title: 88/376/EEZ, Euratom: Odluka Vijeća od 24. lipnja 1988. o sustavu vlastitih sredstava Zajednica

text:
               01/Sv. 004

               HR

               Službeni list Europske unije

               3

         31988D0376

               L 185/24

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               24.06.1988.

      ODLUKA VIJEĆA

   od 24. lipnja 1988.
   o sustavu vlastitih sredstava Zajednica
   (88/376/EEZ, Euratom)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegove članke 199. i 201.,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju, a posebno njegov članak 171. stavak 1. i članak 173.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije (1),
   uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (2),
   uzimajući u obzir mišljenje Gospodarskog i socijalnog odbora (3),
   budući da je Odlukom Vijeća 85/257/EEZ, Euratom od 7. svibnja 1985. o sustavu vlastitih sredstava Zajednica (4), kako je zadnje izmijenjena Jedinstvenim europskim aktom, gornja granica stope koja se primjenjuje na jedinstvenu osnovicu poreza na dodanu vrijednost (PDV) podignuta na 1,4 % za svaku državu članicu, a koja je prethodno u skladu s Odlukom Vijeća od 21. travnja 1970. o zamjeni financijskih doprinosa država članica vlastitim sredstvima Zajednice (5), dalje u tekstu: „Odluka od 21. travnja 1970.”, iznosila 1 %;
   budući da sredstva raspoloživa u okviru granice od 1,4 % više nisu dostatna za pokrivanje procijenjenih rashoda Zajednice;
   budući da se Jedinstvenim europskim aktom otvaraju nove mogućnosti za Zajednicu; budući da se člankom 8.a Ugovora o osnivanju Europske ekonomske zajednice predviđa dovršenje unutarnjeg tržišta do 31. prosinca 1992.;
   budući da Zajednica mora imati stabilne i zajamčene prihode koji joj omogućuju stabiliziranje postojećeg stanja i provođenje zajedničkih politika; budući da se ti prihodi moraju temeljiti na rashodima koji se smatraju potrebnima za tu svrhu, a utvrđeni su u financijskim procjenama iz Međuinstitucionalnog sporazuma između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije, koji će stupiti na snagu 1. srpnja 1988.;
   budući da je Europsko vijeće na sastanku u Bruxellesu 11., 12. i 13. veljače 1988. donijelo određene zaključke;
   budući da će Zajednici u skladu s tim zaključcima do 1992. biti dodijeljen iznos vlastitih sredstava najviše u visini od 1,2 % ukupnog bruto nacionalnog proizvoda država članica za tekuću godinu po tržišnim cijenama, dalje u tekstu: „BNP”;
   budući da poštovanje te gornje granice zahtijeva da ukupni iznos vlastitih sredstava Zajednice za razdoblje od 1988. do 1992. niti u jednoj godini ne prelazi utvrđeni postotak ukupnog iznosa BNP-a Zajednice za predmetnu godinu; budući da taj postotak mora odgovarati primjeni smjernica za rast rashoda Zajednice utvrđenih zaključcima Europskoga vijeća o proračunskoj disciplini i upravljanju proračunom te o sigurnosnoj granici u visini od 0,03 % BNP-a Zajednice, namijenjenoj pokrivanju nepredviđenih rashoda;
   budući da je za odobrena sredstva za preuzimanje obveza utvrđena ukupna gornja granica BNP-a država članica od 1,30 %; budući da je potrebno osigurati uravnotežen razvoj odobrenih sredstava za preuzete obveze i odobrenih sredstava za plaćanje;
   budući da bi se te gornje granice trebale primjenjivati do izmjene ove Odluke;
   budući da bi zbog boljeg usklađivanja sredstava koja svaka država plaća i sposobnosti doprinosa država članica trebalo izmijeniti te povećati sastav vlastitih sredstava Zajednice; budući da je u tom smislu potrebno:

               —

               utvrditi 1,4 % kao najvišu stopu koja se primjenjuje na jedinstvenu osnovicu za porez na dodanu vrijednost svake države članice, koja se prema potrebi ograničava na 55 % BNP-a,

               —

               uvesti dodatnu vrstu vlastitih sredstava radi uravnoteženja proračunskih prihoda i rashoda, na temelju zbroja iznosa BNP-a država članica; Vijeće će za potrebe toga donijeti Direktivu o usklađivanju obračunavanja bruto nacionalnog proizvoda po tržišnim cijenama;

         budući da je u vlastita sredstva Zajednice potrebno uključiti carine na proizvode obuhvaćene Ugovorom o osnivanju Europske zajednice za ugljen i čelik;
   budući da se zaključci Europskoga vijeća od 25. i 26. lipnja 1984. o ispravljanju proračunske neravnoteže nastavljaju primjenjivati tijekom valjanosti ove Odluke; budući da se međutim sadašnji mehanizam naknade mora prilagoditi kako bi se uzeli u obzir ograničenje osnovice PDV-a i uvođenje dodatnog izvora sredstava, te da on mora osigurati financiranje korekcija na temelju ključa BNP-a; budući da bi se tim usklađivanjem trebala osigurati zamjena udjela PDV-a Ujedinjene Kraljevine njezinim udjelom plaćanja u okviru trećeg i četvrtog izvora sredstava (iz PDV-a odnosno BNP-a) i poravnanje učinka koji na Ujedinjenu Kraljevinu u predmetnoj godini imaju ograničenje osnovice PDV-a i uvođenje četvrtog izvora, koji se ne nadoknađuje ovom promjenom, s usklađivanjem kompenzacije za tu godinu; budući da bi doprinose Španjolske i Portugala trebalo smanjiti u skladu s rabatima predviđenim člancima 187. i 374. Akta o pristupanju iz 1985.;
   budući da bi proračunsku neravnotežu trebalo ispraviti na način koji neće utjecati na vlastita sredstva koja su na raspolaganju za politike Zajednice;
   budući da je zaključcima Europskog vijeća od 11., 12. i 13. veljače 1988. predviđeno stvaranje monetarne pričuve u proračunu Zajednice, dalje u tekstu: „monetarna pričuva EFSJP-a”, kako bi se smanjio utjecaj značajnih i nepredviđenih fluktuacija u paritetu ECU-a i dolara na rashode u okviru Komponente za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP); budući da bi tu pričuvu trebalo obuhvatiti posebnim odredbama;
   budući da bi trebalo utvrditi odredbe kojima će se obuhvatiti prijelaz iz sustava uvedenog Odlukom 85/257/EEZ, Euratom na sustav iz ove Odluke;
   budući da je Europsko vijeće 11., 12. i 13. veljače 1988. predvidjelo da ova Odluka proizvodi učinke od 1. siječnja 1988.,
   UTVRĐUJE OVE ODREDBE KOJE PREPORUČUJE NA USVAJANJE DRŽAVAMA ČLANICAMA:
   Članak 1.
   Zajednicama se za financiranje proračuna dodjeljuju vlastita sredstva u skladu sa sljedećim člancima.
   Proračun Zajednica u cijelosti se financira iz vlastitih sredstava Zajednica, bez obzira na ostale prihode.
   Članak 2.
   1.   Sljedeći prihodi predstavljaju vlastita sredstva u proračunu Zajednica:

               (a)

               nameti, premije, dodatni ili kompenzacijski iznosi, dodatni iznosi ili čimbenici i druga davanja koje su institucije Zajednica utvrdile ili će utvrditi u odnosu na trgovinu s državama nečlanicama u okviru zajedničke poljoprivredne politike, te doprinosi i ostala davanja predviđeni u okviru zajedničke organizacije tržišta šećera;

               (b)

               carine u skladu sa Zajedničkom carinskom tarifom i druga davanja koje su institucije Zajednica utvrdile ili će utvrditi u odnosu na trgovinu s državama nečlanicama te carine na proizvode propisane Ugovorom o osnivanju Europske zajednice za ugljen i čelik;

               (c)

               primjena jedinstvene stope važeće za sve države članice na osnovicu za izračun PDV-a, koja se utvrđuje za države članice na ujednačen način u skladu s pravilima Zajednice; međutim osnovica za svaku državu članicu koju treba uzeti u obzir u smislu ove Odluke ne premašuje 55 % BNP-a te države članice;

               (d)

               primjena stope – koja se utvrđuje u skladu s proračunskim postupkom s obzirom na sve ostale prihode – na zbroj BNP-a svih država članica, koji se utvrđuje u skladu s pravilima Zajednice iz Direktive donesene u skladu s člankom 8. stavkom 2. ove Odluke.

         2.   Prihodi koji proizlaze iz novih davanja, koje se uvode u okviru zajedničke politike u skladu s Ugovorom o osnivanju Europske ekonomske zajednice ili Ugovorom o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju također su vlastita sredstva prikazana u proračunu Zajednica, pod uvjetom da je proveden postupak iz članka 201. Ugovora o osnivanju Europske ekonomske zajednice ili članka 173. Ugovora o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju.
   3.   Države članice zadržavaju 10 % plaćenih iznosa iz stavka 1. točke (a) i točke (b) kao troškove naplate.
   4.   Jedinstvena stopa iz stavka 1. točke (c) odgovara stopi koja proizlazi iz:

               (a)

               primjene stope od 1,4 % na osnovicu za izračun PDV-a za države članice; i

               (b)

               odbitka bruto iznosa referentne kompenzacije iz članka 4. stavka 2. Bruto iznos je kompenzacijski iznos prilagođen činjenici da Ujedinjena Kraljevina ne sudjeluje u financiranju vlastite kompenzacije i činjenici da je udio Savezne Republike Njemačke umanjen za jednu trećinu. Izračunava se kao da države članice financiraju iznos referentne kompenzacije u skladu sa svojom osnovicom za izračun PDV-a utvrđenom u skladu s člankom 2. stavkom 1. točkom (c). Za 1988. godinu bruto iznos referentne kompenzacije umanjuje se za 780 milijuna ECU.

