title: Odluka (EU) 2018/1720 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2018. o mobilizaciji Europskog fonda za prilagodbu globalizaciji slijedom zahtjeva Portugala EGF/2018/002 PT/Norte – Centro – Lisboa wearing apparel

text:
                  16.11.2018

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 291/8

         ODLUKA (EU) 2018/1720 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
         od 23. listopada 2018.
         o mobilizaciji Europskog fonda za prilagodbu globalizaciji slijedom zahtjeva Portugala EGF/2018/002 PT/Norte – Centro – Lisboa wearing apparel
         EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
         uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
         uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 1309/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o Europskom fondu za prilagodbu globalizaciji (2014. – 2020.) i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1927/2006 (1), a posebno njezin članak 15. stavak 4.,
         uzimajući u obzir Međuinstitucionalni sporazum od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, o suradnji u vezi s proračunskim pitanjima i o dobrom financijskom upravljanju (2), a posebno njegovu točku 13.,
         uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
         budući da:

                     (1)

                     Svrha Europskog fonda za prilagodbu globalizaciji (EGF) pružanje je potpore radnicima koji su proglašeni viškom i samozaposlenim osobama koje su prestale sa svojom djelatnošću zbog velikih strukturnih promjena u tokovima svjetske trgovine uzrokovanih globalizacijom, zbog nastavka svjetske financijske i gospodarske krize ili zbog nove svjetske financijske i gospodarske krize te pomaganje tim radnicima da se ponovno uključe na tržište rada.

                     (2)

                     EGF ne smije premašiti najviši godišnji iznos od 150 milijuna EUR (u cijenama iz 2011.), kako je utvrđeno člankom 12. Uredbe Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 (3).

                     (3)

                     Portugal je 24. travnja 2018. podnio zahtjev za mobilizaciju EGF-a u vezi s otpuštanjima u sektoru proizvodnje odjeće u regijama Norte, Centro i Lisboa u Portugalu. Zahtjev je dopunjen dodatnim informacijama dostavljenima u skladu s člankom 8. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1309/2013. Taj zahtjev ispunjava uvjete za određivanje financijskog doprinosa iz EGF-a utvrđene člankom 13. Uredbe (EU) br. 1309/2013.

                     (4)

                     U skladu s člankom 6. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1309/2013 Portugal je odlučio osigurati usluge prilagođene potrebama sufinancirane iz EGF-a i za 730 mladih koji nisu zaposleni, ne školuju se i ne osposobljavaju (NEET).

                     (5)

                     Stoga bi trebalo mobilizirati EGF kako bi se za zahtjev koji je podnio Portugal osigurao financijski doprinos u iznosu od 4 655 883 EUR.

                     (6)

                     Ova bi se odluka trebala primjenjivati od dana njezina donošenja kako bi se što više skratilo vrijeme za mobiliziranje EGF-a,

               DONIJELI SU OVU ODLUKU:

            Članak 1.
            U okviru općeg proračuna Unije za financijsku godinu 2018. mobilizira se Europski fond za prilagodbu globalizaciji kako bi se osigurao iznos od 4 655 883 EUR u obliku odobrenih sredstava za preuzimanje obveza i odobrenih sredstava za plaćanje.

            Članak 2.
            Ova Odluka stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europske unije.
            Primjenjuje se od 23. listopada 2018.

            Sastavljeno u Strasbourgu, 23. listopada 2018.

                  Za Europski parlament

                  Predsjednik

               A. TAJANI

                  Za Vijeće

                  Predsjednica

               K. EDTSTADLER

            (1)  SL L 347, 20.12.2013., str. 855.

            (2)  SL C 373, 20.12.2013., str. 1.

            (3)  Uredba Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 od 2. prosinca 2013. kojom se uspostavlja višegodišnji financijski okvir za razdoblje 2014. – 2020. (SL L 347, 20.12.2013., str. 884.).


Odluka Komisije od 28/11/2018 u kojoj se određuje koncentracija kompatibilna sa zajedničkim tržištem (Predmet br. COMP/M.9165 - Canada Pension Plan Investment Board / Ontario Teachers' Pension Plan Board / Impulsora del Desarrollo y El Empleo en America Latina, S.A.B. de C.V. / ConcesioAutopista Guadalajara-Tepic, S.A. de C.V.) prema Uredbi Vijeća (EZ) br. 139/2004 (Vjerodostojan je samo tekst na engleskom jeziku)


Odluka Komisije od 30/11/2018 u kojoj se određuje koncentracija kompatibilna sa zajedničkim tržištem (Predmet br. COMP/M.9153 - Meridiam SAS / La Caisse des dépôts et consignations / FICA-HPCI) prema Uredbi Vijeća (EZ) br. 139/2004 (Vjerodostojan je samo tekst na francuskom jeziku)


Odluka Komisije od 16/10/2018 u kojoj se određuje koncentracija kompatibilna sa zajedničkim tržištem (Predmet br. COMP/M.8993 - China Huaxin Post and Telecom Technologies Co., Ltd / Juniper Networks International B.V. / Shanghai Huaxin Juniper Networks Co., Ltd.) prema Uredbi Vijeća (EZ) br. 139/2004 (Vjerodostojan je samo tekst na engleskom jeziku)


title: Odluka Vijeća (EU) 2019/217 od 28. siječnja 2019. o sklapanju Sporazuma u obliku razmjene pisama između Europske unije i Kraljevine Maroka o izmjeni protokolâ 1. i 4. uz Euromediteranski sporazum o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, te Kraljevine Maroka, s druge strane

text:
                  6.2.2019

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 34/1

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2019/217
         od 28. siječnja 2019.
         o sklapanju Sporazuma u obliku razmjene pisama između Europske unije i Kraljevine Maroka o izmjeni protokolâ 1. i 4. uz Euromediteranski sporazum o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, te Kraljevine Maroka, s druge strane
         VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
         uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. stavak 4. prvi podstavak, u vezi s člankom 218. stavkom 6. drugim podstavkom točkom (a) podtočkom i.,
         uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
         uzimajući u obzir suglasnost Europskog parlamenta (1),
         budući da:

                     (1)

                     Euromediteranski sporazum o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, te Kraljevine Maroka, s druge strane (2) (dalje u tekstu „Sporazum o pridruživanju”) stupio je na snagu 1. ožujka 2000.

                     (2)

                     Od stupanja na snagu Sporazuma o pridruživanju Unija je nastavila jačati bilateralne odnose s Kraljevinom Marokom i dodijelila mu napredni status.

                     (3)

                     Unija ne prejudicira ishod političkog procesa u okviru Ujedinjenih naroda o konačnom statusu Zapadne Sahare te je uvijek isticala svoju predanost rješavanju spora u vezi sa Zapadnom Saharom, koja je pri Ujedinjenim narodima u ovom trenutku uvrštena na popis nesamoupravnih područja, čijim velikim dijelom trenutačno upravlja Kraljevina Maroko. Unija u potpunosti podupire nastojanja glavnog tajnika Ujedinjenih naroda i njegova osobnog izaslanika kojima žele pomoći strankama da postignu pravedno, trajno i uzajamno prihvatljivo političko rješenje kojim bi se omogućilo samoodređenje stanovnika Zapadne Sahare u okviru dogovora u skladu s ciljevima i načelima predviđenima u Povelji Ujedinjenih naroda, kako su navedeni u rezolucijama Vijeća sigurnosti Ujedinjenih naroda, posebno rezolucijama 2152 (2014), 2218 (2015), 2385 (2016), 2351 (2017) i 2414 (2018).

