title: Odluka Komisije (EU) 2020/450 оd 22. siječnja 2020. o programu potpore SA.29150 – 2010/C (ex 2010/NN) koji je provela Njemačka za fiskalni prijenos gubitaka u slučaju sanacije poduzeća u teškoćama (Sanierungsklausel) (priopćeno pod brojem dokumenta C(2020) 254) (Vjerodostojan je samo tekst na njemačkom jeziku) (Tekst važan za EGP)

text:
                  27.3.2020

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 94/14

         ODLUKA KOMISIJE (EU) 2020/450
         оd 22. siječnja 2020.
         o programu potpore SA.29150 – 2010/C (ex 2010/NN) koji je provela Njemačka za fiskalni prijenos gubitaka u slučaju sanacije poduzeća u teškoćama (Sanierungsklausel)

               (priopćeno pod brojem dokumenta C(2020) 254)

         (Vjerodostojan je samo tekst na njemačkom jeziku)
         (Tekst važan za EGP)
         EUROPSKA KOMISIJA,
         uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 108. stavak 2. prvi podstavak,
         uzimajući u obzir Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru, a posebno njegov članak 62. stavak 1. točku (a),
         nakon što je pozvala zainteresirane strane da dostave svoje primjedbe u skladu s prethodno navedenim odredbama (1),
         Budući da:
         1.   POSTUPAK

                     (1)

                     Komisija je dopisima od 5. kolovoza 2009. i 30. rujna 2009. zatražila od Njemačke informacije o članku 8.c Zakona o porezu na dobit (Körperschaftsteuergesetz, (dalje u tekstu: „KStG”). Njemačka nadležna tijela odgovorila su na te zahtjeve dopisima od 20. kolovoza 2009. i 5. studenoga 2009. Odlukom od 24. veljače 2010. (dalje u tekstu: „odluka o pokretanju postupka”) Komisija pokrenula službeni istražni postupak utvrđen člankom 108. stavkom 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) u pogledu članka 8.c stavka 1.a KstG-a (Sanierungsklausel).

                     (2)

                     Odluka o pokretanju postupka objavljena je u Službenom listu Europske unije (2). Komisija je pozvala Njemačku i zainteresirane strane da iznesu primjedbe.

                     (3)

                     Njemačka su nadležna tijela svoje primjedbe iznijele u dopisu od 9. travnja 2010.

                     (4)

                     9. travnja 2010. i 3. lipnja 2010. u Bruxellesu održana su dva sastanka s njemačkim nadležnim tijelima. Njemačka su nadležna tijela dostavila dodatne informacije 2. srpnja 2010. Komisija nije zaprimila primjedbe od zainteresiranih strana.

                     (5)

                     Komisija je 26. siječnja 2011. donijela Odluku 2011/527/EU (3) (dalje u tekstu: „Odluka iz 2011.”) u kojoj je smatrala da članak 8.c stavak 1.a KStG-a (Sanierungsklausel) predstavlja državnu potporu, koju je Njemačka nezakonito provela kršeći članak 108. stavak 3. UFEU-a. Komisija je zaključila i da potpora dodijeljena u skladu s člankom 8.c stavkom 1.a KStG-a nije spojiva s unutarnjim tržištem, posebice u mjeri u kojoj se ne može utvrditi da je spojiva na temelju članka 107. stavka 3. točke (b) UFEU-a, kako se tumači u skladu s rivremenim okvirom (4) (5) te je naložila povrat nespojive potpore.

                     (6)

                     Nakon donošenja Odluke iz 2011., Njemačka i treće strane podnijele su tužbe za poništenje Odluke iz 2011. (6)4. veljače 2016. Opći je sud odbacio argumente podnositelja zahtjeva i potvrdio Odluku iz 2011. (7).

                     (7)

                     Njemačka i dva potencijalna korisnika (Heitkamp BauHolding GmbH i GFKL Financial Services AG) uložili su žalbe na presude Općeg suda. Sud Europske unije ukinuo je 28. lipnja 2018. presude Općeg suda i Odluku iz 2011. (8) Sud Europske unije utvrdio je da je Komisija počinila pogrešku u analizi selektivnosti smatrajući da je referentni okvir samo pravilo kojime se zabranjuje prijenos gubitaka u slučaju promjene vlasničke strukture društva (članak 8.c stavak 1. KStG-a) te isključivši iz njega opće pravilo prijenosa gubitaka.

               2.   DETALJAN OPIS MJERE/POTPORE

         2.1.   Pozadina

                     (8)

                     Poduzetnici se u Njemačkoj oporezuju uglavnom na temelju Zakona o porezu na dohodak (Einkommensteuergesetz, dalje u tekstu: „EStG”) i KStG-a. Člankom 10.d stavkom 2. EStG-a predviđena je mogućnost prijenosa naprijed gubitaka nastalih u poreznoj godini, što znači da se u skladu s načelom platne sposobnosti oporezivi dohodak u budućim poreznim godinama može umanjiti prebijanjem prethodnih gubitaka do gornje granice od jedan milijun eura godišnje. Prema članku 8. stavku 1. KStG-a, ta mogućnost prijenosa gubitaka primjenjuje se i na poduzetnike koji su obveznici poreza na dobit.

                     (9)

                     Prema tvrdnjama njemačkih nadležnih tijela, omogućavanje takvih prijenosa gubitaka pokrenulo je i trgovinu takozvanim poduzećima ljušturama, koja su odavno prestala obavljati gospodarsku djelatnost, ali koja su i dalje imala prenosive gubitke.

                     (10)

                     Kao reakcija na trgovinu poduzećima ljušturama, njemački je parlament 1997. ograničio mogućnost prijenosa gubitaka, tako što je u članak 8. stavak 4. KStG-a uveo takozvani Mantelkaufregelung („pravilo kupovine poduzeća ljuštura”). Tim se pravilom ograničava mogućnost prijenosa gubitaka na poduzeća koja su pravno i ekonomski identična onima koja su ostvarila gubitke. Pravilo nije sadržavalo definiciju „gospodarski identičnog”, već se oslanjalo na jedan negativan i dva pozitivna elementa:

                                 —

                                 poduzeće nije gospodarski identično ako je preneseno više od polovine dionica poduzeća te ako ono nakon toga nastavi ili ponovno pokrene svoju gospodarsku djelatnost s pretežno novim obrtnim kapitalom,

                                 —

                                 međutim, poduzeće je gospodarski identično ako postoji ako priljev novog obrtnog kapitala služi isključivo sanaciji poduzeća koje ostvaruje gubitke te ako se djelatnost koja je uzrokovala nepokrivene gubitke tijekom sljedećih pet godina nastavi u usporedivom opsegu,

                                 —

                                 poduzeće je gospodarski identično i ako stjecatelj, umjesto da uloži novi obrtni kapital, nadoknadi gubitke koji su nastali u društvu koje ih je zabilježilo.

                     (11)

                     Posljednja dva primjera uobičajeno se nazivaju „Sanierungsklausel” (klauzula koja omogućuje sanaciju poduzeća u teškoćama).

                     (12)

                     Članak 8. stavak 4. KStG-a ukinut je 1. siječnja 2008. Zakonom o reformi oporezivanja poduzeća iz 2008. (Unternehmensteuerreformgesetz 2008.) (9).

                     (13)

                     Istim Zakonom uveden je nov članak 8.c. stavak 1. KStG-a, kojim se u usporedbi s prethodnim člankom 8. stavkom 4. više ograničava mogućnost prijenosa gubitaka u slučaju promjena vlasničke strukture poduzeća. Prema novom pravilu:

                                 —

                                 neiskorišteni gubici mogu se odbiti u cijelosti u slučaju prijenosa na stjecatelja više od 50 % upisanog kapitala ili članskih, vlasničkih ili glasačkih prava u društvu,

                                 —

                                 neiskorišteni gubici mogu se odbiti proporcionalno u slučaju prijenosa od 25 % do 50 % upisanog kapitala ili članskih, vlasničkih ili glasačkih prava u društvu tijekom pet godina nakon prijenosa.

                     (14)

                     Novim pravilom nije bila predviđena nikakva iznimka za poduzeća koja su istodobno prolazila kroz značajne promjene vlasništva i postupak sanacije.

                     (15)

                     Prema obrazloženju koji je njemački parlament donio zajedno s Unternehmenssteuerreformgesetz 2008., svrha zamjene članka 8. stavka 4. KStG-a novim člankom 8.c stavkom 1. KStG-a bila je pojednostavnjenje pravila (iz obrazloženja proizlazi da je konkretna primjena članka 8. stavka 4. KStG-a dovela do mnogih teških pravnih pitanja) i bolje usmjeravanje mjere protiv zlouporabe (10). Njemački je parlament bio svjestan činjenice da zbog reforme više neće biti moguć prijenos gubitaka u slučaju sanacije poduzeća u teškoćama koja obuhvaća promjenu vlasništva. Parlament je smatrao da je to prihvatljivo jer su porezne vlasti u takvim situacijama mogle i bez izričite odredbe KStG-a mogle otpisati porezne dugove na temelju pravičnosti (11).

               2.2.   Mjera

                     (16)

                     U lipnju 2009. u članak 8.c KStG-a uvedena je nova odredba (članak 8.c stavak 1.a KStG-a) o zadržavanju prijenosa gubitaka u slučaju stjecanja poduzeća u teškoćama u svrhu njihova saniranja. Ta je izmjena bila dio Zakona o zdravstvenom osiguranju u vezi s poreznim olakšicama građana (Bürgerentlastungsgesetz Krankenversicherung) (12). Nova odredba općenito se isto tako nazivala Sanierungsklausel, odnosno nova (neue) Sanierungsklausel (kako bi se razlikovala od prethodne odredbe iz članka 8. stavka 4. KStG-a).

                     (17)

                     Prema članku 8.c stavku 1.a KStG-a, poduzeću je dopušteno prenositi gubitke čak i u slučaju stjecanja udjela na koje se primjenjuje članak 8.c stavak 1. KStG-a, ako su ispunjeni sljedeći uvjeti:

                                 —

                                 cilj stjecanja udjela je sanacija („Sanierung”) poduzeća (13),

                                 —

                                 u trenutku stjecanja društvo je insolventno, prezaduženo ili je u opasnosti da će to postati (14),

                                 —

                                 održane su bitne poslovne strukture poduzeća, a što pretpostavlja da:

                                             —

                                             poduzeće poštuje dogovor sklopljen između uprave i radničkog vijeća („Betriebsvereinbarung”) koji sadržava pravilo o zadržavanju radnih mjesta, ili

                                             —

                                             zadržano je 80 % radnih mjesta (izračunanih na temelju zbroja prosječnih godišnjih plaća) tijekom pet prvih godina nakon stjecanja udjela, ili

                                             —

                                             unutar dvanaest mjeseci nakon stjecanja izvršen je znatan priljev obrtnog kapitala („wesentliches Betriebsvermögen”) ili su još uvijek naplativi dugovi otpušteni; smatra se da je izvršen znatan priljev ako novi obrtni kapital odgovara najmanje 25 % aktive prethodne poslovne godine; svi izdaci koje društvo kapitala izvrši unutar tri godine nakon priljeva novog obrtnog kapitala smanjuju vrijednost novog obrtnog kapitala,

                                 —

                                 unutar pet godina nakon stjecanja udjela nije promijenjen gospodarski sektor,

                                 —

                                 u trenutku stjecanja udjela poduzeće nije prestalo obavljati svoju djelatnost.

                     (18)

                     Članak 8.c stavak 1.a KStG-a stupio je na snagu 10. srpnja 2009. s retroaktivnim učinkom od 1. siječnja 2008.

                     (19)

                     U početku je članak 8.c stavak 1.a KStG-a uveden kao privremena mjera koja se primjenjivala do 31. prosinca 2009. Međutim, njemački je parlament 22. prosinca 2009., kao dio Zakona o ubrzanju rasta (Wachstumsbeschleunigungsgesetz), donio odredbu kojom se iz KStG-a briše odgovarajuća klauzula o vremenskom ograničenju valjanosti (15).

                     (20)

                     S tim u vezi treba napomenuti da se preneseni gubici mogu prebiti samo s dobiti društva u sanaciji. Društvo stjecatelj ne može prebiti te gubitke sa svojom dobiti. To vrijedi čak i ako društvo stjecatelj konsolidira svoje porezne obveze na razini grupe, jer se točkom 1. prve rečenice članka 15. KStG-a zabranjuje prijenos gubitaka ako je poduzeće (Organgesellschaft) dio konsolidiranog subjekta (Organschaft) (16). Međutim, u njemačkom zakonu o porezu na dobit propisano je da se takvi gubici ne gube; jednostavno su „zamrznuti” na razini Organgesellschafta i mogu se koristiti po završetku konsolidacije poduzetnika. Ne postoji vremensko ograničenje za prijenos tih „zamrznutih” gubitaka.