         5.   Stopa utvrđena na temelju stavka 1. točke (d) primjenjuje se na BNP svake države članice.
   6.   Ako se proračun ne donese na početku proračunske godine, primjenjuje se prethodna jedinstvena stopa PDV-a i stopa primjenjiva na BNP država članica do donošenja novih stopa, ne dovodeći u pitanje odredbe usvojene u skladu s člankom 8. stavkom 2. zbog uključivanja monetarne pričuve EFSJP-a u proračun.
   7.   Odstupajući od odredaba iz stavka 1. točke (c), ako se 1. siječnja predmetne financijske godine pravila za utvrđivanje jedinstvene osnovice za izračun PDV-a još ne primjenjuju u svim državama članicama, financijski doprinos koji država članica koja još ne primjenjuje tu jedinstvenu osnovicu mora uplatiti u proračun Zajednica umjesto PDV-a utvrđuje se u skladu s udjelom bruto nacionalnog proizvoda po tržišnim cijenama u ukupnom bruto nacionalnom proizvodu država članica po tržišnim cijenama u prve tri godine petogodišnjeg razdoblja koje prethodi predmetnoj godini. Ovo odstupanje prestaje proizvoditi učinke čim se pravila za utvrđivanje jedinstvene osnovice za izračun PDV-a počnu primjenjivati u svim državama članicama.
   8.   Za potrebe primjene ove Odluke BNP znači bruto nacionalni proizvod u godini po tržišnim cijenama.
   Članak 3.
   1.   Ukupni iznos vlastitih sredstava koja se dodjeljuju Zajednicama ne smije biti veći od 1,20 % ukupnog BNP-a Zajednice za odobrena sredstva za plaćanja.
   Ukupni iznos vlastitih sredstava koja se dodjeljuju Zajednicama ne smije niti za jednu godinu tijekom razdoblja od 1988. do 1992. biti veći od sljedećih postotaka ukupnog BNP-a Zajednice za predmetnu godinu:

               —

               1988.: 1,15,

               —

               1989.: 1,17,

               —

               1990.: 1,18,

               —

               1991.: 1,19,

               —

               1992.: 1,20.

         2.   Odobrena sredstva za preuzimanje obveza u općem proračunu Zajednica u razdoblju od 1988. do 1992. moraju se ravnomjerno povećavati, kako ukupni iznos ne bi bio veći od 1,30 % ukupnog BNP-a Zajednice u 1992. godini. Potrebno je održavati precizan omjer između odobrenih sredstava za preuzimanje obveza i odobrenih sredstava za plaćanja, kako bi se zajamčila njihova kompatibilnost i kako bi se u sljedećim godinama poštovale gornje granice iz stavka 1.
   3.   Cjelokupne gornje granice iz stavaka 1. i 2. nastavljaju se primjenjivati do izmjene ove Odluke.
   Članak 4.
   Ujedinjenoj Kraljevini odobrava se korekcija s obzirom na proračunsku neravnotežu. Ta korekcija se sastoji od osnovnog iznosa i prilagodbe. Prilagođavanjem se osnovni iznos ispravlja na iznos referentne kompenzacije.

               1.

               Osnovni iznos utvrđuje se:

                           (a)

                           izračunavanjem razlike u prethodnoj proračunskoj godini između:

                                       —

                                       postotnog udjela Ujedinjene Kraljevine u ukupnom iznosu plaćanja iz članka 2. stavka 1. točaka (c) i (d), izvršenom tijekom proračunske godine, uključujući i prilagodbe po jedinstvenoj stopi za prethodne proračunske godine, i

                                       —

                                       postotnog udjela Ujedinjene Kraljevine u ukupnim dodijeljenim rashodima;

                           (b)

                           primjenom tako dobivene razlike na ukupne dodijeljene rashode;

                           (c)

                           množenjem rezultata s 0,66.

               2.

               Iznos referentne kompenzacije je korekcija koja nastaje primjenom dolje navedenih točaka (a), (b) i (c), a ispravljen je učincima koji na Ujedinjenu Kraljevinu ima prijelaz na ograničeni PDV i plaćanja iz članka 2. stavka 1. točke (d).
               Utvrđuje se:

                           (a)

                           izračunavanjem razlike u prethodnoj proračunskoj godini između:

                                       —

                                       postotnog udjela Ujedinjene Kraljevine u ukupnom iznosu plaćanja PDV-a izvršenom tijekom te proračunske godine, uključujući prilagodbe za iznose koji su u prethodnim godinama financirani sredstvima iz članka 2. stavka 1. točaka (c) i (d), ako se jedinstvena stopa PDV-a primjenjivala na neograničene osnovice, i

                                       —

                                       postotnog udjela Ujedinjene Kraljevine u ukupnim dodijeljenim rashodima;

                           (b)

                           primjenom tako dobivene razlike na ukupne dodijeljene rashode;

                           (c)

                           množenjem rezultata s 0,66;

                           (d)

                           oduzimanjem plaćanja Ujedinjene Kraljevine koja su uzeta u obzir u stavku 1. točki (a) prvoj alineji od plaćanja koja su uzeta u obzir u stavku 2. točki (a) prvoj alineji;

                           (e)

                           oduzimanjem iznosa izračunanog pod točkom (d) od iznosa izračunanog pod točkom (c).

               3.

               Osnovni iznos prilagođava se kako bi odgovarao referentnom kompenzacijskom iznosu.

         Članak 5.
   1.   Ostale države članice snose troškove korekcije na sljedeći način:
   raspodjela troškova najprije se izračunava navođenjem udjela svake države članice u plaćanjima iz članka 2. stavka 1. točke (d), osim Ujedinjene Kraljevine; zatim se iznos prilagođava tako da se udio Savezne Republike Njemačke smanjuje na dvije trećine udjela koji proizlazi iz ovog izračuna.
   2.   Ujedinjenoj Kraljevini odobrava se korekcija smanjenjem njezinih plaćanja nastalih primjenom članka 2. stavka 1. točke (c). Troškovi koje snose ostale države članice dodaju se njihovim plaćanjima nastalim primjenom članka 2. stavka 1. točke (c) na svaku državu članicu do 1,4 % stope PDV-a, te članka 2. stavka 1. točke (d).
   3.   Komisija obavlja izračune potrebne za primjenu članka 4. i ovog članka.
   4.   Ako proračun ne bude donesen na početku financijske godine, nastavlja se primjenjivati visina korekcije za Ujedinjenu Kraljevinu i troškovi koje snose ostale države članice u skladu s unosima u posljednjem završno donesenom proračunu.
   Članak 6.
   Prihodi iz članka 2. koriste se bez razlike za financiranje svih rashoda iz proračuna Zajednica. Međutim, prihodi potrebni za potpuno ili djelomično pokrivanje monetarne pričuve EFSJP-a, koji su predviđeni proračunom Zajednica, države članice ne uplaćuju do primjene pričuve. Odredbe o upravljanju tom pričuvom usvajaju se prema potrebi u skladu s člankom 8. stavkom 2.
   Prethodni podstavak ne smije dovoditi u pitanje način na koji određene države članice postupaju s doprinosima za dodatne programe predviđene člankom 130.l Ugovora o osnivanju Europske ekonomske zajednice.
   Članak 7.
   Svaki višak prihoda Zajednica koji je veći od ukupnih stvarnih rashoda tijekom proračunske godine prenosi se u sljedeću proračunsku godinu. Međutim, smatra se da svaki višak koji nastaje prijenosom iz Komponente za jamstva EFSJP -a u monetarnu pričuvu predstavlja vlastita sredstva.
   Članak 8.
   1.   Države članice prikupljaju vlastita sredstva Zajednice iz članka 2. stavka 1. točaka (a) i (b) u skladu s nacionalnim odredbama koje su predviđene zakonima i drugim propisima koji se prema potrebi prilagođavaju zahtjevima propisa Zajednice. Komisija redovito ispituje nacionalne odredbe o kojima je izvješćuju države članice, prosljeđuje državama članicama izmjene koje smatra potrebnima za osiguranje usklađenosti odredaba s propisima Zajednice, te izvješćuje proračunsko tijelo. Države članice stavljaju Komisiji na raspolaganje sredstva iz članka 2. stavka 1. točaka (a) do (d).
   2.   Na prijedlog Komisije i nakon savjetovanja s Europskim parlamentom, Vijeće jednoglasno donosi odredbe potrebne za primjenu ove Odluke i za omogućavanje nadzora prikupljanja, davanja na raspolaganje Komisiji i plaćanja prihoda iz članaka 2. i 5., ne dovodeći u pitanje reviziju računa i provjere njihove zakonitosti i pravilnosti, kako je utvrđeno u članku 206.a Ugovora o osnivanju Europske ekonomske zajednice, pri čemu se revizije i provjere posebno odnose na pouzdanost i učinkovitost nacionalnih sustava i postupaka za utvrđivanje osnovice za vlastita sredstva koja proizlaze iz PDV-a i BNP-a i ne dovodeći u pitanje inspekcijske kontrole obavljene u skladu s člankom 209. točkom (c) tog Ugovora.
   Članak 9.
   Mehanizam za progresivni povrat vlastitih sredstava koja proizlaze iz PDV-a ili financijskih doprinosa na temelju BNP-a uveden za Kraljevinu Španjolsku i Portugalsku Republiku do 1991. na temelju članaka 187. i 374. Akta o pristupanju iz 1985. primjenjuje se na vlastita sredstva koja proizlaze iz PDV-a i sredstva na temelju BNP-a iz članka 2. stavka 1. točaka (c) i (d) ove Odluke. On se također primjenjuje na plaćanja tih dviju država članica u skladu s člankom 5. stavkom 2. ove Odluke. U tom slučaju vrijedi stopa povrata primjenjiva u godini u kojoj se odobrava korekcija.
   Članak 10.
   Komisija do kraja 1991. podnosi izvješće o djelovanju sustava, uključujući i reviziju korekcija proračunskih neravnoteža odobrenih Ujedinjenoj Kraljevini uspostavljenih ovom Odlukom.
   Članak 11.
   1.   Glavni tajnik Vijeća Europskih zajednica obavješćuje države članice o ovoj Odluci; Odluka se objavljuje u Službenom listu Europskih zajednica.
   Države članice bez odlaganja obavješćuju glavnoga tajnika Vijeća Europskih zajednica o završetku postupaka za donošenje ove Odluke u skladu sa svojim ustavnim zahtjevima.
   Ova Odluka stupa na snagu prvog dana u mjesecu koji slijedi nakon dana zaprimanja posljednje obavijesti iz podstavka 2. Stupa na snagu 1. siječnja 1988.

               2.

                           (a)

                           Podložno točkama (b) i (c) Odluka 85/257/EEZ, Euratom, stavlja se izvan snage od 1. siječnja 1988. Upućivanja na Odluku od 21. travnja 1970. ili na Odluku 85/257/EEZ, Euratom, smatraju se upućivanjima na ovu Odluku.

                           (b)

                           Članak 3. Odluke 85/257/EEZ, Euratom nastavlja se primjenjivati za izračun i prilagodbu prihoda nastalih primjenom stopa na neograničene jedinstvene osnovice za izračun poreza na dodanu vrijednost za 1987. godinu i godine koje joj prethode. Za 1988. godinu odbitak u korist Ujedinjene Kraljevine izračunava se za prethodne proračunske godine u skladu s člankom 3. stavkom 3. točkama (b), podtočkama i., ii. i iii. te Odluke. Raspodjela troškova financiranja izračunava se u skladu s člankom 5. stavkom 1. ove Odluke. Iznosi koji se odnose na odbitke i raspodjelu troškova financiranja obrađuju se u skladu s člankom 5. stavkom 2. ove Odluke. Kada je potrebno primijeniti članak 2. stavak 7., plaćanja poreza na dodanu vrijednost zamjenjuju se financijskim doprinosima u izračunima iz ovog stavka za svaku predmetnu državu članicu; ovaj sustav također se primjenjuje na plaćanje prilagodbe korekcija za prethodne godine.

