title: 2014/815/EU: Odluka Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2014. o mobilizaciji Europskog fonda za prilagodbu globalizaciji, u skladu s točkom 13. Međuinstitucionalnog sporazuma od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, o suradnji u vezi s proračunskim pitanjima i o dobrom financijskom upravljanju (zahtjev EGF/2014/003 ES/Hrana i piće iz Aragonije)

text:
               20.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 333/17

         ODLUKA EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
   od 22. listopada 2014.
   o mobilizaciji Europskog fonda za prilagodbu globalizaciji, u skladu s točkom 13. Međuinstitucionalnog sporazuma od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, o suradnji u vezi s proračunskim pitanjima i o dobrom financijskom upravljanju (zahtjev EGF/2014/003 ES/Hrana i piće iz Aragonije)

      (2014/815/EU)

   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
   uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 1309/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o Europskom fondu za prilagodbu globalizaciji (2014. – 2020.) i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1927/2006 (1), a posebno njezin članak 15. stavak 4.,
   uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 od 2. prosinca 2013. kojom se uspostavlja višegodišnji financijski okvir za razdoblje od 2014. do 2020. (2), a posebno njezin članak 12.,
   uzimajući u obzir Međuinstitucionalni sporazum od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, o suradnji u vezi s proračunskim pitanjima i o dobrom financijskom upravljanju (3), a posebno njegovu točku 13.,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   Budući da:

               (1)

               Europski fond za prilagodbu globalizaciji (EGF) osnovan je radi davanja dodatne potpore otpuštenim radnicima i samozaposlenim osobama koje su prestale obavljati svoju djelatnost uslijed velikih strukturnih promjena u tokovima svjetske trgovine uzrokovanih globalizacijom, uslijed dugotrajne svjetske financijske i gospodarske krize o kojoj se govori u Uredbi (EZ) br. 546/2009 (4) ili uslijed nove svjetske financijske i gospodarske krize, te kako bi im se pružila pomoć pri njihovu ponovnom uključivanju na tržište rada.

               (2)

               EGF ne smije premašiti najveći godišnji iznos od 150 milijuna EUR (u cijenama iz 2011.), kako je utvrđeno člankom 12. Uredbe (EU, Euratom) br. 1311/2013.

               (3)

               Španjolska je u pogledu otpuštanja (5) u 661 poduzeću koje djeluje u okviru odjeljka 56. klasifikacije NACE Rev. 2 (Djelatnosti pripreme i usluživanja hrane i pića) (6) u Aragoniji koja je regija razine NUTS 2 (ES24) 21. veljače 2014. podnijela zahtjev o mobilizaciji EGF-a te ga dopunila dodatnim informacijama kako je predviđeno člankom 8. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1309/2013. Taj je zahtjev u skladu sa zahtjevima za utvrđivanje financijskog doprinosa iz EGF-a, kako je utvrđeno člankom 13. Uredbe (EU) br. 1309/2013.

               (4)

               EGF bi stoga trebalo mobilizirati kako bi se osigurala sredstva u iznosu od 960 000 EUR za zahtjev koji je podnijela Španjolska,

         DONIJELI SU OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   U okviru općeg proračuna Europske unije za financijsku godinu 2014. mobilizira se Europski fond za prilagodbu globalizaciji kako bi se osigurao iznos od 960 000 EUR u odobrenim sredstvima za preuzimanje obveza i odobrenim sredstvima za plaćanje.
   Članak 2.
   Ova se odluka objavljuje u Službenom listu Europske unije.

      Sastavljeno u Strasbourgu, 22. listopada 2014.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         M. SCHULZ

            Za Vijeće

            Predsjednik

         B. DELLA VEDOVA

      (1)  SL L 347, 20.12.2013., str. 855.

      (2)  SL L 347, 20.12.2013., str. 884.

      (3)  SL C 373, 20.12.2013., str. 1.

      (4)  SL L 167, 29.6.2009., str. 26.

      (5)  U smislu članka 3. točke (a) Uredbe o EGF-u.

      (6)  Uredba (EZ) br. 1893/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o utvrđivanju statističke klasifikacije ekonomskih djelatnosti NACE Revision 2 te izmjeni Uredbe Vijeća (EEZ) br. 3037/90 kao i određenih uredbi EZ-a o posebnim statističkim područjima (SL L 393, 30.12.2006., str. 1.).


title: 94/111/EZ: Odluka Vijeća od 16. prosinca 1993. o zaključivanju Carinske konvencije o privremenom uvozu gospodarskih cestovnih vozila (1956.) i prihvaćanju rezolucije Ujedinjenih naroda o primjenljivosti karneta za prolaz preko carine i karneta CPD za gospodarska cestovna vozila

text:
               16.12.1993

               HR

               L 056/

      PRIHVAĆANJE REZOLUCIJE UJEDINJENIH NARODA

   o primjenljivosti carnets de passage en douane i karneta CPD za gospodarska cestovna vozila
   Za potrebe primjene Carinske konvencije o privremenom uvozu gospodarskih cestovnih vozila (Ženeva, 1956.), Zajednica ovim obavješćuje glavnog tajnika Ujedinjenih naroda da prihvaća Rezoluciju Ujedinjenih naroda o primjenljivosti carnets de passage en douane i karneta CPD za gospodarska cestovna vozila.
   U svom odnosu s ugovornim stranama obiju Konvencija obuhvaćenih ovom rezolucijom, Zajednica rezoluciju primjenjuje, u okviru svojih odnosa s ugovornim stranama, na svaku od strana koje su također prihvatile instrument.
   Zajednica također primjenjuje preporuku Vijeća za carinsku suradnju od 25. lipnja 1992. o prihvaćanju karneta CPD u vezi s privremenim uvozom (1) ako se odnosi na gospodarska cestovna vozila.
   Tekst rezolucije navodi se u daljnjem tekstu.

      (1)  SL L 289, 24.11.1993., str. 42.