                     (21)

                     Poduzeće stjecatelj ima neizravne koristi od članka 8.c stavka 1.a KStG-a, jer se na temelju te odredbe, nakon uspješnog završetka postupka sanacije, smanjuje porezno opterećenje saniranog društva. Nadalje, društvo stjecatelj može dio ili sve svoje djelatnosti spojiti sa stečenim društvom i na taj način iskoristiti prenesene gubitke.

               3.   ODLUKA O POKRETANJU POSTUPKA

                     (22)

                     Komisija je dopisom od 24. veljače 2010. obavijestila Njemačka nadležna tijela da je u odnosu na prethodno opisanu mjeru dodijeljenu na temelju članka 8.c stavka 1.a KStg-a odlučila pokrenuti postupak utvrđen u članku 108. stavku 2. UFEU-a.

                     (23)

                     U svojoj Odluci o pokretanju postupka Komisija je navela da se člankom 8.c stavkom 1.a KStG-a razlikuju financijski zdrava poduzeća od onih koja ostvaruju gubitke te poduzeća koja su (potencijalno) nelikvidna ili prezadužena, u korist potonjih. Komisija je zauzela preliminarno stajalište da je mjera selektivna i da predstavlja državnu potporu, jer izgleda da su ispunjeni i drugi uvjeti iz članka 107. stavka 1. UFEU-a. Konačno, Komisija je izrazila sumnju u spojivost mjere s člankom 107. stavkom 3. točkom (b) UFEU-a, kako se tumači u skladu s privremenim okvirom, i člankom 107. stavkom 3. točkom (c) UFEU-a, kako se tumači u skladu s (tada primjenjivim) smjernicama za sanaciju i restrukturiranje (17) i (tada primjenjivim) smjernicama za regionalne potpore (18).

                     (24)

                     Nakon pokretanja službenog istražnog postupka, njemačko Savezno ministarstvo financija naložilo je poreznim tijelima nadležnima za naplatu poreza da prestanu primjenjivati članak 8.c stavak 1.a KStG-a dok Komisija ne donese konačnu odluku u tom predmetu i da obavijeste dotične subjekte da bi u slučaju negativne konačne odluke Komisije trebali vratiti državnu potporu (19).

               4.   PRIMJEDBE NJEMAČKIH NADLEŽNIH TIJELA

                     (25)

                     Njemačka nadležna tijela smatraju da članak 8.c stavak 1.a KStG-a ne predstavlja državnu potporu iz tri razloga:

                                 —

                                 u skladu je s načelom privatnog vjerovnika (vidjeti odjeljak 4.1.),

                                 —

                                 nije selektivan (vidjeti odjeljak 4.2.),

                                 —

                                 opravdan je s obzirom na narav i logiku njemačkog poreznog sustava (vidjeti odjeljak 4.3.).

                     (26)

                     Njemačka nadležna tijela nadalje tvrde da nov Sanierungsklausel iz članka 8.c stavka 1.a KStG-a u biti odgovara starom Sanierungsklausel iz članka 8.c stavka 4. KStG-a, koji Komisija nikada nije kritizirala (vidjeti odjeljak 4.4.) i da niz drugih država članica primjenjuje slične porezne propise (vidjeti odjeljak 4.5.).

               4.1.   Sukladnost s načelom privatnog vjerovnika

                     (27)

                     Njemačka nadležna tijela dopisom od 2. srpnja 2010. tvrde da se u vezi s fiskalnim ili parafiskalnim potraživanjima može pozivati na načelo privatnog vjerovnika (20). Nadalje, smatraju da je odnos njemačke države prema poreznim obveznicima usporediv s odnosom privatnog vjerovnika i dužnika, koji su povezani dugoročnim ugovorom (Dauerschuldverhältnis) kao što su ugovor o najmu ili ugovor o radu. Prema mišljenju njemačkih nadležnih tijela, privatni vjerovnik uključen u takav dugoročan ugovor odrekao bi se dijela svojih budućih potraživanja ako bi to omogućilo da njegova dužnika preuzme drugo poduzeće, jer bi se tako osigurao nastavak dugoročnog ugovora.

               4.2.   Nepostojanje selektivnosti

                     (28)

                     Njemačka nadležna tijela smatraju da je članak 8.c stavak 1.a KStG-a opća mjera, jer nije ograničena ni na koji sektor, veličinu poduzeća ili regiju. Ona ističu da bi se svaki poduzetnik potencijalno mogao naći, a da za to nije odgovoran, u financijskim teškoćama i imati pravo na primjenu tog pravila.

                     (29)

                     Njemačka nadležna tijela navode da je i sama Komisija u svojoj obavijesti iz 1998. o izravnom oporezivanju poslovanja zauzela stajalište da „pod uvjetom da se primjenjuju bez razlike na sve poduzetnike i na proizvodnju sve robe”, porezne mjere čisto tehničke naravi kao što su pravila o prijenosu gubitaka nisu selektivne i da „činjenica da neki poduzetnici ili neki sektori imaju više koristi od drugih od tih poreznih mjera ne znači nužno da se na njih primjenjuju propisi tržišnog natjecanja koji se odnose na državne potpore” (21).

                     (30)

                     Njemačka nadležna tijela zauzela su stajalište da su ta razmatranja posebno važna za povoljan porezni tretman istraživanja i razvoja, ali i zaštite okoliša, osposobljavanja i zapošljavanja. Prema mišljenju njemačkih nadležnih tijela, porezna pravila koja koriste poduzećima koja ulažu posebne napore u tim područjima nisu selektivna, jer se mogu primjenjivati na sva poduzeća, čak i ako će de facto od njih više koristi imati poduzeća koja su aktivna u određenim sektorima od ostalih. Prema njihovu mišljenju, to se isto obrazloženje treba primjenjivati i na porezna pravila koja koriste poduzećima u teškoćama koja su stečena u svrhu sanacije.

                     (31)

                     Njemačka nadležna tijela tvrde da su Sud i Opći sud priznali da mjera koja koristi isključivo poduzećima u teškoćama u načelu može predstavljati opću mjeru, koja nije selektivna. S tim u vezi, najprije citiraju presudu u predmetu DM Transport (22), gdje je Sud u vezi s belgijskim mehanizmom plaćanja za poduzeća u teškoćama presudio sljedeće:
                     „Francuska vlada tvrdi da platne olakšice u odnosu na doprinose za socijalno osiguranje ne predstavljaju državnu potporu ako se dodjeljuju u potpuno istim okolnostima bilo kojem poduzeću u financijskim teškoćama. Čini se da je to bio slučaj s režimom uspostavljenim belgijskim zakonodavstvom. Međutim, Komisija tvrdi da ONSS raspolaže diskrecijskim ovlastima u pogledu odobravanja platnih olakšica.
                     Iz teksta članka 92. stavka 1. Ugovora proizlazi da opće mjere koje pogoduju samo određenim poduzetnicima ili proizvodnji određene robe nisu obuhvaćene tom odredbom. Suprotno tome, ako tijelo koje dodjeljuje financijsku pomoć ima toliko slobode koja mu omogućuje odabir korisnika ili uvjete za dodjelu financijske pomoći, ta se pomoć ne može smatrati opće naravi (vidjeti u tom smislu predmet C-241/94, Francuska protiv Komisije [1996.], ECR I-4551, točke 23. i 24.).
                     Nacionalni sud je taj koji mora u glavnom postupku odlučiti je li ONSS-ova ovlast dodjeljivanja platnih olakšica diskrecijska ili nije, i ako nije, jesu li platne olakšice koje je dodijelio ONSS opće naravi ili stavljaju u povoljniji položaj određena poduzeća.”

                     (32)

                     Nadalje, njemačka nadležna tijela navode presudu u predmetu HAMSA (23), u kojem su španjolske vlasti ustvrdile da mjera nije selektivna, jer se primjenjivala na sva poduzeća u teškoćama. O toj je točki Prvostupanjski sud presudio:
                     „U ovom predmetu, argument koji su istaknuli podnositelj i Kraljevina Španjolska, da je španjolski zakon od 26. srpnja 1922. koji se odnosi na obustavu plaćanja, opći postupak, primjenjiv na sva poduzeća u teškoćama, ne može se prihvatiti. Iako je istina da se zakon ne može selektivno primjenjivati u korist određenih kategorija poduzeća ili sektora djelatnosti, treba imati na umu da otpust dugova koje kritizira Komisija ne proizlaze automatski iz primjene zakona, već iz diskrecijskih odluka dotičnih javnih tijela. Osim toga, ustaljena je sudska praksa da ako tijelo nadležno za dodjelu financijske pomoći ima toliko slobode u odabiru korisnika ili uvjeta za dodjelu financijske pomoći, takva se pomoć ne može smatrati općom (Predmet C-256/97 DM Transport [1999] ECR I-3913, točka 27.).”

                     (33)

                     Njemačke vlasti tvrde da, za razliku od mjera u predmetima DM Transport i HAMSA, člankom 8.c stavkom 1.a KStG-a nisu predviđene diskrecijske odluke javnih tijela, već da njegova primjena automatski proizlazi iz zakona. Stoga primjenom argumenta a contrario članak 8.c stavak 1.a KStG-a ne bi bio selektivan.

                     (34)

                     Njemačka nadležna tijela zauzimaju stajalište da članak 8.c stavak 1.a čini dio niza pravila njemačkog zakona o nesolventnosti. Konkretno, prihvatljivost poduzeća temelji se na konceptima nelikvidnosti, riziku od nelikvidnosti i prekomjernom zaduživanju koji su definirani Insolvenzordnungom i osnova su za pokretanje stečajnog postupka.

                     (35)

                     Njemačka nadležna tijela zaključuju po pitanju selektivnosti da sa stajališta Komisije svako smanjenje poreza predstavlja državnu potporu, čak i ako se primjenjuje općenito te da takvo stajalište nije u skladu s UFEU-om.

               4.3.   Opravdanost s obzirom na narav ili opću strukturu poreznog sustava

                     (36)

                     Njemačka nadležna tijela smatraju da je izuzeće predviđeno člankom 8.c stavkom 1.a KStG-a opravdano na temelju naravi i opće strukture njemačkog sustava oporezivanja gospodarskih subjekata. Oni tvrde da postoji objektivna razlika između poduzeća u teškoćama kojima je potrebna sanacija i drugih poduzeća te da ta objektivna razlika opravdava drugačiji tretman poduzeća u teškoćama koja su preuzeta radi sanacije. Njemačka nadležna tijela svoj argument temelje na tri razmatranja.

                     (37)

                     Prvo, oni tvrde da dok financijski zdravi poduzetnici mogu birati hoće li se sami financirati na tržištima kapitala ili pronaći drugo poduzeće koje će ih možda htjeti preuzeti, poduzeća u teškoćama imaju samo drugu mogućnost, tj. tražiti stjecatelja, jer se neće moći zadužiti na tržištima kapitala ili dobiti bankovni zajam. Poduzeća u teškoćama stoga će sustavno izgubiti mogućnost prijenosa svojih gubitaka, dok stabilna poduzeća uvijek mogu birati između financiranja duga i potrage za kupcem.

                     (38)

                     Drugo, oni tvrde da ratio legis iz članka 8.c stavka 1. KStG-a, tj. sprječavanje trgovine poduzećima ljušturama s nagomilanim gubitcima, ne zahtijeva isključenje prijenosa gubitaka u slučajevima kada je svrha stjecanja sanacija, a ne samo optimizacija poreza. Bez ograničavanja članka 8.c stavka 1.a KStG-a na stjecanja poduzeća u financijskim teškoćama radi sanacije, tj. ako su uključena i druga stjecanja, načelo ratio legis više se ne bi moglo primjenjivati.

                     (39)

                     Treće, oni tvrde da je svrha članka 8.c stavka 1. KStG-a osigurati da se prodajna cijena udjela u poduzećima temelji isključivo na ekonomskoj vrijednosti poduzeća i da na prodajnu cijenu ne utječe vrijednost nagomilanih gubitaka za optimizaciju poreza. Međutim, u slučaju preuzimanja poduzeća u teškoćama radi sanacije, prema stajalištu njemačkih nadležnih tijela potencijalna vrijednost akumuliranih gubitaka nema posebnu važnost. Kako bi to potkrijepila, Njemačka napominje da računovođe ne pridaju nikakvu vrijednost potencijalnim prenesenim gubicima nestabilnog poduzeća u poslovnim knjigama porezno konsolidiranog subjekta.

                     (40)

                     Zbog ta tri kumulativna razloga njemačka nadležna tijela smatraju da čak i da je članak 8.c stavak 1.a KStG-a prima facie selektivan, u svakom slučaju opravdan je s obzirom na narav i opću strukturu oporezivanja poduzeća u Njemačkoj.

