title: 78/528/EEZ: Odluka Vijeća od 6. lipnja 1978. o prihvaćanju, u ime Zajednice, tri Priloga Međunarodnoj konvenciji o pojednostavnjenju i usklađivanju carinskih postupaka

text:
               02/Sv. 005

               HR

               Službeni list Europske unije

               9

         31978D0528

               L 160/13

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               06.06.1978.

      ODLUKA VIJEĆA

   od 6. lipnja 1978.
   o prihvaćanju, u ime Zajednice, tri Priloga Međunarodnoj konvenciji o pojednostavnjenju i usklađivanju carinskih postupaka
   (78/528/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice,
   uzimajući u obzir preporuku Komisije,
   budući da je Zajednica Odlukom 75/199/EEZ (1) sklopila Međunarodnu konvenciju o pojednostavnjenju i usklađivanju carinskih postupaka te je prihvatila njezin Prilog u vezi s carinskim skladištima;
   budući da Zajednica može prihvatiti priloge navedenoj Konvenciji o carinskim formalnostima koji prethode podnošenju deklaracije robe, privremenom skladištenju robe i slobodnim zonama;
   budući da je, unatoč tome, preporučljivo navedene priloge prihvatiti uz određene rezerve kako bi se moglo voditi računa o posebnim zahtjevima carinske unije,
   ODLUČILO JE:
   Članak 1.
   Ovim se, u ime Zajednice, prihvaćaju sljedeći prilozi Međunarodnoj konvenciji o pojednostavnjenju i usklađivanju carinskih postupaka:

               —

               Prilog A.1. o carinskim formalnostima koje prethode podnošenju deklaracije robe, uz rezerve s obzirom na norme 11. i 21.,

               —

               Prilog A.2. o privremenom skladištenju robe, uz rezerve na preporučene prakse 10., 13. i 21.,

               —

               Prilog F.1. o slobodnim zonama, uz rezervu s obzirom na normu 21.

         Tekstovi prethodno navedenih priloga priloženi su ovoj Odluci.
   Članak 2.
   Komisija obavješćuje Glavno tajništvo Vijeća za carinsku suradnju o prihvaćanju priloga navedenih u članku 1., podložno rezervama navedenim u tom članku.

      Sastavljeno u Luxembourgu 6. lipnja 1978.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         K. B. ANDERSEN

      (1)  SL L 100, 21.4.1975., str. 1.
   PRILOG

      MEĐUNARODNA KONVENCIJA O POJEDNOSTAVNJENJU I USKLAĐIVANJU CARINSKIH POSTUPAKA

   Prilozi A.1., A.2. i F.1.

      PRILOG A.1.

      PRILOG O CARINSKIM FORMALNOSTIMA KOJE PRETHODE PODNOŠENJU DEKLARACIJE ROBE

   UVOD
   Roba se može uvesti u državu različitim prijevoznim sredstvima. Kako bi se zaštitio prihod i zajamčilo poštivanje nacionalnog zakonodavstva, prijevoznik koji uveze robu u carinsko područje mora je predočiti, kao i prijevozno sredstvo kojim je prevezena, carinskim tijelima u najkraćem mogućem trenutku. Odredbe potrebne kako bi se nadzirao uvoz robe u carinsko područje ovise, u velikoj mjeri, o zemljopisu države te o drugim okolnostima kao što su glavni načini prijevoza kojim se roba dovozi u državu.
   U mnogim slučajevima, carinarnica kod koje se roba treba predočiti i kod koje se treba podnijeti deklaracija robe mora biti smještena na onom mjestu na kojem je roba uvezena u carinsko područje; međutim, u drugim slučajevima navedena carinarnica smještena je na određenoj udaljenosti od navedenog mjesta. Bitno je da su carinska tijela u mogućnosti nadzirati prijevoz robe u carinarnicu kod koje se roba predočava carini.
   Interesi carine mogu se zaštititi stavljanjem obveza na prijevoznika propisima i fizičkim nadzorom prijevoznih sredstava i robe uvezene u carinsko područje od strane carinske službe.
   Važno je da navedene mjere uzrokuju minimalne smetnje međunarodnoj trgovini. U tu svrhu sve formalnosti koje prijevoznik mora izvršiti trebale bi biti što je moguće jednostavnije, dok podaci koji se na njih odnose trebaju biti lako dostupni svim zainteresiranim osobama.
   Ovaj Prilog ne pokriva robu koja stiže pod carinskim postupkom, npr. međunarodni carinski provoz, robu prenesenu poštom ili u putnikovoj prtljazi ili privremeno skladištenje robe, te također ne pokriva određene druge formalnosti koje bi se mogle primjenjivati u slučaju posebnog načina prijevoza, npr. predočenje izvještaja po dolasku broda.
   DEFINICIJE
   U smislu ovog Priloga:

               (a)

               pojam „carinske formalnosti koje prethode podnošenju deklaracije robe” znači sve radnje koje treba obaviti dotična osoba i carina, od trenutka kada je roba uvezena u carinsko područje do trenutka kada je ista stavljena pod carinski postupak;

                  Napomena:

               Privremeno skladištenje može se smatrati carinskim postupkom.

               (b)

               pojam „carinsko područje” znači područje na kojemu se u cijelosti primjenjuje carinski zakon određene države;

               (c)

               pojam „prijevoznik” znači osoba koja u stvarnosti prevozi robu ili je zadužena ili odgovorna za funkcioniranje prijevoznog sredstva;

               (d)

               pojam „uvozne carine i porezi” znači carine i sve druge carine, porezi, naknade ili nameti koji se ubiru na ili u vezi s uvozom robe, ne uključujući naknade i namete koji su ograničeni na iznos približan troškovima usluga;

               (e)

               pojam „deklaracija robe” znači izjava, podnijeta na način propisan od strane carine, a kojom zainteresirane osobe naznačuju carinski postupak koji se primjenjuje na tu robu, te navode podatke koje carina zahtijeva za primjenu navedenog postupka;

               (f)

               pojam „carinska kontrola” znači mjere koje se primjenjuju da bi se osiguralo pridržavanje zakona i propisa za čiju je provedbu odgovorna carina;

               (g)

               pojam „osoba” znači svaka fizička i pravna osoba, osim ako kontekst ne zahtijeva drugačije.

         NAČELA
   1.   Norma

   Carinske formalnosti koje prethode podnošenju deklaracije robe uređuju se odredbama ovog Priloga.
   2.   Norma

   Nacionalno zakonodavstvo određuje uvjete koji se moraju ispuniti i carinske formalnosti koje se moraju postići s obzirom na robu koja je uvezena u carinsko područje.
   3.   Norma

   Sva roba koja je uvezena u carinsko područje, bez obzira podliježe li uvoznim carinama i porezima, podliježe carinskoj kontroli.
   4.   Norma

   Carinske formalnosti koje prethode podnošenju deklaracije robe smanjuju se na minimum potreban kako bi se osiguralo poštivanje zakona i propisa za čije je provođenje odgovorna carina.
   5.   Norma

   Carinske formalnosti koje prethode podnošenju deklaracije robe jednako se primjenjuju, bez obzira na državu podrijetla robe ili državu iz koje je roba stigla.
   UVOZ ROBE U CARINSKO PODRUČJE

      Mjesta na kojima se roba smije uvesti u carinsko područje

   6.   Norma

   Nacionalno zakonodavstvo određuje mjesta na kojima se roba smije uvesti u carinsko područje. Prilikom utvrđivanja navedenih mjesta, čimbenici koji se moraju uzeti u obzir uključuju posebne zahtjeve trgovine, industrije i prijevoza.

      Napomena:

   Države mogu u navedene svrhe odrediti carinske pravce, odnosno, ceste, željeznice, plovne putove i sve ostale pravce (cjevovode itd.) koji se moraju upotrebljavati za uvoz robe.

      Obveze prijevoznika

   7.   Norma

   Činjenica da je roba već uvezena u carinsko područje za sobom povlači obvezu prijevoznika da je izravno dopremi u određenu carinarnicu ili na drugo mjesto koje su naznačila carinska tijela, bez da se mijenja priroda njezine ambalaže.
   8.   Norma

   Ako je doprema robe od mjesta njezinog uvoza u carinsko područje do određene carinarnice ili drugog naznačenog mjesta prekinuta slučajno ili zbog više sile, od prijevoznika se zahtijeva da poduzme mjere opreza kako bi spriječio da roba uđe u neovlašteno prometovanje te da obavijesti carinu ili druga nadležna tijela o prirodi nezgode ili o drugim okolnostima koje su prekinule putovanje.

      Carinska kontrola

   9.   Norma

   Carinska kontrola uvezene robe smanjuje se na minimum.

      Napomene:

               1.

               Carinska kontrola može uključivati ukrcavanje na i pretraživanje prijevoznih sredstava.

               2.

               Carinska tijela mogu biti ovlaštena poduzeti posebne kontrolne mjere koje se primjenjuju samo u posebnim područjima, na primjer u pograničnoj zoni.

               3.

               U pravilu nije potrebno poduzimati kontrolne mjere koje uključuju istovar robe, stavljanje pečata ili identifikacijskih oznaka na prijevozna sredstva ili robu ili dopremu robe pod pratnjom carinskih tijela. Međutim, ako carinska tijela smatraju da su navedene kontrolne mjere prijeko potrebne, primjenjuju samo one koje bi izazvale najmanju smetnju carini i prijevozniku, dok bi istodobno osiguravale adekvatnu zaštitu. Carinski pečati i identifikacijske oznake koje su stavila strana carinska tijela trebale bi u pravilu biti prihvaćene osim ako se smatraju nedostatnima ili nesigurnima.

         PREDOČENJE ROBE CARINI

      Dokumentacija

   10.   Preporučena praksa

   Ako carinarnica kod koje se roba treba predočiti nije smještena na mjestu na kojem je roba uvezena u carinsko područje, nije potrebno podnijeti nijedan dokument carinskim tijelima na tom mjestu.

      Napomena:

   U smislu identifikacije robe, carinska tijela mogu zahtijevati predočenje trgovačke i prijevozne isprave te drugih priloženih dokumenata.
   11.   Norma

   Ako carinska tijela zahtijevaju dokumentaciju u vezi s predočenjem robe carinskoj službi, navedena dokumentacija ne mora sadržavati više informacija od onih koje su potrebne za identifikaciju robe i prijevoznih sredstava.

      Napomena:

   Podaci se u pravilu dobivaju iz trgovačkih i prijevoznih isprava, čiji se sadržaj može razlikovati od jednog načina prijevoza do drugog. Carinska tijela u pravilu zahtijevaju samo opis robe i paketa (oznake i brojevi, broj i vrsta, težina) te identifikaciju prijevoznih sredstava. Neki međunarodni ugovori navode maksimalne podatke koji mogu biti zatraženi (npr. država može biti ugovorna stranka Priloga 9. Konvenciji o međunarodnom civilnom zrakoplovstvu ili Konvenciji o pojednostavnjenju međunarodnog pomorskog prometa).
   12.   Preporučena praksa

   Ako su carini predočene isprave sastavljene na jeziku koji nije predviđen u tu svrhu ili na jeziku koji nije službeni jezik države uvoza, prijevod podataka navedenih u tim ispravama ne bi se naravno trebao zahtijevati.

      Ovlaštenje i radno vrijeme carinarnica

   13.   Norma

   Carinska tijela određuju carinarnice kod kojih se roba može predočiti carini. Prilikom određivanja ovlaštenja navedenih carinarnica i njihovog radnog vremena, čimbenici koji se trebaju uzeti u obzir uključuju posebne zahtjeve trgovine, industrije i prijevoza.

      Napomene:

               1.

               U nekim državama, ovlaštenje carinarnica utvrđuje se s obzirom na carinske pravce i njihovu važnost.

               2.

               Prema potrebi, ovlaštenje nekih carinarnica može se ograničiti na određene načine prijevoza ili na određene kategorije robe poslane u određena područja (npr. pogranična zona ili industrijska zona).

         14.   Preporučena praksa

   Tamo gdje su odgovarajuće carinarnice smještene na uobičajenoj granici, carinska tijela dviju dotičnih država trebala bi uskladiti radno vrijeme i ovlaštenje navedenih carinarnica.

      Napomena:

   U nekim su slučajevima uspostavljene zajedničke kontrole na zajedničkim granicama s carinarnicama dviju država postavljenima na istom mjestu, a ponekad i u istoj zgradi.

      Dolazak izvan radnog vremena

   15.   Norma

   Ako roba stigne u carinarnicu izvan radnog vremena, carinska tijela određuju mjere predostrožnosti koje prijevoznik mora poduzeti kako bi spriječio da roba uđe u neovlašteno prometovanje unutar carinskog područja.