      REZOLUCIJA UJEDINJENIH NARODA

   od 2. srpnja 1993.
   o primjenljivosti carnets de passage en douane i karneta CPD za gospodarska cestovna vozila
   Za ugovorne strane Carinske konvencije iz 1956. o privremenom uvozu gospodarskih cestovnih vozila (18. svibnja 1956.)
   RADNA SKUPINA UN-a/EEZ-a ZA CARINSKA PITANJA KOJA UTJEČU NA PRIJEVOZ,
   PODSJEĆAJUĆI na odredbe članka 8. stavka 1. Carinske konvencije o privremenom uvozu gospodarskih cestovnih vozila (18. svibnja 1956.) (dalje u tekstu „Konvencija o vozilima iz 1956.”),
   PODSJEĆAJUĆI da se Prilogom I. ovoj Konvenciji utvrđuje obrazac za isprave za privremeni uvoz (carnets de passage en douane) koji se upotrebljavaju za privremeni uvoz gospodarskih cestovnih vozila, te da su ovaj obrazac, kao i uvjeti za njegovu uporabu, praktički jednaki onima za dokumente o privremenom uvozu (karnet CPD) utvrđenim Konvencijom o privremenom uvozu, Prilogom A Dodatkom II. (dalje u tekstu: „Istanbulska konvencija”),
   UTVRĐUJUĆI da su udruge izdavatelja karneta i jamstvene udruge, koje djeluju u skladu s Konvencijom o vozilima iz 1956., jednake onima koja djeluju u skladu s Istanbulskom konvencijom,
   SVJESNA važnosti da se osigura neometani prijelaz s Konvencije o vozilima iz 1956. na Prilog C Istanbulskoj konvenciji te da udruge izdavatelja i jamstvene udruge izbjegnu nepotrebne neprilike,
   PRIZNAJUĆI voljnost udruga izdavatelja i jamstvenih udruga, koje djeluju u skladu s Konvencijom o vozilima, da omoguće odgovarajućim izdavačkim i jamstvenim lancima da također djeluju u skladu s prilozima A i C Istanbulskoj konvenciji ako se to tiče cestovnih motornih vozila za gospodarsku upotrebu i prikolica, te njihovu obvezu da jamče za karnete CPD predviđene dvjema Konvencijama,
   PREPORUČUJE da one ugovorne strane Konvencije o vozilima iz 1956. koje prihvaćaju karnet za privremeni uvoz gospodarskih cestovnih vozila prihvate i obrazac karneta utvrđen Prilogom I. Konvenciji o vozilima iz 1956. i isprave za privremeni uvoz (karnet CPD) utvrđene Istanbulskom konvencijom, Dodatkom II. Prilogom A,
   ZAHTIJEVA od izvršnog tajnika Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu da ugovorne strane Konvencije o vozilima iz 1956. obavijesti o obvezi udruga izdavatelja i jamstvenih udruga da jamče, vis-à-vis carinskih uprava, za karnete predviđene dvjema Konvencijama. Izvršni je tajnik također dužan takvoj obavijesti priložiti ovu rezoluciju,
   ZAHTIJEVA od svake ugovorne strane Konvencije o vozilima iz 1956. da izvršnog tajnika Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu obavijesti prihvaća li ili ne prihvaća ovu rezoluciju. Takvu obavijest treba poslati u roku od godine dana od dana kada izvršni tajnik ugovorne strane obavijesti o obvezi udruga izdavatelja i jamstvenih udruga da jamče za karnete predviđene dvjema konvencijama.
   U slučaju prihvaćanja, ugovorna strana također obavješćuje izvršnog tajnika o datumu početka primjene preporuke i uvjetima za primjenu iste.
   Neobavješćivanje izvršnog tajnika Gospodarske komisije Ujedinjenih naroda za Europu u roku od godine dana podrazumijeva da ugovorna strana nije u mogućnosti prihvatiti rezoluciju. Međutim, ugovorna strana ovu rezoluciju može prihvatiti kasnije.
   Izvršni tajnik ove informacije prenosi carinskim upravama ugovornih stranaka Konvencije o vozilima iz 1956. Također ih prenosi glavnom tajniku Vijeća za carinsku suradnju, regionalnim organizacijama za ekonomsku integraciju koje mogu postati ugovorne strane te Međunarodnom turističkom savezu i Međunarodnom automobilskom savezu.
 ---documentbreak---

               16.12.1993

               HR

               L 056/

      CARINSKA KONVENCIJA

      O PRIVREMENOM UVOZU GOSPODARSKIH CESTOVNIH VOZILA (1956.)
   UGOVORNE STRANE,
   ŽELEĆI olakšati međunarodni cestovni promet,
   UZIMAJUĆI U OBZIR odredbe Carinske konvencije o privremenom uvozu privatnih cestovnih vozila, sastavljene u New Yorku 4. lipnja 1954.,
   ŽELEĆI primijeniti slične odredbe, što je više moguće, na privremeni uvoz gospodarskih cestovnih vozila i posebno odobriti upotrebu, za ta vozila, carinskih isprava predviđenih za privatna cestovna vozila,
   SPORAZUMJELE SU SE:
   POGLAVLJE I.

      Definicije

   Članak 1.
   Za potrebe ove Konvencije:

               (a)

               pojam „uvozne carine i uvozni porezi” znači carine i sve ostale carine, porezi i pristojbe ili drugi nameti koji se naplaćuju na uvoz ili u vezi s uvozom robe navedene u ovoj Konvenciji, ali koji ne uključuju pristojbe i troškove čiji je iznos ograničen na približnu cijenu koštanja pružene usluge;

               (b)

               pojam „vozila” znači sva cestovna motorna vozila i prikolice koje se mogu priključiti na takva vozila (bilo da su uvezene s vozilom ili zasebno), zajedno s njihovim sastavnim dijelovima i standardnim priborom i opremom, kada su uvezena sa vozilom;

               (c)

               pojam „gospodarska uporaba” znači uporaba za prijevoz osoba uz naplatu, naknadu ili iz drugih razloga, te industrijski i gospodarski prijevoz proizvoda sa ili bez naplate;

               (d)

               pojam „isprave za privremeni uvoz” znači carinska isprava koja služi za utvrđivanje identiteta vozila i pruža dokaz o jamstvu ili pologu uvoznih carina i uvoznih poreza;

               (e)

               pojam „poduzeće” znači gospodarska ili industrijska poduzeća neovisno o njihovom pravnom statusu, uključujući i fizičke osobe uključene u gospodarske ili industrijske aktivnosti;

               (f)

               pojam „osobe” znači fizičke i pravne osobe;

               (g)

               pojam „udruženje izdavatelj” znači udruženje ovlašteno za izdavanje isprava za privremeni uvoz;

               (h)

               pojam „jamstvena udruga” znači udruga koja carinska tijela ugovorne strane odobravaju da bude jamac osobama koje upotrebljavaju isprave za privremeni uvoz;

               (i.)

               pojam „međunarodna organizacija” znači organizacija s kojom su povezana nacionalna udruženja ovlaštena da izdaju i jamče isprave za privremeni uvoz;

               (j)

               pojam „ugovorne strane” znači država ili organizacija regionalne ekonomske integracije, stranu ove Konvencije;

               (k)

               pojam „regionalna organizacija za ekonomsku integraciju” znači organizacija koju su ustanovile i koju čine države iz članka 33. stavka 1. ove Konvencije, a koja ima nadležnost donositi vlastito zakonodavstvo koje je obvezujuće za države članice u pitanjima koja uređuje ova Konvencija te u skladu sa svojim internim pravilima i postupcima ima nadležnost odlučivati o pristupanju ovoj Konvenciji.

         POGLAVLJE II.