               4.4.   Povezanost između novog i starog Sanierungsklausela

                     (41)

                     Njemačka nadležna tijela primjećuju da je članak 8.c KStG-a zamijenio od 1. siječnja 2008. slično pravilo, odnosno članak 8. stavak 4. KStG-a. Napominju da oba pravila imaju isti cilj, a to je isključiti trgovinu poduzećima ljušturama s akumuliranim gubicima.

                     (42)

                     Njemačka nadležna tijela napominju da Komisija nikada nije ukazala na moguće probleme u vezi s člankom 8. stavkom 4. KStG-a i stoga se čini da to pravilo ne predstavlja državnu potporu.

                     (43)

                     Stoga smatraju da je stajalište Komisije u tom pogledu proturječno.

               4.5.   Slična pravila u ostalim poreznim sustavima

                     (44)

                     Njemačka nadležna tijela navela su da u mnogim drugim državama članicama postoje pravila usporediva s člankom 8.c stavkom 1.a KStG-a. U tom pogledu navode Austriju, Belgiju, Finsku, Italiju, Luksemburg i Nizozemsku. Napominju da Komisija nije poduzela ništa u odnosu na te države članica u okviru svojih nadležnosti u pogledu državnih potpora, iako su sličnosti između sustava vrlo velike.

                     (45)

                     Njemačka su nadležna tijela, reagirajući na uvodnu izjavu 34. odluke o pokretanju postupka, u kojoj se objašnjava radnja koju je Komisija poduzela u odnosu na francuski sustav, isto tako istaknula da se njemački sustav razlikuje od francuskog sustava, koji je bio ograničen na određene gospodarske sektore i sadržavao je potpuno oslobođenje od poreza na dobit.

               5.   DOGAĐAJI NAKON DONOŠENJA ODLUKE IZ 2011. I NAKON NJEZINA PONIŠTENJA

                     (46)

                     Nakon donošenja Odluke iz 2011., Njemačka je obustavila primjenu mjere do pravomoćne presude Općeg suda ili Suda Europske unije (24).

                     (47)

                     Njemački je Savezni ustavni sud (Bundesverfassungsgericht) 29. ožujka 2017. proglasio neustavnim proporcionalni prestanak prava na prijenos gubitaka u slučaju prijenosa 25 % do 50 % temeljnog kapitala, članskih prava, vlasničkih prava ili glasačkih prava u skladu s člankom 8.c stavkom 1. KStG-a, i zatražio od njemačkog parlamenta izmjenu odredbe do 31. prosinca 2018. (25) Njemački je parlament potom uklonio (s retroaktivnim učinkom od 21. prosinca 2007.) proporcionalni prestanak prava na prijenos vlasništva u slučaju prijenosa 25 % do 50 % temeljnog kapitala, članskih prava, vlasničkih prava ili glasačkih prava i zadržao samo potpuni prestanak prava na prijenos vlasništva ako je više od 50 % takvog kapitala ili prava preneseno na drugo poduzeće (26).

                     (48)

                     Nakon poništenja Odluke Suda iz 2011., Njemačka je 11. prosinca 2018. u KStG uvela i Sanierungsklausel (članak 8.c stavak 1.a) (s retroaktivnim učinkom od 2008.) (27).

               6.   OCJENA MJERE

                     (49)

                     U skladu s člankom 107. stavkom 1. UFEU-a „svaka potpora koju dodijeli država članica ili koja se dodjeljuje putem državnih sredstava u bilo kojem obliku kojim se narušava ili prijeti da će narušiti tržišno natjecanje stavljanjem određenih poduzetnika ili proizvodnje određene robe u povoljniji položaj, nespojiva je s unutarnjim tržištem u mjeri u kojoj utječe na trgovinu među državama članicama”.

                     (50)

                     Stoga, kako bi se mjera smatrala potporom u smislu te odredbe moraju biti ispunjeni sljedeći uvjeti: i. mjera mora biti pripisiva državi i mora se financirati iz državnih sredstava; ii. mora predstavljati prednost u korist poduzeća; iii. ta prednost mora biti selektivna; te iv. mjerom se mora narušavati ili prijetiti da će se narušiti tržišno natjecanje i utjecati na trgovinu među državama članicama.

                     (51)

                     Ocjenom mjere kao državne potpore u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a pretpostavlja se da su ispunjena sva četiri uvjeta, a ti su uvjeti kumulativni. Komisija će prvo ocijeniti uvjet koji se odnosi na dodjelu selektivne prednosti.

                     (52)

                     U načelu, da bi procijenilo postojanje prednosti, financijsku situaciju poduzetnika nakon uvođenja mjere treba usporediti s financijskom situacijom u kojoj bi bio da mjera nije poduzeta (28).

                     (53)

                     Konkretno, u vezi s poreznim mjerama, kako bi se dokazala moguća porezna olakšica, potrebno je procijeniti pruža li porezni tretman poduzeću prednost u odnosu na opći ili „uobičajeni” porezni sustav (29). Ocjena prednosti je stoga usko povezana s ocjenom kriterija selektivnosti (gdje se postojanje povlaštenog poreznog tretmana procjenjuje i u usporedbi s općim poreznim pravilima).

                     (54)

                     Prema ustaljenoj sudskoj praksi (30), procjena materijalne selektivnosti neke porezne mjere odvija se u tri koraka. Prvo, potrebno je odrediti opći ili „uobičajeni” porezni sustav (nazvan i „referentni sustav”) koji je na snazi u predmetnoj državi članici. Drugo, u vezi s tim općim ili „uobičajenim” poreznim sustavom potrebno je procijeniti i utvrditi može li prednost dodijeljena na temelju sporne porezne mjere biti selektivna. To je potrebno učiniti dokazivanjem da ta mjera odstupa od tog općeg sustava u tome što uvodi razlikovanje između subjekata koji se, s obzirom na cilj koji se nastoji ostvariti tim sustavom, nalaze u činjenično i pravno usporedivoj situaciji. Treće, ako takvo odstupanje postoji, potrebno je provjeriti proizlazi li iz naravi ili unutarnjeg ustroja poreznog sustava čiji je sastavni dio i može li se stoga opravdati naravi ili unutarnjim ustrojem sustava. U tom kontekstu, država članica mora pokazati da diferencirani porezni tretman izravno proizlazi iz osnovnih ili vodećih načela tog sustava.

                     (55)

                     U ovom slučaju, iz presuda Suda (31) proizlazi da su pravila o porezu na dobit koja se u Njemačkoj primjenjuju općenito na sva poduzeća referentni sustav i da uključuju opće pravilo prijenosa gubitaka iz članka 8. stavka 1. KStG-a. Cilj tih pravila je oporezivanje dobiti poduzeća kako bi se stvarali prihodi za državni proračun, u skladu s načelom platne sposobnosti.

                     (56)

                     Člankom 8. stavkom 1. KStG-a utvrđeno je (pozivajući se na članak 10.d EStG-a) da poduzeća koja su obveznici poreza na dobit mogu, u porezne svrhe, prenositi gubitke nastale u određenoj poreznoj godini u buduće porezne godine (do gornje granice od jedan milijun eura godišnje).

                     (57)

                     Sud Europske unije u točki 102. presude u predmetu Andres (32) smatrao je da je pravilo o prestanku prava na prijenos gubitaka samo činilo iznimku od pravila o prijenosu gubitaka i da bi se sveobuhvatnim ispitivanjem sadržaja tih odredbi trebalo utvrditi da je učinak sanacijske klauzule bio definirati situaciju obuhvaćenu općim pravilom o prijenosu gubitaka.

                     (58)

                     Stoga nije potrebno u konkretnim okolnostima ovog predmeta utvrđivati jesu li pravila protiv zloupotrebe dio referentnog sustava, jer se prema analizi Suda u svakom slučaju čini isključeno da je sanacijska klauzula protivna cilju tih pravila (33) i da odstupa od njih (34).

                     (59)

                     Da bi procijenila predstavlja li Sanierungsklausel u članku 8.c stavku 1.a KStG-a selektivnu prednost, Komisija mora utvrditi je li sporna porezna mjera odstupanje od tog uobičajenog sustava u tome što uvodi razlikovanje između subjekata koji se, s obzirom na cilj koji se nastoji ostvariti općim poreznim sustavom, nalaze u činjenično i pravno usporedivoj situaciji.

                     (60)

                     S obzirom na to da na temelju članka 8.c stavka 1.a KStG-a poduzeća koja su nelikvidna ili prezadužena (ili su u opasnosti od nelikvidnosti ili prezaduženosti) i u fazi sanacije mogu prenositi gubitke, mjera ne odstupa od općeg pravila prijenosa dugova iz članka 8. stavka 1. KStG-a.

                     (61)

                     Na temelju toga Komisija zaključuje da se člankom 8.c stavkom 1.a ne pruža selektivna prednost poduzećima na koje se primjenjuje.

                     (62)

                     Na temelju prethodno navedenih nalaza, nije potrebno ocjenjivati daljnje argumente njemačkih nadležnih tijela u vezi s nepostojanjem selektivne prednosti. Isto tako nije potrebno ocijeniti preostale uvjete kako bi se mjera mogla smatrati potporom, jer da bi se mjera mogla smatrati državnom potporom moraju biti ispunjena sva četiri uvjeta iz članka 107. stavka 1. UFEU-a, a ti su uvjeti kumulativni.

               7.   ZAKLJUČAK

                     (63)

                     S obzirom na navedeno, Komisija zaključuje da članak 8.c stavak 1.a KStG-a (Sanierungsklausel) ne predstavlja državnu potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

               DONIJELA JE OVU ODLUKU:

            Članak 1.
            Program prijenosa dugova u slučaju sanacije poduzeća u teškoćama na temelju članka 8.c. stavka 1.a KStG-a (Sanierungsklausel) ne predstavlja državnu potporu u smislu članka 107. stavka 1. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.

            Članak 2.
            Ova je Odluka upućena Saveznoj Republici Njemačkoj.

            Sastavljeno u Bruxellesu 22. siječnja 2020.

                  Za Komisiju

               Margrethe VESTAGER

                  Izvršna potpredsjednica

            (1)  SL C 90, 8.4.2010., str. 8.

            (2)  SL C 90, 8.4.2010., str. 8.

            (3)  Odluka Komisije 2011/527/EU od 26. siječnja 2011. o državnoj potpori C 7/10 (ex CP 250/09 i NN 5/10) koju je Njemačka dodijelila na temelju sanacijske klauzule propisane Zakonom o porezu na dobit (KStG, Sanierungsklausel). (SL L 235, 10.9.2011., str. 26.).

            (4)  Komunikacija Komisije „Privremeni okvir Zajednice za mjere državnih potpora kao potpora financiranju u trenutačnoj financijskoj i gospodarskoj krizi” (SL C 83, 7.4.2009., str. 1.).

            (5)  Na temelju privremenog okvira, potpora se smatra spojivom ako ne premašuje iznos od 500 000 eura, ako korisnik 1. srpnja 2008. nije poduzetnik u teškoćama i ako su ispunjeni svi uvjeti utvrđeni u točki 4.2.2. privremenog okvira.

            (6)  Podneseno je 16 tužbi za poništenje, jednu je podnijela Njemačka (T-205/11), a 15 potencijalni korisnici. S izuzetkom T-287/11 i T-620/11, sve tužbe su povučene.

            (7)  Presuda Općeg suda od 4. veljače 2016., Heitkamp BauHolding protiv Komisije, T-287/11, ECLI:EU:T:2016:60; Presuda Općeg suda od 4. veljače 2016., GFKL Financial Services protiv Komisije, T-620/11, ECLI:EU:T:2016:59.

            (8)  Presuda Suda (drugo vijeće) od 28. lipnja 2018., Andres (faillite Heitkamp BauHolding) protiv Komisije, C-203/16 P ECLI:EU:C:2018:505; presuda Suda (drugo vijeće) od 28. lipnja 2018., Njemačka Frucona protiv Komisije, C-208/16 P, ECLI:EU:C:2018:506; presuda Suda (drugo vijeće) od 28. lipnja 2018., Njemačka Frucona protiv Komisije, C-209/16 P, ECLI:EU:C:2018:507; presuda Suda (drugo vijeće) od 28. lipnja 2018., Lowell Financial Services protiv Komisije, C-219/16 P, ECLI:EU:C:2018:508.

            (9)  Unternehmensteuerreformgesetz 2008., 14. kolovoza 2007., Savezni službeni list (Bundesgesetzblatt („BGBl”)) 2007., dio I., br. 40., str. 1912.

            (10)  Publikacija njemačkog parlamenta (Bundestagsdrucksache) 16/4841, str. 74.

            (11)  Bundestagsdrucksache 16/4841, str. 76., s upućivanjem na okružnicu Saveznog ministarstva financija od 27. ožujka 2003. (Savezni porezni list (Bundessteuerblatt)) („BStBl.”) 2003, dio I. str. 240.).

            (12)  Gesetz zur verbesserten steuerlichen Berücksichtigung von Vorsorgeaufwendungen (Bürgerentlastungsgesetz Krankenversicherung), 16. Lipanj 2009., BGBl. 2009, dio I., br. 43, str. 1959.