                     (4)

                     Od stupanja na snagu Sporazuma o pridruživanju proizvodi iz Zapadne Sahare s certificiranim marokanskim podrijetlom uvozili su se u Uniju i uživali carinske povlastice utvrđene relevantnim odredbama Sporazuma o pridruživanju.

                     (5)

                     Međutim, Sud je u svojoj presudi u predmetu C-104/16 P (3) naveo da Sporazum o pridruživanju obuhvaća samo državno područje Kraljevine Maroka, a ne Zapadnu Saharu, koja je nesamoupravno područje.

                     (6)

                     Trebalo bi osigurati da ne dođe do prekida trgovinskih tokova razvijenih tijekom godina te da se uspostave odgovarajuća jamstva za zaštitu međunarodnog prava, uključujući ljudska prava, i održivog razvoja dotičnih područja. Vijeće je 29. svibnja 2017. ovlastilo Komisiju da započne pregovore s Kraljevinom Maroko radi uspostave, u skladu s presudom Suda, pravne osnove za dodjelu carinskih povlastica, utvrđenih u Sporazumu o pridruživanju, proizvodima podrijetlom iz Zapadne Sahare. Jedino se sporazumom između Europske unije i Kraljevine Maroka može osigurati da uvoz proizvoda podrijetlom iz Zapadne Sahare uživa pogodnosti povlaštenog podrijetla, s obzirom na to da jedino marokanska tijela mogu osigurati usklađenost s pravilima potrebnima za dodjelu takvih povlastica.

                     (7)

                     Komisija je ocijenila moguće posljedice Sporazuma na održivi razvoj, posebno u pogledu prednosti i nedostataka carinskih povlastica dodijeljenih proizvodima iz Zapadne Sahare za osobe za koje je Sporazum relevantan i iskorištavanja prirodnih resursa dotičnih područja. Učinci carinskih povlastica na zapošljavanje, ljudska prava i iskorištavanje prirodnih resursa vrlo se teško mogu mjeriti jer su po prirodi neizravni. Štoviše, o tome je teško dobiti objektivne informacije.

                     (8)

                     Ipak, procjena upućuje na to da su, sve u svemu, prednosti za gospodarstvo Zapadne Sahare koje proizlaze iz dodjele carinskih povlastica, utvrđenih u Sporazumu o pridruživanju, proizvodima podrijetlom iz Zapadne Sahare, kao što je njihov jak učinak poluge na gospodarski rast i stoga društveni razvoj, veće od nedostataka iznesenih tijekom postupka savjetovanja, poput pretjerane upotrebe prirodnih resursa, posebno zaliha podzemnih voda, u pogledu kojih su mjere već poduzete.

                     (9)

                     Procjenjuje se da će proširenje carinskih povlastica na proizvode podrijetlom iz Zapadne Sahare imati pozitivan učinak na osobe za koje je Sporazum relevantan. Taj će se učinak u budućnosti vjerovatno nastaviti, a može se i povećati. Evaluacija je pokazala da će se proširenjem koristi carinskih povlastica na proizvode iz Zapadne Sahare poticati uvjeti za ulaganja i potaknuti znatan i brz rast koji pogoduje lokalnom zapošljavanju. Činjenica da u Zapadnoj Sahari postoje gospodarske i proizvodne aktivnosti koje bi imale velike koristi od carinskih povlastica utvrđenih u Sporazumu o pridruživanju pokazuje da bi se uvelike ugrozio izvoz iz Zapadne Sahare, posebno proizvoda ribarstva i poljoprivrednih proizvoda, ako se carinske povlastice ne bi dodijelile. Procjenjuje se da bi dodjela carinskih povlastica trebala isto tako pozitivno utjecati na razvoj gospodarstva Zapadne Sahare poticanjem ulaganja.

                     (10)

                     Uzimajući u obzir razmatranja o pristanku u presudi Suda, Komisija je u suradnji s Europskom službom za vanjsko djelovanje poduzela sve mjere koje su razumne i moguće u trenutačnim okolnostima kako bi osobe za koje je Sporazum relevantan bile primjereno uključene s ciljem osiguravanja njihova pristanka na Sporazum. Provedena su opširna savjetovanja te su se socio-ekonomski i politički dionici koji su sudjelovali u savjetovanjima složili s proširenjem carinskih povlastica iz Sporazuma o pridruživanju na Zapadnu Saharu. Oni koji su odbacili tu ideju u osnovi smatraju da bi takvim sporazumom trebalo biti potvrđeno stajalište Maroka u pogledu Zapadne Sahare. Međutim, u tekstu Sporazuma ničim se ne priznaje suverenitet Maroka nad Zapadnom Saharom. Unija će pojačanim naporima nastaviti podupirati mirno rješavanje spora pokrenutog i vođenog u okviru Ujedinjenih naroda.

                     (11)

                     U skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2018/1893 (4) Sporazum u obliku razmjene pisama između Europske unije i Kraljevine Maroka o izmjeni protokolâ 1. i 4. uz Euromediteranski sporazum o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, te Kraljevine Maroka, s druge strane („Sporazum”), potpisan je 25. listopada 2018., podložno njegovu kasnijem sklapanju.

                     (12)

                     Sporazumom se podupire ostvarivanje ciljeva koje Unija teži ostvariti u skladu s člankom 21. Ugovora o Europskoj uniji.

                     (13)

                     Sporazum bi trebalo odobriti,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

            Članak 1.
            Sporazum u obliku razmjene pisama između Europske unije i Kraljevine Maroka o izmjeni protokolâ 1. i 4. uz Euromediteranski sporazum o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, te Kraljevine Maroka, s druge strane (dalje u tekstu „Sporazum”), odobrava se u ime Unije.
            Tekst Sporazuma priložen je ovoj Odluci.

            Članak 2.
            Predsjednik Vijeća u ime Unije šalje obavijest predviđenu u Sporazumu (5).

            Članak 3.
            Ova Odluka stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

            Sastavljeno u Bruxellesu 28. siječnja 2019.

                  Za Vijeće

                  Predsjednik

               P. DAEA

            (1)  Suglasnost od 16. siječnja 2019. (još nije objavljena u Službenom listu).

            (2)  SL L 70, 18.3.2000., str. 2.

            (3)  Presuda Suda od 21. prosinca 2016., Vijeće protiv Front Polisario, C-104/16 P, ECLI:EU:C:2016:973.

            (4)  Odluka Vijeća (EU) 2018/1893 od 16. srpnja 2018. o potpisivanju, u ime Europske unije, Sporazuma u obliku razmjene pisama između Europske unije i Kraljevine Maroka o izmjeni protokolâ 1. i 4. uz Euromediteranski sporazum o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, te Kraljevine Maroka, s druge strane (SL L 310, 6.12.2018., str. 1.).