      Privremeni uvoz bez plaćanja uvoznih carina i uvoznih poreza te oslobođen od uvoznih zabrana i ograničenja

   Članak 2.
   1.   Svaka ugovorna strana odobrava privremeni uvoz bez plaćanja uvoznih carina i uvoznih poreza te oslobođen od uvoznih zabrana i ograničenja, podložno ponovnom izvozu i drugim uvjetima utvrđenima ovom Konvencijom, vozila registriranih na državnom području bilo koje druge ugovorne strane, uvezenih i korištenih u međunarodnom cestovnom prometu za gospodarsku uporabu poduzeća koja obavljaju posao na tom državnom području.
   2.   Ugovorne strane mogu, pod uvjetima navedenima u ovoj Konvenciji, propisati da takva vozila moraju biti pokrivena ispravama za privremeni uvoz čime se jamči plaćanje uvoznih carina i uvoznih poreza ili jednakovrijednog iznosa podložnog posebnim odredbama članka 27. stavka 4., ako se vozila pokrivena ispravama za privremeni uvoz ponovo ne izvoze u propisanom roku.
   3.   Vozila koja su uvezena s ciljem da budu iznajmljena nakon uvoza nemaju pravo na povlastice ove Konvencije.
   Članak 3.
   1.   Podložno onim uvjetima koje tijela mogu nametnuti, vozaču i suvozačima dozvoljeno je da privremeno uvezu razumnu količinu privatne imovine, uzimajući u obzir trajanje boravka u zemlji uvoza.
   2.   Namirnice za putovanje i male količine duhana, cigara i cigareta za privatnu uporabu uvoze se bez plaćanja uvoznih carina i uvoznih poreza.
   Članak 4.
   Gorivo sadržano u normalnim spremnicima privremeno uvezenih vozila uvozi se bez plaćanja uvoznih carina i uvoznih poreza i uz oslobođenje od uvoznih zabrana i ograničenja. Svaka ugovorna strana ima pravo utvrditi maksimalne količine tako uvezenoga goriva na njezino državno područje u spremnicima privremeno uvezenih vozila.
   Članak 5.
   1.   Sastavni dijelovi uvezeni za popravak određenog vozila koje je već privremeno uvezeno privremeno se uvoze bez plaćanja uvoznih carina i uvoznih poreza i uz oslobođenje od uvoznih zabrana i ograničenja. Ugovorne strane mogu zatražiti da ovi dijelovi budu pokriveni ispravama za privremeni uvoz.
   2.   Zamijenjeni dijelovi koji nisu ponovno izvezeni podliježu uvoznim carinama i uvoznim porezima osim ako se, sukladno odredbama dotične države, mogu prepustiti državnoj riznici bez naknade ili uništiti, pod službenim nadzorom, na trošak dotičnih stranaka.
   Članak 6.
   Isprave za privremeni uvoz i međunarodne prometne isprave koje odgovarajuća strana udruženja, međunarodne organizacije ili carinska tijela ugovornih stranaka šalju udruženjima koja su ovlaštena za izdavanje dotičnih isprava uvoze se bez plaćanja uvoznih carina i uvoznih poreza i uz oslobođenje od uvoznih zabrana i ograničenja.
   POGLAVLJE III.

      Izdavanje isprava za privremeni uvoz

   Članak 7.
   1.   Podložno takvim jamstvima i uvjetima koje sama određuje, svaka ugovorna strana može ovlastiti udruženja, poput onih povezanih s međunarodnom organizacijom, da izravno ili putem odgovarajućih udruženja izdaju isprave za privremeni uvoz pokrivene ovom Konvencijom.
   2.   Isprave za privremeni uvoz mogu vrijediti za pojedinu državu ili carinsko područje, ili za nekoliko država ili carinskih područja.
   3.   Rok valjanosti tih isprava ne smije prelaziti godinu dana od dana izdavanja.
   Članak 8.
   1.   Isprave za privremeni uvoz koje vrijede za državna područja svih ili nekih ugovornih stranaka poznati su karneti CPD („carnets de passage en douane”) i moraju biti u skladu sa standardnim obrascem iz Priloga I. ovoj Konvenciji.
   2.   Ako karnet CPD ne vrijedi za jedan ili nekoliko državnih područja, udruženje izdavatelj to navodi na omotu i na uvoznim kuponima karneta.
   3.   Isprave za privremeni uvoz koje vrijede samo za državno područje pojedine ugovorne strane mogu biti u skladu sa standardnim obrascem iz Priloga II. ovoj Konvenciji. Ugovorne strane mogu također upotrebljavati i ostale isprave, u skladu sa svojim zakonodavstvom ili propisima.
   4.   Rok valjanosti isprava za privremeni uvoz, osim onih koje su izdala ovlaštena udruženja kako je predviđeno u članku 7., utvrđuje svaka ugovorna strana u skladu sa svojim zakonodavstvom ili propisima.
   5.   Svaka ugovorna strana drugim ugovornim stranama na zahtjev dostavlja obrasce isprava za privremeni uvoz koji vrijede za njezino državno područje, osim onih koji se pojavljuju u Prilozima ove Konvencije.
   POGLAVLJE IV.

      Podaci na ispravama za privremeni uvoz

   Članak 9.
   Isprave za privremeni uvoz koje izdaju ovlaštena udruženja sastavljaju se na ime poduzeća koja rade i privremeno uvoze vozila.
   Članak 10.
   1.   Deklarirana težina na ispravama za privremeni uvoz je neto težina vozila. Potrebno ju je izraziti u metričkom sustavu. U slučaju isprava koje vrijede samo za jednu državu, carinske carinska tijela te države mogu propisati uporabu drugog sustava.
   2.   Vrijednost koja se deklarira na ispravama za privremeni uvoz koje vrijede samo za jednu državu izražava se u valuti te države. Vrijednost deklarirana na karnetu CPD izražava se u valuti države u kojoj je karnet izdan.
   3.   Potrepštine i alate koji čine standardnu opremu vozila ne treba posebno deklarirati na ispravama za privremeni uvoz.
   4.   Kada carinska tijela to zahtijevaju, rezervni dijelovi (kao što su kotači, gume i zračnice) i pribor koji ne čine standardnu opremu vozila (kao što su radio aparati i prtljažnici) deklariraju se na ispravama za privremeni uvoz s potrebnim podacima (kao što je težina i vrijednost) te ih treba pokazati pri izlasku iz posjećene države.
   5.   Prikolice su pokrivene zasebnim uvoznim ispravama.
   Članak 11.
   Svi podaci koje u isprave za privremeni uvoz unosi udruženje izdavatelj mogu biti izmijenjeni samo uz odobrenje udruženja izdavatelja ili jamstvene udruge. Nije moguće unositi promjene nakon što su carinska tijela države uvoza prihvatile isprave, osim uz suglasnost tih istih tijela.
   POGLAVLJE V.