            (13)  Svrha Sanierunga je reorganizacija poduzeća. Reorganizacija je mjera kojom se želi izbjeći ili prevladati nelikvidnost (Zahlungsunfähigkeit) ili prezaduženost (Überschuldung). U skladu s tim, prihvatljiva su samo društva koja jesu ili će biti nelikvidna ili prezadužena u vrijeme promjene vlasničke strukture.

            (14)  Izrazi „nelikvidnost”, „opasnost od nelikvidnosti” i „prezaduženost” definirani su u njemačkom zakonodavstvu o nesolventnosti (Insolvenzordnung (dalje u tekstu: „InsO”), 5. listopada 1994., BGBl. 1994, dio I., br. 70., str. 2866.). „Nelikvidnost” (članak 17. InsO-a): ako dužnik ne može podmiriti dospjele obveze plaćanja i prestao je izvršavati plaćanja. „Opasnost od nelikvidnosti” (članak 18. InsO-a): ako je vjerojatno da dužnik neće moći ispuniti buduće obveze plaćanja na dan njihova dospijeća. „Prezaduženost” (članak 19. InsO-a): ako imovina društva dužnika ne pokriva postojeće obveze; međutim, „prezaduženost” je isključena ako za društvo dužnika postoje pozitivna predviđanja da će i dalje postojati.

            (15)  Gesetz zur Beschleunigung des Wirtschaftswachstums (Wachstumsbeschleunigungsgesetz), 22. prosinca 2009., BGBl. 2009, dio I., br. 81., str. 3950, točka 3. podtočka (b) članka 2.

            (16)  Takozvani „vororganschaftliche Verluste”.

            (17)  Komunikacija Komisije – Smjernice Zajednice o državnim potporama za sanaciju i restrukturiranje poduzeća u teškoćama (SL C 244, 1.10.2004., str. 2.).

            (18)  Smjernice za nacionalne regionalne potpore za 2007. – 2013. (SL C 54, 4.3.2006., str. 13.).

            (19)  Okružnica Saveznog ministarstva financija od 30. travnja 2010., upućena poreznim tijelima država nadležnim za naplatu poreza (BMF v. 30.4.2010. IV C 2 -S 2745-a/08/10005:002), BStBl. 2010., dio I., str. 488.

            (20)  Njemačka navodi presudu Suda (drugo vijeće) od 14. rujna 2004., Španjolska protiv Komisije, C-276/02, ECLI:EU:C:2004:521, točke 15. i 26., i presudu Suda (šesto vijeće) od 29. lipnja 1999., DM Transport, C-256/97, ECLI:EU:C:1999:332, točke 22. i 25.

            (21)  Obavijest Komisije o primjeni propisa o državnim potporama na mjere koje se odnose na izravno oporezivanje poduzetnika (SL C 384, 10.12.1998., str. 3.), točke 13. i 14.

            (22)  Presuda Suda (šesto vijeće) od 29. lipnja 1999., DM Transport, C-256/97, ECLI:EU:C:1999:332, točke 26. do 28.;

            (23)  Presuda Prvostupanjskog suda (peto prošireno vijeće) od 11. srpnja 2002., HAMSA protiv Komisije, T-152/99, ECLI:EU:T:2002:188, točka 157.

            (24)  Članak 4. stavak 2. točka (a) (izmjena članka 34. stavka 7.c KStG-a) Zakona o prenošenju Direktive o naplati potraživanja u vezi s porezima, carinama i drugim mjerama i izmjeni propisa o oporezivanju (Gesetz zur Umsetzung der Beitreibungsrichtlinie sowie zur Änderung steuerlicher Vorschriften), 7. prosinca 2011., BGBl. 2011, dio I., br. 64., str. 2592.

            (25)  Presuda Bundesverfassungsgerichta od 29. ožujka 2017., 2 BvL 6/11 https://www.bundesverfassungsgericht.de/e/ls20170329_2bvl000611.html.

            (26)  Točka (2) članka 6. (izmjena članka 8.c stavka 1. KStG-a) Zakona o sprječavanju manjka poreza na promet ostvarenog prodajom proizvoda putem Interneta i o izmjeni daljnjih propisa o oporezivanju (Gesetz zur Vermeidung von Umsatzsteuerausfällen beim Handel mit Waren im internet und zur Änderung weiterer steuerlicher Vorschriften), 11. prosinca 2018., BGBl. 2018., dio I., br. 45., str. 2338.

            (27)  Stavak (6) točka (b) članka 6. (izmjena članka 34. stavka 6. KStG-a) Zakona Gesetz zur Vermeidung von Umsatzsteuerausfällen beim Handel mit Waren im internet und zur Änderung weiterer steuerlicher Vorschriften.

            (28)  Vidjeti presudu Suda od 2. srpnja 1974., Italija protiv Komisije, predmet C‐173/73, ECLI:EU:C:1974:71, točka 17.

            (29)  Vidjeti, primjerice, presudu Suda (drugo vijeće) od 15. prosinca 2005., Unicredito Italiano, C-148/04, ECLI:EU:C:2005:774, točke 50. do 52. presuda Suda (treće vijeće) od 8. prosinca 2011., France Télécom protiv Komisije, C-81/10 P, ECLI:EU:C:2011:811, točka 24.

            (30)  Vidjeti, primjerice, presudu Suda (prvo vijeće) od 8. rujna 2011., Paint Graphos i dr., C-78/08 do C-80/08, ECLI:EU:C:2011:550, točke 49. i 71. presuda Suda (veliko vijeće) od 21. prosinca 2016., Komisija protiv World Duty Free Group i Komisija protiv Banco Santander i Santusa, C-20/15 P i C-21/15 P, ECLI: EU: C: 2016:981, točke 57. i 58.

            (31)  Presuda Suda (drugo vijeće) od 28. lipnja 2018., Andres (faillite Heitkamp BauHolding) protiv Komisije, C-203/16 P, ECLI:EU:C:2018:505; presuda Suda (drugo vijeće) od 28. lipnja 2018., Njemačka Frucona protiv Komisije, C-208/16 P, ECLI:EU:C:2018:506; presuda Suda (drugo vijeće) od 28. lipnja 2018., Njemačka Frucona protiv Komisije, C-209/16 P, ECLI:EU:C:2018:507; presuda Suda (drugo vijeće) od 28. lipnja 2018., Lowell Financial Services protiv Komisije, C-219/16 P, ECLI:EU:C:2018:508.

            (32)  Presuda Suda (drugo vijeće) od 28. lipnja 2018., Andres (faillite Heitkamp BauHolding) protiv Komisije, C-203/16 P, ECLI:EU:C:2018:505

            (33)  Što bi se ogledalo u sprječavanju poduzeća da nepravedno smanje svoju poreznu osnovicu koristeći prijenose gubitaka poduzeća ljuštura.

            (34)  Nadalje, moglo bi se tvrditi da zahtjev održavanja bitnih poslovnih struktura i djelatnosti poduzeća utvrđen Sanierungsklauselom isključuje zlouporabu.


title: Odluka Vijeća od 6. svibnja 2020. o donošenju stajališta Vijeća o nacrtu izmjene proračuna br. 3 Europske unije za financijsku godinu 2020. 2020/C 152 I/01

text:
                  7.5.2020

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  CI 152/1

         ODLUKA VIJEĆA
         od 6. svibnja 2020.
         o donošenju stajališta Vijeća o nacrtu izmjene proračuna br. 3 Europske unije za financijsku godinu 2020.
         (2020/C 152 I/01)
         VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
         uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 314., u vezi s Ugovorom o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju, a posebno njegov članak 106.a,
         uzimajući u obzir Uredbu (EU, Euratom) 2018/1046 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. srpnja 2018. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije, o izmjeni uredaba (EU) br. 1296/2013, (EU) br. 1301/2013, (EU) br. 1303/2013, (EU) br. 1304/2013, (EU) br. 1309/2013, (EU) br. 1316/2013, (EU) br. 223/2014, (EU) br. 283/2014 i Odluke br. 541/2014/EU te o stavljanju izvan snage Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 (1), a posebno njezin članak 44.,
         budući da:

                     —

                     proračun Unije za financijsku godinu 2020. konačno je donesen 27. studenoga 2019. (2),

                     —

                     Komisija je 15. travnja 2020. podnijela prijedlog koji sadrži nacrt izmjene proračuna br. 3 za opći proračun za financijsku godinu 2020.,

                     —

                     stanje u pogledu bolesti COVID-19, uključujući nedavne mjere za koje je potrebno dodatno financiranje proračuna, povećava pritisak na financije država članica. Stoga je potrebno brzo donošenje nacrta izmjene proračuna br. 3/2020, kojim se višak iz financijske godine 2019. unosi u proračun za 2020., s ciljem da se ti prihodi što prije uzmu u obzir u svrhu unosa vlastitih sredstava. Stoga je u skladu s člankom 3. stavkom 3. Poslovnika Vijeća opravdano skratiti osmotjedno razdoblje za obavješćivanje nacionalnih parlamenata utvrđeno u članku 4. Protokola br. 1,

               ODLUČILO JE:

            Jedini članak
            Stajalište Vijeća o nacrtu izmjene proračuna br. 3 Europske unije za financijsku godinu 2020. doneseno je 6. svibnja 2020.
            Cjeloviti tekst dostupan je za čitanje ili preuzimanje na internetskim stranicama Vijeća: http://www.consilium.europa.eu/.

            Sastavljeno u Bruxellesu 6. svibnja 2020.

                  Za Vijeće

                  Predsjednik

               G. GRLIĆ RADMAN

            (1)  SL L 193, 30.7.2018., str. 1.

            (2)  SL L 57, 27.2.2020., str. 1.


Odluka Komisije od 08/04/2020 u kojoj se određuje koncentracija kompatibilna sa zajedničkim tržištem (Predmet br. COMP/M.9746 - FYFFES LIMITED / VAN WYLICK GMBH) în temeiul Regulamentului (EZ) nr. 139/2004 al Consiliului (Vjerodostojan je samo tekst na engleskom jeziku)


Odluka Komisije od 11/03/2020 u kojoj se određuje koncentracija kompatibilna sa zajedničkim tržištem (Predmet br. COMP/M.9690 - SAVENCIA / COMPAGNIE DES FROMAGES ET RICHESMONTS) în temeiul Regulamentului (EZ) nr. 139/2004 al Consiliului (Vjerodostojan je samo tekst na francuskom jeziku)


Odluka Komisije od 15/05/2020 u kojoj se određuje koncentracija kompatibilna sa zajedničkim tržištem (Predmet br. COMP/M.9780 - BNP PARIBAS / BANK OF BARODA / JV) în temeiul Regulamentului (EZ) nr. 139/2004 al Consiliului (Vjerodostojan je samo tekst na engleskom jeziku)


Odluka Komisije od 15/05/2020 u kojoj se određuje koncentracija kompatibilna sa zajedničkim tržištem (Predmet br. COMP/M.9785 - EFL / DBK / HAMA POLSKA) în temeiul Regulamentului (EZ) nr. 139/2004 al Consiliului (Vjerodostojan je samo tekst na engleskom jeziku)


Odluka Komisije od 22/04/2020 u kojoj se određuje koncentracija kompatibilna sa zajedničkim tržištem (Predmet br. COMP/M.9696 - ARCELORMITTAL NEEL TAILORED BLANKS / TT STEEL SERVICE INDIA / JV) în temeiul Regulamentului (EZ) nr. 139/2004 al Consiliului (Vjerodostojan je samo tekst na engleskom jeziku)


Odluka Komisije od 12/05/2020 u kojoj se određuje koncentracija kompatibilna sa zajedničkim tržištem (Predmet br. COMP/M.9809 - ENI REWIND / CDP EQUITY / CIRCULARIT JV) în temeiul Regulamentului (EZ) nr. 139/2004 al Consiliului (Vjerodostojan je samo tekst na talijanskom jeziku)


Odluka Komisije od 11/05/2020 u kojoj se određuje koncentracija kompatibilna sa zajedničkim tržištem (Predmet br. COMP/M.9840 - MACQUARIE / FRESCO INTERNATIONAL) în temeiul Regulamentului (EZ) nr. 139/2004 al Consiliului (Vjerodostojan je samo tekst na engleskom jeziku)


Odluka Komisije od 23/04/2020 u kojoj se određuje koncentracija kompatibilna sa zajedničkim tržištem (Predmet br. COMP/M.9791 - SIGNA RETAIL / CENTRAL GROUP / GLOBUS) în temeiul Regulamentului (EZ) nr. 139/2004 al Consiliului (Vjerodostojan je samo tekst na engleskom jeziku)


Odluka Komisije od 18/05/2020 u kojoj se određuje koncentracija kompatibilna sa zajedničkim tržištem (Predmet br. COMP/M.9793 - PERMIRA / SNEAKERS MAKER) în temeiul Regulamentului (EZ) nr. 139/2004 al Consiliului (Vjerodostojan je samo tekst na engleskom jeziku)


title: Odluka Vijeća (EU) 2020/678 od 18. svibnja 2020. o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Zajedničkom odboru CETA-e osnovanom Sveobuhvatnim gospodarskim i trgovinskim sporazumom (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane, u pogledu donošenja odluke o utvrđivanju administrativnih i organizacijskih pitanja povezanih s radom Žalbenog suda

text:
                  25.5.2020

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 161/1

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2020/678
         od 18. svibnja 2020.
         o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Zajedničkom odboru CETA-e osnovanom Sveobuhvatnim gospodarskim i trgovinskim sporazumom (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane, u pogledu donošenja odluke o utvrđivanju administrativnih i organizacijskih pitanja povezanih s radom Žalbenog suda
         VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
         uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. stavak 4. prvi podstavak u vezi s člankom 218. stavkom 9.,
         uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
         budući da:

                     (1)

                     Odlukom Vijeća (EU) 2017/37 (1) predviđeno je potpisivanje, u ime Europske unije, Sveobuhvatnoga gospodarskog i trgovinskog sporazuma (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane (2) („Sporazum”). Sporazum je potpisan 30. listopada 2016.