                           (c)

                           Članak 4. stavak 2. Odluke 85/257/EEZ, Euratom nastavlja se primjenjivati za financijske doprinose koji su potrebni za financiranje završetka dodatnog programa za djelovanje reaktora visokog fluksa (HFR) u razdoblju od 1984. do 1987. godine.

      Sastavljeno u Luxembourgu 24. lipnja 1988.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         M. BANGEMANN

      (1)  SL C 102, 16.4.1988., str. 8.

      (2)  Mišljenje od 15. lipnja 1988. (još nije objavljeno u Službenom listu).

      (3)  SL C 175, 4.7.1988.

      (4)  SL L 128, 14.5.1985., str. 15.

      (5)  SL L 94, 28.4.1970., str. 19.


title: Odluka Europskog parlamenta (EU) 2016/1585 od 28. travnja 2016. o razrješnici za izvršenje proračuna Zajedničkog poduzeća ECSEL (bivših zajedničkih poduzeća ENIAC i ARTEMIS) za financijsku godinu 2014.

text:
               14.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 246/396

         ODLUKA EUROPSKOG PARLAMENTA (EU) 2016/1585
   od 28. travnja 2016.
   o razrješnici za izvršenje proračuna Zajedničkog poduzeća ECSEL (bivših zajedničkih poduzeća ENIAC i ARTEMIS) za financijsku godinu 2014.
   EUROPSKI PARLAMENT,

               —

               uzimajući u obzir završne godišnje financijske izvještaje Zajedničkog poduzeća ECSEL (bivših zajedničkih poduzeća ENIAC i ARTEMIS) za financijsku godinu 2014.,

               —

               uzimajući u obzir izvješće Revizorskog suda o godišnjoj računovodstvenoj dokumentaciji Zajedničkog poduzeća ECSEL za razdoblje od 27. lipnja do 31. prosinca 2014., s odgovorom Zajedničkog poduzeća (1),

               —

               uzimajući u obzir izjavu o jamstvu (2) u pogledu pouzdanosti računovodstvene dokumentacije te zakonitosti i pravilnosti povezanih transakcija, koju je podnio Revizorski sud za financijsku godinu 2014., u skladu s člankom 287. Ugovora o funkcioniranju Europske unije,

               —

               uzimajući u obzir preporuku Vijeća od 12. veljače 2016. o razrješnici koju Zajedničko poduzeće treba dobiti za izvršenje proračuna za financijsku godinu 2014. (05587/2016 – C8-0059/2016),

               —

               uzimajući u obzir članak 319. Ugovora o funkcioniranju Europske unije,

               —

               uzimajući u obzir Uredbu (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2012. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije i o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 (3), a posebno njezin članak 209.,

               —

               uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 72/2008 od 20. prosinca 2007. o osnivanju zajedničkog poduzeća ENIAC (4),

               —

               uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 74/2008 od 20. prosinca 2007. o osnivanju „Zajedničkog poduzeća ARTEMIS” za provedbu zajedničke tehnološke inicijative o ugrađenim računalnim sustavima (5),

               —

               uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EU) br. 561/2014 od 6. svibnja 2014. o osnivanju zajedničkog poduzeća ECSEL (6), a posebno njezin članak 1. stavak 2. i članak 12.,

               —

               uzimajući u obzir Uredbu Komisije (EZ, Euratom) br. 2343/2002 od 19. studenoga 2002. o okvirnoj financijskoj uredbi za tijela iz članka 185. Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 1605/2002 o Financijskoj uredbi koja se primjenjuje na opći proračun Europskih zajednica (7),

               —

               uzimajući u obzir Delegiranu uredbu Komisije (EU) br. 110/2014 od 30. rujna 2013. o oglednoj financijskoj uredbi za tijela javno-privatnog partnerstva iz članka 209. Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 Europskog parlamenta i Vijeća (8),

               —

               uzimajući u obzir članak 94. Poslovnika i Prilog V. Poslovniku,

               —

               uzimajući u obzir izvješće Odbora za proračunski nadzor (A8-0119/2016),

               1.

               daje razrješnicu izvršnom direktoru Zajedničkog poduzeća ECSEL (bivših zajedničkih poduzeća ENIAC i ARTEMIS) za izvršenje proračuna Zajedničkog poduzeća za financijsku godinu 2014.;

               2.

               iznosi svoje primjedbe u Rezoluciji u nastavku;

               3.

               nalaže svojem predsjedniku da ovu Odluku i Rezoluciju, koja je njezin sastavni dio, proslijedi izvršnom direktoru Zajedničkog poduzeća ECSEL (bivših zajedničkih poduzeća ENIAC i ARTEMIS), Vijeću, Komisiji i Revizorskom sudu te da ih da na objavu u Službenom listu Europske unije (serija L).

            Predsjednik

         Martin SCHULZ

            Glavni tajnik

         Klaus WELLE

      (1)  SL C 422, 17.12.2015., str. 80.

      (2)  SL C 422, 17.12.2015., str. 81.

      (3)  SL L 298, 26.10.2012., str. 1.

      (4)  SL L 30, 4.2.2008., str. 21.

      (5)  SL L 30, 4.2.2008., str. 52.

      (6)  SL L 169, 7.6.2014., str. 152.

      (7)  SL L 357, 31.12.2002., str. 72.

      (8)  SL L 38, 7.2.2014., str. 2.


title: 81/92/EEZ: Odluka Komisije od 30. siječnja 1981. o popisu objekata u Republici Urugvaju odobrenih u svrhu uvoza svježe govedine i teletine, ovčjeg mesa i mesa domaćih kopitara u Zajednicu

text:
               03/Sv. 029

               HR

               Službeni list Europske unije

               3

         31981D0092

               L 058/43

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               30.01.1981.

      ODLUKA KOMISIJE

   od 30. siječnja 1981.
   o popisu objekata u Republici Urugvaju odobrenih u svrhu uvoza svježe govedine i teletine, ovčjeg mesa i mesa domaćih kopitara u Zajednicu
   (81/92/EEZ)
   KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 72/462/EEZ od 12. prosinca 1972. o problemima zdravlja i veterinarskoj inspekciji pri uvozu goveda, svinja i svježeg mesa iz trećih zemalja (1), a posebno njezin članak 4. stavak 1. i članak 18. stavak 1. točke (a) i (b),
   budući da objekti u državama koje nisu članice ne mogu biti odobreni za izvoz svježeg mesa u Zajednicu ako ne udovoljavaju općim i posebnim uvjetima predviđenim Direktivom 72/462/EEZ;
   budući da je Urugvaj proslijedio, u skladu s člankom 4. stavkom 3. Direktive 72/462/EEZ, popis objekata odobrenih za izvoz u Zajednicu;
   budući da je nadzor Zajednice na licu mjesta pokazao da su higijenski standardi na mnogima od tih objekata dovoljni i da ih se stoga može staviti na prvi popis objekata iz kojih se može odobriti uvoz svježeg mesa, sastavljen u skladu s člankom 4. stavkom 1. navedene Direktive;
   budući da se slučaj ostalih objekata koje je Urugvaj predložio mora preispitati na temelju dopunskih informacija koji se odnose na njihove higijenske standarde i njihovu mogućnost da se brzo prilagode odgovarajućem zakonodavstvu Zajednice; budući da se u međuvremenu, kako bi se izbjeglo bilo kakvo naglo prekidanje postojećeg trgovinskog toka, ti objekti mogu odobriti da privremeno nastave s izvozom svježeg mesa u one države članice koje su ga spremne prihvatiti;
   budući da je stoga nužno preispitati i, ako je potrebno, izmijeniti ovu Odluku s obzirom na korake koji su do sada poduzeti i na poboljšanja koja su postignuta;
   budući da se treba podsjetiti kako je uvoz svježeg mesa podložan i drugom veterinarskom zakonodavstvu Zajednice, posebno s obzirom na zahtjeve u pogledu zaštite zdravlja, uključujući posebno odredbe u pogledu Danske, Irske i Ujedinjene Kraljevine;
   budući da uvjeti uvoza svježeg mesa iz objekata koji se pojavljuju na popisu priloženom ovoj Odluci ostaju podložni odredbama Zajednice predviđenim na drugim mjestima i općim odredbama Ugovora; budući da, posebno, uvoz iz država koje nisu članice i ponovni izvoz u druge države članice određenih kategorija mesa, poput mesa koje važe manje od 3 kilograma, ili mesa koje sadrži rezidue određenih tvari koje još nisu pokrivene posebnim pravilima za usklađivanje, ostaju podložni zdravstvenom zakonodavstvu države članice uvoznice;
   budući da su mjere predviđene ovom Odlukom u skladu s mišljenjem Stalnog veterinarskog odbora,
   DONIJELA JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   1.   Objekti u Republici Urugvaju navedeni u Prilogu ovime se odobravaju u smislu uvoza svježe govedine i teletine, ovčjeg mesa i mesa domaćih kopitara u Zajednicu.
   2.   Uvoz iz tih objekata ostaje podložan veterinarskim odredbama Zajednice predviđenim na drugim mjestima, a posebno onima koji se odnose na zahtjeve u pogledu zaštite zdravlja.
   Članak 2.
   1.   Države članice zabranjuju uvoz gore navedenih kategorija svježeg mesa koje se spominju u članku 1. stavku 1. koje dolazi iz objekata koji nisu navedeni u ovom Prilogu.
   2.   Ova se zabrana, međutim, ne primjenjuje do 31. kolovoza 1981. na objekte koji nisu navedeni u Prilogu no koji su službeno odobreni i koje su predložila nadležna tijela Urugvaja od 1. rujna 1980., na temelju članka 4. stavka 3. Direktive 72/462/EEZ, osim ako se donese suprotna odluka, u skladu s člankom 4. stavkom 1. gore navedene Direktive, prije 1. rujna 1981.
   Komisija popis tih objekata prosljeđuje državama članicama.
   Članak 3.
   Ova Odluka stupa na snagu 1. veljače 1981.
   Članak 4.
   Ova će se Odluka ponovno pregledati i ako bude nužno, izmijeniti prije 1. srpnja 1981.
   Članak 5.
   Ova je Odluka upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 30. siječnja 1981.

            Za Komisiju

         Poul DALSAGER

            Član Komisije

      (1)  SL L 302, 31.12.1972., str. 28.
   PRILOG

      POPIS OBJEKATA

   I.   MESO GOVEDA

      Klaonice i rasjekavaonice

               Objekt br.

               Adresa

               1

               Codadesa

               2

               Colonia

               3

               Carrasco

               7

               Infrinsa

               8

               Canelones

               12

               Tacuarembo

               14

               e.f.c.s.a. (planta Durazno)

               106

               Inprognan

               344

               San Jacinto

               394

               Cybaran

         II.   OVČJE MESO

               Objekt br.