      Napomena:

   Od prijevoznika se može zatražiti da robu čuva na određenom mjestu u carinarnici ili u blizini carinarnice.
   16.   Preporučena praksa

   Na zahtjev prijevoznika te iz razloga koje carinska tijela smatraju opravdanima, potonje bi trebale, koliko je to moguće, dopustiti da se carinske formalnosti koje prethode podnošenju deklaracije robe izvrše izvan radnog vremena carinarnice; svi se proizašli troškovi mogu naplatiti prijevozniku.
   ISTOVAR

      Mjesta istovara

   17.   Norma

   Nacionalno zakonodavstvo određuje mjesta koja su odobrena za istovar robe.
   18.   Preporučena praksa

   Na zahtjev dotične osobe, te iz razloga koje carinska tijela smatraju opravdanima, navedena bi tijela trebala dopustiti da roba bude istovarena na bilo kojem mjestu osim onog koje je odobreno za istovar; svi se proizašli troškovi mogu naplatiti dotičnoj osobi.

      Napomena:

   Roba se može istovariti, prema okolnostima, u prostorijama dotične osobe, u prostorijama s odgovarajućom opremom ili na bilo kojem mjestu unutar zone carinskog nadzora.

      Početak istovara

   19.   Preporučena praksa

   Početak istovara trebao bi se dopustiti što je prije moguće nakon što su na mjesto istovara stigla prijevozna sredstva.
   20.   Preporučena praksa

   Na zahtjev dotične osobe te iz razloga koje carinska tijela smatraju opravdanima, navedena bi tijela trebala, u onoj mjeri u kojoj im upravne okolnosti dopuštaju, dopustiti da se istovar nastavi izvan radnog vremena carinarnice; svi se proizašli troškovi mogu naplatiti dotičnoj osobi.
   OŠTEĆENA, UNIŠTENA ILI IZGUBLJENA ROBA
   21.   Norma

   Potpuno ili djelomično izuzeće, ovisno o situaciji, od plaćanja uvoznih carina i poreza, odobrava se u vezi s robom koja je nesretnim slučajem ili zbog više sile oštećena, uništena ili nepovratno izgubljena tijekom izvršavanja carinskih formalnosti koje prethode podnošenju deklaracije robe pod uvjetom da su činjenice propisno utvrđene prema diskreciji carinskih tijela.

      Napomena:

   Na zahtjev dotične osobe, ostaci robe obuhvaćene ovom normom mogu se:

               (a)

               cariniti za domaću uporabu u svom postojećem stanju, kao da su u takvom stanju već uvezeni; ili

               (b)

               ponovno izvesti; ili

               (c)

               učiniti trgovinski bezvrijednim pod carinskim nadzorom, bez troškova za državu; ili

               (d)

               uz odobrenje carinskih tijela, ustupiti bez troškova za državu.

         ODGOVORNOST ZA PLAĆANJE UVOZNIH CARINA I POREZA
   22.   Norma

   Nacionalno zakonodavstvo određuje osobu ili osobe odgovorne za plaćanje svih uvoznih carina i poreza u vezi s robom uvezenom u carinsko područje, a koja nije predočena carini u skladu s uvjetima i formalnostima koje se moraju ispuniti prije podnošenja deklaracije robe.
   INFORMACIJE O CARINSKIM FORMALNOSTIMA KOJE PRETHODE PODNOŠENJU DEKLARACIJE ROBE
   23.   Norma

   Carinska tijela osiguravaju da sve odgovarajuće informacije u vezi s carinskim formalnostima koje prethode podnošenju deklaracije robe budu lako dostupne svim zainteresiranim osobama.
   PRILOG A.2.
   PRILOG O PRIVREMENOM SKLADIŠTENJU ROBE
   UVOD
   Važno je da se po dolasku dopusti istovar robe iz prijevoznog sredstva što je prije moguće. S obzirom da shvaćaju navedenu činjenicu, carinska su tijela uvela rješenja sukladno kojima istovar tereta može započeti u najkraćem mogućem roku nakon njegove isporuke, uz minimalne formalnosti pod uvjetom da je zaštićen prihod.
   Iz niza razloga, između isporuke robe i podnošenja relevantne deklaracije robe može proteći određeno vrijeme. U navedenim okolnostima carinska tijela zahtijevaju da se roba drži pod carinskom kontrolom te je u tom smislu obično smještena u određenom području gdje tako skladištena čeka podnošenje deklaracije robe. Navedena su područja nazvana privremenim skladištima te se mogu sastojati od zgrada ili mogu predstavljati zatvorene ili otvorene prostore.
   Odredbe ovog Priloga ne primjenjuju se na skladištenje robe u carinskim skladištima ili u slobodnim zonama.
   DEFINICIJE
   Za potrebe ovog Priloga:

               (a)

               pojam „privremeno skladištenje robe” znači skladištenje robe pod carinskom kontrolom u prostorijama i zatvorenim ili otvorenim prostorima koje je odredila carina (u daljnjem tekstu „privremena skladišta”) dok čeka podnošenje deklaracije robe;

               (b)

               pojam „uvozne carine i porezi” znači carine i sve druge carine, porezi, naknade ili drugi nameti koji se ubiru na ili u vezi s uvozom robe, ali ne uključuju naknade i namete koji su u iznosu ograničene prema približnim troškovima usluga;

               (c)

               pojam „deklaracija robe” znači izjava, podnijeta na način koji je propisala carina, a kojom zainteresirane osobe naznačuju određeni carinski postupak koji se primjenjuje na tu robu, te navode podatke koje carina zahtijeva za primjenu navedenog postupka;

               (d)

               pojam „carinska kontrola” znači mjere koje se primjenjuju kako bi se osiguralo pridržavanje zakona i propisa za čiju je provedbu odgovorna carina;

               (e)

               pojam „osiguranje” znači ono što osigurava, prema diskreciji carine, da će obveza prema carini biti ispunjena. Osiguranje se opisuje kao „opće” ako osigurava da se iz njega mogu ispuniti obveze nastale u nekoliko aktivnosti;

               (f)

               pojam „osoba” znači fizička i pravna osoba, osim ako kontekst ne zahtijeva drugačije.

         NAČELA
   1.   Norma

   Privremeno skladištenje robe uređuje se odredbama ovog Priloga.
   2.   Norma

   Nacionalno zakonodavstvo određuje uvjete koji se moraju ispuniti i carinske formalnosti koje se moraju postići u vezi s robom koja je smještena u privremeno skladište.
   PODRUČJE PRIMJENE
   3.   Norma

   Carinska tijela dopuštaju uspostavljanje privremenih skladišta kadgod to smatraju prijeko potrebnim kako bi se ispunili zahtjeve trgovine i industrije.

      Napomena:

               1.

               U skladu s odredbama nacionalnog zakonodavstva, privremenim skladištima mogu upravljati carinska tijela, ostala tijela ili fizičke i pravne osobe.

               2.

               Privremena skladišta mogu biti otvorena svim uvoznicima i ostalim osobama koje imaju pravo ustupati uvezenu robu ili bi njihova uporaba mogla biti ograničena na određene osobe.

         4.   Norma

   Privremeno skladištenje dopušta se za sve vrste robe bez obzira na količinu, državu podrijetla ili državu iz koje su stigle. Međutim, roba koja predstavlja opasnost, za koju je vrlo vjerojatno da će utjecati na ostalu robu ili koja zahtijeva posebnu opremu, prihvaća se samo u privremenim skladištima koja su posebno projektirana za njezin prijem.
   5.   Norma

   Jedina isprava potrebna prilikom pohranjivanja robe u privremeno skladište je ona koja opisuje robu u trenutku njezinog predočenja carini.
   UPRAVLJANJE PRIVATNIM SKLADIŠTIMA
   6.   Norma

   Carinska tijela utvrđuju zahtjeve u pogledu izgradnje, nacrta i upravljanja privremenim skladištima te u vezi s rješenjima za skladištenje robe, inventuru i računovodstvo, kao i carinske kontrole.

      Napomene:

               1.

               Za potrebe kontrole, carina posebno može:

                           —

                           voditi, ili zahtijevati da se vodi, evidencija robe pohranjene u privremenim skladištima (upotrebom posebnih registara ili odgovarajuće dokumentacije),

                           —

                           držati privremeno skladište pod stalnim ili povremenim nadzorom,

                           —

                           zahtijevati da privremena skladišta budu dvostruko zaključana (osigurana lokotom osobe na koju se navedeno odnosi i lokotom carine),

                           —

                           s vremena na vrijeme napraviti inventuru robe pohranjene u skladištu.

               2.

               U pravilu se zahtijeva da roba bude skladištena u zaključanim prostorijama. Međutim, rasuti teret ili teška roba te nisko oporeziva roba koja predstavlja mali rizik za prihod često je skladištena u otvorenim prostorima pod carinskim nadzorom.

         7.   Norma

   Nacionalno zakonodavstvo određuje osobu ili osobe koje su odgovorne za plaćanje svih uvoznih carina i poreza naplativih na robu koja je pohranjena u privremenom skladištu, a koji, prema diskreciji carinskih tijela, nisu obračunati.
   8.   Norma

   Ako je potrebno da tijelo ili osoba koja upravlja privremenim skladištem položi osiguranje, carinska tijela prihvaćaju opće osiguranje.
   9.   Preporučena praksa

   Iznos bilo kojeg osiguranja trebao bi se odrediti što je moguće niže uzimajući u obzir potencijalno naplative uvozne carine i poreze.
   10.   Preporučena praksa

   Carinska tijela trebala bi se odreći osiguranja ako je privremeno skladište pod odgovarajućim carinskim nadzorom, a posebice ako je zaključano carinskim lokotom.
   DOPUŠTENE AKTIVNOSTI
   11.   Norma

   Sve osobe koje imaju pravo ustupiti robu pohranjenu u privremenim skladištima, u smislu pripreme deklaracije robe, također imaju pravo:

               (a)

               pregledati robu;

               (b)

               izvagati robu;

               (c)

               po potrebi uzeti uzorke, uz plaćanje uvoznih carina i poreza.

         12.   Norma

   Roba pohranjena u privremenom skladištu smije biti podvrgnuta uobičajenim radnjama potrebnima za njezino očuvanje u neizmijenjenom stanju.

      Napomena:

   Uobičajene aktivnosti potrebne za očuvanje robe u njezinom neizmijenjenom stanju mogu uključivati čišćenje, udaranje, uklanjanje prašine, razvrstavanje i popravak ili zamjenu paketa s greškom.
   13.   Preporučena praksa

   Roba pohranjena u privremenom skladištu trebala bi se smjeti podvrgnuti uobičajenim radnjama potrebnima za olakšavanje njezinog uklanjanja iz skladišta i daljnji prijevoz, pod uvjetima koje utvrde carinska tijela.

      Napomena:

   Navedene radnje mogu uključivati razvrstavanje, gomilanje, vaganje, označivanje i etiketiranje. Također mogu uključivati objedinjavanje različitih pošiljki robe namijenjenih daljnjem prijevozu u jednu prijevoznu ispravu i/ili jednu carinsku ispravu (grupiranje).
   TRAJANJE PRIVREMENOG SKLADIŠTENJA
   14.   Norma

   Ako nacionalno zakonodavstvo propiše rok za privremeno skladištenje, dopušteno vrijeme treba biti dostatno kako bi uvozniku omogućilo da do kraja izvrši formalnosti potrebne radi smještanja robe u carinski postupak.

      Napomena:

   Propisani rok može varirati ovisno o korištenom načinu prijevoza, dok u slučaju robe koja je uvezena pomorskim pravcima može dostatno trajati.
   15.   Preporučena praksa

   Na zahtjev osobe na koju se navedeno odnosi, te iz razloga koje carinska tijela smatraju opravdanima, navedena bi tijela trebala produžiti početno utvrđeni rok.
   PROPADANJE, ŠTETA, GUBITAK, UNIŠTENJE ILI NAPUŠTANJE ROBE
   16.   Norma

   Robi koja je u slučaju nezgode ili zbog više sile propala, pokvarena je ili oštećena prije no što je napustila privremeno skladište, dopušteno je carinjenje kao da je u svom narušenom, pokvarenom ili oštećenom stanju uvezena.
   17.   Norma

   Roba pohranjena u privatnom skladištu koja je u slučaju nezgode ili zbog više sile uništena ili nepovratno izgubljena ne podliježe uvoznim carinama i porezima, pod uvjetom da je navedeno uništenje ili gubitak propisno utvrđen prema diskreciji carinskih tijela.
   Svaki otpad ili ostaci preostali nakon uništenja podliježu, ako su pušteni u domaću uporabu, uvoznim carinama i porezima koji bi se na takav otpad i ostatke primjenjivali u slučaju da su u takvom stanju već bili uvezeni.
   18.   Norma

   Na zahtjev osobe koja ima pravo ustupiti robu, roba pohranjena u privatnom skladištu smije se, u cijelosti ili djelomično, ustupiti državi, uništiti ili učiniti trgovinski bezvrijednom pod carinskom kontrolom, ako carinska tijela tako odluče. Takvo ustupanje ili uništenje nema kao nužnu posljedicu troškove za državu.
   Svaki otpad ili ostaci preostali nakon uništenja podliježu, ako su pušteni u domaću uporabu, uvoznim carinama i porezima koji bi se na takav otpad i ostatke primjenjivali u slučaju da su u takvom stanju već bili uvezeni.
   UKLANJANJE IZ PRIVREMENOG SKLADIŠTA
   19.   Norma

   Svaka osoba koja ima pravo ustupiti robu, također je ovlaštena da iz privremenog skladišta ukloni robu, ako udovoljava uvjetima i formalnostima primjenjivima na svaki zaseban slučaj.