            (5)  Glavno tajništvo Vijeća objavit će datum stupanja na snagu Sporazuma u Službenom listu Europske unije.


title: Odluka Vijeća (EU) 2019/222 od 20. prosinca 2018. o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u okviru Zajedničkog odbora osnovanog na temelju Euromediteranskog privremenog sporazuma o pridruživanju u području trgovine i suradnje između Europske zajednice, s jedne strane, i Palestinske oslobodilačke organizacije (PLO) za dobrobit Palestinske samouprave (PA) na Zapadnoj obali i u pojasu Gaze, s druge strane, u pogledu donošenja odluke o produljenju Akcijskog plana EU-a i Palestinske samouprave

text:
                  7.2.2019

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 35/32

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2019/222
         od 20. prosinca 2018.
         o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u okviru Zajedničkog odbora osnovanog na temelju Euromediteranskog privremenog sporazuma o pridruživanju u području trgovine i suradnje između Europske zajednice, s jedne strane, i Palestinske oslobodilačke organizacije (PLO) za dobrobit Palestinske samouprave (PA) na Zapadnoj obali i u pojasu Gaze, s druge strane, u pogledu donošenja odluke o produljenju Akcijskog plana EU-a i Palestinske samouprave
         VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
         uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 217. u vezi s člankom 218. stavkom 9.,
         uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije i Visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku,
         budući da:

                     (1)

                     Euromediteranski privremeni sporazum o pridruživanju u području trgovine i suradnje između Europske zajednice, s jedne strane, i Palestinske oslobodilačke organizacije (PLO) za dobrobit Palestinske samouprave na Zapadnoj obali i u pojasu Gaze, s druge strane (1), („privremeni sporazum o pridruživanju”) potpisan 24. veljače 1997., stupio je na snagu 1. srpnja 1997.

                     (2)

                     Stranke se slažu da važeći Akcijski plan EU-a i Palestinske samouprave i dalje odražava povlašteno partnerstvo EU-a i Palestinske samouprave i da podupire provedbu Privremenog sporazuma o pridruživanju.

                     (3)

                     Na temelju članka 63. Privremenog sporazuma o pridruživanju, Zajednički odbor može donositi odluke i davati odgovarajuće preporuke.

                     (4)

                     Zajednički odbor pisanim postupkom donosi preporuke o trogodišnjem produljenju Akcijskog plana EU-a i Palestinske samouprave.

                     (5)

                     S obzirom na to da će preporuka imati pravne učinke, primjereno je utvrditi stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u okviru Zajedničkog odbora.

                     (6)

                     Produljenje, Akcijskog plana EU-a i Palestinske samouprave za tri godine strankama se u cijelosti omogućuje nastavak suradnje u narednim godinama, između ostalog i putem mogućih pregovora o prioritetima partnerstva,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

            Članak 1.
            Stajalište koje treba donijeti u ime Europske unije u okviru Zajedničkog odbora osnovanog na temelju Euromediteranskog privremenog sporazuma o pridruživanju u području trgovine i suradnje između Europske zajednice, s jedne strane, i Palestinske oslobodilačke organizacije (PLO) za dobrobit Palestinske samouprave na Zapadnoj obali i u pojasu Gaze, s druge strane, u pogledu produljenja Akcijskog plana EU-a i Palestinske samouprave, temelji se na nacrtu preporuke Zajedničkog odbora priloženom ovoj Odluci.

            Članak 2.
            Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

            Sastavljeno u Bruxellesu, 20. prosinca 2018.

                  Za Vijeće

                  Predsjednica

               E. KÖSTINGER

            (1)  SL L 187, 16.7.1997., str. 3.

            NACRT
            PREPORUKE br. …/… ZAJEDNIČKOG ODBORA EU-a I PALESTINSKE SAMOUPRAVE
            od …
            kojom se odobrava produljenje Akcijskog plana EU-a i Palestinske samouprave
            ZAJEDNIČKI ODBOR EU-a I PALESTINSKE SAMOUPRAVE,
            uzimajući u obzir Euromediteranski privremeni sporazum o pridruživanju u području trgovine i suradnje između Europske zajednice, s jedne strane, i Palestinske oslobodilačke organizacije (PLO) za dobrobit Palestinske samouprave na Zapadnoj obali i u pojasu Gaze, s druge strane (1),
            budući da:

                        (1)

                        Euromediteranski privremeni sporazum o pridruživanju u području trgovine i suradnje između Europske zajednice, s jedne strane, i Palestinske oslobodilačke organizacije (PLO) za dobrobit Palestinske samouprave na Zapadnoj obali i u pojasu Gaze, s druge strane, („Privremeni sporazum o pridruživanju”), potpisan 24. veljače 1997., stupio je na snagu 1. srpnja 1997.

                        (2)

                        U skladu s člankom 63. Privremenog sporazuma o pridruživanju Zajednički odbor može donositi odluke i davati odgovarajuće preporuke.

                        (3)

                        Člankom 10. Poslovnika Zajedničkog odbora predviđa se mogućnost donošenja odluka pisanim postupkom između sjednica ako se obje stranke tako dogovore.

                        (4)

                        Produljenjem Akcijskog plana EU-a i Palestinske samouprave za razdoblje od tri godine strankama se omogućuje nastavak suradnje u narednim godinama, između ostalog i putem mogućih pregovora o prioritetima partnerstva,

                  DONIJELO JE SLJEDEĆU PREPORUKU:

               Članak 1.
               Zajednički odbor pimenim postupkom preporučuje produljenje Akcijskog plana EU-a i Palestinske samouprave za tri godine od dana donošenja produljenja.

               Članak 2.
               Ova Preporuka proizvodi učinke od dana donošenja.

               Sastavljeno u …

                     Za Zajednički odbor EU-a i Palestinske samouprave

                     Predsjednik

               (1)  SL EU L 187, 16.7.1997., str. 3.


title: Odluka Vijeća (EU) 2019/234 od 5. veljače 2019. o stajalištu koje treba zauzeti u ime Unije u okviru Zajedničkog vijeća osnovanog na temelju Sporazuma o gospodarskom partnerstvu između Europske unije i njezinih država članica, s jedne strane, i država SADC SGP-a, s druge strane, u pogledu donošenja Poslovnika Zajedničkog vijeća i Poslovnika Odbora za trgovinu i razvoj

text:
                  8.2.2019

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 37/127

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2019/234
         od 5. veljače 2019.
         o stajalištu koje treba zauzeti u ime Unije u okviru Zajedničkog vijeća osnovanog na temelju Sporazuma o gospodarskom partnerstvu između Europske unije i njezinih država članica, s jedne strane, i država SADC SGP-a, s druge strane, u pogledu donošenja Poslovnika Zajedničkog vijeća i Poslovnika Odbora za trgovinu i razvoj
         VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
         uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. u vezi s člankom 218. stavkom 9.,
         uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
         budući da:

                     (1)

                     Europska unija i njezine države članice potpisale su 10. lipnja 2016. Sporazum o gospodarskom partnerstvu između Europske unije i njezinih država članica, s jedne strane, i država SADC SGP-a, s druge strane (1) („Sporazum”). Sporazum se privremeno primjenjuje od 10. listopada 2016. između Unije, s jedne strane, i Bocvane, Lesota, Namibije, Esvatinija i Južne Afrike, s druge strane, a od 4. veljače 2018. između Unije i Mozambika.

                     (2)

                     U skladu s člankom 102. stavkom 1. Sporazuma Zajedničko vijeće ima ovlast donositi odluke u vezi sa svim pitanjima obuhvaćenima Sporazumom. U skladu s člankom 101. stavkom 3. točkama (h) i (i) Sporazuma Zajedničko vijeće utvrđuje vlastiti poslovnik i poslovnik Odbora za trgovinu i razvoj.

                     (3)

                     Zajedničko vijeće treba donijeti odluke u vezi s vlastitim poslovnikom i poslovnikom Odbora za trgovinu i razvoj na svojem prvom sastanku.

                     (4)

                     Primjereno je utvrditi stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u okviru Zajedničkog vijeća jer će predviđena odluka Zajedničkog vijeća biti obvezujuća za Uniju.

