg refinanciranja provedene u skladu s Odlukom (EU) 2016/810 Europske središnje banke (ESB/2016/10) (*). Kako bi imao korist od postupka prijevremene otplate na prvi datum prijevremene otplate, sudionik obavještava odgovarajući NSB da namjerava izvršiti otplatu prema postupku prijevremene otplate na datum prijevremene otplate, najmanje tri tjedna prije tog datuma prijevremene otplate. Ta obavijest postaje obvezujuća za sudionika tri tjedna prije datuma prijevremene otplate na koji se odnosi. Kako bi se otklonile sumnje, dodatni dopušteni iznosa zaduženja za ciljane operacije dugoročnijeg refinanciranja koje će se provesti u lipnju 2016. i izračunati u skladu s člankom 4. stavkom 3., određuje se na temelju zaduženih iznosa tijekom ciljanih operacija dugoročnijeg refinanciranja provedenih od ožujka 2015., bez odbijanja iznosa otplaćenih na prvi datum prijevremene otplate.
                  3.   U odnosu na se druge datume otplate, kako bi imao korist od postupka prijevremene otplate, sudionik obavještava odgovarajući NSB da namjerava izvršiti otplatu prema postupku prijevremene otplate na datum prijevremene otplate, najmanje dva tjedna prije tog datuma prijevremene otplate. Ta obavijest postaje obvezujuća za sudionika dva tjedna prije datuma prijevremene otplate na koji se odnosi.
                  4.   Ako sudionik propusti do datuma otplate, u cijelosti ili djelomično, namiriti iznos dospio na temelju postupka prijevremene otplate, može se izreći novčana kazna. Primjenjiva novčana kazna izračunava se u skladu s Prilogom VII. Smjernici (EU) 2015/510 Europske središnje banke (ESB/2014/60) (**) i odgovara novčanoj kazni koja se primjenjuje na slučajeve postupanja protivno obvezama da se na odgovarajući način osigura i namiri iznos koji je raspodijeljen drugoj ugovornoj strani u odnosu na obratne transakcije za potrebe monetarne politike. Izricanje novčane kazne bez utjecaja je na pravo nacionalne središnje banke da iskoristi sredstva predviđena za slučaj nastanka statusa neispunjavanja obveza kako je navedeno u članku 166. Smjernice (EU) 2015/510 (ESB/2014/60).

                     (*)  Odluka (EU) 2016/810 Europske središnje banke od 28.travnja 2016. o drugoj seriji ciljanih operacija dugoročnijeg refinanciranja (ESB/2016/10) (SL L 132, 21.5.2016., str. 107.)."

                     (**)  Smjernica (EU) 2015/510 Europske središnje banke od 19. prosinca 2014. o provedbi monetarne politike Eurosustava (ESB/2014/60) (SL L 91, 2.4.2015., str. 3.).”"

                  2.

                  U članku 7. stavci 1. i 2. zamjenjuju se sljedećim:
                  „1.   Od sudionika u ciljanim operacijama dugoročnijeg refinanciranja čije je kumulativno prihvatljivo neto kreditiranje u razdoblju od 1. svibnja 2014. do 30. travnja 2016. niže od njihove prihvatljive referentne vrijednosti na dan 30. travnja 2016., zahtijeva se da 28. rujna 2016. u cijelosti otplate svoja početna i dodatna zaduženja temeljem ciljanih operacija dugoročnijeg refinanciranja, osim ako Eurosustav ne odredi neki drugi datum. U Prilogu I. navode se tehnički izračuni.
                  2.   Ako ukupno zaduženje sudionika u odnosu na njegove dodatne iznose u ciljanim operacijama dugoročnijeg refinanciranja provedenim od ožujka 2015. do lipnja 2016. premašuje dodatni iznos izračunan tijekom travnja 2016. kao referentnog mjeseca za raspodjelu, onda iznos ovog viška dodatnog zaduženja dospijeva na plaćanje 28. rujna 2016., osim ako Eurosustav ne odredi neki drugi datum. U Prilogu I. navode se tehnički izračuni.”

                  3.