      Uvjeti privremenog uvoza

   Članak 12.
   Ne dovodeći u pitanje primjenu nacionalnog zakonodavstva kojime se carinskim tijelima ugovornih stranaka omogućuje da odbiju dopustiti da vozila uvezena pod pokrićem isprava za privremeni uvoz voze osobe koje su optužene za ozbiljna kaznena djela protiv carinskih ili fiskalnih zakona ili uredbi države privremenog uvoza, vozila uvezena pod pokrićem isprava za privremeni uvoz mogu voziti osobe koje su nositelji isprava za to propisno ovlastili. Carinska tijela ugovornih stranaka imaju pravo zatražiti dokaze da su nositelji isprava propisno ovlastili te osobe. Ako se taj dokaz ne pokaže dovoljnim, carinska tijela mogu zabraniti uporabu vozila u njihovoj državi pod pokrićem tih isprava.
   Članak 13.
   1.   Vozila navedena u ispravama za privremeni uvoz ponovno se izvoze u istom općem stanju, osim za trošenje i habanje, u roku valjanosti tih isprava.
   2.   Dokaz o ponovnom izvozu pruža izlazna viza koju su carinska tijela države u koju su vozila privremeno uvezena propisno priložila ispravama za privremeni uvoz.
   3.   Svaka ugovorna strana ima pravo uskratiti povlasticu za privremeni uvoz bez plaćanja uvoznih carina i uvoznih poreza te uz oslobođenje od uvoznih zabrana i ograničenja, ili povući tu povlasticu za vozila koja se, makar i samo povremeno, upotrebljavaju za ukrcavanje putnika ili robe unutar granica države u koju je vozilo uvezeno za deponiranje unutar tih granica.
   4.   Unajmljeno vozilo koje je privremeno uvezeno pod uvjetima ove Konvencije ne može se ponovno iznajmiti u državi privremenog uvoza bilo kojim osobama osim osobama koje su ga prvobitno unajmile, a carinska tijela ugovornih stranaka imaju pravo zahtijevati da se takvo vozilo ponovno izveze po završetku obavljanja prijevoza u čiju je svrhu privremeno uvezeno.
   Članak 14.
   1.   Neovisno o zahtjevu za ponovni izvoz utvrđen člankom 13., ne zahtijeva se ponovni izvoz teško oštećenih vozila u slučaju propisno dokumentiranih nezgoda, pod uvjetom da vozila:

               (a)

               podliježu plaćanju uvozne carine i uvoznih poreza koji se odnose na te proizvode; ili

               (b)

               prepuštaju se, bez naknade, državnoj riznici države u koju su privremeno uvezeni, a u tom se slučaju nositelj isprava za privremeni uvoza oslobađa plaćanja uvoznih carina i uvoznih poreza; ili

               (c)

               uništavaju se, pod službenim nadzorom, a na teret dotičnih stranaka, svi spašeni dijelovi ili materijali koji podliježu plaćanju uvoznih carina i uvoznih poreza koji se odnose na te proizvode, ovisno o zahtjevima carinskih tijela.

         2.   Kada se privremeno uvezeno vozilo ne može ponovno izvesti zbog zapljene, izuzev kad se radi o zapljeni u sudskoj parnici privatnih osoba, zahtjev za ponovnim izvozom u roku valjanosti isprava za privremeni uvoz obustavlja se dok je zapljena na snazi.
   3.   Carinska tijela, koliko god je to moguće, obavješćuju jamstvenu udrugu o zapljenama koje su napravljene na njihov zahtjev ili od tih carinskih tijela, vozila uvezenih pod pokrićem isprava za privremeni uvoz za koje ta udruženja jamče te ih obavješćuju o mjerama koje namjeravaju poduzeti.
   4.   Kada je vozilo ili predmet popisan u ispravama izgubljen ili ukraden tijekom zaplijene, izuzev kad se radi o zaplijeni u sudskoj parnici privatnih osoba, nikakve uvozne pristojbe i uvozni porezi ne smiju se zaračunati nositelju isprava za privremeni uvoz koji carinskim tijelima treba predočiti dokaze o zaplijeni.
   Članak 15.
   Osobe koje imaju pravo na pogodnosti privremenog uvoza mogu, tijekom roka valjanosti isprava za privremeni uvoz, uvesti vozila pokrivena tim ispravama koliko često je to potrebno, pod uvjetom da imaju vizu dotičnog carinskog službenika za svaki prolaz (ulazak i izlazak) ako carinska tijela to zatraže. Međutim, isprave za privremen uvoz mogu vrijediti samo za jedno putovanje.
   Članak 16.
   Kada se za svaki prolaz upotrebljavaju isprave za privremeni uvoz bez kupona koji se mogu otrgnuti, vize koje izdaju carinski službenici između prvog ulaska i zadnjeg izlaska su privremene. Bez obzira na to, kada je zadnja viza privremena izlazna viza, ona se prihvaća kao dokaz ponovnog izvoza privremeno uvezenog vozila ili sastavnih dijelova.
   Članak 17.
   Kada se za svaki prolaz upotrebljavaju isprave za privremeni uvoz bez kupona koji se mogu otrgnuti, svaki ulazak se odnosi na prolaz isprava na carini, a svaka slijedeća izlazna viza predstavlja njihovo konačno razduženje, osim kako je predviđeno u članku 18.
   Članak 18.
   Kada su carinska tijela države konačno i bezuvjetno razdužila isprave za privremeni uvoz, više ne mogu tražiti od jamstvene udruge plaćanje uvoznih carina i uvoznih poreza, osim ako je potvrda o razduženju dobivena nepropisno ili uz prijevaru.
   Članak 19.
   Vize na ispravama za privremeni uvoz koje se upotrebljavaju pod uvjetima utvrđenima ovom Konvencijom ne podliježu plaćanju troškova za rad carinarnice pod uvjetom da se te vize izdaju u carinskoj ispostavi ili postaji tijekom službenog radnog vremena.
   POGLAVLJE VI.

      Produljenje valjanosti i obnova isprava za privremeni uvoz

   Članak 20.
   Pomanjkanje dokaza o ponovnom izvozu privremeno uvezenih vozila u danom vremenskom roku zanemaruje se kada se vozila predoče carinskim tijelima za ponovni izvoz u roku od 14 dana od isteka krajnjeg roka privremenog ulaska vozila te se daju zadovoljavajuća objašnjenja o kašnjenju.
   Članak 21.
   Svaka ugovorna strana priznaje valjanima produljenja valjanosti karneta CPD koje je odobrila druga ugovorna strana u skladu s postupkom utvrđenim u Prilogu 3. ovoj Konvenciji.
   Članak 22.
   1.   Zahtjevi za produljenje valjanosti isprava za privremeni uvoz podnose se nadležnim carinskim tijelima prije isteka roka valjanosti dotičnih isprava, osim ako je to onemogućeno višom silom. Ako je isprave za privremeni uvoz izdalo ovlašteno udruženje, zahtjev za produljenje podnosi udruženje koje jamči isprave.
   2.   Produljenja vremenskog roka potrebnog za ponovni izvoz privremeno uvezenih vozila ili sastavnih dijelova odobravaju se kada dotične osobe na zadovoljstvo carinskih tijela mogu dokazati da su zbog više sile spriječene ponovno izvesti navedena vozila ili sastavne dijelove u danom vremenskom roku.
   3.   Valjanost isprava za privremeni uvoz može se produljiti samo jednom za najviše jednu godinu. Po isteku tog roka, mora se izdati i dostaviti novi karnet u zamjenu za raniji karnet.
   Članak 23.
   Svaka ugovorna strana može, osim ako uvjeti privremenog uvoza više nisu udovoljeni, ovlastiti, podložno svim kontrolnim mjerama koje smatraju potrebnima, obnovu isprava za privremeni uvoz koje izdaju ovlaštena udruženja, a u vezi s vozilima ili sastavnim dijelovima privremeno uvezenima na njezino državno područje. Zahtjeve za obnovu podnosi jamstvena udruga.
   POGLAVLJE VII.