      Napomena:

   Carinska tijela mogu zahtijevati da dotična osoba uspostavi svoje pravo na ustupanje robe.
   ROBA KOJA NIJE UKLONJENA IZ PRIVREMENOG SKLADIŠTA
   20.   Norma

   Nacionalno zakonodavstvo određuje postupak koji se primjenjuje ako roba nije uklonjena iz privremenog skladišta unutar određenog razdoblja.
   21.   Preporučena praksa

   Ako je carina prodala robu koja nije uklonjena iz privremenog skladišta, prihod od prodaje, nakon odbijanja uvoznih carina i poreza, i svih drugih nastalih pristojbi i troškova, trebao bi se ili predati osobi(-ama) koje ih imaju pravo primiti, ako je to moguće,ili im se staviti na raspolaganje na određeno razdoblje.
   INFORMACIJE O PRIVREMENIM SKLADIŠTIMA
   22.   Norma

   Carinska tijela osiguravaju da sve odgovarajuće informacije koji se odnose na privremeno skladištenje budu lako dostupne svim zainteresiranim osobama.
   PRILOG F.1.
   PRILOG O SLOBODNIM ZONAMA
   UVOD
   Određene države dugo su smatrale da je potrebno poticati razvoj svoje vanjske trgovine, te općenito međunarodne trgovine, odobravanjem neograničenog oslobođenja plaćanja uvoznih carina i poreza na robu uvezenu u dio njihovog područja, ako se općenito smatra da je izvan tog područja. Roba koja je uvezena na taj način nije podložna uobičajenoj carinskoj kontroli.
   U ovom Prilogu ovaj dio područja navodi se kao „slobodna zona” iako je u nekim državama također poznat pod različitim imenima, kao primjerice „slobodna luka”, „slobodno skladište”.
   Između trgovinske i industrijske slobodne zone treba napraviti razliku. U trgovinskim slobodnim zonama, dopuštene aktivnosti su općenito ograničene na one aktivnosti koje su potrebe za očuvanje robe te uobičajene načinima rukovanja kako bi se unaprijedila njezina ambalaža ili tržišna kvaliteta ili kako bi se pripremila za otpremu. U industrijskim slobodnim zonama, proizvodne radnje su dopuštene.
   Iako se roba koja je uvezena u slobodne zone općenito smatra, u smislu uvoznih carina i poreza na koje se navedeno odnosi, kao da je izvan carinskog područja, određene odredbe koje je propisala dotična država ostaju primjenjive, npr. zabrane i ograničenja koja proizlaze iz nacionalnog zakonodavstva. Carina također obavlja određene kontrole unutar slobodne zone kako bi osigurala da su izvršene aktivnosti u skladu s propisanim zahtjevima.
   Roba koja je uvezena u slobodnu zonu iz carinskog područja u pravilu ispunjava uvjete za izuzeće od povrata uvoznih carina i poreza ili međunarodnih carina i poreza odobrenih prilikom izvoza.
   Ako roba koja nije prerađena unutar slobodne zone smije biti uvezena u carinsko područje u svrhu domaće uporabe, postaje podložna uvoznim carinama i porezima kao da je u takvom stanju izravno uvezena iz inozemstva. Međutim, posebna pravila procjene, propisana nacionalnim zakonodavstvom, primjenjuju se u slučaju strane robe koja je bila prerađena u slobodnoj zoni ili ako je korištena roba bila nacionalnog podrijetla ili je uvezena uz plaćanje uvoznih carina i poreza te joj je, u trenutku uvoza u slobodnu zonu, odobreno izuzeće plaćanja uvoznih carina i poreza ili njihov povrat.
   U nekim su državama carinske pogodnosti usporedive s onim karakteristikama slobodnih zona koje su odobrene kroz cijelo područje, u kontekstu ostalih carinskih postupaka, kao primjerice carinsko skladištenje, povrat carina, privremeni uvoz za unutarnju obradu.
   DEFINICIJE
   Za potrebe ovog Priloga:

               (a)

               pojam „slobodna zona” znači dio područja države u koju se svaka uvezena roba općenito smatra, u onoj mjeri u kojoj su važne uvozne carine i porezi, kao da je izvan carinskog područja te ne podliježe uobičajenoj carinskoj kontroli.

                  Napomena:

               Između trgovinske i industrijske slobodne zone treba napraviti razliku. U trgovinskim slobodnim zonama, roba je primljena dok čeka naknadno odlaganje, dok su prerada ili proizvodnja u pravilu zabranjene. Roba primljena u industrijsku slobodnu zonu može biti podvrgnuta dopuštenim proizvodnim radnjama;

               (b)

               pojam „carinsko područje” znači područje na kojemu se u potpunosti primjenjuje carinski zakon određene države;

               (c)

               pojam „uvozne carine i porezi” znači carine i sve druge carine, porezi, naknade ili nameti koji se ubiru na ili u vezi s uvozom robe, ne uključujući naknade i namete, koji su ograničeni na iznos približan troškovima usluga;

               (d)

               pojam „carinska kontrola” znači mjere koje se primjenjuju da bi se osiguralo pridržavanje zakona i propisa za čiju je provedbu odgovorna carina;

               (e)

               pojam „osoba” znači svaka fizička i pravna osoba, osim ako kontekst ne zahtijeva drugačije.

         NAČELO
   1.   Norma

   Carinska pravila primjenjiva u slobodnim zonama uređuju se odredbama ovog Priloga.
   USPOSTAVLJANJE SLOBODNIH ZONA
   2.   Norma

   Nacionalno zakonodavstvo određuje zahtjeve u vezi s uspostavljanjem slobodnih zona, vrstom robe koja se može primiti u takve zone i vrstu aktivnosti kojima roba unutar navedenih zona biti može podvrgnuta.

      Napomene:

               1.

               Slobodne zone općenito su uspostavljene kao pomorske luke, riječne luke, zračne luke, i mjesta sa sličnim zemljopisnim prednostima.

               2.

               U skladu s odredbama nacionalnog zakonodavstva, slobodnim zonama mogu upravljati carinska tijela, druga tijela, odnosno fizičke ili pravne osobe.

         3.   Norma

   Zahtjeve u vezi s gradnjom i nacrtom slobodnih zona, te rješenja oko carinske kontrole propisuju carinska tijela.

      Napomene:

               1.

               Carinska tijela mogu zahtijevati da slobodne zone budu zatvorene; također mogu nametnuti ograničenja na načine pristupa te uspostaviti radno vrijeme.

               2.

               Za potrebe kontrole, carinska tijela posebno mogu:

                           —

                           držati načine pristupa slobodnim zonama pod stalnim ili povremenim nadzorom,

                           —

                           zahtijevati od osoba koje uvoze robu u slobodne zone da vode računa o tome da je cirkulaciju robe moguće nadzirati,

                           —

                           nasumce provjeravati zaprimljenu robu kako bi osigurali da je ista podvrgnuta samo dopuštenim aktivnostima, te da nedopuštena roba nije uvezena.

         4.   Norma

   Carinska tijela imaju pravo obavljati provjere u svakom trenutku dok je roba skladištena u prostorijama osobe koja uvozi robu u slobodnu zonu.
   ZAPRIMLJENA ROBA
   5.   Preporučena praksa

   Prijem u slobodnu zonu ne bi trebao biti podložan uvjetu da je roba u zonu uvezena ili skladištena u određenim količinama.
   6.   Norma

   Prijem u slobodnu zonu dopušten je ne samo za robu uvezenu izravno iz inozemstva, već i za robu dovezenu iz carinskog područja dotične države.

      Napomena:

   Roba koja je dovezena iz carinskog područja dotične države može predstavljati robu u slobodnom prometu ili robu stavljenu pod postupak koji joj dodjeljuje uvjetno oslobođenje plaćanja uvoznih carina i poreza ili postupka prerade.
   7.   Norma

   Roba prihvatljiva u slobodnu zonu, a koja prilikom izvoza ima pravo na izuzeće od ili povrat uvoznih carina i poreza, odmah nakon njezinog uvoza u slobodnu zonu ispunjava uvjete za navedeno izuzeće ili povrat.
   8.   Norma

   Roba prihvatljiva u slobodnu zonu, a koja ima pravo na izuzeće od ili povrat domaćih carina i poreza, nakon njezinog uvoza u slobodnu zonu ispunjava uvjete za navedeno izuzeće ili povrat.

      Napomena:

   Izuzeće ili povrat općenito se odobrava odmah nakon uvoza robe u slobodnu zonu. U posebnim slučajevima, izuzeće od ili povrat može biti podložno izvozu robe iz nacionalnog područja. Iznimno se također može zahtijevati dokaz o dolasku robe u državu odredišta.
   9.   Norma

   Prijem u slobodnu zonu ne se odbija isključivo na temelju države podrijetla robe, države iz koje je roba stigla ili države odredišta.
   10.   Norma

   Prijem u slobodnu zonu robe dovezene iz inozemstva ne odbija se isključivo na temelju tog podliježe li roba ograničenjima i zabranama osim onih koje su nametnute na temelju javnog morala ili reda, javne sigurnosti, javne higijene ili zdravlja, ili iz veterinarskih ili fitopatoloških razmatranja, ili koje se odnose na zaštitu patenata, žigova ili autorskih prava.
   11.   Preporučena praksa

   Roba koja predstavlja opasnost, koja bi mogla utjecati na ostalu robu ili koja zahtjeva posebnu opremu, trebala bi biti primljena samo u onim slobodnim zonama koje su posebno konstruirane za njezin prijem.
   UVOZ U SLOBODNU ZONU
   12.   Norma

   Ako je carini obavezno predočiti ispravu za robu koja je u slobodnu zonu uvezena izravno iz inozemstva, bez da mora prijeći carinsko područje dotične države, carinska tijela zahtijevaju samo predočenje trgovinske ili službene isprave (trgovački račun, otpremni list, otpremnica itd.) u kojoj se navode glavni podaci o dotičnoj robi.
   13.   Preporučena praksa

   Prijem u slobodnu zonu robe dovezene iz carinskog područja dotične države ili robe koja je kroz navedeno područje prošla u provozu, ne bi trebao uključivati ispunjavanje ostalih isprava osim carinske deklaracije, koja je na tom području u pravilu potrebna kako bi pokrila izvoz, ponovni izvoz ili provoz robe.
   14.   Norma

   Carinska tijela ne zahtijevaju osiguranje za prijem robe u slobodnu zonu.
   15.   Norma

   Ako carinska tijela obavljaju nadzor robe namijenjene uvozu u slobodnu zonu, navedene vlasti poduzimaju samo one radnje koje se smatraju prijeko potrebnima kako bi osigurale poštivanje zakona i propisa za čiju je provedbu odgovorna carina.

      Napomena:

   Carina se posebno može pobrinuti da je roba one vrste kojoj je dopušten uvoz u slobodnu zonu te da su zadovoljene sve odgovarajuće zabrane i ograničenja.
   DOPUŠTENE AKTIVNOSTI
   16.   Norma

   Pored utovara, istovara, pretovara i skladištenja, roba primljena u trgovinsku slobodnu zonu smije biti podvrgnuta radnjama potrebnima za njezino očuvanje te uobičajene načine rukovanja kako bi se unaprijedila njezina ambalaža ili tržišna kvaliteta ili kako bi se pripremila za otpremu, kao što je podjela tereta, grupiranje paketa, sortiranje, stupnjevanje i ponovno pakiranje.
   17.   Norma

   Proizvodne radnje kojima roba primljena u industrijsku slobodnu zonu može biti podvrgnuta, navode ovlaštena tijela općim izrazima i/ili detaljno u propisima primjenjivima u slobodnoj zoni ili u ovlaštenju odobrenom poduzeću koje obavlja takve aktivnosti.

      Napomena:

   Pravo na obavljanje postupaka prerade može biti podložno uvjetu da nadležna tijela smatraju kako su predložene aktivnosti korisne za nacionalno gospodarstvo.
   ROBA KONZUMIRANA UNUTAR SLOBODNE ZONE
   18.   Norma

   Nacionalno zakonodavstvo navodi slučajeve u kojima se roba namijenjena potrošnji unutar slobodne smije primiti oslobođena plaćanja carina i poreza te također utvrđuje zahtjeve koji se moraju zadovoljiti.

      Napomene:

               1.

               Slobodan uvoz može se dopustiti ne samo u vezi s uvoznim carinama i porezima, već također u vezi s domaćim carinama i porezima.

               2.

               Slobodan uvoz opreme namijenjene isključivo uporabi unutar slobodne zone za potrebe prijevoza, skladištenja i prerade robe također može biti dopušten.

         PRIJENOS VLASNIŠTVA
   19.   Norma

   Prijenos vlasništva robe primljene u slobodnu zonu je dopušten.

      Napomena:

               1.

               Maloprodaja unutar slobodne zone može biti zabranjena.