                     (5)

                     Stajalište Unije u okviru Zajedničkog vijeća trebalo bi se stoga temeljiti na priloženom nacrtu odluke,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

            Članak 1.
            Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije na prvom sastanku Zajedničkog vijeća u pogledu Poslovnika Zajedničkog vijeća i Poslovnika Odbora za trgovinu i razvoj temelji se na nacrtu odluke Zajedničkog vijeća priloženom ovoj Odluci.

            Članak 2.
            Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

            Sastavljeno u Bruxellesu 5. veljače 2019.

                  Za Vijeće

                  Predsjednik

               G. CIAMBA

            (1)  SL L 250, 16.9.2016., str. 3.

            NACRT
            ODLUKA br. 1/2019 ZAJEDNIČKOG VIJEĆA OSNOVANOG NA TEMELJU SPORAZUMA O GOSPODARSKOM PARTNERSTVU IZMEĐU EUROPSKE UNIJE I NJEZINIH DRŽAVA ČLANICA, S JEDNE STRANE I DRŽAVA SADC SGP-a, S DRUGE STRANE
            od …
            o donošenju Poslovnika Zajedničkog vijeća i Poslovnika Odbora za trgovinu i razvoj
            ZAJEDNIČKO VIJEĆE,
            uzimajući u obzir Sporazum o gospodarskom partnerstvu između Europske unije i njezinih država članica, s jedne strane, i država SADC SGP-a, s druge strane („Sporazum”), a posebno njegove članke 100., 101. i 102.,
            DONIJELO JE OVU ODLUKU:

               Članak 1.
               Utvrđuje se Poslovnik Zajedničkog vijeća kako je naveden u Prilogu I. ovoj Odluci.

               Članak 2.
               Utvrđuje se Poslovnik Odbora za trgovinu i razvoj kako je naveden u Prilogu II. ovoj Odluci.

               Članak 3.
               Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

               Sastavljeno u …

                     Za Zajedničko vijeće

                     Ministar trgovine

                     Predstavnik EU-a

            PRILOG I.
            POSLOVNIK ZAJEDNIČKOG VIJEĆA

               POGLAVLJE I.

               USTROJ

               Članak 1.
               Sastav i predsjednik

                  1.   Zajedničko vijeće osnovano člankom 100. Sporazuma o gospodarskom partnerstvu između Europske unije i njezinih država članica, s jedne strane, i država SADC SGP-a, s druge strane („Sporazum”) obavlja svoje dužnosti kako je predviđeno u člancima 100. i 101. Sporazuma.

                  2.   Upućivanje na „stranke” u ovom Poslovniku u skladu je s definicijom predviđenom u članku 104. Sporazuma, to jest odnosi se na države SADC SGP-a i stranku EU (što znači Europska unija ili njezine države članice ili Europska unija i njezine države članice, u njihovim odgovarajućim područjima nadležnosti).

                  3.   U skladu s člankom 101. stavkom 1. Sporazuma Zajedničko vijeće sastavljeno je, s jedne strane, od relevantnih članova Vijeća Europske unije i relevantnih članova Europske komisije ili njihovih predstavnika i, s druge strane, relevantnih ministara država SADC SGP-a ili njihovih predstavnika.

                  4.   Sastancima Zajedničkog vijeća na ministarskoj razini u razdobljima od 12 mjeseci naizmjence predsjedaju predstavnici stranke EU, pri čemu se uzimaju u obzir odgovarajuća područja nadležnosti Unije i njezinih država članica, i predstavnik država SADC SGP-a. Prvim sastankom Zajedničkog vijeća supredsjedaju stranke.

                  5.   Mandat iz stavka 4. koji odgovara prvom razdoblju predsjedanja počinje sljedećeg dana nakon prvog sastanka Zajedničkog vijeća te završava 31. prosinca iste godine. U tom prvom razdoblju predsjeda [predstavnik država SADC SGP-a] [stranka EU].

               Članak 2.
               Sastanci

                  1.   U skladu s člankom 102. stavkom 4. Sporazuma Zajedničko vijeće sastaje se u redovitim razmacima, najmanje svake dvije godine, i izvanredno kad god to okolnosti zahtijevaju, ako se stranke tako dogovore.

                  2.   Sastanci Zajedničkog vijeća održavaju se naizmjence u Bruxellesu ili na državnom području jedne od država SADC SGP-a, osim ako se stranke dogovore drukčije.

                  3.   Osim ako se stranke dogovore drukčije, sastanke Zajedničkog vijeća saziva stranka predsjedateljica, nakon savjetovanja s drugom strankom.

                  4.   Stranke se mogu dogovoriti da se sastanci Zajedničkog vijeća održavaju elektroničkim putem.

               Članak 3.
               Promatrači
               Zajedničko vijeće može odlučiti pozvati promatrače da prisustvuju njegovim sastancima na ad hoc osnovi te može odrediti koje će točke dnevnog reda biti otvorene za te promatrače.

               Članak 4.
               Tajništvo

                  1.   Glavno tajništvo Vijeća Europske unije i Europska komisija, s jedne strane, i Odjel SADC SGP-a u okviru Tajništva SADC-a, s druge strane, djeluju kao tajništvo Zajedničkog odbora („Tajništvo”) naizmjence u razdobljima od 12 mjeseci. Ta razdoblja podudaraju se s organizacijom predsjedanja utvrđenom u članku 1. stavcima 4. i 5.

                  2.   Na strani stranke EU, Europska komisija sastavlja privremene dnevne redove i nacrte zapisnika, a Glavno tajništvo Vijeća Europske unije šalje sve službene dokumente koji su namijenjeni Zajedničkom vijeću ili koji potječu od Zajedničkog vijeća.

               POGLAVLJE II.

               NAČIN RADA

               Članak 5.
               Dokumenti
               Ako se vijećanja Zajedničkog vijeća temelje na pisanim popratnim dokumentima, takvi se dokumenti označavaju brojevima te ih Tajništvo šalje kao dokumente Zajedničkog vijeća.

               Članak 6.
               Obavješćivanje i dnevni red sastanaka

                  1.   Tajništvo obavješćuje stranke o sazivanju sastanka Zajedničkog vijeća i od njih zahtijeva da dostave prijedloge za dnevni red najkasnije 30 dana prije sastanka. U hitnom slučaju ili ako je potrebno uzeti u obzir nepredviđene okolnosti, sastanak se može sazvati u kratkom roku.

                  2.   Tajništvo sastavlja privremeni dnevni red za svaki sastanak. Tajništvo prosljeđuje privremeni dnevni red predsjedniku i članovima Zajedničkog vijeća najkasnije 14 dana prije sastanka.

                  3.   Privremeni dnevni red obuhvaća one točke u odnosu na koje je Tajništvo od stranke primilo zahtjev za njihovo uključivanje na dnevni red.

                  4.   Zajedničko vijeće donosi dnevni red na početku svakog sastanka. U dnevni red moguće je uključiti i točke koje se ne nalaze na privremenom dnevnom redu ako se stranke tako dogovore.

                  5.   Predsjednik Zajedničkog vijeća može uz suglasnost svih stranaka pozvati stručnjake da prisustvuju sastancima kako bi pružili informacije o određenim temama.

               Članak 7.
               Zapisnik

                  1.   Tajništvo sastavlja nacrt zapisnika sa svakog sastanka u roku od 21 dana nakon sastanka, osim ako stranke sporazumno odluče drukčije.