                     (2)

                     Odlukom Vijeća (EU) 2017/38 (3) predviđena je privremena primjena dijelova Sporazuma, uključujući uspostavu Zajedničkog odbora CETA-e. Sporazum se privremeno primjenjuje od 21. rujna 2017.

                     (3)

                     U skladu s člankom 26.3. stavkom 1. Sporazuma za potrebe postizanja ciljeva Sporazuma Zajednički odbor CETA-e treba imati ovlast donositi odluke u vezi sa svim pitanjima u slučajevima predviđenima Sporazumom.

                     (4)

                     U skladu s člankom 26.3. stavkom 2. Sporazuma odluke koje je donio Zajednički odbor CETA-e trebaju biti obvezujuće za stranke, podložno ispunjenju svih potrebnih unutarnjih zahtjeva i postupaka, te ih stranke trebaju biti obvezne provoditi.

                     (5)

                     U skladu s člankom 8.28. stavkom 7. Sporazuma Zajednički odbor CETA-e treba donijeti odluku kojom se utvrđuju administrativna i organizacijska pitanja povezana s radom Žalbenog suda.

                     (6)

                     Stoga je, kako bi se osigurala djelotvorna provedba Sporazuma, primjereno utvrditi stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u Zajedničkom odboru CETA-e na temelju nacrta odluke Zajedničkog odbora CETA-e o Žalbenom sudu,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

            Članak 1.
            Stajalište koje treba zauzeti u ime Europske unije u Zajedničkom odboru CETA-e u pogledu donošenja odluke o utvrđivanju administrativnih i organizacijskih pitanja povezanih s radom Žalbenog suda temelji se na nacrtu odluke Zajedničkog odbora CETA-e (4).

            Članak 2.
            Ova Odluka stupa na snagu na dan stupanja na snagu Sporazuma.

            Sastavljeno u Bruxellesu 18. svibnja 2020.

                  Za Vijeće

                  Predsjednik

               G. GRLIĆ RADMAN

            (1)  Odluka Vijeća (EU) 2017/37 od 28. listopada 2016. o potpisivanju, u ime Europske unije, Sveobuhvatnoga gospodarskog i trgovinskog sporazuma (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane (SL L 11, 14.1.2017., str. 1.).

            (2)  SL L 11, 14.1.2017., str. 23.

            (3)  Odluka Vijeća (EU) 2017/38 od 28. listopada 2016. o privremenoj primjeni Sveobuhvatnoga gospodarskog i trgovinskog sporazuma (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane (SL L 11, 14.1.2017., str. 1080.).

            (4)  Vidjeti dokument ST 6964/20 na http://register.consilium.europa.eu.


title: Odluka Vijeća (EU) 2020/679 od 18. svibnja 2020. o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Zajedničkom odboru CETA-e osnovanom Sveobuhvatnim gospodarskim i trgovinskim sporazumom (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane, u pogledu donošenja odluke o postupku za donošenje tumačenjâ u skladu s člankom 8.31. stavkom 3. i člankom 8.44. stavkom 3. točkom (a) CETA-e kao priloga Poslovniku Zajedničkog odbora CETA-e

text:
                  25.5.2020

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 161/3

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2020/679
         od 18. svibnja 2020.
         o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Zajedničkom odboru CETA-e osnovanom Sveobuhvatnim gospodarskim i trgovinskim sporazumom (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane, u pogledu donošenja odluke o postupku za donošenje tumačenjâ u skladu s člankom 8.31. stavkom 3. i člankom 8.44. stavkom 3. točkom (a) CETA-e kao priloga Poslovniku Zajedničkog odbora CETA-e
         VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
         uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. stavak 4. prvi podstavak u vezi s člankom 218. stavkom 9.,
         uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
         budući da:

                     (1)

                     Odlukom Vijeća (EU) 2017/37 (1) predviđeno je potpisivanje, u ime Europske unije, Sveobuhvatnoga gospodarskog i trgovinskog sporazuma (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane (2) („Sporazum”). Sporazum je potpisan 30. listopada 2016.

                     (2)

                     Odlukom Vijeća (EU) 2017/38 (3) predviđena je privremena primjena dijelova Sporazuma, uključujući uspostavu Zajedničkog odbora CETA-e i Odbora za usluge i ulaganja. Sporazum se privremeno primjenjuje od 21. rujna 2017.

                     (3)

                     U skladu s člankom 26.3. stavkom 1. Sporazuma za potrebe postizanja ciljeva Sporazuma Zajednički odbor CETA-e treba imati ovlast donositi odluke u vezi sa svim pitanjima u slučajevima predviđenima Sporazumom.

                     (4)

                     U skladu s člankom 26.3. stavkom 2. Sporazuma odluke koje je donio Zajednički odbor CETA-e trebaju biti obvezujuće za stranke, podložno ispunjenju svih potrebnih unutarnjih zahtjeva i postupaka te ih stranke trebaju biti obvezne provoditi.

                     (5)

                     U skladu s člankom 26.1. stavkom 4. točkom (d) Sporazuma Zajednički odbor CETA-e treba donijeti svoj poslovnik.

                     (6)

                     U skladu s člankom 26.2. stavkom 1. točkom (b) Sporazuma Odbor za usluge i ulaganja jedan je od specijaliziranih odbora uspostavljenih Sporazumom.

                     (7)

                     U skladu s člankom 26.2. stavkom 4. Sporazuma specijalizirani odbori trebaju utvrditi i izmijeniti vlastiti poslovnik ako to smatraju primjerenim.

                     (8)

                     Pravilom 14.4. Poslovnika Zajedničkog odbora CETA-e, kako je utvrđen u Odluci 001/2018 Zajedničkog odbora CETA-e od 26. rujna 2018., predviđeno je da se Poslovnik primjenjuje mutatis mutandis na specijalizirane odbore i druga tijela osnovana Sporazumom osim ako svaki specijalizirani odbor odluči drukčije na temelju članka 26.2. stavka 4. Sporazuma.

                     (9)

                     U skladu s člankom 8.31. stavkom 3. i člankom 8.44. stavkom 3. točkom (a) Sporazuma, u slučaju ozbiljnih dvojbi u vezi s tumačenjem koje bi mogle utjecati na ulaganje, Odbor za usluge i ulaganja može, u dogovoru sa strankama i nakon što svaka od njih ispuni svoje unutarnje zahtjeve i završi svoje unutarnje postupke, preporučiti Zajedničkom odboru CETA-e donošenje tumačenjâ Sporazuma. Tumačenje koje je donio Zajednički odbor CETA-e obvezujuće je za sudove osnovane u skladu s odjeljkom F (Rješavanje ulagačkih sporova između ulagatelja i država) osmog poglavlja (Ulaganja) Sporazuma. Zajednički odbor CETA-e može odlučiti da pojedino tumačenje treba imati obvezujući učinak od određenog datuma.

                     (10)

                     Stoga je, kako bi se osigurala djelotvorna provedba Sporazuma, primjereno utvrditi stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u Zajedničkom odboru CETA-e na temelju nacrta odluke Zajedničkog odbora CETA-e,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

            Članak 1.
            Stajalište koje treba zauzeti u ime Europske unije u Zajedničkom odboru CETA-e u pogledu donošenja odluke o postupku za donošenje tumačenjâ u skladu s člankom 8.31. stavkom 3. i člankom 8.44. stavkom 3. točkom (a) Sporazuma kao priloga Poslovniku Zajedničkog odbora CETA-e temelji se na nacrtu odluke Zajedničkog odbora CETA-e (4).

            Članak 2.
            Ova Odluka stupa na snagu na dan stupanja na snagu Sporazuma.

            Sastavljeno u Bruxellesu 18. svibnja 2020.

                  Za Vijeće

                  Predsjednik

               G. GRLIĆ RADMAN

            (1)  Odluka Vijeća (EU) 2017/37 od 28. listopada 2016. o potpisivanju, u ime Europske unije, Sveobuhvatnoga gospodarskog i trgovinskog sporazuma (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane (SL L 11, 14.1.2017., str. 1.).

            (2)  SL L 11, 14.1.2017., str. 23.

            (3)  Odluka Vijeća (EU) 2017/38 od 28. listopada 2016. o privremenoj primjeni Sveobuhvatnoga gospodarskog i trgovinskog sporazuma (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane (SL L 11, 14.1.2017., str. 1080.).

            (4)  Vidjeti dokument ST 6965/20 na http://register.consilium.europa.eu.


title: Odluka Vijeća (EU) 2020/680 od 18. svibnja 2020. o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Odboru za uslugei ulaganja osnovanom Sveobuhvatnim gospodarskim i trgovinskim sporazumom(CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica,s druge strane, u pogledu donošenja kodeksa ponašanja za članove Suda,članove Žalbenog suda i medijatore

text:
                  25.5.2020

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 161/5

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2020/680
         od 18. svibnja 2020.
         o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Odboru za uslugei ulaganja osnovanom Sveobuhvatnim gospodarskim i trgovinskim sporazumom(CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica,s druge strane, u pogledu donošenja kodeksa ponašanja za članove Suda,članove Žalbenog suda i medijatore
         VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
         uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegovčlanak 207. stavak 4. prvi podstavak u vezi s člankom 218. stavkom 9.,
         uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
         budući da:

                     (1)

                     Odlukom Vijeća (EU) 2017/37 (1) predviđeno je potpisivanje, u ime Europske unije, Sveobuhvatnoga gospodarskog i trgovinskog sporazuma (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane (2) („Sporazum”). Sporazum je potpisan 30. listopada 2016.

                     (2)

                     Odlukom Vijeća (EU) 2017/38 (3) predviđena je privremena primjena dijelova Sporazuma, uključujući uspostavu Odbora za usluge i ulaganja. Sporazum se privremeno primjenjuje od 21. rujna 2017.

                     (3)

                     U skladu s člankom 26.2. stavkom 4. Sporazuma Odbor za usluge i ulaganja može donositi odluke ako je to predviđeno Sporazumom.

                     (4)

                     U skladu s člankom 8. 44. stavkom 2. Sporazuma Odbor za usluge i ulaganja treba donijeti odluku o kodeksu ponašanja za članove Suda, članove Žalbenog suda i medijatore koji se primjenjuje u sporovima koji proizlaze iz osmog poglavlja (Ulaganja) Sporazuma.

                     (5)

                     Stoga je, kako bi se osigurala djelotvorna provedba Sporazuma, primjereno utvrditi stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u Odboru za usluge i ulaganja na temelju nacrta odluke Odbora za usluge i ulaganja o kodeksu ponašanja,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

            Članak 1.
            Stajalište koje treba zauzeti u ime Europske unije u Odbora za usluge i ulaganja u pogledu donošenja kodeksa ponašanja za članove Suda, članove Žalbenog suda i medijatore temelji se na nacrtu odluke Odbora za usluge i ulaganja (4).

            Članak 2.
            Ova Odluka stupa na snagu na dan stupanja na snagu Sporazuma.

            Sastavljeno u Bruxellesu 18. svibnja 2020.

                  Za Vijeće

                  Predsjednik

               G. GRLIĆ RADMAN

            (1)  Odluka Vijeća (EU) 2017/37 od 28. listopada 2016. o potpisivanju, u ime Europske unije, Sveobuhvatnoga gospodarskog i trgovinskog sporazuma (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane (SL L 11, 14.1.2017., str. 1.).

            (2)  SL L 11, 14.1.2017., str. 23.

            (3)  Odluka Vijeća (EU) 2017/38 od 28. listopada 2016. o privremenoj primjeni Sveobuhvatnoga gospodarskog i trgovinskog sporazuma (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane (SL L 11, 14.1.2017., str. 1080.).