               Adresa

               1

               Codadesa

               2

               Colonia

               3

               Carrasco

               7

               Infrinsa

               8

               Canelones

               12

               Tacuarembo

               14

               e.f.c.s.a. (planta Durazno)

               106

               Inprognan

               344

               San Jacinto

               394

               Cybaran

         III.   KONJSKO MESO

               Objekt br.

               Adresa

               303

               Clay, Montevideo

         IV.   HLADNJAČE

               Objekt br.

               Adresa

               903

               Acer, Montevideo


title: 2010/776/EU: Odluka Komisije od 15. prosinca 2010. o izmjeni Odluke 2004/211/EZ u pogledu uvrštavanja unosa za Brazil, Kuvajt i Siriju na popis trećih zemalja i njihovih dijelova iz kojih je odobreno unošenje živih kopitara i sjemena, jajnih stanica i zametaka kopitara u Europsku uniju (priopćena pod brojem dokumenta C(2010) 8950)  Tekst značajan za EGP

text:
               03/Sv. 43

               HR

               Službeni list Europske unije

               208

         32010D0776

               L 332/38

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         ODLUKA KOMISIJE
   od 15. prosinca 2010.
   o izmjeni Odluke 2004/211/EZ u pogledu uvrštavanja unosa za Brazil, Kuvajt i Siriju na popis trećih zemalja i njihovih dijelova iz kojih je odobreno unošenje živih kopitara i sjemena, jajnih stanica i zametaka kopitara u Europsku uniju
   (priopćena pod brojem dokumenta C(2010) 8950)
   (Tekst značajan za EGP)
   (2010/776/EU)
   EUROPSKA KOMISIJA,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 90/426/EEZ od 26. lipnja 1990. o uvjetima zdravlja životinja kojima se uređuje premještanje i uvoz kopitara iz trećih zemalja (1), a posebno njezin članak 12. stavke 1. i 4., uvodnu rečenicu njezina članka 19., te njezin članak 19. točke i. i ii.,
   uzimajući u obzir Direktivu Vijeća 92/65/EEZ od 13. srpnja 1992. o utvrđivanju uvjeta zdravlja životinja kojima se uređuje trgovina i uvoz u Zajednicu životinja, sjemena, jajnih stanica i zametaka koji ne podliježu uvjetima zdravlja životinja utvrđenima u određenim propisima Zajednice iz Priloga A dijela I. Direktive 90/425/EEZ (2), a posebno njezin članak 17. stavak 3. točku (a),
   budući da:

               (1)

               Direktivom 90/426/EEZ utvrđuju se uvjeti zdravlja životinja za uvoz živih kopitara u Uniju. Njome se predviđa da se uvoz kopitara u Uniju odobri samo iz onih trećih zemalja ili dijelova njihovog područja u kojima je maleus bolest koja se prijavljuje i koja su slobodna od maleusa u razdoblju od najmanje 6 mjeseci.

               (2)

               Odlukom Komisije 2004/211/EZ od 6. siječnja 2004. o utvrđivanju popisa trećih zemalja i dijelova njihovog državnog područja iz kojih države članice odobravaju uvoz živih kopitara i sjemena, jajnih stanica i zametaka vrste kopitara te o izmjeni odluka 93/195/EEZ i 94/63/EEZ (3), utvrđuje se popis trećih zemalja ili njihovih dijelova za koje je primjenljiva regionalizacija, iz kojih države članice odobravaju uvoz kopitara i njihovog sjemena, jajnih stanica i zametaka te navodi druge uvjete primjenjive na takav uvoz. Taj je popis određen u Prilogu I. navedenoj Odluci. Brazil, Kuvajt i Sirija trenutačno su navedeni u tom Prilogu.

               (3)

               U travnju 2010. Brazil je obavijestio Svjetsku organizaciju za zdravlje životinja (OIE) o potvrđenom slučaju maleusa (Burkholderia mallei) kod konja iz Distrita Federal. Stoga je Odluka 2004/211/EZ izmijenjena Odlukom Komisije 2010/333/EU (4) kako bi se navelo da unošenje kopitara i sjemena, jajnih stanica i zametaka životinja vrste kopitara iz Distrita Federal u Brazilu u Uniju više nije odobreno.

               (4)

               1. studenoga 2010. Brazil je izvijestio OIE da je taj jedini slučaj maleusa u Distritu Federal riješen. Vlasti su posebno izvijestile da najmanje 6 mjeseci nisu prijavljena nova izbijanja, da su uvedena ograničenja kretanja kopitara sa zaraženih u slobodna područja te da izvršenim nadzorom nad oko 5 000 kopitara nisu otkriveni dodatni slučajevi.

               (5)

               Stoga je primjereno ponovno unijeti Distrito Federal na popis odobrenih područja za uvoz kopitara i sjemena, jajnih stanica i zametaka životinja vrste kopitara u Uniju određen u Prilogu I. Odluci 2004/211/EZ.

               (6)

               U listopadu 2010. OIE je izvijestio o pojavi maleusa u Kuvajtu.

               (7)

               Sirija je OIE-u izjavila da je njezin status maleusa nepoznat jer maleus više nije bolest koju treba prijaviti u toj zemlji. Utvrđeno je da su konji iz Sirije izvor maluesa u državama navedene regije te nedavni inspekcijski pregled OIE-a nije isključio prisutnost navedene bolesti u Siriji.

               (8)

               Unošenje bilo kakvih kopitara i sjemena, jajnih stanica i zametaka životinja vrste kopitara iz Kuvajta i Sirije u Uniju stoga više nije odobreno. Stoga navedene treće zemlje treba izbrisati iz Priloga I. Odluci 2004/211/EZ.

               (9)

               Odluku 2004/211/EZ treba stoga na odgovarajući način izmijeniti.

               (10)

               Mjere predviđene ovom Odlukom u skladu su s mišljenjem Stalnog odbora za prehrambeni lanac i zdravlje životinja,

         DONIJELA JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Prilog I. Odluci 2004/211/EZ mijenja se kako slijedi:

               1.

               Unos za Brazil zamjenjuje se sljedećim:

                           „BR

                           Brazil

                           BR-0

                           Cijela zemlja

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           BR-1

                           Savezne države:
                           Rio Grande do Sul, Santa Catarina, Paraná, São Paulo, Mato Grosso do Sul, Goiás, Minas Gerais, Rio de Janeiro, Espíritu Santo, Rondônia, Mato Grosso i Distrito Federal.

                           D

                           X

                           X

                           X

                           X

                           X

                           X

                           X

                           X

                           X”

               2.

               Unos za Kuvajt zamjenjuje se sljedećim:

                           „KW

                           Kuvajt

                           KW-0

                           Cijela zemlja

                           E

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —”

               3.

               Unos za Siriju zamjenjuje se sljedećim:

                           „SY

                           Sirija

                           SY-0

                           Cijela zemlja

                           E

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —

                           —”

         Članak 2.
   Ova je Odluka upućena državama članicama.

      Sastavljeno u Bruxellesu 15. prosinca 2010.

            Za Komisiju

         John DALLI

            Član Komisije

      (1)  SL L 224, 18.8.1990., str. 42.

      (2)  SL L 268, 14.9.1992., str. 54.

      (3)  SL L 73, 11.3.2004., str. 1.

      (4)  SL L 150, 16.6.2010., str. 53.


title: Odluka Vijeća 2014/349/ZVSP od 12. lipnja 2014. o izmjeni Zajedničke akcije 2008/124/ZVSP o Misiji uspostave vladavine prava Europske unije na Kosovu, EULEX KOSOVO

text:
               13.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 174/42

         ODLUKA VIJEĆA 2014/349/ZVSP
   od 12. lipnja 2014.
   o izmjeni Zajedničke akcije 2008/124/ZVSP o Misiji uspostave vladavine prava Europske unije na Kosovu (1), EULEX KOSOVO
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, posebno njegov članak 28., članak 42. stavak 4. i članak 43. stavak 2.,
   uzimajući u obzir prijedlog visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku,
   budući da:

               (1)

               Vijeće je 4. veljače 2008. donijelo Zajedničku akciju 2008/124/ZVSP (2).

               (2)

               Vijeće je 8. lipnja 2010. donijelo Odluku 2010/322/ZVSP (3) o izmjeni Zajedničke akcije 2008/124/ZVSP i produljilo trajanje Misije o uspostavi vladavine prava na Kosovu (EULEX KOSOVO) na razdoblje od dvije godine do 14. lipnja 2012.

               (3)

               Vijeće je 6. lipnja 2012. donijelo Odluku 2012/291/ZVSP (4) o izmjeni Zajedničke akcije 2008/124/ZVSP i produljilo trajanje misije EULEX KOSOVO na razdoblje od dvije godine do 14. lipnja 2014.

               (4)

               Na temelju preporuka strateškog preispitivanja usvojenog 2014. godine, potrebno je produženje trajanja misije EULEX KOSOVO na dodatno razdoblje od dvije godine.

               (5)

               Vijeće je 27. svibnja 2013. donijelo Odluku 2013/241/ZVSP (5) koja je izmijenila Zajedničku akciju 2008/124/ZVSP kako bi se osigurao novi financijski referentni iznos namijenjen pokrivanju razdoblja od 15. lipnja 2013. do 14. lipnja 2014. Zajedničku akciju 2008/124/ZVSP trebalo bi izmijeniti kako bi se osigurao novi financijski referentni iznos namijenjen za pokrivanje prijelaznog razdoblja od 15. lipnja 2014. do 14. listopada 2014.

               (6)

               Misija EULEX KOSOVO provodit će se u kontekstu stanja koje bi se moglo pogoršati i koje bi moglo ugroziti ostvarenje ciljeva vanjskog djelovanja Unije kako su određeni u članku 21. Ugovora.

               (7)

               Zajedničku akciju 2008/124/ZVSP stoga bi trebalo izmijeniti na odgovarajući način,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Zajednička akcija 2008/124/ZVSP mijenja se kako slijedi:

               1.

               Članak 8. mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           umeće se sljedeći stavak:
                           „1.a   Šef misije jest predstavnik misije. Šef misije može, u okviru svoje cjelokupne nadležnosti, delegirati zadaće u vezi s upravljanjem osobljem i financijama članovima osoblja misije.”;

                           (b)

                           stavak 5. briše se;

                           (c)

                           stavak 9. zamjenjuje se sljedećim:
                           „9.   Šef misije osigurava da misija EULEX KOSOVO usko surađuje i koordinira s nadležnim kosovskim vlastima te s relevantnim međunarodnim sudionicima, prema potrebi, uključujući i NATO/KFOR, UNMIK, OESS i treće države uključene u vladavinu prava na Kosovu.”

               2.