                  2.   U pravilu se u zapisniku u vezi sa svakom točkom dnevnog reda navodi sljedeće:

                              (a)

                              dokumenti podneseni Zajedničkom vijeću;

                              (b)

                              sve izjave čije je uključivanje u zapisnik zatražio član Zajedničkog vijeća; i

                              (c)

                              pitanja o kojima su se stranke dogovorile, kao što su donesene odluke, preporuke i usvojeni operativni zaključci.

                  3.   Nacrt zapisnika svakog sastanka odobravaju obje stranke pisanim putem u roku od 42 dana nakon sastanka, osim ako se stranke dogovore drukčije. Nakon odobrenja dva primjerka zapisnika potpisuje tajnik te svaka stranka dobiva po jedan izvornik tih vjerodostojnih dokumenata.

               Članak 8.
               Odluke i preporuke

                  1.   U skladu s člankom 102. Sporazuma Zajedničko vijeće konsenzusom donosi odluke ili preporuke u slučajevima predviđenima u Sporazumu.

                  2.   Ako Zajedničko vijeće u skladu sa Sporazumom ima ovlast donositi odluke ili preporuke, takvi se akti u zapisnicima nazivaju „odluka”, odnosno „preporuka”. Tajništvo u svakoj donesenoj odluci i preporuci navodi serijski broj, datumom donošenja i opis njezina predmeta. U svakoj odluci ili preporuci navodi se datum njezina stupanja na snagu.

                  3.   Ako država SADC SGP-a ne može prisustvovati sastanku Zajedničkog vijeća, Tajništvo toj članici priopćuje odluke ili preporuke o kojima je postignut dogovor tijekom tog sastanka. Dotična država SADC SGP-a dostavlja pisani odgovor u roku od 10 kalendarskih dana od slanja odluka ili preporuka te u njemu navodi one odluke ili preporuke s kojima se ne slaže i razloge svojeg neslaganja. Ako se taj pisani odgovor ne dostavi u utvrđenom roku, odluke ili preporuke smatraju se donesenima. Ako se država SADC SGP-a koja nije prisustvovala sastanku ne slaže s jednom ili više odluka ili preporuka, primjenjuje se postupak predviđen u stavku 4.

                  4.   U razdoblju između sastanaka Zajedničko vijeće može donositi odluke ili preporuke pisanim postupkom ili elektroničkim putem ako se obje stranke s time suglase. Pisani postupak sastoji se od razmjene nota između predstavnika stranaka.

                  5.   Odluke i preporuke koje donese Zajedničko vijeće ovjeravaju se dvama izvornicima koje potpisuju predstavnik Europske komisije u ime stranke EU i predstavnik država SADC SGP-a.

               Članak 9.
               Pristup javnosti

                  1.   Sastanci Zajedničkog vijeća nisu otvoreni za javnost, osim ako stranke odluče drukčije.

                  2.   Stranke mogu odlučiti objaviti odluke i preporuke Zajedničkog vijeća.

               Članak 10.
               Radni jezici
               Osim ako stranke odluče drukčije, cjelokupna korespondencija i komunikacija između stranaka koja se odnosi na rad Zajedničkog vijeća, kao i vijećanja tijekom sastanaka Zajedničkog vijeća odvijaju se na engleskom ili portugalskom.

               POGLAVLJE III.

               ZAVRŠNE ODREDBE

               Članak 11.
               Troškovi

                  1.   Svaka stranka snosi troškove osoblja, putovanja i dnevnica te poštanske i telekomunikacijske troškove koji joj nastanu u vezi s njezinim sudjelovanjem na sastancima Zajedničkog vijeća.

                  2.   Troškove povezane s organizacijom sastanka, pružanjem usluga usmenog prevođenja i umnožavanjem dokumenata snosi stranka koja je domaćin sastanka.

               Članak 12.
               Odbor za trgovinu i razvoj
               U skladu s člankom 103. stavkom 5. Sporazuma Odbor za trgovinu i razvoj izvješćuje Zajedničko vijeće i odgovoran je Zajedničkom vijeću.

               Članak 13.
               Izmjena Poslovnika
               Ovaj se Poslovnik može izmijeniti u pisanom obliku odlukom Zajedničkog vijeća donesenom u skladu s člankom 8.

            PRILOG II.
            POSLOVNIK ODBORA ZA TRGOVINU I RAZVOJ

               POGLAVLJE I.

               USTROJ

               Članak 1.
               Sastav i predsjednik

                  1.   Odbor za trgovinu i razvoj osnovan člankom 103. Sporazuma o gospodarskom partnerstvu između Europske unije i njezinih država članica, s jedne strane, i država SADC SGP-a, s druge strane („Sporazum”) obavlja svoje dužnosti u skladu s člankom 103.

                  2.   Upućivanje na „stranke” u ovom Poslovniku u skladu je s definicijom predviđenom u članku 104. Sporazuma, to jest odnosi se na države SADC SGP-a i stranku EU (što znači Europska unija ili njezine države članice ili Europska unija i njezine države članice, u njihovim odgovarajućim područjima nadležnosti).

                  3.   U skladu s člankom 103. stavkom 1. Sporazuma Odbor za trgovinu i razvoj sastavljen je od predstavnika stranaka, obično na razini visokih dužnosnika.

                  4.   Sastancima Odbora za trgovinu i razvoj naizmjence predsjedaju visoki dužnosnik Europske komisije i visoki dužnosnik država SADC SGP-a. Prvim sastankom Odbora za trgovinu i razvoj supredsjedaju relevantni predstavnici stranaka.

                  5.   Mandat iz stavka 4. koji odgovara razdoblju prvog predsjedanja počinje na dan prvog sastanka Odbora za trgovinu i razvoj i završava 31. prosinca iste godine.

               Članak 2.
               Sastanci

                  1.   Odbor za trgovinu i razvoj sastaje se u redovitim razmacima, najmanje jedanput godišnje te na zahtjev jedne od stranaka. Sastanci se naizmjence održavaju u Bruxellesu ili na državnom području jedne od država SADC SGP-a, osim ako se stranke dogovore drukčije.

                  2.   Osim ako se stranke dogovore drukčije, sastanke Odbora za trgovinu i razvoj saziva stranka koja predsjeda, nakon savjetovanja s drugom strankom.

                  3.   Stranke se mogu dogovoriti da se sastanci Odbora za trgovinu i razvoj održavaju elektroničkim putem.

               Članak 3.
               Promatrači
               Odbor za trgovinu i razvoj može odlučiti pozvati promatrače da prisustvuju njegovim sastancima na ad hoc osnovi te može odrediti koje će točke dnevnog reda biti otvorene za te promatrače.

               Članak 4.
               Tajništvo

                  1.   Stranka koja je domaćin sastanka Odbora za trgovinu i razvoj djeluje kao tajništvo Odbora za trgovinu i razvoj („Tajništvo”).

                  2.   Kada se sastanak održava elektroničkim putem, stranka koja predsjeda djeluje kao Tajništvo.

               POGLAVLJE II.

               NAČIN RADA

               Članak 5.
               Dokumenti
               Ako se vijećanja Odbora za trgovinu i razvoj temelje na pisanim popratnim dokumentima, takvi se dokumenti označavaju brojevima te ih Tajništvo šalje kao dokumente Odbora za trgovinu i razvoj.