               2.

               Roba primljena u slobodnu zonu može biti korištena za snabdijevanje brodova.

         UNIŠTENJE
   20.   Norma

   Roba primljena u slobodnu zonu smije biti uništena ili učinjena trgovinski bezvrijednom pod carinskom kontrolom.
   DUŽINA BORAVKA U SLOBODNOJ ZONI
   21.   Norma

   Na dužinu boravka robe u slobodnoj zoni ne uvode se ograničenja.
   UKLANJANJE IZ SLOBODNE ZONE
   22.   Norma

   Ako je carini obavezno predočiti ispravu za robu koja je prilikom njezinog uklanjanja iz slobodne zone izravno poslana u inozemstvo, bez da mora prijeći carinsko područje dotične države, carinska tijela zahtijevaju samo predočenje trgovinske ili službene isprave (trgovački račun, otpremni list, otpremnica itd.) u kojoj se navode glavni podaci o robi na koju se navedeno odnosi.
   23.   Norma

   Jedina deklaracija potrebna za robu kojoj je prilikom uklanjanja iz slobodne zone dopušten uvoz u carinsko područje dotične države je deklaracija robe koja je u pravilu potrebna za carinski postupak pod koji je navedena roba stavljena.
   24.   Preporučena praksa

   Roba koja smije biti uklonjena iz slobodne zone u carinsko područje dotične države trebala bi biti podobna za uvjetno oslobođenje ili postupke prerade koji su na snazi, pod uvjetima primjenjivima na robu uvezenu izravno iz inozemstva.
   25.   Norma

   Nacionalno zakonodavstvo određuje trenutak koji se uzima u obzir u svrhu određivanja vrijednosti i količine robe koja je uklonjena iz slobodne zone za potrebe domaće uporabe te stope uvoznih carina i poreza koji se primjenjuju na takvu robu.
   26.   Norma

   Nacionalno zakonodavstvo određuje pravila primjenjiva prilikom utvrđivanja iznosa uvoznih carina i poreza naplativih na robu puštenu u domaću uporabu nakon rukovanja ili prerade u slobodnoj zoni.

      Napomene:

               1.

               Iznos uvoznih carina i poreza naplativih na robu puštenu u domaću uporabu nakon prerade u slobodnoj zoni može biti ograničen na iznos uvoznih carina i poreza primjenjivih na stranu robu korištenu u onom stanju u kojem je bila uvezena u slobodnu zonu, nadalje, ako je korištena roba nacionalnog podrijetla ili je uvezena uz plaćanje uvoznih carina i poreza, na iznos svakog izuzeća od ili povrata domaćih carina i poreza ili uvoznih carina i poreza odobren prilikom uvoza navedene robe u slobodnu zonu.

               2.

               Poseban postupak procjene može se utvrditi u onim slučajevima u kojima je oprema korištena u preradi robe u slobodnoj zoni primljena oslobođena uvoznih carina i poreza.

         UKIDANJE SLOBODNE ZONE
   27.   Norma

   U slučaju ukidanja slobodne zone, dotične osobe dobivaju dovoljno vremena kako bi dogovorile ustupanje svoje robe.
   INFORMACIJE O SLOBODNIM ZONAMA
   28.   Norma

   Carinska tijela osiguravaju da su sve odgovarajuće informacije koji se odnose na carinske propise primjenjive na slobodne zone budu lako dostupne svakoj zainteresiranoj osobi.


title: Odluka Vijeća (EU) 2015/900 od 8. lipnja 2015. o stajalištu koje treba donijeti, u ime Europske unije, u Zajedničkom odboru EGP-a o izmjeni Protokola 31 uz Sporazum o EGP-u o suradnji u posebnim područjima izvan četiriju sloboda (Program Europske unije za zapošljavanje i socijalne inovacije)

text:
                  12.6.2015

                  HR

                  Službeni list Europske unije

                  L 147/19

            ODLUKA VIJEĆA (EU) 2015/900
      od 8. lipnja 2015.
      o stajalištu koje treba donijeti, u ime Europske unije, u Zajedničkom odboru EGP-a o izmjeni Protokola 31 uz Sporazum o EGP-u o suradnji u posebnim područjima izvan četiriju sloboda (Program Europske unije za zapošljavanje i socijalne inovacije)
      VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
      uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 46. točku (d), članak 149., članak 153. stavak 2. točku (a), članak 175. stavak 3. i članak 218. stavak 9.,
      uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 2894/94 od 28. studenoga 1994. o rješenjima za provedbu Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru (1), a posebno njezin članak 1. stavak 3.,
      uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
      budući da:

                  (1)

                  Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru (2) („Sporazum o EGP-u”) stupio je na snagu 1. siječnja 1994.

                  (2)

                  U skladu s člankom 98. Sporazuma o EGP-u Zajednički odbor EGP-a može odlučiti da će izmijeniti, među ostalim, Protokol 31 uz Sporazum o EGP-u.

                  (3)

                  Protokol 31 uz Sporazum o EGP-u sadržava odredbe i rješenja o suradnji u posebnim područjima izvan četiriju sloboda.

                  (4)

                  Uredba (EU) br. 1296/2013 Europskog parlamenta i Vijeća (3) uključena je u Sporazum o EGP-u Odlukom Zajedničkog odbora EGP-a br. 151/2014 od 27. lipnja 2014. (4).

                  (5)

                  Ograničeno sudjelovanje Norveške u Programu trebalo bi se proširiti na os Progress.

                  (6)

                  Protokol 31 uz Sporazum o EGP-u trebalo bi stoga izmijeniti kako bi se omogućila provedba te proširene suradnje od 1. siječnja 2015.

                  (7)

                  Stajalište Unije u Zajedničkom odboru EGP-a trebalo bi se stoga temeljiti na priloženom nacrtu Odluke,

            DONIJELO JE OVU ODLUKU:
      Članak 1.
      Stajalište koje treba donijeti, u ime Unije, u Zajedničkom odboru EGP-a o predloženoj izmjeni Protokola 31 uz Sporazum o EGP-u o suradnji u posebnim područjima izvan područja četiriju sloboda temelji se na nacrtu Odluke Zajedničkog odbora EGP-a priloženom ovoj Odluci.
      Članak 2.
      Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

         Sastavljeno u Luxembourgu 8. lipnja 2015.

               Za Vijeće

               Predsjednica

            D. REIZNIECE-OZOLA

         (1)  SL L 305, 30.11.1994., str. 6.

         (2)  SL L 1, 3.1.1994., str. 3.

         (3)  Uredba (EU) br. 1296/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2013. o Programu Europske unije za zapošljavanje i socijalne inovacije i izmjeni Odluke br. 283/2010/EU o uspostavi Europskog mikrofinancijskog instrumenta za zapošljavanje i socijalnu uključenost – Progress (SL L 347, 20.12.2013., str. 238.).

         (4)  SL L 342, 27.11.2014., str. 61.

         NACRT
         ODLUKA ZAJEDNIČKOG ODBORA EGP-a br. …/2015
         od
         o izmjeni Protokola 31 uz Sporazum o EGP-u o suradnji u posebnim područjima izvan područja četiriju sloboda
         ZAJEDNIČKI ODBOR EGP-a,
         uzimajući u obzir Sporazum o Europskom gospodarskom prostoru („Sporazum o EGP-u”), a posebno njegove članke 86. i 98.,
         budući da:

                     (1)

                     Uredba (EU) br. 1296/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2013. o Programu Europske unije za zapošljavanje i socijalne inovacije i izmjeni Odluke br. 283/2010/EU o uspostavi Europskog mikrofinancijskog instrumenta za zapošljavanje i socijalnu uključenost – Progress (1) uključena je u Sporazum o EGP-u Odlukom Zajedničkog odbora EGP-a br. 151/2014 od 27. lipnja 2014. (2).

                     (2)

                     Ograničeno sudjelovanje Norveške u Programu trebalo bi se proširiti na os Progress.

                     (3)

                     Protokol 31 uz Sporazum o EGP-u trebalo bi stoga izmijeniti kako bi se omogućila provedba te proširene suradnje od 1. siječnja 2015.,

               DONIO JE OVU ODLUKU:
         Članak 1.
         U članku 15. stavku 8. Protokola 31 uz Sporazum o EGP-u riječi „os EURES” zamjenjuju se riječima „osi Progress i EURES”.
         Članak 2.
         Ova Odluka stupa na snagu dan nakon posljednje obavijesti u skladu s člankom 103. stavkom 1. Sporazuma o EGP-u (*).
         Primjenjuje se od 1. siječnja 2015.
         Članak 3.
         Ova se Odluka objavljuje u odjeljku o EGP-u Službenog lista i u Dodatku o EGP-u Službenom listu Europske unije.

            Sastavljeno u Bruxellesu

                  Za Zajednički odbor EGP-a

                  Predsjednik

                  Tajnici

                  Zajedničkog odbora EGP-a

            (1)  SL L 347, 20.12.2013., str. 238.

            (2)  SL L 342, 27.11.2014., str. 61.

            (*)  [Ustavni zahtjevi nisu navedeni.] [Ustavni su zahtjevi navedeni.]


title: Odluka ravnatelja Europola od 29. ožujka 2016. o provedbi Odluke Upravnog odbora Europola od 16. studenoga 1999. o suglasnosti s uvjetima i postupcima koje je odredio Europol o porezima primjenjivima na plaće i dohotke isplaćene članovima osoblja Europola u korist Europola

text:
               4.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/3

         ODLUKA RAVNATELJA EUROPOLA
   od 29. ožujka 2016.
   o provedbi Odluke Upravnog odbora Europola od 16. studenoga 1999. o suglasnosti s uvjetima i postupcima koje je odredio Europol o porezima primjenjivima na plaće i dohotke isplaćene članovima osoblja Europola u korist Europola
   (2016/C 282/03)
   RAVNATELJ EUROPOLA,
   uzimajući u obzir Odluku Vijeća od 6. travnja 2009. o osnivanju Europskog policijskog ureda („Europol”) (1) (dalje u tekstu: „Odluka o Europolu”), a posebno njezin članak 57. stavak 5., članak 62. i članak 63.;
   uzimajući u obzir Protokol sastavljen na temelju članka K.3 Ugovora o Europskoj uniji i članka 41. stavka 3. Konvencije o Europolu o privilegijama i imunitetima Europola, članovima njegovih tijela, zamjenicima ravnatelja i zaposlenicima Europola (2), a posebno njegov članak 10.;
   uzimajući u obzir Odluku Upravnog odbora od 16. studenoga 1999. o suglasnosti s uvjetima i postupcima koje je odredio Europol o porezima primjenjivima na plaće i dohotke isplaćene članovima osoblja Europola u korist Europola (3);
   budući da:

               1.

               Prema članku 57. stavku 5. Odluke o Europolu Pravilnik o osoblju Europola (4) i drugi mjerodavni instrumenti nastavljaju se primjenjivati na članove osoblja koji nisu zaposleni u skladu s člankom 57. stavkom 2. Odluke o Europolu.

               2.

               Članak 57. stavak 5. Odluke o Europolu navodi da se, odstupajući od poglavlja 5. Pravilnika o osoblju Europola, na osoblje Europola primjenjuje postotak godišnje prilagodbe plaća koji određuje Vijeće u skladu s člankom 65. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije (5).

               3.

               Članak 57. stavak 5. Odluke o Europolu odnosi se samo na elemente plaće osoblja navedene u poglavlju 5. (članci 43. do 55.) Pravilnika o osoblju Europola i ne odnosi se na poreze primjenjive na plaće i dohotke isplaćene članovima osoblja Europola koji podliježu Pravilniku o osoblju Europola u korist Europola.

               4.

               S obzirom na izmijenjen postupak naveden u članku 57. stavku 5. Odluke o Europolu o prilagodbi plaća, članak 3.a Priloga prethodno navedenoj Odluci Upravnog odbora od 16. studenoga 1999. ovlašćuje ravnatelja Europola da s učinkom od 1. srpnja 2010. i potom na godišnjoj osnovi prilagođava vrijednosti navedene u članku 4. navedenog Priloga, s jednakim postotkom koji se primjenjuje u skladu s člankom 57. stavkom 5. Odluke o Europolu.

               5.

               Europol je godišnju prilagodbu plaća navedenu u članku 57. stavku 5. Odluke o Europolu primijenio s retroaktivnim učinkom od 1. srpnja 2011. (6) prema iznosima navedenima u Uredbi (EU) br. 422/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o usklađivanju s učinkom od 1. srpnja 2011. primitaka od rada i mirovina dužnosnika i ostalih službenika Europske unije te o koeficijentima ispravka koji se na njih primjenjuju (7).

               6.

               Europol je godišnju prilagodbu plaća navedenu u članku 57. stavku 5. Odluke o Europolu primijenio s retroaktivnim učinkom od 1. srpnja 2012. (8) prema iznosima navedenima u Uredbi (EU) br. 423/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. travnja 2014. o usklađivanju s učinkom od 1. srpnja 2012. primitaka od rada i mirovina dužnosnika i ostalih službenika Europske unije te o koeficijentima ispravka koji se na njih primjenjuju (9).