      Zakonsko uređenje isprava za privremeni uvoz

   Članak 24.
   1.   Ako isprave za privremeni uvoz nisu propisno razdužene, carinska tijela države uvoza prihvaćaju (bilo da su isprave istekle ili ne) kao dokaz ponovnog izvoza vozila ili sastavnih dijelova predočenje potvrde koja se temelji na standardnom obrascu prikazanom u Prilogu 4. ovoj Konvenciji, koju izdaje službeno tijelo (konzul, carina, policija, gradonačelnik, sudski činovnik itd.), a kojom se potvrđuje da su im dotična vozila ili sastavni dijelovi predočeni i da se nalaze izvan države uvoza. Kao alternativa, prihvaćaju bilo koji drugi valjani dokumentirani dokaz da se vozila ili sastavni dijelovi nalaze izvan države privremenog uvoza. U slučaju isprava, izuzev karneta CPD, koje nisu istekle, isprave se podnose u isto vrijeme kao i gore navedeni dokaz. U slučaju karneta, carinska tijela kao dokaz ponovnog izvoza vozila ili sastavnih dijelova prihvaćaju vize koje su na njih unijela carinska tijela naknadno posjećenih država.
   2.   U slučaju uništenja, gubitka ili krađe isprava za privremeni uvoz koja nije propisno razdužena, ali se odnosi na vozila ili sastavne dijelove koji su ponovno izvezeni, carinska tijela države uvoza prihvaćaju kao dokaz ponovnog izvoza predočenje potvrda koje se temelje na standardnom obrascu prikazanom u Prilogu 4. ovoj Konvenciji i koje izdaje službeno tijelo (konzul, carina, policija, gradonačelnik, sudski činovnik itd.), a kojom se potvrđuje da su im dotična vozila ili sastavni dijelovi predočeni i da se nalaze izvan države uvoza nakon datuma isteka isprava. Kao alternativa, prihvaćaju bilo koji drugi valjani dokumentirani dokaz da se vozila ili sastavni dijelovi nalaze izvan države privremenog uvoza.
   3.   U slučaju uništenja, gubitka ili krađe karneta CPD za vrijeme dok se vozilo ili sastavni dijelovi na koje se on odnosi nalaze na državnom području jedne od ugovornih stranaka, carinska tijela te strane, na zahtjev dotičnog udruženja, prihvaćaju zamjenske isprave čija valjanost ističe na dan isteka valjanosti karneta koje zamjenjuju. Tim se prihvaćanjem poništava prijašnje prihvaćanje uništenog, izgubljenog ili ukradenog karneta. U slučaju zlouporabe karneta nakon što ga carinska tijela i udruženje izdavatelj ponište, potonji se ne smije smatrati odgovornim za plaćanje uvoznih carina i uvoznih poreza. Ako su, umjesto zamjenskih isprava, za ponovni izvoz vozila ili sastavnih dijelova izdane izvozne dozvole ili neke slične isprave, izlazne se vize na toj dozvoli ili ispravi smatraju dovoljnim dokazom za ponovni izvoz.
   4.   Ako je vozilo ukradeno nakon što je ponovno izvezeno iz države privremenog uvoza, bez da je izlaz propisno ovjeren na ispravama za privremeni uvoz te ako na ispravama ne postoje ulazne vize carinskih tijela naknadno posjećenih država, isprave se unatoč tome mogu zakonski urediti pod uvjetom da jamstvena udruga predoči isprave zajedno sa zadovoljavajućim dokazima o krađi. Ako isprave za privremeni uvoz nisu istekle, carinska tijela mogu zatražiti njihovu predaju.
   Članak 25.
   U slučajevima navedenima u članku 24., carinska tijela imaju pravo naplatiti upravnu pristojbu.
   Članak 25. a

   Nadležna carinska tijela ne zahtijevaju plaćanje uvoznih carina i uvoznih poreza ako je, na njihovo zadovoljstvo, dokazano da se vozilo uvezeno pod pokrićem isprava za privremeni uvozi više ne može ponovno izvesti zato što je uništeno ili nepovratno izgubljeno zbog više sile, posebno zbog ratnih djela, pobuna ili prirodnih katastrofa.
   Članak 26.
   Carinska tijela nemaju pravo zahtijevati od jamstvene udruge plaćanje uvoznih carina i uvoznih poreza na privremeno uvezena vozila ili sastavne dijelove ako jamstvenoj udruzi nije upućena službena obavijest o nerazduženosti isprava za privremeni uvoz u roku od godine dana od datuma isteka roka valjanosti navedenih isprava. Carinska tijela jamstvenoj udruzi pružaju pojedinosti o iznosu carina i uvoznih poreza u roku od godine dana od obavijesti o nerazduženosti. Obveza jamstvene udruge glede tih iznosa prestaje ako se ti podaci ne pruže u roku od tog jednogodišnjeg razdoblja.
   Članak 27.
   1.   Jamstvena udruga ima razdoblje od godinu dana od dana obavijesti o nerazduženosti isprava za privremeni uvoz u kojoj treba dostaviti dokaze o ponovnom izvozu dotičnih vozila ili sastavnih dijelova pod uvjetima utvrđenima u ovoj Konvenciji. Međutim, to razdoblje može stupiti na snagu tek od dana isteka valjanosti isprava za privremeni uvoz. U slučaju da carinska tijela ospore valjanost predočenih dokaza, moraju o tome obavijestiti jamca u roku koji nije dulji od godine dana.
   2.   U slučaju da takav dokaz ne bude dostavljen u dozvoljenom roku, jamstvena udruga deponira ili privremeno plaća, i to u roku od najviše tri mjeseca, dugovane uvozne carine i uvozne poreze. Isti polog odnosno plaćanje postaje konačno po isteku roka od jedne godine od dana deponiranja ili privremenog plaćanja. Tijekom potonjega razdoblja, jamstvena udruga još uvijek može iskoristiti pogodnosti povrata deponiranog ili plaćenog iznosa predviđene prethodnim stavkom.
   3.   Za države čije odredbe ne predviđaju polaganje ili privremeno plaćanje uvoznih carina i uvoznih poreza, smatra se da je plaćanje izvršeno sukladno odredbama prethodnog stavka konačno, što podrazumijeva da se može ostvariti povrat plaćenih iznosa ako se ispune uvjeti navedeni u ovome članku.
   4.   U slučaju nerazduženosti isprava za privremeni uvoz, od jamstvene udruge se ne zahtijeva plaćanje iznosa koji je veći od ukupnog iznosa uvoznih carina i uvoznih poreza koji se primjenjuju na vozila ili sastavne dijelove koji nisu ponovno izvezeni, zajedno s kamatom ako se ista naplaćuje.
   Članak 28.
   Odredbe ove Konvencije ne utječu na pravo ugovornih stranaka da, u slučaju prijevare, prekršaja ili zlouporabe, pokrenu postupak protiv nositelja ili osoba koje koriste isprave za privremeni uvoz radi povrata uvoznih carina i uvoznih poreza te izricanja kazni za koje su te osobe odgovorne. U tim slučajevima jamstvene udruge su dužne pružiti pomoć carinskim tijelima.
   POGLAVLJE VIII.