               Članak 6.
               Obavješćivanje i dnevni red sastanaka

                  1.   Tajništvo obavješćuje stranke o sazivanju sastanka i od njih zahtijeva da dostave prijedloge za dnevni red najkasnije 30 dana prije sastanka. U hitnom slučaju ili ako je potrebno uzeti u obzir nepredviđene okolnosti, sastanak se može sazvati u kratkom roku.

                  2.   Tajništvo sastavlja privremeni dnevni red za svaki sastanak. Tajništvo prosljeđuje privremeni dnevni red predsjedniku i članovima Odbora za trgovinu i razvoj najkasnije 14 dana prije sastanka.

                  3.   Privremeni dnevni red obuhvaća one točke u odnosu na koje je Tajništvo od stranke primilo zahtjev za njihovo uključivanje na dnevni red.

                  4.   Odbor za trgovinu i razvoj donosi dnevni red na početku svakog sastanka. U dnevni red moguće je uključiti i točke koje se ne nalaze na privremenom dnevnom redu ako se stranke tako dogovore.

                  5.   Predsjednik Odbora za trgovinu i razvoj može uz suglasnost svih stranaka pozvati stručnjake da prisustvuju sastancima kako bi pružili informacije o određenim temama.

               Članak 7.
               Izvješće sa sastanka
               Osim ako se stranke dogovore drukčije, izvješće sa svakog sastanka sastavlja Tajništvo te se ono donosi na kraju svakog sastanka.

               Članak 8.
               Odluke i preporuke

                  1.   U skladu s člankom 103. stavkom 6. Sporazuma Odbor za trgovinu i razvoj konsenzusom donosi odluke ili preporuke u slučajevima predviđenima u Sporazumu ili ako mu je Zajedničko vijeće delegiralo tu ovlast.

                  2.   Ako Odbor za trgovinu i razvoj u skladu sa Sporazumom ima ovlast donositi odluke ili preporuke ili ako mu je tu ovlast delegiralo Zajedničko vijeće, takvi se akti u izvješću sa sastanaka nazivaju „odluka”, odnosno „preporuka”. Tajništvo u svakoj donesenoj odluci i preporuci navodi serijski broj, datumom donošenja i opis njezina predmeta. U svakoj odluci ili preporuci navodi se datum njezina stupanja na snagu.

                  3.   Ako država SADC SGP-a ne može prisustvovati sastanku, Tajništvo toj članici priopćuje odluke ili preporuke o kojima je postignut dogovor tijekom tog sastanka. Dotična država SADC SGP-a dostavlja pisani odgovor u roku od 10 kalendarskih dana od slanja odluka ili preporuka te u njemu navodi one odluke ili preporuke s kojima se ne slaže i razloge svojeg neslaganja. Ako se taj pisani odgovor ne dostavi u utvrđenom roku, odluke ili preporuke smatraju se donesenima. Ako se država SADC SGP-a koja nije prisustvovala sastanku ne slaže s jednom ili više odluka ili preporuka, primjenjuje se postupak predviđen u stavku 4.

                  4.   U razdoblju između sastanaka Odbor za trgovinu i razvoj može donositi odluke ili preporuke pisanim postupkom ili elektroničkim putem ako se obje stranke s time suglase. Pisani postupak sastoji se od razmjene nota između predstavnika stranaka.

                  5.   Odluke i preporuke koje donese Odbor za trgovinu i razvoj ovjeravaju se dvama izvornicima koje potpisuju predstavnik EU-a i predstavnik država SADC SGP-a.

               Članak 9.
               Pristup javnosti

                  1.   Sastanci Odbora za trgovinu i razvoj nisu otvoreni za javnost, osim ako stranke odluče drukčije.

                  2.   Stranke mogu odlučiti objaviti odluke i preporuke Odbora za trgovinu i razvoj.

               POGLAVLJE III.

               ZAVRŠNE ODREDBE

               Članak 10.
               Troškovi

                  1.   Svaka stranka snosi troškove osoblja, putovanja i dnevnica te poštanske i telekomunikacijske troškove koji joj nastanu u vezi s njezinim sudjelovanjem na sastancima Odbora za trgovinu i razvoj.

                  2.   Troškove povezane s organizacijom sastanka, pružanjem usluga usmenog prevođenja i umnožavanjem dokumenata snosi stranka koja je domaćin sastanka.

               Članak 11.
               Posebni odbori i druga tijela

                  1.   Posebni odbor za carine i olakšavanje trgovine osnovan člankom 50. Sporazuma, poljoprivredno partnerstvo uspostavljeno člankom 68. Sporazuma i Posebni odbor o oznakama zemljopisnog podrijetla i trgovini vinima i jakim alkoholnim pićima osnovan člankom 13. Protokola 3. uz Sporazum izvješćuju Odbor za trgovinu i razvoj.

                  2.   U skladu s člankom 50. stavkom 2. točkom (f) Sporazuma, odnosno člankom 13. stavkom 5. Protokola 3. uz Sporazum, Posebni odbor za carine i olakšavanje trgovine i Posebni odbor o oznakama zemljopisnog podrijetla i trgovini vinima i jakim alkoholnim pićima svaki utvrđuju vlastiti poslovnik.

                  3.   U skladu s člankom 68. stavkom 3. Sporazuma operativna pravila za poljoprivredno partnerstvo utvrđuju se zajedničkim sporazumom stranaka koje djeluju u okviru Odbora za razvoj i trgovinu.

                  4.   Na temelju članka 103. stavka 3. Sporazuma Odbor za trgovinu i razvoj može osnovati posebne tehničke skupine koje će se baviti konkretnim pitanjima iz područja njegove nadležnosti.

                  5.   Odbor za trgovinu i razvoj utvrđuje poslovnik posebnih tehničkih skupina iz stavka 4. Odbor za trgovinu i razvoj može odlučiti ukinuti posebne tehničke skupine te utvrditi ili izmijeniti njihov mandat.

                  6.   Posebne tehničke skupine izvješćuju Odbor za trgovinu i razvoj nakon svakog sastanka.

               Članak 12.
               Izmjena Poslovnika
               Ovaj se Poslovnik može izmijeniti u pisanom obliku odlukom Odbora za trgovinu i razvoj donesenom u skladu s člankom 8.


title: Odluka (EU) 2019/277 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2018. o mobilizaciji Fonda solidarnosti Europske unije kako bi se u okviru općeg proračuna Unije za 2019. omogućila isplata predujmova

text:
                  22.2.2019

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 54/5

         ODLUKA (EU) 2019/277 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
         od 12. prosinca 2018.
         o mobilizaciji Fonda solidarnosti Europske unije kako bi se u okviru općeg proračuna Unije za 2019. omogućila isplata predujmova
         EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
         uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
         uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 2012/2002 od 11. studenoga 2002. o osnivanju Fonda solidarnosti Europske unije (1), a posebno njezin članak 4.a stavak 4.,
         uzimajući u obzir Međuinstitucionalni sporazum od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, o suradnji u vezi s proračunskim pitanjima i o dobrom financijskom upravljanju (2), a posebno njegovu točku 11.,
         uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
         budući da:

                     (1)

                     Fondom solidarnosti Europske unije („Fond”) Uniji se želi omogućiti da brzo, učinkovito i fleksibilno reagira na hitne situacije kako bi pokazala solidarnost prema stanovništvu iz regija pogođenih prirodnim katastrofama.

                     (2)

                     Sredstva Fonda ne smiju premašivati najveći iznos od 500 000 000 EUR (po cijenama iz 2011.), kako je utvrđeno člankom 10. Uredbe Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 (3).