               7.

               Europol je godišnju prilagodbu plaća navedenu u članku 57. stavku 5. Odluke o Europolu primijenio s retroaktivnim učinkom od 1. srpnja 2013. (10) prema iznosima navedenima u Uredbi Vijeća (EU) br. 1416/2013 od 17. prosinca 2013. o usklađivanju korektivnih koeficijenata koji se primjenjuju na primitke od rada i mirovine dužnosnika te drugih službenika Europske unije s učinkom od 1. srpnja 2013. (11).

               8.

               Europol je godišnju prilagodbu plaća navedenu u članku 57. stavku 5. Odluke o Europolu primijenio s retroaktivnim učinkom od 1. srpnja 2014. prema iznosima navedenima u Godišnjem ažuriranju koeficijenata ispravka od 12. prosinca 2014. na primitke od rada i mirovine dužnosnika i ostalih službenika Europske unije (12).

               9.

               Treba izmijeniti porez primjenjiv na članove osoblja Europola koji podliježu Pravilniku o osoblju Europola kako bi odražavao prilagodbu plaća koja se primjenjuje u skladu s člankom 57. stavkom 5. Odluke o Europolu,

         ODLUČIO JE KAKO SLIJEDI:
   Članak 1.
   S učinkom od 1. srpnja 2011.:

               —

               primjenjuju se vrijednosti navedene u članku 4. Priloga Odluci Upravnog odbora Europola od 16. studenoga 1999., kako su ažurirane Odlukom ravnatelja Europola od 18. travnja 2014. o provedbi Odluke Upravnog odbora Europola od 16. studenoga 1999. (13).

         Članak 2.
   S učinkom od 1. srpnja 2012.:

               —

               iznos naveden u prvoj rečenici članka 4. Priloga Odluci Upravnog odbora Europola od 16. studenoga 1999. zamjenjuje se iznosom od 121,45 EUR,

               —

               iznosi izraženi u eurima u tablici iz članka 4. Priloga Odluci Upravnog odbora Europola od 16. studenoga 1999. zamjenjuju se sljedećima:

                           —

                           8 % na iznose između 122,42 EUR i 2 156,39 EUR

                           —

                           10 % na iznose između 2 156,40 EUR i 2 970,10 EUR

                           —

                           12,5 % na iznose između 2 970,11 EUR i 3 403,88 EUR

                           —

                           15 % na iznose između 3 403,89 EUR i 3 865,63 EUR

                           —

                           17,5 % na iznose između 3 865,64 EUR i 4 299,45 EUR

                           —

                           20 % na iznose između 4 299,46 EUR i 4 719,95 EUR

                           —

                           22,5 % na iznose između 4 719,96 EUR i 5 153,75 EUR

                           —

                           25 % na iznose između 5 153,76 EUR i 5 574,25 EUR

                           —

                           27,5 % na iznose između 5 574,26 EUR i 6 008,04 EUR

                           —

                           30 % na iznose između 6 008,05 EUR i 6 428,55 EUR

                           —

                           32,5 % na iznose između 6 428,56 EUR i 6 862,35 EUR

                           —

                           35 % na iznose između 6 862,36 EUR i 7 283,52 EUR

                           —

                           40 % na iznose između 7 283,53 EUR i 7 717,35 EUR

                           —

                           45 % na iznose iznad 7 717,36 EUR

         Članak 3.
   Ova Odluka objavljuje se u Službenom listu Europske unije.
   Članak 4.
   Ova Odluka stupa na snagu sljedećeg dana nakon dana kad je donese ravnatelj.

      Sastavljeno u Haagu 29. ožujka 2016.

         Rob WAINWRIGHT

            Ravnatelj Europola

      (1)  SL L 121, 15.5.2009., str. 37.

      (2)  SL C 221, 19.7.1997., str. 2.

      (3)  SL C 65, 28.2.2001., str. 6.

      (4)  Akt Vijeća od 3. prosinca 1998. o pravilniku o osoblju koji se primjenjuje na zaposlenike Europola (SL C 26, 30.1.1999., str. 23.).

      (5)  Uredba Vijeća (EEZ, Euratom, EZUČ) br. 259/68 (SL L 56, 4.3.1968., str. 1.).

      (6)  Obavijest o prilagodbi osnovnih plaća i naknada koje se primjenjuju na osoblje Europola koje podliježe Pravilniku o osoblju Europola u skladu s člankom 57. stavkom 5. Odluke Vijeća s učinkom od 1. srpnja 2011., 1. srpnja 2012., 1. srpnja 2013. i 1. srpnja 2014. (SL C 282, 4.8.2016., str. 6.).

      (7)  SL L 129, 30.4.2014., str. 5.

      (8)  Vidjeti bilješku 6.

      (9)  SL L 129, 30.4.2014., str. 12.

      (10)  Vidjeti bilješku 6.

      (11)  SL L 353, 28.12.2013., str. 24.

      (12)  SL C 444, 12.12.2014., str. 10.

      (13)  SL C 211, 5.7.2014., str. 13.


title: Odluka Vijeća (EU) 2015/1988 od 22. listopada 2015. o potpisivanju u ime Unije Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, s jedne strane, i Kosova, s druge strane

text:
               6.11.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 290/4

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2015/1988
   od 22. listopada 2015.
   o potpisivanju u ime Unije Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, s jedne strane, i Kosova (1), s druge strane
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 37. u vezi s člankom 31. stavkom 1.,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 217. u vezi s člankom 218. stavkom 5. te člankom 218. stavkom 8. drugim podstavkom,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   budući da:

               (1)

               Vijeće je 21. lipnja 2013. ovlastilo Komisiju da započne pregovore s Kosovom o Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju („Sporazum”). Pregovori su uspješno završeni parafiranjem Sporazuma 25. srpnja 2014.

               (2)

               Unija i Kosovo imaju snažne veze te dijele iste vrijednosti i želju za daljnjim jačanjem tih veza i uspostavom bliskog i trajnog odnosa temeljenog na uzajamnosti i zajedničkom interesu, što bi Kosovu trebalo omogućiti da dodatno ojača i proširi svoje odnose s Unijom.

               (3)

               „Prvi sporazum o načelima kojima se uređuje normalizacija odnosa” postignut je 19. travnja 2013. u okviru dijaloga uz posredovanje EU-a.

               (4)

               Sporazumom se predviđa pridruživanje između Unije i Kosova koje uključuje uzajamna prava i obveze, zajednička djelovanja i posebni postupak. Ujedno sadrži i odredbe obuhvaćene područjem primjene glave V. poglavlja 2. Ugovora o Europskoj uniji (UEU) o zajedničkoj vanjskoj i sigurnosnoj politici Unije. Odluka o potpisivanju Sporazuma stoga bi se trebala temeljiti na pravnoj osnovi kojom se predviđa pridruživanje što će Uniji omogućiti preuzimanje obveza u svim područjima obuhvaćenima Ugovorima te na pravnoj osnovi za sporazume u područjima obuhvaćenima glavom V. poglavljem 2. UEU-a.

               (5)

               Riječ je o sporazumu koji sklapa samo EU. Obveze i suradnja koje Unija preuzima na temelju ovog Sporazuma odnose se samo na područja obuhvaćena pravnom stečevinom EU-a ili postojećim politikama Unije. Potpisivanjem i sklapanjem ovog Sporazuma kao sporazuma koji sklapa samo EU ne dovodi se u pitanje priroda i područje primjene sličnih sporazuma o kojima se treba pregovarati u budućnosti. Njime se u pitanje ne dovode ni ovlasti institucija EU-a koje su im dodijeljene Ugovorima ni stajališta institucija i država članica EU-a o nadležnostima. Sporazumom se predviđa široka suradnja u različitim područjima politike, među ostalim pravosuđu i unutarnjim poslovima.

               (6)

               Potpisivanjem Sporazuma ne dovodi se u pitanje stajalište država članica o statusu Kosova, o kojemu će odlučivati u skladu s njihovom nacionalnom praksom i međunarodnim pravom.

               (7)

               Nadalje, ni jedan pojam, formulacija ili definicija iz ove Odluke i Sporazuma, kao ni pozivanje na potrebnu pravnu osnovu za potpisivanje Sporazuma ne znači priznanje Kosova kao neovisne države od strane Unije ni priznanje neovisnosti Kosova od strane pojedinih država članica ako nisu prethodno donijele takvu odluku. U tom je kontekstu primjereno da Unija u trenutku potpisivanja ovog Sporazuma objavi izjavu u vezi s tim.

               (8)

               Potpisivanje Sporazuma u pogledu pitanja iz nadležnosti Europske zajednice za atomsku energiju podliježe posebnom postupku.

               (9)

               Sporazum bi trebalo potpisati,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Odobrava se potpisivanje u ime Unije Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, i Kosova, u odnosu na dijelove obuhvaćene UEU-om i Ugovorom o funkcioniranju Europske unije, podložno sklapanju navedenog Sporazuma (2).
   Članak 2.
   Odobrava se u ime Unije Izjava u ime Unije koja je priložena ovoj Odluci.
   Članak 3.
   Ovom Odlukom ne dovodi se u pitanje stajalište država članica i Unije o statusu Kosova.
   Članak 4.
   Predsjednika Vijeća ovlašćuje se da odredi jednu ili više osoba ovlaštenih za potpisivanje Sporazuma u ime Unije.
   Članak 5.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Bruxellesu 22. listopada 2015.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         F. ETGEN

      (1)  Ovim se nazivom ne dovode u pitanje stajališta o statusu te je on u skladu s RVSUN-om 1244/1999 i mišljenjem Međunarodnog suda o proglašenju neovisnosti Kosova.

      (2)  Tekst Sporazuma objavit će se zajedno s odlukom o njegovu sklapanju.

      Izjava u ime Unije

         „Odluka o potpisivanju Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju podložno njegovu kasnijem sklapanju, uključujući pravne osnove na se koje poziva, ne dovodi u pitanje stajališta država članica o statusu Kosova (1) i ne znači njegovo priznanje kao nezavisne države od strane Unije, niti priznanje od strane pojedinih država članica ako nisu prethodno donijele takvu odluku.”

         (1)  Ovim se nazivom ne dovode u pitanje stajališta o statusu te je on u skladu s RVSUN-om 1244/1999 i mišljenjem Međunarodnog suda o proglašenju neovisnosti Kosova.


title: 2014/694/EU: Odluka Vijeća od 29. rujna 2014. o imenovanju triju francuskih članova i dvaju francuskih zamjenika članova Odbora regija

text:
               3.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 289/22

         ODLUKA VIJEĆA
   od 29. rujna 2014.
   o imenovanju triju francuskih članova i dvaju francuskih zamjenika članova Odbora regija

      (2014/694/EU)

   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 305.,
   uzimajući u obzir prijedlog francuske vlade,
   budući da:

               (1)

               Vijeće je 22. prosinca 2009. i 18. siječnja 2010. donijelo Odluku 2009/1014/EU (1)odnosno Odluku 2010/29/EU (2) o imenovanju članova i zamjenika članova Odbora regija za razdoblje od 26. siječnja 2010. do 25. siječnja 2015.

               (2)

               Mjesta triju članova u Odboru regija slobodna su po isteku mandata g. Bruna BOURG-BROCA, g. Michela DELEBARREA i g. Jean-Louisa JOSEPHA.

               (3)

               Dva mjesta zamjenika članova postala su slobodna istekom mandata g. Jean-Michela DACLINA i gđe Claudine LEDOUX,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Sljedeće osobe imenuju se u Odbor regija do kraja tekućeg mandata, koji istječe 25. siječnja 2015.:

               (a)

               za članove:

                           —

                           g. Bruno BOURG-BROC, Conseiller municipal de Châlons-en-Champagne (promjena mandata),

                           —

                           g. Michel DELEBARRE, Conseiller municipal de Dunkerque (promjena mandata),

                           —

                           gđa Françoise MESNARD, Maire de Saint-Jean d'Angély;

                     i

               (b)

               za zamjenike članova:

                           —

                           gđa Karine DOGNIN-SAUZE, Adjointe au Maire de Lyon,

                           —

                           g. Dominique LEVEQUE, Maire d'Aÿ.

         Članak 2.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Bruxellesu 29. rujna 2014.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         S. GOZI

      (1)  SL L 348, 29.12.2009., str. 22.