            (4)  Vidjeti dokument ST 6966/20 na http://register.consilium.europa.eu.


title: Odluka Vijeća (EU) 2020/681 od 18. svibnja 2020. o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Odboru za usluge i ulaganja osnovanom Sveobuhvatnim gospodarskim i trgovinskim sporazumom (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane, u pogledu donošenja pravila o medijaciji koja će primjenjivati stranke u sporu u ulagačkim sporovima

text:
                  25.5.2020

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 161/7

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2020/681
         od 18. svibnja 2020.
         o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Odboru za usluge i ulaganja osnovanom Sveobuhvatnim gospodarskim i trgovinskim sporazumom (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane, u pogledu donošenja pravila o medijaciji koja će primjenjivati stranke u sporu u ulagačkim sporovima
         VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
         uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. stavak 4. prvi podstavak u vezi s člankom 218. stavkom 9.,
         uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
         budući da:

                     (1)

                     Odlukom Vijeća (EU) 2017/37 (1) predviđeno je potpisivanje, u ime Europske unije, Sveobuhvatnoga gospodarskog i trgovinskog sporazuma (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane (2) („Sporazum”). Sporazum je potpisan 30. listopada 2016.

                     (2)

                     Odlukom Vijeća (EU) 2017/38 (3) predviđena je privremena primjena dijelova Sporazuma, uključujući uspostavu Odbora za usluge i ulaganja. Sporazum se privremeno primjenjuje od 21. rujna 2017.

                     (3)

                     U skladu s člankom 26.2. stavkom 4. Sporazuma Odbor za usluge i ulaganja može donositi odluke ako je to predviđeno Sporazumom.

                     (4)

                     U skladu s člankom 8.44. stavkom 3. točkom (c) Sporazuma Odbor za usluge i ulaganja treba donijeti odluku o pravilima o medijaciji koja će primjenjivati stranke u sporu u ulagačkim sporovima.

                     (5)

                     Stoga je, kako bi se osigurala djelotvorna provedba Sporazuma, primjereno utvrditi stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u Odboru za usluge i ulaganja na temelju nacrta odluke Odbora za usluge i ulaganja o pravilima o medijaciji,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

            Članak 1.
            Stajalište koje treba zauzeti u ime Europske unije u Odbora za usluge i ulaganja u pogledu donošenja pravila o medijaciju koja će primjenjivati stranke u sporu u ulagačkim sporovima temelji se na nacrtu odluke Odbora za usluge i ulaganja (4).

            Članak 2.
            Ova Odluka stupa na snagu na dan stupanja na snagu Sporazuma.

            Sastavljeno u Bruxellesu 18. svibnja 2020.

                  Za Vijeće

                  Predsjednik

               G. GRLIĆ RADMAN

            (1)  Odluka Vijeća (EU) 2017/37 od 28. listopada 2016. o potpisivanju, u ime Europske unije, Sveobuhvatnoga gospodarskog i trgovinskog sporazuma (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane (SL L 11, 14.1.2017., str. 1.).

            (2)  SL L 11, 14.1.2017., str. 23.

            (3)  Odluka Vijeća (EU) 2017/38 od 28. listopada 2016. o privremenoj primjeni Sveobuhvatnoga gospodarskog i trgovinskog sporazuma (CETA) između Kanade, s jedne strane, i Europske unije i njezinih država članica, s druge strane (SL L 11, 14.1.2017., str. 1080.).

            (4)  Vidjeti dokument ST 6967/20 na on http://register.consilium.europa.eu.


title: Odluka Vijeća (EU) 2020/682 od 19. svibnja 2020. o imenovanju zamjenika člana Odbora regija, kojeg je predložila Talijanska Republika

text:
                  25.5.2020

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 161/9

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2020/682
         od 19. svibnja 2020.
         o imenovanju zamjenika člana Odbora regija, kojeg je predložila Talijanska Republika
         VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
         uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 305.,
         uzimajući u obzir prijedlog talijanske vlade,
         budući da:

                     (1)

                     Vijeće je 10. prosinca 2019., 20. siječnja 2020., 3. veljače 2020. i 26. ožujka 2020. donijelo odluke (EU) 2019/2157 (1), (EU) 2020/102 (2), (EU) 2020/144 (3) i (EU) 2020/511 (4) o imenovanju članova i zamjenikâ članova Odbora regija za razdoblje od 26. siječnja 2020. do 25. siječnja 2025.

                     (2)

                     Mjesto zamjenika člana postalo je slobodno istekom mandata g. Francesca RUSSA,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

            Članak 1.
            U Odbor regija kao zamjenik člana imenuje se sljedeća osoba do kraja tekućeg mandata koji istječe 25. siječnja 2025.:

                        —

                        g. Domenico GIANNETTA, Consigliere della Regione Calabria.

            Članak 2.
            Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

            Sastavljeno u Bruxellesu 19. svibnja 2020.

                  Za Vijeće

                  Predsjednik

               G. GRLIĆ RADMAN

            (1)  Odluka Vijeća (EU) 2019/2157 od 10. prosinca 2019. o imenovanju članova i zamjenikâ članova Odbora regija za razdoblje od 26. siječnja 2020. do 25. siječnja 2025. (SL L 327, 17.12.2019., str. 78.).

            (2)  Odluka Vijeća (EU) 2020/102 od 20. siječnja 2020. o imenovanju članova i zamjenikâ članova Odbora regija za razdoblje od 26. siječnja 2020. do 25. siječnja 2025. (SL L 20, 24.1.2020., str. 2.).

            (3)  Odluka Vijeća (EU) 2020/144 od 3. veljače 2020. o imenovanju članova i zamjenikâ članova Odbora regija za razdoblje od 26. siječnja 2020. do 25. siječnja 2025. (SL L 32, 4.2.2020., str. 16.).

            (4)  Odluka Vijeća (EU) 2020/511 od 26. ožujka 2020. o imenovanju članova i zamjenikâ članova Odbora regija za razdoblje od 26. siječnja 2020. do 25. siječnja 2025. (SL L 113, 8.4.2020., str. 18.).


title: Odluka Političkog i sigurnosnog odbora (ZVSP) 2020/695 od 19. svibnja 2020. o prihvaćanju doprinosa treće države misiji ZSOP-a Europske unije za vojno osposobljavanje u Srednjoafričkoj Republici (EUTM RCA) (EUTM RCA/1/2020)

text:
                  26.5.2020

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 162/5

         ODLUKA POLITIČKOG I SIGURNOSNOG ODBORA (ZVSP) 2020/695
         od 19. svibnja 2020.
         o prihvaćanju doprinosa treće države misiji ZSOP-a Europske unije za vojno osposobljavanje u Srednjoafričkoj Republici (EUTM RCA) (EUTM RCA/1/2020)
         POLITIČKI I SIGURNOSNI ODBOR,
         uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 38. treći stavak,
         uzimajući u obzir Odluku Vijeća (ZVSP) 2016/610 od 19. travnja 2016. o misiji ZSOP-a Europske unije za vojno osposobljavanje u Srednjoafričkoj Republici (EUTM RCA) (1),
         budući da:

                     (1)

                     Vijeće je na temelju članka 8. stavka 2. Odluke (ZVSP) 2016/610 ovlastilo Politički i sigurnosni odbor za donošenje odgovarajućih odluka o prihvaćanju predloženih doprinosa trećih država misiji EUTM RCA.

                     (2)

                     Slijedom preporuka zapovjednika misije EU-a i Vojnog odbora Europske unije o doprinosu Republike Sjeverne Makedonije trebalo bi prihvatiti doprinos Republike Sjeverne Makedonije i smatrati ga značajnim.

                     (3)

                     U skladu s člankom 5. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u pripremi i provedbi odluka i djelovanja Unije koji imaju implikacije u području obrane,

               DONIO JE OVU ODLUKU:

            Članak 1.

               1.   Doprinos Republike Sjeverne Makedonije misiji ZSOP-a Europske unije za vojno osposobljavanje u Srednjoafričkoj Republici (EUTM RCA) prihvaća se i smatra se značajnim.

               2.   Republika Sjeverna Makedonija izuzima se iz financijskih doprinosa proračunu misije EUTM RCA.

            Članak 2.
            Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

            Sastavljeno u Bruxellesu 19. svibnja 2020.

                  Za Politički i sigurnosni odbor

                  Predsjednica

               S. FROM-EMMESBERGER

            (1)  SL L 104, 20.4.2016., str. 21.


title: Odluka (EU) 2020/701 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. svibnja 2020. o pružanju makrofinancijske pomoći partnerima u procesu proširenja i partnerima u susjedstvu u kontekstu krize uzrokovane pandemijom bolesti COVID-19

text:
                  27.5.2020

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 165/31

         ODLUKA (EU) 2020/701 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
         od 25. svibnja 2020.
         o pružanju makrofinancijske pomoći partnerima u procesu proširenja i partnerima u susjedstvu u kontekstu krize uzrokovane pandemijom bolesti COVID-19
         EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
         uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 212. stavak 2.,
         uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
         nakon prosljeđivanja nacrta zakonodavnog akta nacionalnim parlamentima,
         u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom (1),
         budući da:

                     (1)

                     Pandemija bolesti COVID-19 iznimno štetno utječe na gospodarsku i financijsku stabilnost u regijama proširenja i susjedstva. Partneri se trenutačno suočavaju s lošim stanjem platne bilance i lošom fiskalnom situacijom koji se brzo pogoršavaju, a gospodarstvo ulazi u recesiju. Postoje jaki razlozi da Unija brzo i odlučno pruži potporu tim gospodarstvima. Ovom je Odlukom obuhvaćeno deset partnera: Republika Albanija, Bosna i Hercegovina, Kosovo (*), Crna Gora, Republika Sjeverna Makedonija u regiji proširenja; Gruzija, Republika Moldova i Ukrajina u istočnom susjedstvu te Hašemitska Kraljevina Jordan i Republika Tunis u južnom susjedstvu („partneri”).

                     (2)

                     Hitnost pomoći povezana je s hitnom potrebom partnerâ za financijskim sredstvima, uz ona koja će se osigurati drugim instrumentima Unije i koja će pružiti međunarodne financijske institucije, države članice i drugi bilateralni donatori. To je potrebno kako bi se omogućio kratkoročni prostor u politikama u kojem će vlasti partnera provesti mjere protiv gospodarskih posljedica pandemije bolesti COVID-19.

                     (3)

                     Vlasti svakog partnera i Međunarodni monetarni fond (MMF) već su se dogovorili o programu koji će biti poduprt kreditnim aranžmanom s MMF-om ili se očekuje da će se uskoro dogovoriti o takvom programu.

                     (4)

                     Makrofinancijska pomoć Unije trebala bi biti izvanredan financijski instrument za nevezanu i nenamjensku potporu platne bilance, kojom se žele riješiti hitne potrebe korisnika za vanjskim financiranjem u kombinaciji s nepreventivnim kreditnim aranžmanom s MMF-om, koji je uvjetovan postizanjem dogovora o programu gospodarskih reformi. U kontekstu pandemije bolesti COVID-19 makrofinancijska pomoć Unije trebala bi biti dostupna i partnerima koji od MMF-a dobivaju financiranje za krizne situacije, koja se mogu dodjeljivati bez prethodnih mjera i/ili uvjetovanosti, primjerice s pomoću instrumenta za brzo financiranje. Ta bi pomoć stoga trebala trajati kraće, biti ograničena na dvije isplate i poduprijeti provedbu programa politike koji sadržava ograničeni skup reformskih mjera.

                     (5)

                     Unijina financijska potpora partnerima u skladu je s Unijinom politikom proširenja i politikom susjedstva.

                     (6)

                     Budući da se radi o partnerima koji su u procesu pristupanja ili u predpristupnoj fazi odnosno partnerima koji su obuhvaćeni europskom politikom susjedstva, oni ispunjavaju uvjete za primanje makrofinancijske pomoći Unije.

                     (7)

                     S obzirom na to da se može očekivati da će drastično povećanje potreba partnera za vanjskim financiranjem znatno premašiti sredstva koja će pružiti MMF i ostale multilateralne institucije, smatra se da je makrofinancijska pomoć Unije partnerima, s obzirom na trenutačne iznimne okolnosti, prikladan odgovor na zahtjeve partnera za potporu gospodarskoj stabilizaciji. Makrofinancijska pomoć Unije poduprla bi gospodarsku stabilizaciju nadopunjavajući sredstva stavljena na raspolaganje u okviru kreditnog aranžmana s MMF-om.

                     (8)

                     Cilj makrofinancijske pomoći Unije trebao bi biti pružanje potpore ponovnom uspostavljanju održivog stanja vanjskog financiranja partnerâ, a time i pružanje potpore njihovom ponovnom gospodarskom i društvenom razvoju.