                  U članku 7. stavak 5. zamjenjuje se sljedećim:
                  „5.   Ako sudionik propusti do datuma otplate, u cijelosti ili djelomično, namiriti iznos dospio na temelju postupka obvezne prijevremene otplate, može se izreći novčana kazna. Primjenjiva novčana kazna izračunava se u skladu s Prilogom VII. Smjernici (EU) 2015/510 (ESB/2014/60) i odgovara novčanoj kazni koja se primjenjuje na slučajeve postupanja protivno obvezama da se na odgovarajući način osigura i namiri iznos koji je raspodijeljen drugoj ugovornoj strani u odnosu na obratne transakcije za potrebe monetarne politike. Izricanje novčane kazne bez utjecaja je na pravo nacionalne središnje banke da iskoristi sredstva predviđena za slučaj nastanka statusa neispunjavanja obveza kako je navedeno u članku 166. Smjernice (EU) 2015/510 (ESB/2014/60)”.

                  4.

                  U članku 8. stavak 4. zamjenjuje se sljedećim:
                  „4.   Ako institucija sudjeluje u ciljanim operacijama dugoročnijeg refinanciranja i sve dok ima neotplaćeno dugovanje temeljem ciljanih operacija dugoročnijeg refinanciranja, obvezna je tromjesečno dostavljati popunjene izvještajne obrasce u skladu sa stavkom 1. dok se ne dostave svi podaci potrebni za određivanje obvezne otplate u skladu s člankom 7.”

                  5.

                  U članku 8. stavak 8. zamjenjuje se sljedećim:
                  „8.   Osim ako nije otplatio sve neotplaćene iznose temeljem svojih ciljanih operacija dugoročnijeg refinanciranja, u skladu s člankom 6. stavkom 2., od svakog sudionika u ciljanim operacijama dugoročnijeg refinanciranja, zahtijevat će se godišnje ispitivanje točnosti podataka dostavljenih u skladu sa stavkom 1. Ovo ispitivanje, koje se može provesti u okviru godišnje revizije, može provesti vanjski revizor. Umjesto angažiranja vanjskog revizora, sudionici mogu planirati istovjetne aranžmane koje je odobrio Eurosustav. Sudionikov NSB obavještava se o ishodu ovog ispitivanja. U slučaju sudjelovanja grupe za ciljane operacije dugoročnijeg refinanciranja, ishodi se razmjenjuju s nacionalnim središnjim bankama članova grupe za ciljane operacije dugoročnijeg refinanciranja. Na zahtjev NSB-a sudionika, iscrpni nalazi ispitivanja provedenih na temelju ovog stavka, dostavljaju se tom NSB-u, a u slučaju sudjelovanja grupe, naknadno se razmjenjuju s nacionalnim središnjim bankama članova grupe za ciljane operacije dugoročnijeg refinanciranja.”

            Članak 2.
      Stupanje na snagu
      Ova Odluka stupa na snagu 3. svibnja 2016.

         Sastavljeno u Frankfurtu na Majni 28. travnja 2016.

               Predsjednik ESB-a

            Mario DRAGHI

         (1)  SL L 91, 2.4.2015., str. 3.

         (2)  Odluka ESB/2014/34 od 29. srpnja 2014. o mjerama koje se odnose na ciljane operacije dugoročnijeg refinanciranja (SL L 258, 29.8.2014., str. 11.).


title: Odluka Vijeća (EU) 2015/1791 od 5. listopada 2015. o imenovanju talijanskog zamjenika člana Odbora regija

text:
               7.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 260/27

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2015/1791
   od 5. listopada 2015.
   o imenovanju talijanskog zamjenika člana Odbora regija
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 305.,
   uzimajući u obzir prijedlog talijanske vlade,
   budući da:

               (1)

               Vijeće je 26. siječnja, 5. veljače i 23. lipnja 2015. odluke (EU) 2015/116 (1), (EU) 2015/190 (2) i (EU) 2015/994 (3) o imenovanju članova i zamjenika članova Odbora regija za razdoblje od 26. siječnja 2015. do 25. siječnja 2020.

               (2)

               Mjesto zamjenika člana u Odboru regija postalo je slobodno istekom mandata g. Onofrija INTRONA,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Sljedeća osoba imenuje se zamjenikom člana Odbora regija do kraja tekućeg mandata, koji istječe 25. siječnja 2020.:

               —

               G. Roberto CIAMBETTI, Consigliere e Presidente del Consiglio regionale della Regione Veneto.

         Članak 2.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Luxembourgu 5. listopada 2015.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         N. SCHMIT

      (1)  SL L 20, 27.1.2015., str. 42.

      (2)  SL L 31, 7.2.2015., str. 25.

      (3)  SL L 159, 25.6.2015., str. 70.