      (2)  SL L 12, 19.1.2010., str. 11.


title: 2014/719/ZVSP: Odluka Političkog i sigurnosnog odbora EUTM MALI/3/2014 od 9. listopada 2014. o imenovanju zapovjednika misije EU-a za vojnu misiju Europske unije za doprinos osposobljavanju oružanih snaga Malija (EUTM Mali) i stavljanju izvan snage Odluke EUTM MALI/1/2014

text:
               18.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 300/49

         ODLUKA POLITIČKOG I SIGURNOSNOG ODBORA EUTM MALI/3/2014
   od 9. listopada 2014.
   o imenovanju zapovjednika misije EU-a za vojnu misiju Europske unije za doprinos osposobljavanju oružanih snaga Malija (EUTM Mali) i stavljanju izvan snage Odluke EUTM MALI/1/2014

      (2014/719/ZVSP)

   POLITIČKI I SIGURNOSNI ODBOR,
   uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 38.,
   uzimajući u obzir Odluku Vijeća 2013/34/ZVSP od 17. siječnja 2013. o vojnoj misiji Europske unije za doprinos osposobljavanju oružanih snaga Malija (EUTM Mali) (1) a posebno njezin članak 5.,
   budući da:

               (1)

               Na temelju članka 5. stavka 1. Odluke 2013/34/ZVSP, Vijeće je ovlastilo Politički i sigurnosni odbor (PSO), u skladu s člankom 38. Ugovora o Europskoj uniji, da donese odgovarajuće odluke u pogledu političkog nadzora i strateškog usmjeravanja misije EUTM Mali, uključujući odluke o imenovanju sljedećih zapovjednika misije EU-a.

               (2)

               PSO je 18. ožujka 2014. donio Odluku EUTM MALI/1/2014 (2) o imenovanju brigadnog generala Marca RUDKIEWICZA zapovjednikom misije EU-a za EUTM Mali.

               (3)

               Španjolska je 26. rujna 2014. predložila imenovanje brigadnog generala Alfonsa GARCÍJE-VAQUERA PRADALA novim zapovjednikom misije EU-a za EUTM Mali koji će na tom mjestu naslijediti brigadnog generala Marca RUDKIEWICZA.

               (4)

               Vojni odbor EU-a je 30. rujna 2014. preporučio da PSO imenuje brigadnog generala Alfonsa GARCÍJU-VAQUERA PRADALA zapovjednikom misije EU-a za EUTM Mali koji će na tom mjestu naslijediti brigadnog generala Marca RUDKIEWICZA.

               (5)

               Odluku EUTM MALI/1/2014 trebalo bi staviti izvan snage.

               (6)

               U skladu s člankom 5. Protokola br. 22 o stajalištu Danske koji je priložen Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u pripremi i provedbi odluka i djelovanja Unije koji imaju implikacije u području obrane,

         DONIO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Brigadni general Alfonso GARCÍA-VAQUERO PRADAL imenuje se zapovjednikom misije EU-a za vojnu misiju Europske unije za doprinos osposobljavanju oružanih snaga Malija (EUTM Mali) od 24. listopada 2014.
   Članak 2.
   Odluka EUTM MALI/1/2014 stavlja se izvan snage.
   Članak 3.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Bruxellesu 9. listopada 2014.

            Za Politički i sigurnosni odbor

            Predsjednik

         W. STEVENS

      (1)  SL L 14, 18.1.2013., str. 19.

      (2)  Odluka Političkog i sigurnosnog odbora EUTM MALI/1/2014 od 18. ožujka 2014. o imenovanju zapovjednika misije EU-a za vojnu misiju Europske unije za doprinos osposobljavanju oružanih snaga Malija (EUTM MALI) (SL L 95, 29.3.2014., str. 30.).


title: 2011/202/EU: Odluka Vijeća od 28. veljače 2011. o sklapanju Dobrovoljnog sporazuma o partnerstvu između Europske unije i Republike Kongo o provedbi zakona, gospodarenju i trgovini u području šuma pri uvozu drvne sirovine i od nje dobivenih proizvoda u Europsku uniju (FLEGT)

text:
               15/Sv. 26

               HR

               Službeni list Europske unije

               209

         32011D0202

               L 092/126

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         ODLUKA VIJEĆA
   od 28. veljače 2011.
   o sklapanju Dobrovoljnog sporazuma o partnerstvu između Europske unije i Republike Kongo o provedbi zakona, gospodarenju i trgovini u području šuma pri uvozu drvne sirovine i od nje dobivenih proizvoda u Europsku uniju (FLEGT)
   (2011/202/EU)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   Uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov prvi podstavak članka 207. stavka 3. i prvi podstavak članka 207. stavka 4., u vezi s člankom 218. stavkom 6. točkom (a) podtočkom v. i člankom 218. stavkom 7.,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   uzimajući u obzir odobrenje Europskog parlamenta,
   budući da:

               (1)

               U svibnju 2003., Europska komisija objavila je Akcijski plan EU-a za provedbu zakona, upravljanje i trgovinu u području šuma (FLEGT), koji je zahtijevao mjere za rješavanje ilegalne sječe drveta kroz razvoj dobrovoljnih partnerskih sporazuma s državama koje proizvode drvnu sirovinu. Zaključci Vijeća o ovom Akcijskom planu doneseni su u listopadu 2003 (1), a Parlament je donio rezoluciju 11. srpnja 2005. (2).

               (2)

               U skladu s Odlukom vijeća 2010/615/EU (3), 17. svibnja 2010. potpisan je Dobrovoljni sporazum o partnerstvu između Europske unije i Republike Kongo o provedbi zakona, gospodarenju i trgovini u području šuma pri uvozu drvne sirovine i od nje dobivenih proizvoda u Europsku uniju (FLEGT) (dalje u tekstu „Sporazum”), podložno njegovom sklapanju na kasniji datum.

               (3)

               Sporazum bi trebalo sklopiti,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Sporazum između Europske unije i Republike Kongo o provedbi zakona, gospodarenju i trgovini u području šuma pri uvozu drvne sirovine i od nje dobivenih proizvoda u Europsku uniju (FLEGT) odobrava se u ime Unije.
   Tekst Sporazuma priložen je ovoj Odluci.
   Članak 2.
   Predsjednika Vijeća ovlašćuje se da imenuje osobu ovlaštenu da u ime Unije izda priopćenje iz članka 28. Sporazuma, koje obvezuje Uniju.
   Članak 3.
   Uniju u Zajedničkom vijeću za provedbu, koji je osnovan u skladu s člankom 19. Sporazuma, predstavljaju predstavnici Komisije.
   Države članice mogu sudjelovati na sastancima Zajedničkog vijeća za provedbu kao članovi delegacije Unije.
   Članak 4.
   Za potrebe izmjene Priloga Sporazuma, na temelju njegovog članka 26., Komisija je ovlaštena, u skladu s postupkom iz članka 11. stavka 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 2173/2005 od 20. prosinca 2005. o uspostavljanju FLEGT sustava za izdavanje dozvola za uvoz drvne sirovine u Europsku zajednicu (4), za odobravanje takvih izmjena u ime Unije.
   Članak 5.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Bruxellesu 28. veljače 2011.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         FELLEGI T.

      (1)  SL C 268, 7.11.2003., str. 1.

      (2)  SL C 157 E, 6.7.2006., str. 482.

      (3)  SL L 271, 15.10.2010., str. 1.

      (4)  SL L 347, 30.12.2005., str. 1.


title: 96/706/EZ: Odluka Vijeća od 6. prosinca 1996. o donošenju smjernica za indikativne programe o financijskim i tehničkim popratnim mjerama uz reformu gospodarskih i socijalnih struktura u okviru Euro-mediteranskog partnerstva (MEDA)

text:
               11/Sv. 122

               HR

               Službeni list Europske unije

               51

         31996D0706

               L 325/20

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         ODLUKA VIJEĆA
   od 6. prosinca 1996.
   o donošenju smjernica za indikativne programe o financijskim i tehničkim popratnim mjerama uz reformu gospodarskih i socijalnih struktura u okviru Euro-mediteranskog partnerstva (MEDA)
   (96/706/EZ)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice,
   uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1488/96 od 23. lipnja 1996. o financijskim i tehničkim popratnim mjerama uz reformu gospodarskih i socijalnih struktura u okviru Euro-mediteranskog partnerstva (MEDA) (1), a posebni njezin članak 9. stavak 1.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   budući da je potrebno da Komisija uzme u obzir nalaze i preporuke izvješća Revizorskog suda o suradnji s mediteranskim partnerima;
   budući da se člankom 9. Uredbe (EZ) br. 1488/96 predviđa da Vijeće na prijedlog Komisije donosi smjernice za indikativne programe kojima se trebaju utvrditi glavni ciljevi suradnje s mediteranskim partnerima;
   budući da je Komisija podnijela Komunikaciju od 8. ožujka 1995. pod nazivom „Jačanje mediteranske politike Europske unije: prijedlozi za provedbu Euro-mediteranskog partnerstva”;
   budući da je Euro-mediteransko partnerstvo u Izjavi iz Barcelone dogovoreno zbog rješavanja izazova u regiji,
   ODLUČILO JE SLJEDEĆE:
   Članak 1.
   Donose se smjernice za indikativne programe o financijskim i tehničkim popratnim mjerama uz reformu gospodarskih i socijalnih struktura u okviru Euro-mediteranskog partnerstva (indikativni programi MEDA-a), kako su navedene u prilogu ovoj Odluci.
   Članak 2.
   Ove smjernice revidiraju se u skladu s Uredbom (EZ) br. 1488/96, kako je predviđeno u njezinom članku 15. stavku 6.
   Članak 3.
   Ova se Odluka objavljuje u Službenom listu Europskih zajednica.
   Ona proizvodi učinke na dan objave.

      Sastavljeno u Bruxellesu 6. prosinca 1996.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         D. SPRING

      (1)  Sl L br. L 189, 30.7.1996., str. 1.
   PRILOG
   SMJERNICE ZA INDIKATIVNE PROGRAME MEDA-a

               1.

               Program određen Uredbom (EZ) br. 1488/96 (dalje u tekstu „program MEDA-a”) predstavlja glavni financijski instrument Europske zajednice za provedbu Euro-mediteranskog partnerstva. Glavna svrha programa je poticanje i podupiranje reforme financijskih i socijalnih struktura mediteranskih partnera posebno u pripremanju na slobodnu trgovinu s Europskom zajednicom.

               2.

               Program MEDA-a temelji se na poštovanju demokratskih načela i pravne države kao i na poštovanju ljudskih prava i temeljnih sloboda. što su njegov temeljni element i čije kršenje opravdava poduzimanje odgovarajućih mjera.

      Iskustvo s bilateralnim protokolima

               3.

               Program MEDA-a gradi se na iskustvu korištenja instrumenata nove mediteranske politike, posebno bilateralnih financijskih protokola i mogućnosti za regionalnu suradnju. Nakon četiri generacije financijskih protokola s mediteranskim partnerima postoji potreba za poboljšanjem sustava ostvarivanja aktivnosti suradnje. Ako program MEDA-a treba biti dostatan odgovori na izazov bitno pojačane suradnje i u novim i postojećim područjima, nužno je povećati fleksibilnost u programiranju. Time bi se spriječilo raspršenje napora sudjelovanja zbog prevelikog broja aktivnosti i korisnika te se potaknulo ubrzano i učinkovito izvršenje obveza i isplaćivanje sredstava. Osim toga, program MEDA-a mora se moći prilagođavati istodobno sa stjecanjem iskustava kroz njegovu primjenu te s razvojem potreba i prioriteta mediteranskih partnera u svjetlu socioekonomskih promjena. Osobito bi se trebao zadržati zadovoljavajući visoki stupanj fleksibilnosti za iznose koji se za indikativne programe dodjeljuju kao nevezana sredstva, te dodjelu sredstava prilagoditi žurnosti procesa reforme i postignutom napretku u makroekonomskoj stabilizaciji.

      Višegodišnje planiranje

               4.

               Veliku fleksibilnost programa MEDA-a treba dopuniti jasna metoda programiranja s ciljem poboljšanja učinkovitosti planiranja i provedbe. Posebno treba partnerima dati naznake o sredstvima koja su slobodna u idućim godinama. Takvo višegodišnje planiranje povećava mogućnosti donošenja mjera sa srednjoročnim učinkom. Uredba (EZ) br. 1488/96 (dalje u tekstu Uredba MEDA-a) sadrži za razdoblje od 1995. do 1999. (1) okvirni iznos od 3 424,5 milijuna ECU koji treba biti podijeljen između bilateralnih programa i regionalnih programa. Indikativni programi MEDA-a moraju utvrditi aktivnosti koje doprinose postizanju širih ciljeva partnerstva. Međutim, važno je načelo novog pristupa planiranju da se te aktivnosti mogu revidirati, sukladno provedbi projekta, zajedno s popratnim indikativnim bilateralnim financijskim okvirima. Posebno će se pozorno osigurati transparentnost, odgovarajući nadzora projekta i opća usklađenost poduzetog djelovanja koje se financira iz proračunskih sredstava.

      Strateške mjere

               5.

               Konačno, uspješan socioekonomski razvoj mediteranskih partnera ovisit će o njihovim naporima. Stoga se indikativni programi, da bi bili učinkoviti, moraju temeljiti na zajedničkom razumijevanju ekonomskih, socijalnih i političkih izazova s kojima se susreću svaki partner i regija kao cjelina. Redovit i iscrpan dijalog na bilateralnoj i regionalnoj razini stoga je uvjet za uspjeh programa MEDA-a. Indikativni će se programi usmjeriti na ograničen broj prioritetnih područja koja se utvrđuju u dijalogu s tim zemljama i u koordinaciji s bilateralnim nastojanjima država članica i drugih donatora, te posebno na ona područja gdje Zajednica na temelju vlastitih iskustava i znanja može dati najbolji doprinos. S tim ciljem, Komisija je dužna osigurati potrebnu koordinaciju s državama članicama i drugim donatorima u planiranju i programskoj provedbi kako bi osigurala najbolju sinergiju s pojedinim njihovim djelovanjima i intervencijama. Komisija i države članice dužne su tijesno surađivati tijekom planiranja i izrade indikativnih programa te tijekom izrade pojedinačnih prijedloga projekata. Svaki indikativni program i prijedlog projekta sadrži upućivanje na odgovarajuću studiju o prethodnim iskustvima i rezultatima.