               Članak 9. stavak 4. zamjenjuje se sljedećim:
               „4.   Sveukupno osoblje izvršava svoje obveze i djeluje u interesu misije. Sveukupno osoblje poštuje načela sigurnosti i minimalne standarde utvrđene Odlukom Vijeća 2013/488/EU (6).

                  (6)  Odluka Vijeća 2013/488/EU od 23. rujna 2013. o sigurnosnim propisima za zaštitu klasificiranih podataka EU-a (SL L 274, 15.10.2013. str. 1.).”"

               3.

               Članak 10. stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
               „3.   Uvjeti zaposlenja te prava i obveze međunarodnog i lokalnog osoblja utvrđuju se ugovorima koji se trebaju sklopiti između misije EULEX-a KOSOVO i dotičnog člana osoblja.”

               4.

               U članku 14. stavak 7. zamjenjuje se sljedećim:
               „7.   Voditelj misije osigurava zaštitu klasificiranih podataka EU-a u skladu s Odlukom 2013/488/EU.”

               5.

               Umeće se sljedeći članak:
               „Članak 15.a
               Pravne odredbe
               Misija EULEX KOSOVO može nabavljati usluge i robu, sklapati ugovore i administrativne dogovore, zapošljavati osoblje, imati bankovne račune, stjecati imovinu i raspolagati njome, ispunjavati svoje obveze te biti stranka u pravnom postupku u mjeri u kojoj je to potrebno s ciljem provedbe ove Odluke.”

               6.

               Članak 16. mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:
                           „1.   Financijski referentni iznos namijenjen pokrivanju rashoda misije EULEX KOSOVO do 14. listopada 2010. iznosi EUR 265 000 000.
                           Financijski referentni iznos namijenjen pokrivanju rashoda misije EULEX KOSOVO od 15. listopada 2010. do 14. prosinca 2011. iznosi EUR 165 000 000.
                           Financijski referentni iznos namijenjen pokrivanju rashoda misije EULEX KOSOVO od 15. prosinca 2010. do 14. lipnja 2012. iznosi EUR 72 800 000.
                           Financijski referentni iznos namijenjen pokrivanju rashoda misije EULEX KOSOVO od 15. lipnja 2012. do 14. lipnja 2013. iznosi EUR 111 000 000.
                           Financijski referentni iznos namijenjen pokrivanju rashoda misije EULEX KOSOVO od 15. lipnja 2013. do 14. lipnja 2014. iznosi EUR 110 000 000.
                           Financijski referentni iznos namijenjen pokrivanju rashoda misije EULEX KOSOVO od 15. lipnja 2014. do 14. listopada 2014. iznosi EUR 34 000 000.
                           O referentnom financijskom iznosu za sljedeće razdoblje za misiju EULEX KOSOVO odlučuje Vijeće.”;

                           (b)

                           stavci 4. do 6. zamjenjuju se sljedećim:
                           „4.   EULEX KOSOVO odgovoran je za izvršenje proračuna misije. U tu svrhu, misija potpisuje sporazum s Komisijom.
                           5.   Misija EULEX KOSOVO odgovorna je za sva potraživanja i obveze koje proizlaze iz provedbe mandata koji počinje 15. lipnja 2014. uz izuzetak svih potraživanja koja se odnose na tešku povredu dužnosti šefa misije za koju on snosi odgovornost.
                           6.   Provedbom financijskih aranžmana ne dovodi se u pitanje zapovjedni lanac kako je predviđeno člancima 7., 8. i 11. te operativne zahtjeve misije EULEX-a KOSOVO, uključujući kompatibilnost opreme i interoperabilnost njezinih skupina.
                           7.   Rashodi su prihvatljivi od dana stupanja na snagu ove Odluke.”

               7.

               Umeće se sljedeći članak:
               „Članak 16.a
               Projektna jedinica
               1.   EULEX KOSOVO ima projektnu jedinicu za utvrđivanje i provođenje projekata. Misija EULEX KOSOVO, prema potrebi, usklađuje, omogućava i pruža savjete o projektima koje provode države članice i treće države pod njihovom odgovornošću u područjima povezanima s misijom EULEX KOSOVO i u potporu njezinim ciljevima.
               2.   EULEX KOSOVO ima pravo zatražiti financijske doprinose država članica ili trećih država za provedbu projekata koji dosljedno dopunjuju druge aktivnosti EULEX-a KOSOVO, ako je projekt:

                           (a)

                           predviđen u financijskom izvješću koje se odnosi na Zajedničku akciju; ili

                           (b)

                           integriran u tijek mandata putem prilagodbe ovog financijskog izvješća na zahtjev šefa misije. Misija EULEX KOSOVO sklapa aranžman s tim državama kojim se posebno uređuju specifični načini postupanja sa svim pritužbama trećih stranaka u pogledu štete nastale zbog posljedica djelovanja ili propuštanja djelovanja EULEX-a KOSOVO prilikom korištenja financijskih sredstava dobivenih od tih država. Unija ili visoki predstavnik (VP) ni u kojem slučaju ne odgovaraju državama članicama koje daju doprinose za posljedice djelovanja ili propuštanja djelovanja EULEX-a KOSOVO prilikom korištenja financijskih sredstava dobivenih od tih država.

                     3.   Politički i sigurnosni odbor (PSO) suglasan je da projektna jedinica prihvati financijski doprinos trećih država.”

               8.

               U članku 18. stavci 1. i 2. zamjenjuju se sljedećim:
               „1.   VP je ovlašten Ujedinjenim narodima, NATO-u/KFOR-u i ostalim trećim strankama povezanima s ovom Zajedničkom akcijom dostaviti klasificirane informacije i dokumente EU-a nastale za potrebe misije EULEX KOSOVO do razine tajnosti koja važi za svakog od njih, u skladu s Odlukom 2013/488/EU. Kako bi se to olakšalo, utvrđuju se lokalni tehnički aranžmani.
               2.   U slučaju posebne i neodložne operativne potrebe, VP je također ovlašten nadležnim lokalnim tijelima dostaviti klasificirane informacije i dokumente EU-a do razine ‚RESTREINT UE/EU RESTRICTED’ koji su nastali za potrebe misije EULEX-a KOSOVO u skladu s Odlukom 2013/488/EU. U svim ostalim slučajevima, takve se informacije i dokumenti dostavljaju nadležnim lokalnim tijelima u skladu s postupcima prikladnima za predmetnu razinu suradnje tijela s EU-om.”

               9.

               U članku 20. drugi podstavak zamjenjuje se sljedećim:
               „Prestaje važiti 14. lipnja 2016.”

         Članak 2.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Luxembourgu 12. lipnja 2014.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         Y. MANIATIS

      (1)  Ovaj naziv ne dovodi u pitanje stajališta o statusu te je u skladu s Rezolucijom Vijeća sigurnosti UN-a (RVSUN) 1244/1999 i Mišljenjem Međunarodnog suda pravde (ICJ) o Deklaraciji o neovisnosti Kosova.

      (2)  Zajednička akcija Vijeća 2008/124/ZVSP od 4. veljače 2008. o Misiji Europske unije za uspostavu vladavine prava na Kosovu, EULEX KOSOVO (SL L 42, 16.2.2008., str. 92.).

      (3)  Odluka Vijeća 2010/322/ZVSP od 8. lipnja 2010. o izmjeni i produljenju Zajedničke akcije 2008/124/ZVSP o Misiji uspostave vladavine prava Europske unije na Kosovu, EULEX KOSOVO (SL L 145, 11.6.2010., str. 13.).

      (4)  Odluka Vijeća 2012/291/ZVSP od 5. lipnja 2012. o izmjeni i produljenju Zajedničke akcije 2008/124/ZVSP o Misiji Europske unije o uspostavi vladavine prava na Kosovu, EULEX KOSOVO (SL L 146, 6.6.2012., str. 46.).

      (5)  Odluka Vijeća 2013/241/ZVSP od 27. svibnja 2013. o izmjeni Zajedničke akcije 2008/124/ZVSP o Misiji Europske unije za uspostavu vladavine prava na Kosovu, EULEX KOSOVO (SL L 141, 28.5.2013., str. 47.).


title: 2010/91/EZ: Odluka Vijeća od 10. studenoga 2009. o zaključivanju Sporazuma u obliku Protokola između Europske zajednice i Republike Tunisa o uspostavljanju mehanizma rješavanja sporova primjenjivog na sporove prema trgovinskim odredbama Euro-mediteranskog sporazuma o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Tunisa, s druge strane

text:
               11/Sv. 111

               HR

               Službeni list Europske unije

               285

         32010D0091

               L 040/75

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         ODLUKA VIJEĆA
   od 10. studenoga 2009.
   o zaključivanju Sporazuma u obliku Protokola između Europske zajednice i Republike Tunisa o uspostavljanju mehanizma rješavanja sporova primjenjivog na sporove prema trgovinskim odredbama Euro-mediteranskog sporazuma o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Tunisa, s druge strane
   (2010/91/EZ)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno članak 133. zajedno s prvom rečenicom prvog podstavka stavka 2. članka 300.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   budući da:

               (1)

               Vijeće je 24. veljače 2006. ovlastilo Komisiju da započne pregovore sa svojim partnerima u mediteranskoj regiji radi uspostave mehanizma rješavanja sporova koji se odnose na trgovinske odredbe.

               (2)

               Komisija je pregovore vodila u konzultaciji s Odborom osnovanim člankom 133. Ugovora i u okviru pregovaračkih smjernica koje je izdalo Vijeće.

               (3)

               Komisija je dovršila pregovore o Sporazumu u obliku Protokola između Europske zajednice i Republike Tunisa o uspostavljanju mehanizma rješavanja sporova primjenjivog na sporove prema trgovinskim odredbama Euro-mediteranskog sporazuma o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Tunisa s druge strane (1).

               (4)

               Sporazum je potrebno odobriti,

         ODLUČILO JE:
   Članak 1.
   Ovime se u ime Zajednice odobrava Sporazum u obliku Protokola između Europske zajednice i Republike Tunisa o uspostavljanju mehanizma rješavanja sporova primjenjivog na sporove prema trgovinskim odredbama Euro-mediteranskog sporazuma o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Tunisa, s druge strane.
   Tekst Sporazuma priložen je ovoj Odluci.
   Članak 2.
   Ovime se ovlašćuje predsjednik Vijeća da odredi osobu/osobe ovlaštenu/ovlaštene potpisati Sporazum u obliku Protokola kako bi on obvezivao Zajednicu.

      Sastavljeno u Bruxellesu 10. studenoga 2009.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         A. BORG

      (1)  SL L 97, 30.3.1998., str. 2.
   PROTOKOL
   između Europske unije i Republike Tunisa o uspostavljanju mehanizma za rješavanje sporova primjenjivog na sporove prema trgovinskim odredbama Euro-mediteranskog sporazuma o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Tunisa s druge strane
   EUROPSKA UNIJA, dalje u tekstu „Unija”,
   s jedne strane, i
   REPUBLIKA TUNIS, dalje u tekstu „Tunis”,
   s druge strane,
   SPORAZUMJELI SU SE:
   POGLAVLJE I.