                     (9)

                     Iznos makrofinancijske pomoći Unije temelji se na preliminarnoj procjeni preostalih potreba svakog od partnera za vanjskim financiranjem te se pritom uzima u obzir kapacitet partnera da se financira vlastitim sredstvima, a osobito iz međunarodnih rezervi koje su mu na raspolaganju. Makrofinancijska pomoć Unije trebala bi nadopunjivati programe i sredstva koja osiguravaju MMF i Svjetska banka. Pri određivanju iznosa pomoći u obzir se uzimaju i potreba osiguravanja pravedne raspodjele tereta između Unije i drugih donatora, kao i već postojeća upotreba drugih instrumenata Unije za vanjsko financiranje te dodana vrijednost sveukupnog angažmana Unije.

                     (10)

                     Komisija bi trebala osigurati pravnu i stvarnu usklađenost makrofinancijske pomoći Unije s ključnim načelima i ciljevima u različitim područjima vanjskog djelovanja, s mjerama poduzetima u tim područjima i s ostalim relevantnim politikama Unije.

                     (11)

                     Makrofinancijskom pomoći Unije trebalo bi podupirati vanjsku politiku Unije prema partnerima. Komisija i Europska služba za vanjsko djelovanje (ESVD) trebale bi blisko surađivati tijekom cjelokupne operacije makrofinancijske pomoći kako bi osigurale usklađenost vanjske politike Unije i osigurale njezinu dosljednost.

                     (12)

                     Makrofinancijskom pomoći Unije trebalo bi podupirati predanost partnerâ vrijednostima koje dijele s Unijom, uključujući demokraciju, vladavinu prava, dobro upravljanje, poštovanje ljudskih prava, održivi razvoj i smanjenje siromaštva kao i njihovu predanost načelima otvorene, uređene i poštene trgovine.

                     (13)

                     Kao preduvjet za odobravanje makrofinancijske pomoći Unije partneri bi trebali poštovati djelotvorne demokratske mehanizme, uključujući višestranački parlamentarni sustav, i vladavinu prava, te jamčiti poštovanje ljudskih prava. Osim toga, specifični ciljevi makrofinancijske pomoći Unije trebali bi jačati učinkovitost, transparentnost i odgovornost sustava upravljanja javnim financijama partnerâ te promicati strukturne reforme kojima su ciljevi potpora održivog i uključivog rasta i fiskalna konsolidacija. Komisija i ESVD trebale bi redovito pratiti ispunjavanje preduvjeta i ostvarivanje tih ciljeva.

                     (14)

                     Kako bi se osigurala učinkovita zaštita financijskih interesa Unije povezanih s makrofinancijskom pomoći Unije, partneri bi trebali poduzeti odgovarajuće mjere za sprečavanje i borbu protiv prijevare, korupcije i svih drugih nepravilnosti u vezi s tom pomoći. Nadalje, trebalo bi predvidjeti da Komisija obavlja provjere, Revizorski sud provodi revizije i Ured europskog javnog tužitelja izvršava svoje nadležnosti.

                     (15)

                     Isplatom makrofinancijske pomoći Unije ne dovode se u pitanje ovlasti Europskog parlamenta i Vijeća kao proračunskog tijela.

                     (16)

                     Iznosi rezervacija koji su potrebni za makrofinancijsku pomoć trebali bi biti usklađeni s proračunskim odobrenim sredstvima utvrđenima višegodišnjim financijskim okvirom.

                     (17)

                     Makrofinancijskom pomoći Unije trebala bi upravljati Komisija. Kako bi se osiguralo da Europski parlament i Vijeće mogu pratiti provedbu ove Odluke, Komisija bi ih trebala redovito obavješćivati o razvoju događaja u pogledu te pomoći i dostavljati im relevantne dokumente.

                     (18)

                     Radi osiguranja jedinstvenih uvjeta za provedbu ove Odluke, provedbene ovlasti trebalo bi dodijeliti Komisiji. Te bi ovlasti trebalo izvršavati u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (2).

                     (19)

                     Makrofinancijska pomoć Unije trebala bi podlijegati uvjetima ekonomske politike koje treba utvrditi u memorandumu o razumijevanju. Radi osiguravanja jedinstvenih uvjeta provedbe te radi učinkovitosti, Komisija bi trebala biti ovlaštena za pregovaranje o tim uvjetima s vlastima partnera uz nadzor odbora predstavnika država članica u skladu s Uredbom (EU) br. 182/2011. Na temelju te uredbe savjetodavni bi se postupak u pravilu trebao primjenjivati u svim slučajevima osim kada je u toj uredbi predviđeno drukčije. S obzirom na mogući znatan učinak pomoći veće od 90 milijuna EUR, za operacije koje prelaze taj prag primjereno je primijeniti postupak ispitivanja kako je određen u Uredbi (EU) br. 182/2011. S obzirom na iznos makrofinancijske pomoći Unije namijenjen svakom partneru, postupak savjetovanja trebao bi se primjenjivati na donošenje memoranduma o razumijevanju s Crnom Gorom, a postupak ispitivanja trebao bi se primjenjivati na donošenje memoranduma o razumijevanju s drugim partnerima na koje se primjenjuje ova Odluka te na odgovarajući način na svako smanjenje, suspenziju ili ukidanje te pomoći.

                     (20)

                     S obzirom na to da cilj ove Odluke, odnosno podupiranje gospodarstava partnera koji se, kao posljedica pandemije bolesti COVID-19, trenutačno suočavaju s lošim stanjem platne bilance i lošom fiskalnom situacijom koji se brzo pogoršavaju, a gospodarstvo ulazi u recesiju, ne mogu dostatno ostvariti države članice, nego se zbog njegovog opsega i učinaka on na bolji način može ostvariti na razini Unije, Unija može donijeti mjere u skladu s načelom supsidijarnosti utvrđenim u članku 5. Ugovora o Europskoj uniji (UEU). U skladu s načelom proporcionalnosti utvrđenim u tom članku, ova Odluka ne prelazi ono što je potrebno za ostvarivanje tog cilja.

                     (21)

                     S obzirom na hitnost koja proizlazi iz iznimnih okolnosti uzrokovanih pandemijom bolesti COVID-19 i s time povezanih gospodarskih posljedica, smatralo se primjerenim predvidjeti iznimku od roka od osam tjedana iz članka 4. Protokola br. 1 o ulozi nacionalnih parlamenata u Europskoj uniji, priloženog UEU-u, Ugovoru o funkcioniranju Europske unije i Ugovoru o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju.

                     (22)

                     Ova Odluka trebala bi hitno stupiti na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

               DONIJELI SU OVU ODLUKU:

            Članak 1.

               1.   Unija Republici Albaniji, Bosni i Hercegovini, Gruziji, Hašemitskoj Kraljevini Jordanu, Kosovu, Republici Moldovi, Crnoj Gori, Republici Sjevernoj Makedoniji, Republici Tunisu i Ukrajini („partneri”) stavlja na raspolaganje makrofinancijsku pomoć („makrofinancijska pomoć Unije”) u ukupnom iznosu od najviše 3 milijarde EUR s ciljem pružanja potpore gospodarskoj stabilizaciji i programima opsežnih reformi partnerâ. Tom se pomoći doprinosi pokrivanju hitnih potreba platne bilance partnerâ koje su utvrđene u programu koji podupire MMF i stavlja se na raspolaganje kako slijedi:

                           (a)

                           180 milijuna EUR za Republiku Albaniju;

                           (b)

                           250 milijuna EUR za Bosnu i Hercegovinu;

                           (c)

                           150 milijuna EUR za Gruziju;

                           (d)

                           200 milijuna EUR za Hašemitsku Kraljevinu Jordan;

                           (e)

                           100 milijuna EUR za Kosovo;

                           (f)

                           100 milijuna EUR za Republiku Moldovu;

                           (g)

                           60 milijuna EUR za Crnu Goru;

                           (h)

                           160 milijuna EUR za Republiku Sjevernu Makedoniju;

                           (i)

                           600 milijuna EUR za Republiku Tunis;

                           (j)

                           1,2 milijarde EUR za Ukrajinu.

               2.   Puni iznos makrofinancijske pomoći Unije pruža se svakom partneru u obliku zajmova. Komisija je ovlaštena u ime Unije pozajmiti potrebna sredstva na tržištima kapitala ili od financijskih institucija i dodijeliti ih partneru u obliku zajma. Prosječno dospijeće zajma iznosi najviše 15 godina.

               3.   Isplatom makrofinancijske pomoći Unije upravlja Komisija u skladu sa sporazumima ili dogovorima postignutima između MMF-a i partnera. Komisija redovito obavješćuje Europski parlament i Vijeće o razvoju događaja u vezi s makrofinancijskom pomoći Unije, uključujući isplate te pomoći, i pravovremeno dostavlja tim institucijama relevantne dokumente.

               4.   Makrofinancijska pomoć Unije stavlja se na raspolaganje na razdoblje od 12 mjeseci, počevši od prvog dana nakon stupanja na snagu memoranduma o razumijevanju iz članka 3. stavka 1.

               5.   Ako se potrebe partnera za financiranjem tijekom razdoblja isplate makrofinancijske pomoći Unije znatno smanje u usporedbi s prvotnim predviđanjima, Komisija, postupajući u skladu s člankom 7. stavkom 2., smanjuje iznos pomoći ili tu pomoć suspendira ili ukida.

            Članak 2.

               1.   Kao preduvjet za odobravanje makrofinancijske pomoći Unije, partner mora poštovati djelotvorne demokratske mehanizme, uključujući višestranački parlamentarni sustav i vladavinu prava, te jamčiti poštovanje ljudskih prava.

               2.   Komisija i ESVD prate ispunjavanje preduvjeta utvrđenog u stavku 1. tijekom cijelog trajanja makrofinancijske pomoći Unije.

               3.   Stavci 1. i 2. primjenjuju se u skladu s Odlukom Vijeća 2010/427/EU (3).

            Članak 3.

               1.   Komisija, u skladu s člankom 7. stavkom 2., dogovara s tijelima svakog partnera jasno određene uvjete ekonomske politike i financijske uvjete, s naglaskom na strukturne reforme i dobre javne financije, kojima treba podlijegati makrofinancijska pomoć Unije. Ti uvjeti ekonomske politike i financijski uvjeti utvrđuju se u memorandumu o razumijevanju u kojem se navodi rok za ispunjenje tih uvjeta. Uvjeti ekonomske politike i financijski uvjeti utvrđeni u memorandumu o razumijevanju moraju biti u skladu sa sporazumima ili dogovorima iz članka 1. stavka 3., uključujući programe makroekonomske prilagodbe i strukturnih reformi koje partner provodi uz potporu MMF-a.

               2.   Cilj uvjeta iz stavka 1. posebno je jačanje učinkovitosti, transparentnosti i odgovornosti u sustavima upravljanja javnim financijama partnerâ, uključujući i u pogledu korištenja makrofinancijske pomoći Unije. Pri određivanju mjera politike također se na odgovarajući način uzimaju u obzir napredak u području uzajamnog otvaranja tržišta, razvoj uređene i pravedne trgovine, kao i drugi prioriteti u kontekstu vanjske politike Unije. Komisija redovito prati napredak u ostvarenju tih ciljeva.

               3.   Pojedinosti o financijskim uvjetima makrofinancijske pomoći Unije utvrđuju se u sporazumu o zajmu koji trebaju sklopiti Komisija i vlasti svakog partnera zasebno („sporazum o zajmu”).

               4.   Komisija redovito provjerava jesu li uvjeti iz članka 4. stavka 3. i dalje ispunjeni te jesu li ekonomske politike partnera u skladu s ciljevima makrofinancijske pomoći Unije. Komisija pritom blisko surađuje s MMF-om i Svjetskom bankom i, prema potrebi, s Europskim parlamentom i Vijećem.

            Članak 4.

               1.   Podložno uvjetima iz stavka 3., Komisija stavlja na raspolaganje makrofinancijsku pomoć Unije u dva obroka zajma. Iznos svakog od tih obroka utvrđuje se u memorandumu o razumijevanju.

               2.   Za iznose makrofinancijske pomoći Unije formiraju se, prema potrebi, rezervacije, u skladu s Uredbom Vijeća (EZ, Euratom) br. 480/2009 (4).

               3.   Komisija odlučuje o isplati obrokâ podložno ispunjenju svih sljedećih uvjeta:

                           (a)

                           preduvjet utvrđen u članku 2.;

                           (b)

                           stalni zadovoljavajući rezultati provedbe nepreventivnog kreditnog aranžmana s MMF-om;

                           (c)

                           zadovoljavajuća provedba uvjeta ekonomske politike i financijskih uvjeta dogovorenih u memorandumu o razumijevanju.

                     Drugi se obrok u načelu isplaćuje najranije tri mjeseca nakon isplate prvog obroka.