      Ostale odredbe

   Članak 29.
   Ugovorne strane nastoje ne uvesti carinske postupke koji bi mogli ometati razvoj međunarodnoga gospodarskog cestovnog prometa.
   Članak 30.
   Da bi ubrzale carinske granične postupke, susjedne ugovorne strane nastoje postaviti svoje odgovarajuće carinarnice i postaje blizu jedne drugima te ih držati otvorenima u isto vrijeme.
   Članak 31.
   U slučaju povrede odredaba ove Konvencije, svake zamjene, lažnog iskazivanja ili čina koji osobu ili predmet tjera na nepropisno korištenje uvoznog sustava utvrđenog ovom Konvencijom, prekršitelj podliježe kaznama propisanima zakonima države u kojoj je prekršaj napravljen.
   Članak 32.
   Niti jedna odredba Konvencije ne sprečava ugovorne strane koje pripadaju carinskoj ili gospodarskoj uniji da donesu posebne odredbe koje se odnose na poduzeća koja posluju u državama koje pripadaju navedenoj uniji.
   Članak 32. a

   Ova Konvencija ne sprečava primjenu većih pogodnosti koje ugovorne strane odobravaju ili žele odobriti, ili unilateralnim odredbama ili u smislu bilateralnih i multilateralnih sporazuma, pod uvjetom da te pogodnosti ne ometaju primjenu odredaba ove Konvencije. Ugovornim se stranama predlaže da se odreknu zahtjeva za ispravama za privremeni uvoz i za jamstva.
   POGLAVLJE IX.

      Završne odredbe

   Članak 33.
   1.   Države koje su članice Gospodarske komisije za Europu i kojima je odobren pristup Komisiji u savjetodavnom svojstvu u skladu sa stavkom 8. opisa posla Komisije mogu postati ugovorne strane ove Konvencije:

               (a)

               ako je potpišu;

               (b)

               ako je ratificiraju nakon što su je potpisale sa zadržanim pravom ratifikacije;

               (c)

               ako joj pristupe.

         2.   One države koje mogu sudjelovati u određenim aktivnostima Europske gospodarske komisije u skladu sa stavkom 11. opisa posla Komisije mogu postati ugovorne strane ove Konvencije ako joj pristupe poslije stupanja na snagu.
   2. a   Svaka regionalna organizacija za ekonomsku integraciju može, u skladu sa stavkom 1. ovog članka, postati ugovorna strana ove Konvencije. Takva organizacija koja je pristupila ovoj Konvenciji glavnog tajnika Ujedinjenih naroda obavještava o svojoj nadležnosti i svim njezinim naknadnim promjenama glede pitanja koja uređuje ova Konvencija. Organizacija i njezine države članice mogu, bez odstupanja od obveza iz ove Konvencije, odlučiti o svojim odgovarajućim odgovornostima za izvršavanje obveza iz ove Konvencije.
   3.   Konvencija je otvorena za potpisivanje do zaključno 31. kolovoza 1956. Nakon toga je otvorena za pristupanje.
   4.   Ratifikacija ili pristupanje obavlja se deponiranjem isprava o ratifikaciji ili pristupanju kod glavnog tajnika Ujedinjenih naroda.
   Članak 34.
   1.   Ova Konvencija stupa na snagu devedesetog dana nakon što ju je pet država navedenih u članku 33. stavku 1. potpisalo bez rezerve glede ratifikacije ili deponiralo svoje isprave o ratifikaciji ili pristupanju.
   2.   Za svaku državu ili regionalnu organizaciju za ekonomsku integraciju koja ratificira ili pristupi Konvenciji nakon što ju je pet država potpisalo bez rezerve glede ratifikacije ili deponiralo svoje isprave o ratifikaciji ili pristupanju, ova Konvencija stupa na snagu 90. dana od dana kada navedena država ili regionalna organizacija za ekonomsku integraciju deponira svoju ispravu o ratifikaciji ili pristupanju.
   Članak 35.
   1.   Svaka ugovorna strana ovu Konvenciju može otkazati obaviješću upućenom glavnom tajniku Ujedinjenih naroda.
   2.   Otkaz počinje djelovati 15 mjeseci od dana kada glavni tajnik Ujedinjenih naroda primi obavijest o otkazu.
   3.   To ne utječe na valjanost isprava za privremeni uvoz izdanih prije dana stupanja na snagu otkaza, a vrijedi jamstvo udruženja. Produljenja odobrena u skladu s uvjetima utvrđenima člankom 21. ove Konvencije također ostaju vrijediti.
   Članak 36.
   Ova Konvencija prestaje biti pravovaljana ako se nakon stupanja na snagu broj ugovornih stranaka za bilo koje razdoblje ili u 12 uzastopnih mjeseci smanji na manje od pet.
   Članak 37.
   1.   Svaka država može, u trenutku potpisivanja ove Konvencije bez rezervi glede ratifikacije ili deponiranja njezine isprave o ratifikaciji ili pristupanju ili u bilo kojem trenutku nakon toga, putem obavijesti koja se upućuje glavnom tajniku Ujedinjenih naroda izjaviti da se ova Konvencija primjenjuje na sve ili na nekoliko državnih područja za čije je međunarodne odnose odgovorna. Ova se Konvencija primjenjuje na državno područje ili državna područja navedena u obavijesti ili od 90. dana nakon što ju je glavni tajnik primio, ili ako na taj dan Konvencija još nije stupila na snagu, na dan stupanja na snagu.
   2.   Svaka država koja je prema prethodnom stavku dala izjavu kojom proširuje primjenu ove Konvencije na državno područje za čije je međunarodne odnose ona odgovorna može zasebno otkazati Konvenciju glede navedenog državnog područja u skladu s odredbama članka 35.
   Članak 38.
   1.   Svaki spor između dviju ili više ugovornih stranaka koji se odnosi na tumačenje ili primjenu ove Konvencije treba rješavati, ako je moguće, pregovorima između stranaka u sporu.
   2.   Svaki spor koji se ne riješi pregovorima podvrgava se arbitraži ako to zahtijeva bilo koja od ugovornih stranaka u sporu i upućuje se jednom ili više arbitara koje dogovorno odaberu ugovorne strane u sporu. Ako se u roku od tri mjeseca od podnošenja zahtjeva za arbitražu strane u sporu ne uspiju sporazumjeti o odabiru arbitra ili arbitara, svaka ugovorna strana može tražiti od glavnog tajnika Ujedinjenih naroda da imenuje samo jednog arbitra kojemu se spor upućuje na rješavanje.
   3.   Odluka arbitra ili arbitara imenovanih prema prethodnom stavku obvezujuća je za ugovorne strane u sporu.
   Članak 39.
   1.   Svaka ugovorna strana može u trenutku potpisivanja, ratificiranja ili pristupanja ovoj Konvenciji dati izjavu da se ne smatra vezanom člankom 38. Konvencije. Druge se ugovorne strane ne vezuju člankom 38. u odnosu na bilo koju ugovornu stranu koja je stavila rezervu.
   2.   Svaka ugovorna strana koja je stavila rezervu, kako je predviđeno stavkom 1., može u svako vrijeme takvu rezervu povući obavješćivanjem glavnog tajnika Ujedinjenih naroda o tome.
   3.   Druge se rezerve glede ove Konvencije ne dopuštaju.
   Članak 40.
   1.   Nakon što je ova Konvencija bila na snazi tri godine, svaka ugovorna strana može, putem obavijesti upućene glavnom tajniku Ujedinjenih naroda, zahtijevati da se sazove konferencija u svrhu razmatranja Konvencije. Glavni tajnik sve ugovorne strane obavješćuje o zahtjevu te glavni tajnik saziva revizijsku konferenciju ako ga, u roku od četiri mjeseca od dana obavijesti glavnog tajnika, najmanje jedna trećina ugovornih stranaka obavijesti o njihovom slaganju sa zahtjevom.
   2.   Ako se konferencija sazove u skladu s prethodnim stavkom, glavni tajnik o tome obavještava sve ugovorne strane te ih poziva da u roku od tri mjeseca predaju takve prijedloge za koje žele da se razmotre na konferenciji. Glavni tajnik svim ugovornim stranama najmanje tri mjeseca prije datuma održavanja konferencije prenosi privremeni dnevni red konferencije zajedno sa tekstovima takvih prijedloga.
   3.   Glavni tajnik na sve konferencije sazvane u skladu s ovim člankom poziva sve države navedene u članku 33. stavku 1. i sve ugovorne strane navedene u članku 33. stavcima 2. i 2. a.
   Članak 41.
   1.   Svaka ugovorna strana može predložiti jednu ili više izmjena ove Konvencije. Tekst svake predložene izmjene dostavlja se glavnom tajniku Ujedinjenih naroda koji ih prenosi svim ugovornim stranama i o tome obavještava sve druge države navedene u članku 33. stavku 1.
   2.   Svaka predložena izmjena prenesena u skladu s prethodnim stavkom smatra se prihvaćenom ako nijedna ugovorna strana ne stavi primjedbu u roku od šest mjeseci od dana kada je glavni tajnik prenio predložene izmjene. Regionalne organizacije za ekonomsku integraciju koje su ugovorne strane ove Konvencije unutar djelokruga svojih ovlasti koriste pravo na stavljanje primjedbi. U tom slučaju države članice navedenih organizacija koje su ugovorne strane ove Konvencije nisu ovlaštene pojedinačno koristiti to pravo.
   3.   Glavni tajnik obavješćuje sve ugovorne strane što je moguće prije da li je stavljena primjedba na predložene izmjene. Ako je stavljen prigovor na predloženu izmjenu, izmjena se ne smatra prihvaćenom i nema nikakvog učinka. Ako nije stavljena nijedna primjedba, izmjena stupa na snagu za sve ugovorne strane tri mjeseca nakon isteka razdoblja od šest mjeseci navedenog u prethodnom stavku.
   4.   Neovisno o postupku izmjena utvrđenom u stavcima 1., 2. i 3. ovog članka, prilozi ovoj Konvenciji mogu se izmijeniti sporazumom između nadležnih uprava ugovornih stranaka. Glavni tajnik utvrđuje dan stupanja na snagu novih tekstova koji proizlaze iz tih izmjena.
   Članak 42.
   Pored obavijesti predviđenih člancima 40. i 41., glavni tajnik Ujedinjenih naroda države navedene u članku 33. stavku 1. i ugovorne strane navedene u članku 33. stavku 2. i 2. a obavješćuje o sljedećem:

               (a)

               potpisima, ratifikacijama i pristupanjima u skladu s člankom 33.;

               (a)a

               informacijama o ovlastima regionalnih organizacija za ekonomsku integraciju i svim njihovim naknadnim promjenama u skladu s člankom 33. stavkom (2.bis);

               (b)

               danima stupanja na snagu ove Konvencije u skladu s člankom 34.;

               (c)

               otkazivanjima u skladu s člankom 35.;

               (d)

               prestanku važenja ove Konvencije u skladu s člankom 36.;

               (e)

               obavijestima primljenima prema članku 37.;

               (f)

               izjavama i obavijestima primljenima u skladu s člankom 39. stavcima 1. i 2.;

               (g)

               stupanju na snagu svake izmjene u skladu s člankom 41.

         Članak 43.
   Čim država koja je ugovorna strana Sporazuma kojime se predviđa privremena primjena nacrta međunarodne carinske konvencije o turizmu, o gospodarskim cestovnim vozilima i o međunarodnom prijevozu robe cestovnim putem, sastavljenog u Ženevi 16. lipnja 1949., postane ugovorna strana ove Konvencije, ona poduzima mjere zatražene u članku IV. tog Sporazuma za njegov otkaz što se tiče nacrta Međunarodne carinske konvencije o komercijalnim gospodarskim vozilima.
   Članak 44.
   Protokol o potpisivanju ove Konvencije ima istu valjanost, učinak i trajanje kao i sama Konvencija, čijim se sastavnim dijelom smatra.
   Članak 45.
   Nakon 31. kolovoza 1956., original ove konvencije deponira se kod glavnog tajnika Ujedinjenih naroda koji ovjerene prijepise dostavlja svakoj državi i ugovornoj stranci navedenoj u članku 33. stavcima 1. i 2.a.

      U potvrdu toga dolje potpisani, valjano ovlašteni za to, potpisali su ovu Konvenciju.
      Sastavljeno u Ženevi, osamnaestoga svibnja tisuću devetsto pedeset šeste, u jednom primjerku na engleskom i francuskom jeziku, s time da je svaki tekst jednako vjerodostojan.

   PRILOZI

                  Prilog 1.:

            Karnet CPD

                  Prilog 2.:

            Triptih

                  Prilog 3.:

            Produljenje valjanosti karneta CPD

                  Prilog 4.:

            Uzorak potvrde za usklađivanje nerazduženih, uništenih, izgubljenih ili ukradenih isprava za privremeni uvoz
         Annex 1Annexe 1/Prilog I.
   MODEL OF CARNET DE PASSAGE EN DOUANE
   MODÈLE DE CARNET DE PASSAGE EN DOUANE
   OBRAZAC KARNETA CPD
   The carnet is issued in English and French
   The dimensions of the carnet are 21 × 29,7 cm
   The issuing association shall insert its name on each voucher and shall include the initials of the international organization to which it belongs
   Toutes les mentions imprimées du carnet de passage en douane sont rédigées en français et en anglais
   Les dimensions sont de 21 × 29,7 cm
   L'association qui délivre le carnet doit faire figurer son nom sur chacun des volets et faire suivre ce nom des initiales de l'organisation internationale à laquelle elle est affiliée
   Karnet se izdaje na engleskom i francuskom jeziku
   Dimenzije karneta su 21 × 29,7 cm
   Udruženje izdavatelj na svaki kupon unosi svoje ime te inicijale međunarodne organizacije kojoj pripada

      < Front cover/Recto de la couverture/Omot>

      < Inside front cover/Verso de la page de couverture/Unutarnja strana prednjeg omota>

      < Front side of insert pages/Recto des pages intérieures/Prednja strana unutarnjih listova>

      < Inside back cover/Intérieur du dos de la couverture/Unutarnja strana zadnjeg omota>

      The following information is provided by the issuing association to motorists.

      L'association qui a délivré le présent carnet fournit les renseignements suivants aux usagers.

      Izdavačko udruženje vozačima pruža sljedeće informacije.