                     (3)

                     Člankom 4.a stavkom 4. Uredbe (EZ) br. 2012/2002 predviđa se da se, kad je to potrebno kako bi se osigurala pravodobna dostupnost proračunskih sredstava, iz Fonda može mobilizirati iznos do najviše 50 000 000 EUR za isplatu predujmova, pri čemu se u opći proračun Unije unose odgovarajuća odobrena sredstva.

                     (4)

                     Kako bi se osigurala pravodobna dostupnost dostatnih proračunskih sredstava u općem proračunu Unije za 2019., potrebno je mobilizirati sredstva Fonda u iznosu od 50 000 000 EUR za isplatu predujmova.

                     (5)

                     Kako bi se vrijeme potrebno za mobilizaciju Fonda svelo na najmanju moguću mjeru, ova bi se Odluka trebala primjenjivati od početka financijske godine 2019.,

               DONIJELI SU OVU ODLUKU:

            Članak 1.
            U okviru općeg proračuna Unije za financijsku godinu 2019. mobilizira se Fond solidarnosti Europske unije kako bi se osigurao iznos od 50 000 000 EUR u odobrenim sredstvima za preuzimanje obveza i odobrenim sredstvima za plaćanje u svrhu plaćanja predujmova.

            Članak 2.
            Ova Odluka stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.
            Primjenjuje se od 1. siječnja 2019.

            Sastavljeno u Strasbourgu 12. prosinca 2018.

                  Za Europski parlament

                  Predsjednik

               A. TAJANI

                  Za Vijeće

                  Predsjednica

               J. BOGNER-STRAUSS

            (1)  SL L 311, 14.11.2002., str. 3.

            (2)  SL C 373, 20.12.2013., str. 1.

            (3)  Uredba Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 od 2. prosinca 2013. kojom se uspostavlja višegodišnji financijski okvir za razdoblje 2014. – 2020. (SL L 347, 20.12.2013., str. 884.).


title: Odluka Vijeća (EU) 2019/307 od 18. veljače 2019. o ovlašćivanju Austrije i Rumunjske da u interesu Europske unije prihvate pristup Hondurasa Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

text:
                  22.2.2019

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 51/13

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2019/307
         od 18. veljače 2019.
         o ovlašćivanju Austrije i Rumunjske da u interesu Europske unije prihvate pristup Hondurasa Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.
         VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
         uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 81. stavak 3. u vezi s člankom 218. stavkom 6. točkom (b),
         uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
         uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
         budući da:

                     (1)

                     Europska unija postavila je za jedan od svojih ciljeva promicanje zaštite prava djeteta, kako je navedeno u članku 3. Ugovora o Europskoj uniji. Mjere za zaštitu djece od nezakonitog odvođenja ili zadržavanja ključan su dio te politike.

                     (2)

                     Vijeće je donijelo Uredbu (EZ) br. 2201/2003 (2) („Uredba Bruxelles II.a”), čiji je cilj zaštititi djecu od štetnih učinaka nezakonitog odvođenja ili zadržavanja te utvrditi postupke kojima bi se jamčila njihova što hitnija predaja u državu njihova uobičajenog boravišta, kao i osigurati zaštitu prava na kontakt i prava na skrb.

                     (3)

                     Uredbom Bruxelles II.a dopunjuje se i učvršćuje Haška konvencija o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. („Haška konvencija iz 1980.”), kojom se na međunarodnoj razini utvrđuje sustav obveza i suradnje među državama ugovornicama te između središnjih tijela i kojom se nastoji osigurati što hitnija predaja nezakonito odvedene ili zadržane djece.

                     (4)

                     Sve države članice Unije stranke su Haške konvencije iz 1980.

                     (5)

                     Unija potiče treće države da pristupe Haškoj konvenciji iz 1980. i podupire ispravnu provedbu Haške konvencije iz 1980. sudjelovanjem zajedno s državama članicama, među ostalim, u posebnim komisijama koje se redovno organiziraju u okviru Haške konferencije o međunarodnom privatnom pravu.

                     (6)

                     Zajednički pravni okvir koji se primjenjuje između država članica Unije i trećih država mogao bi biti najbolje rješenje za osjetljive slučajeve međunarodne otmice djece.

                     (7)

                     Haškom konvencijom iz 1980. određuje se da se ona primjenjuje između države pristupnice i onih država ugovornica koje su izjavile da prihvaćaju pristup.

                     (8)

                     Haškom konvencijom iz 1980. ne dopušta se organizacijama za regionalnu gospodarsku integraciju kao što je Unija da postanu njezina stranka. Stoga Unija ne može pristupiti toj konvenciji niti može položiti izjavu o prihvatu države pristupnice.

                     (9)

                     Na temelju Mišljenja 1/13 Suda Europske unije (3), izjave o prihvatu u skladu s Haškom konvencijom iz 1980. potpadaju pod isključivu vanjsku nadležnost Unije.

                     (10)

                     Honduras je 20. prosinca 1993. položio svoju ispravu o pristupu Haškoj konvenciji iz 1980. Haška konvencija iz 1980. stupila je na snagu za Honduras 1. ožujka 1994.

                     (11)

                     Sve dotične države članice osim Austrije, Danske i Rumunjske već su prihvatile pristup Hondurasa Haškoj konvenciji iz 1980. Honduras je prihvatio pristup Bugarske, Cipra, Estonije, Latvije, Litve, Malte i Slovenije Haškoj konvenciji iz 1980. Procjena situacije u Hondurasu dovela je do zaključka da Austrija i Rumunjska mogu prihvatiti, u interesu Unije, pristup Hondurasa prema uvjetima iz Haške konvencije iz 1980.

                     (12)

                     Austrija i Rumunjska stoga bi trebale biti ovlaštene položiti svoje izjave o prihvatu pristupa Hondurasa Haškoj konvenciji iz 1980. u interesu Unije u skladu s uvjetima utvrđenima ovom Odlukom. Druge države članice Unije koje su već prihvatile pristup Hondurasa Haškoj konvenciji iz 1980. ne bi trebale položiti nove izjave o prihvatu jer postojeće izjave ostaju valjane u skladu s međunarodnim javnim pravom.

                     (13)

                     Uredba Bruxelles II.a obvezujuća je za Ujedinjenu Kraljevinu i Irsku te one sudjeluju u donošenju i primjeni ove Odluke.

                     (14)

                     U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

            Članak 1.

               1.   Austrija i Rumunjska ovlašćuju se da prihvate pristup Hondurasa Haškoj konvenciji iz 1980. u interesu Unije.

               2.   Austrija i Rumunjska najkasnije 19. veljače 2022. polažu izjavu o prihvatu pristupa Hondurasa Haškoj konvenciji iz 1980. u interesu Unije koja glasi:

                  „[Puno ime DRŽAVE ČLANICE] izjavljuje da prihvaća pristup Hondurasa Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980., u skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2019/307”.

               3.   Austrija i Rumunjska obavješćuju Vijeće i Komisiju o polaganju svojih izjava o prihvatu pristupa Hondurasa Haškoj konvenciji iz 1980. te priopćuju Komisiji tekst tih izjava u roku od dva mjeseca od njihova polaganja.

            Članak 2.
            Ova Odluka proizvodi učinke od dana priopćenja.

            Članak 3.
            Ova je Odluka upućena Austriji i Rumunjskoj.

            Sastavljeno u Bruxellesu 18. veljače 2019.