      CILJ I PODRUČJE PRIMJENE

   Članak 1.
   Cilj
   Cilj je ovog Protokola izbjeći i riješiti sve trgovinske sporove između stranaka nastojanjem da se, kad je god to moguće, postigne sporazumno rješenje.
   Članak 2.
   Primjena Protokola
   1.   Odredbe ovog Protokola primjenjuju se na sve razlike u vezi s tumačenjem i primjenom odredaba iz glave II. (s iznimkom članka 24.) Euro-mediteranskog sporazuma o pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Tunisa s druge strane (dalje u tekstu „Sporazum o pridruživanju”), osim ako je izričito utvrđeno drukčije (1). Članak 86. Sporazuma o pridruživanju primjenjuje se na sporove u vezi s primjenom i tumačenjem drugih odredaba Sporazuma o pridruživanju.
   2.   Postupci predviđeni ovim Protokolom primjenjuju se u slučaju kad Vijeće za pridruživanje ne riješi u roku od 60 dana spor koji je mu je upućen u skladu s člankom 86. Sporazuma o pridruživanju.
   3.   Za potrebe stavka 2., spor se smatra riješenim kad Vijeće za pridruživanje donese odluku kako je predviđeno u članku 86. 2. Sporazuma o pridruživanju, ili kad proglasi kako spora više nema.
   POGLAVLJE II.

      SAVJETOVANJE I POSREDOVANJE

   Članak 3.
   Savjetovanje
   1.   Strane nastoje riješiti sve razlike u vezi s tumačenjem i primjenom odredaba iz članka 2. poduzimanjem savjetovanja u dobroj vjeri kako bi se postiglo pravodobno, pravično i sporazumno rješenje.
   2.   Stranka savjetovanje traži pisanim zahtjevom upućenim drugoj stranci u kojem navodi sve sporne mjere i sve odredbe Sporazuma o pridruživanju koje smatra primjenjivima, a čiji se primjerak dostavlja pododboru za industriju, trgovinu i usluge.
   3.   Ako se stranke ne dogovore drukčije, savjetovanje se održava u roku od 40 dana od dana primitka zahtjeva, na državnom području stranke protiv koje je podnesena pritužba. Savjetovanje se smatra završenim u roku od 60 dana od dana primitka zahtjeva, osim ako se obje stranke slože da se savjetovanje nastavlja. Savjetovanje, a posebno sve informacije i stavovi stranaka izneseni tijekom postupka, povjerljivi su i ne dovode u pitanje prava stranaka u daljnjim postupcima.
   4.   Savjetovanje o žurnim pitanjima, uključujući ona koja se tiču kvarljive ili sezonske robe, održavaju se u roku od 15 dana od datuma primitka zahtjeva te se smatraju završenim u roku od 30 dana od datuma primitka zahtjeva.
   5.   U slučaju da stranka kojoj je podnesen zahtjev za savjetovanje ne odgovori na zahtjev u roku od 10 radnih dana od datuma njegova primitka, ili ako se savjetovanje ne održi u vremenskom roku utvrđenom stavcima 3. i 4., ili se savjetovanje završi, a da nije postignuto sporazumno rješenje, stranka podnositeljica pritužbe može zahtijevati da se u skladu s člankom 5. osnuje arbitražno vijeće.
   Članak 4.
   Posredovanje
   1.   Ako savjetovanjem nije postignuto sporazumno rješenje, stranke mogu suglasno odlučiti da se obrate posredniku. Zahtjev za posredovanje podnosi se pisanim putem pododboru za industriju, trgovinu i usluge, a u njemu se navode sve mjere koje su bile predmetom savjetovanja kao i sporazumno dogovoreni uvjeti posredovanja. Svaka stranka obvezuje se otvoreno i s razumijevanjem razmotriti zahtjeve za posredovanje.
   2.   Ako se stranke u roku od pet radnih dana od primitka zahtjeva za posredovanje sporazumno ne dogovore o posredniku, predsjedavajući pododbora za industriju, trgovinu i usluge ili njihovi opunomoćenici ždrijebom će izabrati posrednika među osobama koje su uvrštene u popis iz članka 19. i nisu državljani nijedne od stranaka. Odabir se mora izvršiti u roku od deset radnih dana od datuma primitka zahtjeva za posredovanje. Posrednik saziva sastanak sa strankama u roku od 30 dana od dana kad je izabran. Posrednik podneske obiju stranaka prima najkasnije do 15 dana prije sastanka i smije od stranaka ili stručnjaka i tehničkih savjetnika zatražiti dodatne informacije, ako to smatra potrebnim. Sve tako dobivene informacije moraju se otkriti objema strankama i omogućiti im da daju primjedbe. Posrednik daje svoje mišljenje najkasnije 45 dana od dana kad je izabran.
   3.   Mišljenje posrednika može uključivati i preporuke o tome kako riješiti spor u skladu s odredbama iz članka 2. Mišljenje posrednika nije obvezujuće.
   4.   Stranke se mogu dogovoriti da izmijene rokove iz stavka 2. Posrednik također može odlučiti te rokove izmijeniti na zahtjev bilo koje od stranaka, u slučaju posebnih poteškoća za tu stranku ili zbog složenosti samog slučaja.
   5.   Postupci koji uključuju posredovanje, a posebno mišljenje posrednika i sve informacije i stavovi stranaka izneseni tijekom tih postupaka povjerljivi su i ne dovode u pitanje prava stranaka u daljnjim postupcima.
   6.   Ako su stranke suglasne, postupak posredovanja može se nastaviti usporedno s arbitražnim postupkom.
   7.   Razlozi i postupci za zamjenu posrednika mogu biti samo oni opisani u pravilima od 18. do 21. Poslovnika.
   POGLAVLJE III.

      POSTUPCI RJEŠAVANJA SPOROVA

      ODJELJAK I.

         Arbitražni postupak

   Članak 5.
   Pokretanje arbitražnog postupka
   1.   Ne uspiju li stranke riješiti spor pomoću savjetovanja kako je predviđeno člankom 3., ili korištenjem posrednika kako je predviđeno člankom 4., stranka podnositeljica pritužbe može zatražiti osnivanje arbitražnog vijeća.
   2.   Zahtjev za osnivanje arbitražnog vijeća podnosi se u pisanom obliku stranci protiv koje je podnesena pritužba i pododboru za industriju, trgovinu i usluge. Stranka podnositeljica pritužbe u svom zahtjevu mora navesti konkretnu mjeru zbog koje ulaže pritužbu i objasniti na koji način ta mjera krši odredbe članka 2. Zahtjev za osnivanje arbitražnog vijeća podnosi se najkasnije 18 mjeseci od datuma zaprimanja zahtjeva za savjetovanje, i ne dovodi u pitanje prava stranke podnositeljice pritužbe da o istom pitanju u budućnosti zatraži nova savjetovanja.
   Članak 6.
   Osnivanje arbitražnog vijeća
   1.   Arbitražno vijeće čine tri arbitra.
   2.   U roku od 10 radnih dana od datuma primitka zahtjeva za osnivanje arbitražnog vijeća stranci protiv koje je podnesena pritužba stranke se moraju savjetovati radi dogovora o sastavu arbitražnog vijeća.
   3.   Ako se stranke o sastavu arbitražnog vijeća ne mogu dogovoriti u roku propisanom u stavku 2., bilo koja od stranaka može od predsjedavajućih pododbora za industriju, trgovinu i usluge ili njihovih opunomoćenika zahtijevati da sve troje članova odrede ždrijebom s popisa utvrđenog člankom 19.; jedan član bira se između osoba koje je predložila stranka podnositeljica pritužbe, jedan se bira među osobama koje je predložila stranka protiv koje je podnesena pritužba, a jedan se bira između osoba koje su stranke odabrale za obnašanje funkcije predsjedavajućeg. Ako se stranke slože oko odabira jednog ili dvoje članova arbitražnog vijeća, ostali članovi biraju se istim postupkom.
   4.   Predsjedavajući pododbora za industriju, trgovinu i usluge ili njihovi opunomoćenici biraju arbitre u roku od pet radnih dana od zahtjeva iz stavka 3.
   5.   Datumom osnivanja arbitražnog vijeća smatra se datum kad je odabrano troje arbitara.
   6.   Razlozi i postupci za zamjenu arbitara mogu biti samo oni opisani u pravilima od 18. do 21. Poslovnika.
   Članak 7.
   Privremeno izvješće vijeća
   Arbitražno vijeće strankama najkasnije 120 dana od datuma svog osnivanja izdaje privremeno izvješće u kojem navodi činjenično stanje, primjenjivost odgovarajućih odredaba i osnovna načela na kojima temelji sve svoje nalaze i preporuke. Bilo koja od stranaka može arbitražnom vijeću podnijeti pisani zahtjev da preispita određene aspekte privremenog izvješća u roku od 15 dana od njegove objave. Nalazi zaključne odluke arbitražnog vijeća moraju sadržavati dovoljno obrazloženje argumenata iz prijelazne faze razmatranja i jasne odgovore na pitanja i primjedbe dviju stranaka.
   Članak 8.
   Odluka arbitražnog vijeća
   1.   Arbitražno vijeće o svojoj odluci stranke i pododbor za industriju, trgovinu i usluge obavješćuje u roku od 150 dana od datuma osnivanja arbitražnog vijeća. Ako predsjedavajući arbitražnog vijeća smatra da se taj rok ne može ispoštovati, on ili ona o tome mora pisanim putem obavijestiti stranke i pododbor za industriju, trgovinu i usluge navodeći razloge za odgodu i planirani datum zaključenja rada vijeća. Odluka ni u kojem slučaju ne smije biti donesena više od 180 dana nakon datuma osnivanja arbitražnog vijeća.
   2.   U hitnim slučajevima, uključujući one koji se tiču kvarljive ili sezonske robe, arbitražno vijeće će svakako nastojati objaviti svoju odluku u roku od 75 dana od datuma svog osnivanja. Odluka se ni u kojem slučaju ne smije objaviti više od 90 dana od datuma osnivanja vijeća. Preliminarnu odluku o tome smatra li slučaj hitnim arbitražno vijeće donosi u roku od 10 dana od svog osnivanja.
   3.   Na zahtjev obiju stranaka, arbitražno vijeće će u bilo kojem trenutku obustaviti svoj rad na rok koji dogovore stranke ali koji ne prelazi 12 mjeseci, i nastavit će s radom nakon tog dogovorenog roka na zahtjev stranke podnositeljice pritužbe. Ne podnese li stranka podnositeljica pritužbe zahtjev za ponovni početak rada arbitražnog vijeća prije isteka dogovorenog roka obustave rada, postupak se ukida. Obustava i ukidanje rada arbitražnog vijeća ne dovode u pitanje prava stranaka u drugim postupcima o istom pitanju.