               4.   Ako uvjeti iz stavka 3. prvog podstavka nisu ispunjeni, Komisija privremeno suspendira ili ukida isplatu makrofinancijske pomoći Unije. U takvim slučajevima Komisija obavješćuje Europski parlament i Vijeće o razlozima te suspenzije ili ukidanja.

               5.   Makrofinancijska pomoć Unije isplaćuje se središnjoj banci partnera. Podložno odredbama koje se trebaju dogovoriti u memorandumu o razumijevanju, uključujući potvrdu preostalih potreba za proračunskim financiranjem, sredstva Unije mogu se prenijeti ministarstvu financija kao krajnjem korisniku.

            Članak 5.

               1.   Operacije uzimanja i davanja zajmova povezane s makrofinancijskom pomoći Unije izvršavaju se u eurima s istim datumom valute i ne smiju uključivati Uniju u promjene dospijeća niti je smiju izložiti bilo kakvom valutnom ili kamatnom riziku ili bilo kakvom drugom komercijalnom riziku.

               2.   Ako okolnosti to dopuštaju i ako partner to zatraži, Komisija može poduzeti potrebne korake kako bi osigurala da se u uvjete zajma uključi odredba o prijevremenoj otplati i da se odgovarajuća odredba uključi u uvjete operacije uzimanja zajma.

               3.   Ako okolnosti dopuštaju poboljšanje kamatne stope na zajam i ako partner to zatraži, Komisija može odlučiti refinancirati cijelo prvotno zaduživanje ili jedan njegov dio, ili može restrukturirati odgovarajuće financijske uvjete. Operacije refinanciranja ili restrukturiranja provode se u skladu sa stavcima 1. i 4. i ne smiju imati za posljedicu produženje dospijeća dotičnog zaduživanja ili povećanje iznosa glavnice nepodmirene na dan refinanciranja ili restrukturiranja.

               4.   Sve troškove koji su nastali za Uniju, a koji se odnose na operacije uzimanja i davanja zajmova u skladu s ovom Odlukom, snosi partner.

               5.   Komisija obavješćuje Europski parlament i Vijeće o razvoju događaja u vezi s operacijama iz stavaka 2. i 3.

            Članak 6.

               1.   Makrofinancijska pomoć Unije provodi se u skladu s Uredbom (EU, Euratom) 2018/1046 Europskog parlamenta i Vijeća (5).

               2.   Makrofinancijska pomoć Unije provodi se u okviru izravnog upravljanja.

               3.   Sporazum o zajmu sadržava odredbe kojima se:

                           (a)

                           osigurava da partner redovito provjerava jesu li financijska sredstva isplaćena iz općeg proračuna Unije ispravno upotrijebljena, poduzima odgovarajuće mjere radi sprečavanja nepravilnosti i prijevara te, prema potrebi, pokreće pravne postupke radi osiguravanja povrata svih sredstava isplaćenih na temelju ove Odluke koja nisu ispravno upotrijebljena;

                           (b)

                           osigurava zaštita financijskih interesa Unije, osobito predviđanjem posebnih mjera u vezi sa sprečavanjem i suzbijanjem prijevare, korupcije i svih drugih nepravilnosti koje utječu na makrofinancijsku pomoć Unije, u skladu s uredbama Vijeća (EZ, Euratom) br. 2988/95 (6) i (Euratom, EZ) br. 2185/96 (7), Uredbom (EU, Euratom) br. 883/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (8) te, za one države članice koje sudjeluju u pojačanoj suradnji u vezi s Uredom europskog javnog tužitelja, Uredbom Vijeća (EU) 2017/1939 (9). U tu je svrhu Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) izričito ovlašten provoditi istrage, uključujući posebno provjere i inspekcije na terenu, uključujući digitalne forenzičke operacije i razgovore;

                           (c)

                           Komisiju ili njezine predstavnike izričito ovlašćuje za provedbu provjera, uključujući provjere i inspekcije na terenu;

                           (d)

                           Komisiju i Revizorski sud izričito ovlašćuje za provođenje revizija tijekom i nakon razdoblja raspoloživosti makrofinancijske pomoći Unije, uključujući revizije dokumentacije te revizije na terenu, kao što su operativne procjene;

                           (e)

                           osigurava da Unija ima pravo na prijevremenu otplatu zajma ako se utvrdi, u vezi s upravljanjem makrofinancijskom pomoći Unije, da je partner sudjelovao u bilo kojoj radnji prijevare ili korupcije ili bilo kakvoj drugoj nezakonitoj aktivnosti koja ugrožava financijske interese Unije; i

                           (f)

                           osigurava da sve troškove koji su nastali za Uniju u vezi s operacijama uzimanja i davanja zajmova u okviru ove Odluke snosi partner.

               4.   Prije provedbe makrofinancijske pomoći Unije Komisija s pomoću operativne procjene ocjenjuje kvalitetu financijskih propisa partnera, administrativne postupke te mehanizme unutarnje i vanjske kontrole koji su relevantni za takvu pomoć.

            Članak 7.

               1.   Komisiji pomaže odbor. Navedeni odbor je odbor u smislu Uredbe (EU) br. 182/2011.

               2.   Pri upućivanju na ovaj stavak, članak 4. Uredbe (EU) br. 182/2011 primjenjuje se na makrofinancijsku pomoć Unije Crnoj Gori, a članak 5. Uredbe (EU) No 182/2011 na makrofinancijsku pomoć Unije drugim partnerima na koje se odnosi ova Odluka.

            Članak 8.

               1.   Komisija do 30. lipnja svake godine Europskom parlamentu i Vijeću podnosi izvješće o provedbi ove Odluke u prethodnoj godini, zajedno s ocjenom te provedbe. U tom se izvješću:

                           (a)

                           ocjenjuje napredak u provedbi makrofinancijske pomoći Unije;

                           (b)

                           procjenjuje gospodarsko stanje i izgledi partnerâ te napredak u provedbi mjera politike iz članka 3. stavka 1.;

                           (c)

                           navodi poveznica između uvjeta ekonomske politike utvrđenih u memorandumu o razumijevanju, trenutačne gospodarske i fiskalne uspješnosti partnera te odluka Komisije o isplati obroka makrofinancijske pomoći Unije.

               2.   Najkasnije dvije godine nakon isteka razdoblja raspoloživosti iz članka 1. stavka 4. Komisija Europskom parlamentu i Vijeću dostavlja izvješće o ex post evaluaciji u kojem se procjenjuju rezultati i učinkovitost isplaćene makrofinancijske pomoći Unije te opseg u kojemu se njome doprinijelo ciljevima pomoći.

            Članak 9.
            Ova Odluka stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

            Sastavljeno u Bruxellesu 25. svibnja 2020.

                  Za Europski parlament

                  Predsjednik

               D. M. SASSOLI

                  Za Vijeće

                  Predsjednik

               A. METELKO-ZGOMBIĆ

            (1)  Stajalište Europskog parlamenta od 15. svibnja 2020. (još nije objavljeno u Službenom listu) i odluka Vijeća od 20. svibnja 2020.

            (*)  Ovim se nazivom ne dovode u pitanje stajališta o statusu te je on u skladu s Rezolucijom Vijeća sigurnosti UN-a 1244 (1999) i mišljenjem Međunarodnog suda o proglašenju neovisnosti Kosova.

            (2)  Uredba (EU) br. 182/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o utvrđivanju pravila i općih načela u vezi s mehanizmima nadzora država članica nad izvršavanjem provedbenih ovlasti Komisije (SL L 55, 28.2.2011., str. 13.).

            (3)  Odluka Vijeća 2010/427/EU od 26. srpnja 2010. o utvrđivanju ustroja i rada Europske službe za vanjsko djelovanje (SL L 201, 3.8.2010., str. 30.).

            (4)  Uredba Vijeća (EZ, Euratom) br. 480/2009 od 25. svibnja 2009. o osnivanju Jamstvenog fonda za vanjska djelovanja (SL L 145, 10.6.2009., str. 10.).

            (5)  Uredba (EU, Euratom) 2018/1046 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. srpnja 2018. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije, o izmjeni uredaba (EU) br. 1296/2013, (EU) br. 1301/2013, (EU) br. 1303/2013, (EU) br. 1304/2013, (EU) br. 1309/2013, (EU) br. 1316/2013, (EU) br. 223/2014, (EU) br. 283/2014 i Odluke br. 541/2014/EU te o stavljanju izvan snage Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 (SL L 193, 30.7.2018., str. 1.).

            (6)  Uredba Vijeća (EZ, Euratom) br. 2988/95 od 18. prosinca 1995. o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica (SL L 312, 23.12.1995., str. 1.).

            (7)  Uredba Vijeća (Euratom, EZ) br. 2185/96 od 11. studenoga 1996. o provjerama i inspekcijama na terenu koje provodi Komisija s ciljem zaštite financijskih interesa Europskih zajednica od prijevara i ostalih nepravilnosti (SL L 292, 15.11.1996., str. 2.).

            (8)  Uredba (EU, Euratom) br. 883/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. rujna 2013. o istragama koje provodi Europski ured za borbu protiv prijevara (OLAF) i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1073/1999 Europskog parlamenta i Vijeća te Uredbe Vijeća (Euratom) br. 1074/1999 (SL L 248, 18.9.2013., str. 1.).

            (9)  Uredba Vijeća (EU) 2017/1939 od 12. listopada 2017. o provedbi pojačane suradnje u vezi s osnivanjem Ureda europskog javnog tužitelja („EPPO”) (SL L 283, 31.10.2017., str. 1.).


title: Odluka Vijeća (EU) 2020/702 od 20. svibnja 2020. o dodatnom produljenju privremenog odstupanja od Poslovnika Vijeća uvedenog Odlukom (EU) 2020/430 i produljenog Odlukom (EU) 2020/556 s obzirom na poteškoće u vezi s putovanjima uzrokovane pandemijom bolesti COVID-19 u Uniji

text:
                  27.5.2020

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 165/38

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2020/702
         od 20. svibnja 2020.
         o dodatnom produljenju privremenog odstupanja od Poslovnika Vijeća uvedenog Odlukom (EU) 2020/430 i produljenog Odlukom (EU) 2020/556 s obzirom na poteškoće u vezi s putovanjima uzrokovane pandemijom bolesti COVID-19 u Uniji
         VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
         uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 240. stavak 3.,
         budući da:

                     (1)

                     Odlukom Vijeća (EU) 2020/430 (1) uvedeno je jednomjesečno odstupanje od članka 12. stavka 1. prvog podstavka Poslovnika Vijeća (2) u pogledu odluka o primjeni redovnog pisanog postupka kada te odluke donosi Odbor stalnih predstavnika vlada država članica (Coreper). To odstupanje bilo je predviđeno do 23. travnja 2020.

                     (2)

                     Odlukom (EU) 2020/430 predviđa se da Vijeće može produljiti tu odluku ako je to opravdano zbog nastavljanja izvanrednih okolnosti. Vijeće je 21. travnja 2020. Odlukom (EU) 2020/556 (3) produljilo odstupanje predviđeno u članku 1. Odluke (EU) 2020/430 za dodatno razdoblje od mjesec dana od 23. travnja 2020. To produljenje odstupanja istječe 23. svibnja 2020.

                     (3)

                     S obzirom na to da izvanredne okolnosti uzrokovane pandemijom bolesti COVID-19 još traju te su i dalje na snazi brojne izvanredne preventivne mjere i izvanredne mjere za sprečavanje širenja koje su poduzele države članice, odstupanje predviđeno u članku 1. Odluke (EU) 2020/430, kako je produljeno Odlukom (EU) 2020/556, potrebno je produljiti za dodatno ograničeno razdoblje do 10. srpnja 2020.,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

            Članak 1.
            Odstupanje predviđeno u članku 1. Odluke (EU) 2020/430, kako je produljeno Odlukom (EU) 2020/556, dodatno se produljuje do 10. srpnja 2020.

            Članak 2.
            Ova Odluka proizvodi učinke od dana donošenja.
            Objavljuje se u Službenom listu Europske unije.

            Sastavljeno u Bruxellesu 20. svibnja 2020.

                  Za Vijeće

                  Predsjednik

               G. GRLIĆ RADMAN

            (1)  Odluka Vijeća (EU) 2020/430 od 23. ožujka 2020. o privremenom odstupanju od Poslovnika Vijeća s obzirom na poteškoće u vezi s putovanjima uzrokovane pandemijom covida-19 u Uniji (SL L 88 I, 24.3.2020., str. 1.).

            (2)  Odluka Vijeća 2009/937/EU od 1. prosinca 2009. o donošenju Poslovnika Vijeća (SL L 325, 11.12.2009., str. 35.).

            (3)  Odluka Vijeća (EU) 2020/556 od 21. travnja 2020. o produljenju privremenog odstupanja od Poslovnika Vijeća uvedenog Odlukom (EU) 2020/430 s obzirom na poteškoće u vezi s putovanjima uzrokovane pandemijom bolesti COVID-19 u Uniji (SL L 128 I, 23.4.2020., str. 1.).