               6.

               U ostvarivanju cilja održivog ekonomskog i socijalnog razvoja, Komisija je dužna u analizi koju sadrže indikativni programi te u svojem utvrđivanju i izradi programa suradnje, pomnjivo uzeti u obzir problematiku ravnoteže okoliša, financijske i gospodarske održivosti, održivog razvoja, rodnih pitanja i lokalne institucionalne sposobnosti (uključujući sposobnost za istraživanje i tehnološki razvoj te prijenos tehnologije). Komisija dalje u svojim analizama također pažljivo razmatra učinkovitost prethodnih aktivnosti Zajednice i aktivnosti koje su podržale države članice i drugi donatori. Ciljne skupine poput najpotrebitiji slojeva populacije, žena i mladi, trebaju dobiti posebnu pažnju u analizi. Na bilateralnoj razini program MEDA-a osigurava potporu partnerima u područjima gospodarske tranzicije i jačanja socioekonomske ravnoteže. Za sve odgovarajuće projekte u bilateralnim i regionalnim programima tražit će se pisana procjena utjecaja na okoliš u skladu s propisima Zajednice u tom području. Komisija u prijedlog projekta treba uključiti odgovarajuće uvjete i osigurati usklađenost s kriterijima iz Bretton Woodsa kad je potrebno, u skladu s Prilogom II. Uredbi MEDA-a.

               7.

                           i.

                           Gospodarstva u regiji pred zajedničkim su izazovom stvaranja mogućnosti za zapošljavanje i poboljšanja životnog standarda u kontekstu naglog demografskog razvoja. Potrebno ubrzanje razvoja može se postići samo boljom konkurentnošću na svjetskom tržištu. To zahtijeva poboljšanje, između ostalog, sposobnosti partnera za inovacije. Kako se slobodna trgovina postupno uvodi, vlade moraju ostaviti prostora za gospodarski rast predvođen djelatnošću privatnog sektora, kao i za strana ulaganja. Zdravo upravljanje makroekonomijom mora se postići regulatornim okvirom i gospodarskim politikama orijentiranim na razvoj i investiranje. Indikativni programi uzimati će u obzir značajke svakog gospodarstva prilikom planiranja intervencija.

                           ii.

                           Gospodarski rast treba pratiti veća socijalna kohezija. Još postoji nejednakost u pristupu osnovnim službama kao što su obrazovni sustav, zdravstvo, sustav socijalnog osiguranja, stambeni uvjeti i opskrba vodom, što smanjuje životne mogućnosti znatnog dijela populacije partnera i ima negativni učinak na mogućnosti dugoročnog razvoja. Te potrebe hitno treba riješiti poboljšanjem kvalitete usluga i većom učinkovitosti njihova pružanja. Potrebne su strateške intervencije za razvitak ljudskih potencijala općenito jer oni za regiju predstavljaju najveću vrijednost za budućnost. Posebno integracija mladih i žena na radna mjesta predstavlja važan čimbenik socijalnog razvoja regije.

      Bilateralni i regionalni programi moraju se dopunjavati

               8.

               Potpora se daje putem mjera navedenih u Uredbi MEDA-a. Nadalje, moguće je da se iz stalnog dijaloga s partnerima razviju sljedeće opće smjernice.

               9.

               Aktivnosti poduzete na bilateralnoj i regionalnoj razini trebaju se međusobno dopunjavati i/ili jačati kako bi se omogućio trajni politički i gospodarski utjecaj programa MEDA-a te uspješnije ostvarenje zajednički usvojenih ciljeva u Deklaraciji iz Barcelone. Na temelju vlastitih iskustava Unija smatra da buduće blagostanje i stabilnost njezinih partnera počiva na njihovoj pojačanoj suradnji u gospodarskom, socijalnom i političkom području. Uklanjanje prepreka potaknut će jačanje ekonomiju obujma i boljih tržišnih mogućnosti potičući investiranje, olakšavajući razmjenu ideja i bolje međusobno razumijevanje. Regionalni indikativni programi odražavat će napredak postignut u okviru barcelonskog procesa, u djelovanju na multilateralnoj razini u vezi s pitanjima od zajedničke važnosti, kako je utvrđeno u donesenoj Deklaraciji, te će jačati aktivnosti potpore decentraliziranoj suradnji. Međutim, regionalne aktivnosti neće potisnuti financiranje bilateralnih aktivnosti. Svaki indikativni dvostrani program uključivat će informacije o svim aktivnostima financiranim iz programa Zajednice za regionalnu suradnju koji utječu ili će utjecati na konkretnu zemlju partnera.

      Decentralizirani pristup

               10.

               S ciljem učinkovitijeg dopiranja do ciljnih skupina populacije i širenja sudjelovanja u programu MEDA-a na različite dijelove civilnog društva uključene u Euro-mediteransko partnerstvo, Komisija će nastojati oblikovati i provesti svoje aktivnosti zajedno sa sudionicima koji su izravno uključeni i koji imaju potrebna iskustva za uspješnu izradu i provedbu intervencija. Komisija će posvetiti veliku pozornost dobrom upravljanju i periodičnom preispitivanju utjecaja tih programa.

      Bilateralni indikativni programi

               11.

               Za bilateralne programe prioriteti se određuju uzimanjem u obzir stupnja razvoja gospodarstva svake zemlje i društva, kao i sposobnosti njezinih institucija. U kontekstu sklapanja ili provedbe sporazuma o pridruživanju, pri usvajaju indikativnih programa uzimaju se u obzir potrebe mediteranskih partnera, njihova sposobnost povlačenje sredstava i postignut napredak u procesu strukturne reforme, kao i prioritete koji su skupa s njima utvrđeni, posebno one koji proizlaze iz gospodarskog dijaloga i iz samih sporazuma o pridruživanju. Značajan napor će se poduzeti u promicanju programa koji mogu doprinijeti razvoju demokracije i poštovanju ljudskih prava. Među aspektima i područjima gospodarskog i socijalnog razvoja pogodnim za financijsku potporu, glavne smjernice bilateralnih indikativnih programa između Zajednice i pojedinačnih mediteranskih partnera tijekom prvih godina programa MEDA-a slijede u tekstu.

               12.

                  Za Magreb vrijedi sljedeće:

                           —

                           potpora Maroku treba se temeljiti na dva glavna smjera koji se međusobno nadopunjuju. Prvi je usmjeren na poboljšanje socioekonomske ravnoteže kroz mjere ruralnog razvoja, opskrbu vodom i razvoj socijalnih usluga, posebno obrazovanja i zdravstvene zaštite. U tom kontekstu potrebe sjevernih pokrajina se također uzimaju u obzir. Drugi smjer tiče se potpore gospodarske tranzicije u kontekstu provedbe Sporazuma o pridruživanju i posebno uključuje sljedeće aktivnosti: financijsku potporu za srednjoročnu strategiju makroekonomske stabilizacije i opsežne strukturne reforme kao i mjere za jačanje konkurentnosti poduzetnika,

                           —

                           u Tunisu se potpora treba usmjeriti u dva smjera koji se međusobno nadopunjuju. Prvi podupire gospodarsku tranziciju u kontekstu provedbe Sporazuma o pridruživanju i uglavnom obuhvaća sljedeće aktivnosti: proračunsku potporu gospodarskim reformama, pomoć za gospodarsku nadgradnju (kako bi uključila razvoj financijskog sektora), promidžbu domaćih investicija, program za stručno osposobljavanje i modernizaciju gospodarske infrastrukture. Drugi je smjer jačanja socijalne ravnoteže te posebno bavi poticajnim aktivnostima za razvoj ruralnih područja i stvaranje novih radnih mjesta, uključujući razvoj mikropoduzeća,

                           —

                           intervencije u korist Alžira treba usmjeriti u dva glavna područja koja se međusobno nadopunjuju. Prvi je pravac potpora socioekonomskoj ravnoteži poboljšanjem instrumenata u korist socijalnog blagostanja radi zadovoljenja temeljnih socijalnih potreba i kratkoročnog stvaranja novih radnih mjesta kao i unaprjeđenja sektora stanovanja. Također treba poduzeti mjere u korist očuvanja okoliša. Drugi pravac usmjeren je na potporu gospodarske tranzicije kroz programe strukturnog prilagođavanja, poticanja razvoja malog i srednjeg poduzetništva (SME), programa restrukturiranja i modernizacije industrije kao i razvoja financijskog sektora.

               13.

                  Za Mašrek vrijedi sljedeće:

                           —

                           potpora Egiptu treba se temeljiti na dva glavna smjera koji se međusobno nadopunjuju. Jačanje socijalne ravnoteže treba predstavljati glavninu financijske suradnje. Ona treba obuhvatiti doprinos socijalnom razvojnom fondu za poboljšanje usluga, smanjivanje siromaštva i stvaranje novih radnih mjesta, zajedno s programom reforme osnovnog školstva. Nadalje, trebaju se poduzeti mjere zaštite okoliša. Drugi smjer, unaprjeđenje gospodarske tranzicije, uključuje programe industrijske modernizacije, stručne izobrazbe, kao i produbljivanja i širenja financijskog sektora,

                           —

                           suradnja s Jordanom se prvenstveno treba sastojati od programa strukturne prilagodbe koji mora osigurati potrebna financijska sredstva za stabilizaciju ozbiljne postojeće makroekonomske neravnoteže i unaprijediti strukturne gospodarske reforme uzimajući u obzir najosjetljivije društvene sektore. Također se mogu poduzeti i drugi postupci, kao što je razvoj rizičnog kapitala u korist poticanja poduzetništva. Na socijalnom području će se poduzeti mjere stručne izobrazbe i aktivnosti za očuvanje okoliša,

                           —

                           u programu za Libanon nastavlja se potpora rekonstrukcijskom procesu. U području socioekonomske ravnoteže treba dati poseban naglasak na jačanje administrativnih sposobnosti države, uključujući lokalna tijela i javnu upravu. Također treba poduzeti intervencije u sektoru voda i zaštite okoliša. Pri gospodarskoj tranziciji podupiru se mjere rekonstrukcije, poboljšanja privatnog sektora, rizičnog kapitala, stručne izobrazbe i izdavanja odgovarajućih potvrda,

                           —

                           za Siriju, uz progresivnu gospodarsku liberalizaciju, suradnja se usredotočuje na poboljšanje uprave, posebno javne uprave i socijalnih službi, lokalne uprave i središnjih ministarstava. Te mjere imaju dvojaki cilj tj. osiguranje povoljnih uvjeta u privatnom sektoru i poboljšanje životnih uvjeta stanovništva. Također se daje potpora modernizaciji bankarskog sektora,

                           —

                           Europska unija je od 1993. glavni financijski partner Palestinske uprave. Glavni cilj ove suradnje je unaprjeđenje palestinskog gospodarstva radi smanjivanja njegove ovisnosti o Izraelu razvijanjem njegove produktivne baze i podupiranjem njegova uključivanja u regionalnu i međunarodnu trgovinu. Prioriteti za pomoć su rekonstrukcija i rehabilitacija osnovne infrastrukture kao i unaprjeđenje procesa uspostave palestinskih institucija i razvoj privatnog sektora.

               14.

               Program za Tursku stavlja na prioritetno mjesto intervencije koje su, s jedne strane, povezane s potrebnom gospodarskom prilagodbom, a s druge strane, s unapređenjem socijalnih službi i brige za okoliš, a opći cilj im je unaprijediti uspostavu carinske unije. Tako će se poduzimati mjere za unaprjeđenje konkurentnosti malih i srednjih poduzeća i razvijanje uprave institucionalnom suradnjom. Štoviše, treba pokrenuti projekte i programe u području zaštite okoliša. Aktivnosti u socijalnom sektoru treba usredotočiti na potrebe siromašnih te na obrazovanje i zdravlje.

      Potpora gospodarskoj tranziciji

               15.