      ODJELJAK II.

         Ispunjavanje odluke

   Članak 9.
   Ispunjavanje odluke arbitražnog vijeća
   Svaka stranka poduzet će sve potrebne mjere kako bi ispunila odluku arbitražnog vijeća, a stranke će se nastojati dogovoriti o roku potrebnom da se odluka ispuni.
   Članak 10.
   Razuman rok za ispunjenje
   1.   Stranka protiv koje je podnesena pritužba će najkasnije u roku od 30 dana otkako su stranke zaprimile obavijest o odluci arbitražnog vijeća stranku podnositeljicu pritužbe i pododbor za industriju, trgovinu i usluge obavijestiti o vremenu koje joj je potrebno da ispuni odluku (razumnom roku) ako je nije moguće ispuniti odmah.
   2.   Ako se stranke ne slažu oko razumnog vremenskog roka za ispunjavanje odluke arbitražnog vijeća, stranka podnositeljica pritužbe mora u roku od 20 dana od primitka obavijesti stranke protiv koje je podnesena pritužba iz stavka 1. od arbitražnog vijeća u pisanom obliku zatražiti da odredi trajanje razumnog vremenskog roka. Taj zahtjev istodobno se šalje i drugoj stranci, kao i pododboru za industriju, trgovinu i usluge. Arbitražno vijeće mora o svojoj odluci stranke i pododbor za industriju, trgovinu i usluge obavijestiti u roku od 30 dana od datuma podnošenja zahtjeva.
   3.   Razuman vremenski rok može se produžiti uzajamnim dogovorom stranaka.
   Članak 11.
   Preispitivanje svih mjera poduzetih da se ispuni odluka arbitražnog vijeća
   1.   Stranka protiv koje je podnesena pritužba mora prije isteka razumnog roka obavijestiti drugu stranku i pododbor za industriju, trgovinu i usluge o svim mjerama koje je poduzela kako bi ispunila odluku arbitražnog vijeća.
   2.   U slučaju neslaganja među strankama oko postojanja koje mjere iz stavka 1. ili oko njezine usklađenosti s odredbama iz članka 2., stranka podnositeljica pritužbe može pisanim putem od arbitražnog vijeća zatražiti da odluči o tome. Takav zahtjev mora sadržavati opis sporne mjere i objasniti razlog zbog kojeg mjera nije u skladu s odredbama članka 2. Arbitražno vijeće svoju odluku objavljuje u roku od 90 dana od dana podnošenja zahtjeva. U hitnim slučajevima, uključujući one koji se tiču kvarljive ili sezonske robe, arbitražno vijeće svoju odluku objavljuje u roku od 45 dana od dana podnošenja zahtjeva.
   Članak 12.
   Privremena pravna sredstva za slučaj neslaganja
   1.   Ako stranka protiv koje je podnesena pritužba ne obavijesti prije isteka razumnog vremenskog roka o mjerama koje je poduzela kako bi ispunila odluku arbitražnog vijeća, ili ako arbitražno vijeće odluči kako mjera o kojoj je stranka protiv koje je pritužba podnesena obavijestila u skladu s člankom 11. stavkom 1. nije u skladu s obavezama koje ta stranka ima prema odredbama članka 2., stranka protiv koje je podnesena pritužba mora, na zahtjev stranke podnositeljice pritužbe predložiti ponudu za privremenu odštetu.
   2.   Ne postigne li se nikakav dogovor o odšteti u roku od 30 dana ili od isteka razumnog vremenskog roka, ili od objave odluke arbitražnog vijeća prema članku 11. kako poduzete mjere nisu u skladu s odredbama navedenima u članku 2., stranka podnositeljica pritužbe ima pravo, nakon što o tome obavijesti drugu stranku i pododbor za industriju, trgovinu i usluge, suspendirati obaveze koje proizlaze iz bilo koje odredbe članka 2. na razini koja odgovara osujećenju ili oštećenju koje je prouzročio prekršaj. Prilikom usvajanja takvih mjera, stranka podnositeljica pritužbe mora uzeti u obzir njihov utjecaj na razvoj i gospodarstvo stranke protiv koje je pritužba podnesena. Stranka podnositeljica pritužbe suspenziju može provesti 10 radnih dana nakon datuma primitka obavijesti od stranke protiv koje je podnesena pritužba, osim ako je stranka protiv koje je podnesena pritužba podnijela zahtjev za arbitražu prema stavku 3.
   3.   Ako stranka protiv koje je podnesena pritužba smatra da razina suspenzije ne odgovara osujećenju ili oštećenju koje je prouzročio prekršaj, može pisanim putem podnijeti zahtjev arbitražnom vijeću da o tom pitanju donese odluku. Obavijest o tom zahtjevu dostavlja se drugoj stranci i pododboru za industriju, trgovinu i usluge prije isteka roka od 10 radnih dana iz stavka 2. Arbitražno vijeće će nakon što, prema potrebi, potraži mišljenje stručnjaka, strankama i instituciji odgovornoj za trgovinska pitanja u roku od 30 dana od podnošenja zahtjeva objaviti svoju odluku o razini suspenzije obaveza. Obaveze se ne smiju ukidati dok arbitražno vijeće ne donese svoju odluku i svako ukidanje mora biti u skladu s tom odlukom.
   4.   Suspenzija obaveza je privremena i vrijedi samo do povlačenja mjere za koju za utvrđeno da je neusklađena s odredbama članka 2. ili do njezine izmjene radi usklađivanja s tim odredbama, kako je utvrđeno člankom 13., ili dok se stranke ne dogovore o rješenju spora.
   Članak 13.
   Preispitivanje mjera poduzetih radi usklađivanja s odlukom nakon suspenzije obaveza
   1.   Stranka protiv koje je podnesena pritužba mora obavijestiti drugu stranku i pododbor za industriju, trgovinu i usluge o svakoj mjeri koju poduzme kako bi se uskladila s odlukom arbitražnog vijeća i o svom zahtjevu za prestanak suspenzije obaveza koju primjenjuje stranka podnositeljica pritužbe.
   2.   Ako stranke ne postignu dogovor o sukladnosti mjera o kojima je podnesena obavijest s odredbama članka 2. u roku od 30 dana od primitka te obavijesti, stranka podnositeljica pritužbe arbitražnom vijeću podnosi pisani zahtjev da odluči o tom predmetu. Taj zahtjev se istodobno šalje i drugoj stranci, kao i pododboru za industriju, trgovinu i usluge. Stranke i pododbor za industriju, trgovinu i usluge moraju o odluci arbitražnog vijeća biti obaviješteni u roku od 45 dana od datuma podnošenja zahtjeva. Ako arbitražno vijeće odluči da su sve mjere poduzete za usklađivanje u skladu s odredbama članka 2., suspenzija obaveza prestaje.

      ODJELJAK III.

         Zajedničke odredbe

   Članak 14.
   Sporazumno rješenje
   Stranke mogu u bilo kojem trenutku doći do sporazumnog rješenja spora iz ovog Protokola. O svakom takvom rješenju moraju obavijestiti pododbor za industriju, trgovinu i usluge i arbitražno vijeće. Nakon primitka obavijesti o sporazumnom rješenju, arbitražno vijeće obustavlja svoj rad i postupak je završen.
   Članak 15.
   Poslovnik
   1.   Postupci za rješavanje sporova iz poglavlja III. uređeni su Poslovnikom koji je priložen ovome Protokolu.
   2.   Svi sastanci arbitražnog vijeća otvoreni su za javnost u skladu s Poslovnikom, osim ako se stranke dogovore drukčije.
   Članak 16.
   Informacije i tehnički savjeti
   Na zahtjev jedne od stranaka ili na vlastitu inicijativu, arbitražno vijeće može prikupiti informacije koje smatra potrebnim za postupak koji vodi. Također, arbitražno vijeće ima posebno pravo zatražiti mišljenje stručnjaka, ocijeni li to potrebnim. Arbitražno vijeće će se posavjetovati sa strankama prije nego što odabere stručnjake. Sve informacije prikupljene na taj način moraju se otkriti objema strankama i omogućiti im da daju svoje primjedbe. Zainteresirane fizičke ili pravne osobe s poslovnim nastanom na državnom području bilo koje od stranaka ovlaštene su arbitražnom vijeću kao prijatelji suda podnositi informacije u skladu s Poslovnikom. Takve informacije moraju biti ograničene na činjenične aspekte spora i ne smiju se baviti pravnim pitanjima.
   Članak 17.
   Pravila tumačenja
   Svako arbitražno vijeće tumači odredbe iz članka 2. u skladu s uvriježenim pravilima tumačenja javnog međunarodnog prava, uključujući i Bečku konvenciju o pravu međunarodnih ugovora. Odluke arbitražnog vijeća ne mogu uvećati niti umanjiti prava i obaveze propisane odredbama članka 2.
   Članak 18.
   Odluke arbitražnog vijeća
   1.   Arbitražno vijeće nastojat će koliko god bude moguće odluke donositi konsenzusom. Kad odluku nije moguće donijeti konsenzusom, o spornom pitanju odlučuje se natpolovičnom većinom glasova. Izdvojena mišljenja arbitara se ni u kojem slučaju ne objavljuju.
   2.   Svaka odluka arbitražnog vijeća obvezujuća je za stranke, i ne uspostavlja nikakva nova prava ili obaveze za fizičke ili pravne osobe. U odluci se navodi činjenično stanje, primjenjivost relevantnih odredaba Sporazuma o pridruživanju i osnovno načelo na kojem se temelji svaki nalaz ili zaključak što ga donosi vijeće. Pododbor za industriju, trgovinu i usluge odluku arbitražnog vijeća u cijelosti stavlja na raspolaganje javnosti, osim ako odluči to ne učiniti kako bi se osigurala tajnost povjerljivih poslovnih informacija.
   POGLAVLJE IV.