                  Za Vijeće

                  Predsjednik

               N. BĂDĂLĂU

            (1)  Mišljenje od 31. siječnja 2019. (još nije objavljeno u Službenom listu).

            (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1347/2000 (SL L 338, 23.12.2003., str. 1.).

            (3)  ECLI:EU:C:2014:2303.


title: Odluka Vijeća (EU) 2019/308 od 18. veljače 2019. o ovlašćivanju Austrije, Luksemburga i Rumunjske da u interesu Europske unije prihvate pristup Bjelarusa i Uzbekistana Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.

text:
                  22.2.2019

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 51/15

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2019/308
         od 18. veljače 2019.
         o ovlašćivanju Austrije, Luksemburga i Rumunjske da u interesu Europske unije prihvate pristup Bjelarusa i Uzbekistana Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece iz 1980.
         VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
         uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 81. stavak 3. u vezi s člankom 218. stavkom 6. točkom (b),
         uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
         uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
         budući da:

                     (1)

                     Europska unija postavila je za jedan od svojih ciljeva promicanje zaštite prava djeteta, kako je navedeno u članku 3. Ugovora o Europskoj uniji. Mjere za zaštitu djece od nezakonitog odvođenja ili zadržavanja ključan su dio te politike.

                     (2)

                     Vijeće je donijelo Uredbu (EZ) br. 2201/2003 (2) („Uredba Bruxelles II.a”), čiji je cilj zaštititi djecu od štetnih učinaka nezakonitog odvođenja ili zadržavanja te utvrditi postupke kojima bi se jamčila njihova što hitnija predaja u državu njihova uobičajenog boravišta, kao i osigurati zaštitu prava na kontakt i prava na skrb.

                     (3)

                     Uredbom Bruxelles II.a dopunjuje se i učvršćuje Haška konvencija o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980. („Haška konvencija iz 1980.”), kojom se na međunarodnoj razini utvrđuje sustav obveza i suradnje među državama ugovornicama te između središnjih tijela i kojom se nastoji osigurati što hitnija predaja nezakonito odvedene ili zadržane djece.

                     (4)

                     Sve države članice Unije stranke su Haške konvencije iz 1980.

                     (5)

                     Unija potiče treće države da pristupe Haškoj konvenciji iz 1980. i podupire ispravnu provedbu Haške konvencije iz 1980. sudjelovanjem zajedno s državama članicama, među ostalim, u posebnim komisijama koje se redovno organiziraju u okviru Haške konferencije o međunarodnom privatnom pravu.

                     (6)

                     Zajednički pravni okvir koji se primjenjuje između država članica Unije i trećih država mogao bi biti najbolje rješenje za osjetljive slučajeve međunarodne otmice djece.

                     (7)

                     Haškom konvencijom iz 1980. određuje se da se ona primjenjuje između države pristupnice i onih država ugovornica koje su izjavile da prihvaćaju pristup.

                     (8)

                     Haškom konvencijom iz 1980. ne dopušta se organizacijama za regionalnu gospodarsku integraciju kao što je Unija da postanu njezina stranka. Stoga Unija ne može pristupiti toj konvenciji niti može položiti izjavu o prihvatu države pristupnice.

                     (9)

                     Na temelju Mišljenja 1/13 Suda Europske unije (3), izjave o prihvatu u skladu s Haškom konvencijom iz 1980. potpadaju pod isključivu vanjsku nadležnost Unije.

                     (10)

                     Bjelarus je 12. siječnja 1998. položio svoju ispravu o pristupu Haškoj konvenciji iz 1980. Haška konvencija iz 1980. stupila je na snagu za Bjelarus 1. travnja 1998.

                     (11)

                     Sve dotične države članice osim Austrije, Danske, Luksemburga i Rumunjske već su prihvatile pristup Bjelarusa Haškoj konvenciji iz 1980. Bjelarus je prihvatio pristup Bugarske, Estonije, Latvije, Litve i Malte Haškoj konvenciji iz 1980. Procjena situacije u Bjelarusu dovela je do zaključka da Austrija, Luksemburg i Rumunjska mogu prihvatiti, u interesu Unije, pristup Bjelarusa prema uvjetima iz Haške konvencije iz 1980.

                     (12)

                     Uzbekistan je 31. svibnja 1999. položio svoju ispravu o pristupu Haškoj konvenciji iz 1980. Haška konvencija iz 1980. stupila je na snagu za Uzbekistan 1. kolovoza 1999.

                     (13)

                     Sve države članice osim Austrije, Danske, Luksemburga i Rumunjske već su prihvatile pristup Uzbekistana Haškoj konvenciji iz 1980. Uzbekistan je prihvatio pristup Bugarske, Estonije, Latvije, Litve i Malte Haškoj konvenciji iz 1980. Procjena situacije u Uzbekistanu dovela je do zaključka da Austrija, Luksemburg i Rumunjska mogu prihvatiti, u interesu Unije, pristup Uzbekistana prema uvjetima iz Haške konvencije iz 1980.

                     (14)

                     Austrija, Luksemburg i Rumunjska stoga bi trebali biti ovlašteni položiti svoje izjave o prihvatu pristupa Bjelarusa i Uzbekistana Haškoj konvenciji iz 1980. u interesu Unije u skladu s uvjetima utvrđenima ovom Odlukom. Druge države članice Unije koje su već prihvatile pristup Bjelarusa i Uzbekistana Haškoj konvenciji iz 1980. ne bi trebale položiti nove izjave o prihvatu jer postojeće izjave ostaju valjane u skladu s međunarodnim javnim pravom.

                     (15)

                     Uredba Bruxelles II.a obvezujuća je za Ujedinjenu Kraljevinu i Irsku te one sudjeluju u donošenju i primjeni ove Odluke.

                     (16)

                     U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te ona za nju nije obvezujuća niti se na nju primjenjuje,

               DONIJELO JE OVU ODLUKU:

            Članak 1.

               1.   Austrija, Luksemburg i Rumunjska ovlašćuju se da prihvate pristup Bjelarusa i Uzbekistana Haškoj konvenciji iz 1980. u interesu Unije.

               2.   Austrija, Luksemburg i Rumunjska najkasnije 19. veljače 2020. polažu izjavu o prihvatu pristupa Bjelarusa i Uzbekistana Haškoj konvenciji iz 1980. u interesu Unije koja glasi:

                  „[Puno ime DRŽAVE ČLANICE] izjavljuje da prihvaća pristup Bjelarusa i Uzbekistana Haškoj konvenciji o građanskopravnim aspektima međunarodne otmice djece od 25. listopada 1980., u skladu s Odlukom Vijeća (EU) 2019/308”.

               3.   Austrija, Luksemburg i Rumunjska obavješćuju Vijeće i Komisiju o polaganju svojih izjava o prihvatu pristupa Bjelarusa i Uzbekistana Haškoj konvenciji iz 1980. te priopćuju Komisiji tekst tih izjava u roku od dva mjeseca od njihova polaganja.

            Članak 2.
            Ova Odluka proizvodi učinke od dana priopćenja.

            Članak 3.
            Ova je Odluka upućena Austriji, Luksemburgu i Rumunjskoj.

            Sastavljeno u Bruxellesu 18. veljače 2019.

                  Za Vijeće

                  Predsjednik

               N. BĂDĂLĂU

            (1)  Mišljenje od 31. siječnja 2019. (još nije objavljeno u Službenom listu).

            (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1347/2000 (SL L 338, 23.12.2003., str. 1.).

            (3)  ECLI:EU:C:2014:2303.