               Mediteranske partnerske zemlje trebaju pomoć kao bi se pripremile za slobodnu trgovinu sa Zajednicom i podigle životni standard. Širi cilj intervencija Zajednice bit će povećanje konkurentnosti gospodarstava partnera radi postizanja održivog gospodarskog rasta, posebno boljim rezultatima u području izvoza.
               S tim ciljem pružit će se pomoć posebno na sljedećim područjima:

                           —

                           stvaranje povoljnog okružja jačanjem makroekonomskog okvira i razvojem zakonodavstva i institucija potrebnih za konkurentno tržišno gospodarstvo, što je neophodna osnova za gospodarski i socijalni razvoj. U tu svrhu postupke strukturne prilagodbe treba podupirati u uskoj suradnji s institucijama iz Brenton Woodsa, za one partnere koji su spremni provesti potrebne reforme,

                           —

                           stvaranje odgovarajućeg stabilnog i pouzdanog pravnog i administrativnog okvira koji je sukladan ciljevima Euro-mediteranskog partnerstva,

                           —

                           olakšavanje trgovine, uključujući pomoć u području carina i posrednog oporezivanja, harmonizacije standarda i veterinarskih i fitosanitarnih propisa, kao i promocijskih programa za izvoz,

                           —

                           usklađivanje zakonodavstva i normizacije te jačanje institucija u području zaštite okoliša,

                           —

                           razvoj financijskog sektora potporom na razini politike te pomoći u jačanju središnjih banaka, kako bi se razvile komercijalne banke i proširila i ojačala financijska tržišta; posebna će se pažnja posvetiti poticanju domaće štednje i investiranja kao i poticanju posebno europskih investicija u regiji. Posebno je važno poboljšati pristup financijskim službama, posebno za male i srednje poduzetnike,

                           —

                           poboljšanje poslovne produktivnosti, posebno modernizacijom malih i srednjih poduzetnika te unapređivanjem i poticanjem razvoja novih poduzetnika poslovnim savjetovanjem, izobrazbom i informacijama,

                           —

                           poslovna suradnja između europskih i mediteranskih društava, posebno malih i srednjih poduzetnika, putem, na primjer, umrežavanja, zajedničkih poduzeća, licenciranja, franšiza, podugovaranja te centara za specijalizirane usluge,

                           —

                           poticanje privatizacije radi osiguranja učinkovitog prijenosa vlasništva, upravljanja i nadzora nad privatnim sektorom,

                           —

                           suradnja u sektorima energije, prometa, opskrbe vodom i telekomunikacija u vezi s politikom, međusobnim povezivanjem i međusobnim djelovanjem infrastrukture i mreža, poboljšanje kvalitete i smanjenje troškova pružanja usluga, industrijska suradnja uključujući suradnju u industrijskim zonama te istraživanju i tehnološkom razvoju,

                           —

                           potpora mikropoduzetnicima radi poboljšanja poduzetništva i pomoć u uključivanju svih segmenata društva u proces gospodarskog rasta,

                           —

                           razvoj ljudskih potencijala unaprjeđivanjem upravljanja, usmjeravanja i kvalitete strukovnog osposobljavanja i osposobljavanja u području upravljanja,

                           —

                           jačanje inovativnih sustava partnera kroz poboljšano istraživanje i kapacitete tehnološkog razvoja i mehanizama za prijenos tehnologije i poticanja razvoja odgovarajućih nacionalnih inovacijskih politika.

      Jačanje socioekonomske ravnoteže

               16.

               Kako bi se snizili kratkoročni troškovi gospodarske tranzicije i društvo bolje pripremilo za budućnost, posebno je važno da taj proces bude popraćen odgovarajućim mjerama u području socijalne politike.

                           —

                           Ruralni razvoj ostaje temeljnom strategijom suzbijanja siromaštva i sprečavanja jačeg imovinskog jaza između ruralne i urbane populacije. Velik dio populacije mediteranskih partnera ostaje kulturno i gospodarski vezan za ruralno područje. Pojačano iseljavanje prema urbanim područjima može imati ozbiljne socijalne, političke i ekološke posljedice. Povećanje produktivnosti u poljoprivredi ima važnu ulogu u poboljšanju životnog standarda u ruralnim područjima; isto vrijedi za razvoj malih i srednjih poduzetnika. Također su potrebni i ciljano usmjereni programi zadovoljavanja temeljnih potreba kao što su primarno zdravstveno osiguranje, obrazovanje, opskrba vodom i kanalizacija te opskrba energijom.

                           —

                           Posebnu pozornost treba posvetiti očuvanju ekološke ravnoteže u zemljama partnerima kroz poticanje izgradnje kapaciteta u području analize okoliša, upravljanja, zakonodavstva i izvršivosti. Mogu se odobriti subvencije kamata za zajmove Europske investicijske banke za olakšavanje troškova unaprjeđenja okoliša u projektima zaštite okoliša.

                           —

                           Programe za poboljšanje životnih uvjeta u urbanim područjima treba podupirati uključujući, gdje je primjereno, razvoj mreže socijalne sigurnosti kroz proaktivne politike zapošljavanja i mjere protiv siromaštva. Ta potpora može biti u obliku socijalnog fonda koji podupire zapošljavanje siromašnih društvenih slojeva te također podupirati ciljno usmjerene mjere u području zdravstva i obrazovanja. Pomoć se može dati oblikovanju socijalne politike, posebno u područjima zdravstvenog osiguranja i osiguranja u slučaju nezaposlenosti te mirovinskim sustavima.

                           —

                           Poboljšanja u socijalnoj infrastrukturi i pružanju socijalnih usluga treba poduprijeti. Primarna zdravstvena zaštita može se financirati i kao dio strateškog cilja smanjenje prirasta stanovništva. Podupirati treba i unapređenje odgovarajućih stambenih uvjeta.

                           —

                           Poboljšanja u području pružanja usluga obrazovanja i osposobljavanja treba poduprijeti posebno u pogledu osnovnog školstva i stručne izobrazbe za djevojčice i žene, a posebno u ruralnim područjima.

                           —

                           Mjere za jačanje suradnje u području ribarstva i održivog iskorištavanja morskih bogatstava.

      Razvoj civilnog društva

               17.

               Razvoj civilnog društva treba podupirati mjerama za poboljšanje ljudskih prava, demokratizacije i pravne države. Potpora takvim mjerama može uključivati decentraliziranu suradnju. Suradnju u području istraživanja i tehnološkog razvoja i prijenosa tehnologija treba poticati tako da se stvori odnos privatnih i javnih aktera. Treba podupirati one kulturne aktivnosti koje promiču dijalog i razmjenu između kulturnih udruga i mreža. U okviru razvoj stvarnog euro-mediteranskog informacijskog društva treba jačati transmediteranske informacijske i komunikacijske aktivnosti. Socijalne partnere i nevladine organizacije treba poticati da preuzmu aktivnu ulogu.

      Smjernice za regionalni indikativni program

               18.

               Regionalna suradnja dopunjuje se bilateralnom suradnjom i pokriva tri glavna područja Euro-mediteranskog partnerstva. Među aspektima i područjima gospodarskog i socijalnog razvoja pogodnim za financijsku potporu kako su navedeni u Deklaraciji iz Barcelone i u Prilogu II. Uredbi MEDA-a, glavne smjernice sadašnjih regionalnih indikativnih programa između Zajednice i mediteranskih partnera slijede u tekstu. Dužnu pažnju treba posvetiti napretku postignutom na sastancima koji su održani kao nastavak međuministarske konferencije u Barceloni. Opći je cilj poticanje boljeg razumijevanja između partnera boljim poznavanjem regionalnih problema u političkom, gospodarskom, socijalnom i kulturnom području, olakšavanjem razmjene dobre prakse i prijenosom znanja te promicanjem projekata od zajedničkog interesa. Nadalje, Europske unija će nastaviti pružati pomoć bliskoistočnom mirovnom procesu.

               19.

               U političkom području, kao i u slučaju bilateralnih programa, kroz mjere koje ulaze u područje primjene Uredbe MEDA-a može se dati potpora:

                           —

                           razvoju demokracije i poštovanu ljudskih prava,

                           —

                           poboljšanju transparentnosti i učinkovitosti vladinih institucija,

                           —

                           izgradnji povjerenja radi jačanja stabilnosti u regiji.

               20.

               Na gospodarskom i financijskom području pruža se potpora za pripremanje zone slobodne trgovine unaprjeđivanjem konkurentnosti i olakšavanjem gospodarske tranzicije, posebno u području carinskih propisa, propisa o podrijetlu proizvoda, statistike, normi te veterinarskih i fitosanitarnih propisa kao i bankarskog tržišta te tržišta vrijednosnim papirima.
               Odgovarajuće mjere poduzet će se u području prometa, energije (kad god Euro-mediteranski energetski forum bude djelovao kao instrument koordinacije), telekomunikacija i informacijske tehnologije, regionalne suradnje, turizma, okoliša, znanosti i tehnologije, vode i ribarstva. Također će se podupirati umrežavanje istraživačkih i razvojnih centara i gospodarskih aktera radi lakšeg prijenosa znanja i iskustva te razvoja zajedničkog ulaganja i poslovnih mogućnosti.

               21.

               U socijalnom i kulturnom području provoditi će se decentralizirani programi razmjene između civilnih društava Europske unije i mediteranskih partnera u području visokog školstva, medija, lokalne uprave, tehnologije i drugih područja od zajedničkog interesa.
               Daljnje mjere, kao što su dijalozi, projekti od zajedničkog interesa ili umrežavanje poduzet će se, kako je utvrđeno u okviru Euro-mediteranskog partnerstva, radi potpore lokalnoj upravi, kulturnom dijalogu, medijima, razmjeni mladih, razmjeni između civilnih društava. Istraživanje i tehnološki razvoj, prijenos tehnologija, informacijske i komunikacijske aktivnosti jačat će se primjenom moderne informacijske tehnologije.
               Konačno, tehnička pomoć može se dati s ciljem suzbijanja trgovine drogom, terorizma i međunarodnog kriminala. Mjere mogu biti usmjerene na razmjenu informacija i iskustava, usklađenost podataka i jačanje pravnih sustava.

      Periodično preispitivanje i naknadno ocjenjivanje

               22.

               Komisija će posvetiti najveću pozornost pažljivom upravljanju bilateralnim i regionalnim indikativnim programima i pojedinačnim projektima i programima koji se budu financirali preko tih programa. Ti će programi biti predmet periodičnog preispitivanja i naknadnog ocjenjivanja. Provjere će uključivati procjenu u kojoj su mjeri postignuti posebni ciljevi, ekonomska isplativost i omjer troškova i koristi različitih aktivnosti, kao i njihov doprinos Euro-mediteranskom partnerstvu u cjelini. Posebna će se pozornost također posvetiti načinu na koji su indikativni programi i projekti obuhvatili aspekte iz smjernica. Države članice bit će obaviještene o rezultatima tih analiza.

      (1)  Europsko vijeće je iz Cannesa 12. srpnja 1995. dalo suglasnost za globalni financijski okvir za mediteranske treće zemlje, za razdoblje od 1995. do 1999., u visini od 4 685 milijuna ECU. Program MEDA-a u visini od 34 242,5 milijuna ECU predstavlja najveći dio. Ostatak čine posebni protokoli država i tematske financijske stavke MEDA-a.


2013/614/EU: Odluka Europskog parlamenta od 17. travnja 2013. o razrješnici za izvršenje proračuna zajedničkog poduzeća Artemis za financijsku godinu 2011.


title: Odluka Vijeća 2013/533/ZVSP od 28. listopada 2013. o izmjeni Odluke 2012/392/ZVSP o misiji ZSOP-a Europske unije u Nigeru (EUCAP Sahel Niger)

text:
               30.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 288/68

         ODLUKA VIJEĆA 2013/533/ZVSP
   od 28. listopada 2013.
   o izmjeni Odluke 2012/392/ZVSP o misiji ZSOP-a Europske unije u Nigeru (EUCAP Sahel Niger)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 28., članak 42. stavak 4. i članak 43. stavak 2.,
   uzimajući u obzir prijedlog visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku,
   budući da:

               (1)

               Vijeće je 16. srpnja 2012. donijelo Odluku 2012/392/ZVSP (1) koja istječe 15. srpnja 2014.

               (2)

               Trenutačni financijski referentni iznos pokriva razdoblje do 31. listopada 2013.

               (3)

               Odluku 2012/392/ZVSP stoga bi trebalo izmijeniti kako bi se predvidio financijski referentni iznos za preostalo razdoblje do 15. srpnja 2014.

               (4)

               EUCAP Sahel Niger provodit će se u kontekstu situacije koja se može pogoršati i otežati ostvarivanje ciljeva vanjskog djelovanja Unije kako su određeni u članku 21. Ugovora,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   U članku 13. Odluke 2012/392/ZVSP stavak 1. zamjenjuje se sljedećim:

      „1.   Financijski referentni iznos namijenjen pokrivanju izdataka povezanih s misijom EUCAP Sahel Niger za razdoblje od 16. srpnja 2012. do 31. listopada 2013. iznosi 8 700 000 EUR.
      Financijski referentni iznos namijenjen pokrivanju izdataka povezanih s misijom EUCAP Sahel Niger za razdoblje od 1. studenog 2013. do 15. srpnja 2014. iznosi 6 500 000 EUR.”

   Članak 2.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Bruxellesu 28. listopada 2013.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         L. LINKEVIČIUS

      (1)  Odluka Vijeća 2012/392/ZVSP od 16. srpnja 2012. o misiji ZSOP-a Europske unije u Nigeru (EUCAP Sahel Niger) (SL L 187, 17.7.2012., str. 48.).