      OPĆE ODREDBE

   Članak 19.
   Popis arbitara
   1.   Pododbor za industriju, trgovinu i usluge najkasnije šest mjeseci od stupanja na snagu ovog Protokola mora sastaviti popis najmanje 15 osoba voljnih i sposobnih za službu arbitra. Svaka od stranaka predlaže za obnašanje dužnosti arbitra minimalno pet osoba. Stranke će također izabrati minimalno pet osoba koje nisu državljani niti jedne stranke za mjesto predsjedavajućeg arbitražnog vijeća. Pododbor za industriju, trgovinu i usluge osigurava da se popis uvijek vodi na toj razini.
   2.   Arbitri imaju stručno znanje ili iskustvo u pravu i međunarodnoj trgovini. Neovisni su, služe u svojstvu pojedinca i ne primaju upute od ni jedne organizacije ili vlade, nisu povezani s vladama stranaka, te se pridržavaju Kodeksa ponašanja priloženog ovom Protokolu.
   3.   Pododbor za industriju, trgovinu i usluge može utvrditi dodatne popise od po najmanje 15 osoba koje raspolažu stručnim znanjem o pitanjima iz pojedinačnih sektora obuhvaćenih Sporazumom o pridruživanju. Kad se provodi selekcijski postupak iz članka 6. stavka 2., predsjedavajući pododbora za industriju, trgovinu i usluge mogu se poslužiti takvim sektorskim popisima uz suglasnost obiju stranaka.
   Članak 20.
   Odnos prema obvezama koje nalaže Svjetska trgovinska organizacija
   1.   Primjena odredaba ovog Protokola za rješavanja sporova ne dovodi u pitanje radnje u okviru Svjetske trgovinske organizacije, uključujući i postupke za rješavanje sporova.
   2.   Ipak, ako je stranka pokrenula postupak za rješavanje spora u vezi s određenom mjerom bilo prema ovom Protokolu ili prema Sporazumu Svjetske trgovinske organizacije, ta stranka ne smije pokrenuti postupak rješavanja spora u vezi s tom istom mjerom pred drugim sudom dok se na završi prvi postupak. Povrh toga, ni jedna stranka ne smije tražiti naknadu za kršenje obaveze koja je identična prema Sporazumu o pridruživanju i Sporazumu Svjetske trgovinske organizacije pred oba suda. U takvom slučaju, nakon pokretanja postupka za rješavanje spora, stranka ne podnosi zahtjev za naknadu zbog kršenja obaveze identične onoj iz drugog sporazuma pred drugim sudom, osim ako sud koji je odabrala iz proceduralnih razloga ili razloga koji se odnose na djelokrug suda ne donese zaključke o toj tražbini.
   3.   Za potrebe stavka 2:

               —

               smatra se da su postupci za rješavanje sporova prema Sporazumu o Svjetskoj trgovinskoj organizaciji pokrenuti kad stranka podnese zahtjev za osnivanje vijeća u skladu s člankom 6. Dogovora o pravilima i postupcima za rješavanje sporova (DSU) Svjetske trgovinske organizacije, a završenima se smatraju kad tijelo za rješavanje sporova usvoji izvješće vijeća, i žalbenog tijela, ovisno o slučaju, u skladu s člankom 16. i člankom 17. stavkom 14. Dogovora o pravilima i postupcima za rješavanje sporova,

               —

               smatra se da su postupci za rješavanje sporova prema ovom Protokolu pokrenuti kad stranka zatraži osnivanje arbitražnog vijeća na temelju članka 5. stavka 1., a završenima se smatraju kad arbitražno vijeće o svojoj odluci obavijesti stranke i pododbor za industriju, trgovinu i usluge u skladu s člankom 8.

         4.   Ništa u ovom Protokolu ne sprečava niti jednu stranku da uvede suspenziju obaveza koju je odobrilo tijelo za rješavanje sporova Svjetske trgovinske organizacije. Sporazum Svjetske trgovinske organizacije ne smije biti temelj za sprečavanje bilo koje stranke da suspendira svoje obaveze predviđene ovim Protokolom.
   Članak 21.
   Rokovi
   1.   Svi rokovi utvrđeni ovim Protokolom, uključujući i rokove unutar kojih arbitražna vijeća moraju izdati obavijesti o svojim odlukama, brojat će se u kalendarskim danima od dana čina ili činjenice na koje se odnose, osim ako bude određeno drukčije.
   2.   Svi rokovi iz ovog Protokola mogu se mijenjati međusobnim dogovorom stranaka. Stranke će pozitivno razmotriti zahtjeve za produženje bilo kojeg roka, ako je neka od stranaka ima teškoća u usklađivanju s postupcima iz ovog Protokola. Na zahtjev stranke arbitražno vijeće može produljiti rokove koji se primjenjuju u postupku, uzimajući u obzir različite razine razvoja stranaka.
   Članak 22.
   Preispitivanje i izmjena Protokola
   1.   Nakon što ovaj Protokol i njegovi prilozi stupe na snagu, Vijeće za pridruživanje može u svakom trenutku preispitati njihovu provedbu kako bi odlučilo o njihovom nastavku, izmjeni ili prestanku.
   2.   U tom preispitivanju Vijeće za pridruživanje može razmotriti mogućnost osnivanja žalbenog tijela uobičajenog u nekoliko Euro-mediteranskih sporazuma.
   3.   Vijeće za pristupanje može odlučiti izmijeniti ovaj Protokol i njegove priloge. Stranke ovu odluku primjenjuju nakon ispunjenja svojih internih postupaka.
   Članak 23.
   Stupanje na snagu
   Stranke Protokol odobravaju u skladu s vlastitim postupcima. On stupa na snagu prvog dana drugog mjeseca od datuma kad su stranke jedna drugu obavijestile da su postupci iz ovog članka dovršeni.

      Sastavljeno u Bruxellesu 9. prosinca 2009. u dva primjerka na bugarskom, češkom, danskom, engleskom, estonskom, finskom, francuskom, grčkom, latvijskom, litavskom, mađarskom, malteškom, nizozemskom, njemačkom, poljskom, portugalskom, rumunjskom, slovačkom, slovenskom, španjolskom, švedskom, talijanskom i arapskom jeziku, a svaki od ovih tekstova je jednako vjerodostojan.

         За Европейския съюз
         Por la Unión Europea
         Za Evropskou unií
         For Det Europæiske Union
         Für die Europäische Union
         Euroopa Liidu nimel
         Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
         For the European Union
         Pour l'Union européenne
         Per l'Unione europea
         Eiropas Savienības vārdā
         Europos Sajungos vardu
         Az Európai Unió részéről
         Għall-Unjoni Ewropea
         Voor de Europese Unie
         W imieniu Unii Europejskiej
         Pela União Europeia
         Pentru Uniunea Europeană
         Za Európsku úniu
         Za Evropsko unijo
         Euroopan unionin puolesta
         På Europeiska unionens vägnar

         За Република Тунис
         Por la República de Túnez
         Za Tuniskou republiku
         For Den Tunesiske Republik
         Für die Tunesische Republik
         Tuneesia Vabariigi nimel
         Για τη Δημοκρατίας της Τυνησίας
         For the Republic of Tunisia
         Pour la République tunisienne
         Per la Repubblica tunisina
         Tunisijas Republikas vārdā
         Tuniso Respublikos vardu
         A Tunéziai Köztársaság részéről
         Għar-Repubblika tat-Tuniżija
         Voor de Republiek Tunesië
         W imieniu Republiki Tunezyjskiej
         Pela República da Tunísia
         Pentru Republica Tunisia
         Za Tuniskú republiku
         Za Republiko Tunizijo
         Tunisian tasavallan puolesta
         För Republiken Tunisien

      (1)  Odredbama ovog Protokola ne dovodi se u pitanje članak 34. Protokola koji se odnosi na definiciju pojma „proizvodi s podrijetlom” i na metode administrativne suradnje.
   PRILOZI

                  PRILOG I.:

            POSLOVNIK ARBITRAŽNOG POSTUPKA

                  PRILOG II.:

            KODEKS PONAŠANJA ČLANOVA ARBITRAŽNIH VIJEĆA I POSREDNIKA


title: 2014/670/Euratom: Odluka Vijeća od 23. lipnja 2014. o odobravanju sklapanja, od strane Europske komisije, u ime Europske zajednice za atomsku energiju, Sporazuma o pridruživanju između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju te njihovih država članica, s jedne strane, i Ukrajine, s druge strane

text:
               20.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 278/8

         ODLUKA VIJEĆA
   od 23. lipnja 2014.
   o odobravanju sklapanja, od strane Europske komisije, u ime Europske zajednice za atomsku energiju, Sporazuma o pridruživanju između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju te njihovih država članica, s jedne strane, i Ukrajine, s druge strane

      (2014/670/Euratom)

   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju, a posebno njegov članak 101. stavak 2.,
   uzimajući u obzir preporuku Europske komisije,
   budući da:

               (1)

               Vijeće je 22. siječnja 2007. ovlastilo Europsku komisiju da započne pregovore s Ukrajinom o sklapanju novog Sporazuma između Europske unije i Ukrajine koji će zamijeniti Sporazum o partnerstvu i suradnji (1).

               (2)

               Uzimajući u obzir bliske povijesne odnose i postupno bliže veze između stranaka, kao i njihovu želju da ojačaju i prošire odnose na ambiciozan i inovativan način, pregovori o Sporazumu o pridruživanju između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Ukrajine, s druge strane (dalje u tekstu „Sporazum”), uspješno su zaključeni parafiranjem Sporazuma 2012. godine.

               (3)

               Europska komisija je 15. svibnja 2013. predložila Vijeću da bi Sporazum trebao biti potpisan u ime Unije i da bi se dijelom trebao privremeno primjenjivati između Unije i Ukrajine, u skladu s člankom 486. Sporazuma, do njegova kasnijeg sklapanja.

               (4)

               Potpisivanje i sklapanje Sporazuma podliježe posebnom postupku u pogledu pitanja obuhvaćenih Ugovorom o Europskoj uniji i Ugovorom o funkcioniranju Europske unije.

               (5)

               Sporazum također obuhvaća pitanja koja spadaju pod nadležnost Europske zajednice za atomsku energiju, naime, članak 342. i Prilog XXVII. u mjeri u kojoj se odnosi na pitanja nuklearne energije.

               (6)

               Stoga bi Sporazum također trebalo sklopiti u ime Europske zajednice za atomsku energiju u pogledu pitanja obuhvaćenih Ugovorom o Euratomu.

               (7)

               U skladu s člankom 102. Ugovora o Euratomu, ovaj Sporazum ne može stupiti na snagu za Europsku zajednicu za atomsku energiju dok države članice ne obavijeste Komisiju o tome da je takav sporazum postao primjenjiv u skladu s odredbama njihovih nacionalnih prava.

               (8)

               Sklapanje Sporazuma od strane Europske komisije, u ime Europske zajednice za atomsku energiju, trebalo bi stoga odobriti,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Odobrava se sklapanje, od strane Europske komisije, u ime Europske zajednice za atomsku energiju, Sporazuma o pridruživanju između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Ukrajine, s druge strane (2).
   Članak 2.
   Ova odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Luxembourgu 23. lipnja 2014.

            Za Vijeće

            Predsjednica

         C. ASHTON

      (1)  Sporazum o partnerstvu i suradnji između Europskih zajednica i njihovih država članica i Ukrajine (SL L 49, 19.2.1998., str. 3.).

      (2)  Tekst Sporazuma priložen je Odluci Vijeća 2014/295/EU od 17. ožujka 2014. o potpisivanju, u ime Europske unije, i privremenoj primjeni Sporazuma o pridruživanju između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njihovih država članica, s jedne strane, i Ukrajine, s druge strane, u pogledu njegove preambule, članka 1. te glava I., II. i VII. (SL L 161, 29.5.2014., str. 1.).