      < Back cover/Extérieur du dos de la couverture/Zadnji omot>

      This carnet, which has been drawn up in accordance with the provisions of the Customs Conventions on the Temporary Importation of Private Road Vehicles (1954) and Commercial Road Vehicles (1956), may be used in the following countries under the guarantee of the authorized associations indicated:

      Ce carnet, qui a été élaboré selon les dispositions des conventions douanières relatives à l'importation temporaire des véhicules routiers privés (1954) et des véhicules routiers commerciaux (1956), peut être utilisé dans les pays suivants, sous la garantie des associations autorisées ci-après:

      Ovaj se karnet, koji je sastavljen u skladu s odredbama Carinske konvencije o privremenom uvozu privatnih cestovnih vozila (1954.) i gospodarskih cestovnih vozila (1956.), može koristiti u sljedećim državama, uz jamstvo navedenog ovlaštenog udruženja.

      (LIST OF COUNTRIES AND AUTHORIZED ASSOCIATIONS)

      (LISTE DES PAYS ET ASSOCIATIONS AUTORISÉES)

      (POPIS DRŽAVA I OVLAŠTENIH UDRUŽENJA)

   Prilog II.
   TRIPTIH
   Triptih je tiskan na nacionalnom jeziku države uvoza i, prema želji, također i na nekom drugom jeziku.
   Dimenzije su 13 × 29,5 cm.

               Annexe 3

               Annex 3

               PROLONGATION DE LA VALIDITÉ DU CARNET DE PASSAGE EN DOUANE

               EXTENSION OF VALIDITY OF THE CARNET DE PASSAGE EN DOUANE

                           1.

                           La formule de prolongation de validité doit être conforme au modèle figurant dans la présente annexe.
                           La formule est libellée en anglais ou en français. Les mentions qu'elle contient peuvent être répétées dans une autre langue.

                           2.

                           La personne qui demande la prolongation et l'association garante qui s'occupe de cette demande se conforment à la procédure indiquée ci-après:

                                       a)

                                       Dès que le titulaire d'un carnet de passage en douane s'aperçoit qu'il est contraint de demander une prolongation du délai de validité de son document, il remet avec son carnet, à l'association garante, une demande de prolongation expliquant les circonstances qui l'ont obligé à formuler cette requête. À titre justificatif, il joint à la demande, selon le cas, un certificat médical, une attestation de l'atelier de réparation, ou toute autre pièce authentique établissant que la force majeure invoquée est réelle.

                                       b)

                                       Si l'association garante estime que la demande de prolongation peut être présentée à la douane, elle imprime, au moyen d'un timbre humide, la formule visée au paragraphe 1 sur la couverture du carnet de passage en douane, à l'endroit spécialement réservé à cet effet.

                                       c)

                                       L'association garante indique, dans la partie gauche de la formule, jusqu'à quelle date (en lettres et en chiffres) la prolongation est sollicitée. Y sont opposés la signature du président de l'association ou de son délégué ainsi que le cachet officiel de l'association.

                                       d)

                                       La durée de prolongation ne doit pas excéder le délai raisonnablement nécessaire pour terminer le voyage, délai qui ne devrait normalement pas dépasser trois mois à compter de la date de péremption du carnet de passage en douane.

                                       e)

                                       L'association garante transmet ensuite le carnet à l'autorité douanière compétente de son pays. Elle joint au carnet la demande du titulaire, accompagnée des pièces justificatives.

                                       f)

                                       L'autorité douanière décide si la prolongation doit être accordée. Elle peut réduire la durée de la prolongation demandée ou refuser d'accorder toute prolongation. Si la prolongation est accordée, le fonctionnaire compétent de la douane complète la formule imprimée sur la couverture du carnet par l'association garante, lui donne un numéro d'ordre ou d'enregistrement, fait mention du lieu, de la date et de sa qualité. Il revêt ensuite la formule de sa signature ainsi que du cachet officiel de la douane.

                                       g)

                                       Le carnet de passage en douane est alors renvoyé à l'association garante, qui le restitue à l'intéressé.

                           1.

                           The stamp for extension of validity shall conform to the model contained in the present Annex.
                           The stamp shall be drawn up in English and in French. The inscribed wording may be repeated in another language.

                           2.

                           The following procedure shall be observed by the person requesting the extension and by the guaranteeing association dealing with the request:

                                       (a)

                                       as soon as the holder of a carnet de passage en douane realizes that he is obliged to request an extension of the period of validity of the document, he sends to the guaranteeing association the carnet and a request for extension, indicating the circumstances which oblige him to make the request. He will submit with his request, as supporting evidence, such papers as a medical certificate, a statement from the garage repairing his vehicle, or any other authentic document showing that the delay in question is caused by force majeure.

                                       (b)

                                       if the guaranteeing association considers that the request for extension might be passed on to the customs authorities, it stamps the cover of the carnet de passage en douane in the space specially reserved for this purpose.

                                       (c)

                                       in the left-hand side of the stamp the guaranteeing association fills in the date, in figures and words, until which the extension is requested. The President or representative of the association signs and the stamp of the association is affixed.

                                       (d)

                                       the length of the extension must not exceed a reasonable period necessary to complete the journey, and should not normally exceed three months from the previous date of expiry of the carnet.

                                       (e)

                                       the guaranteeing association then sends the carnet to the competent customs authority of its country. The request made by the holder of the carnet and the supporting evidence are attached to the carnet.

                                       (f)

                                       the customs authority decides whether the extension shall be granted. It may reduce the period of extension requested, or refuse to grant any extension. If it is granted, the competent customs officer completes the stamp placed on the cover of the carnet by the guaranteeing association, by adding a serial or registry number, the place and date and his own official position. He then signs and adds the customs stamp.

                                       (g)

                                       the carnet is then returned to the guaranteeing association, which in turn returns it to the person concerned.

         Annex 4 —Annexe 4/Prilog IV.
   MODEL CERTIFICATE FOR THE ADJUSTMENT OF UNDISCHARGED, DESTROYED. LOST OR STOLEN TEMPORARY IMPORTATION PAPERS
   (CERTIFICATE OF LOCATION)
   MODÈLE DE CERTIFICAT POUR LA RÉGULARISATION DES TITRES D'IMPORTATION TEMPORAIRE NON DÉCHARGÉS, DÉTRUITS, PERDUS OU VOLÉS
   (CERTIFICAT DE PRÉSENCE)
   OBRAZAC POTVRDE ZA USKLAĐIVANJE NERAZDUŽENIH, UNIŠTENIH, IZGUBLJENIH ILI UKRADENIH ISPRAVA ZA PRIVREMENI UVOZ
   (CERTIFICATE OF LOCATION)
   Name of country/Nom du pays/Ime države …
   The undersigner authority/l'autorité soussignée/Dolje potpisano tijelo …
   certifies that this day/certifie que ce jour/potvrđuje da je na današnji dan … (day to be given in full/préciser la date/dan napisan punim riječima)
   a vehicle was produced at/un véhicule a été présenté à/vozilo proizvedeno u … (place and country/lieu et pays/mjesto i država)
   by/par/od strane … (name, address/nom, adresse/ime, adresa)
   The vehicle was found on examination to be of the description mentioned hereunder:/il a été constaté que ce véhicule répondait aux caractéristiques mentionnées ci-dessous:/Pri pregledu je utvrđeno da vozilo odgovara ovdje dolje navedenom opisu:

 ---documentbreak--- NA ---documentbreak---

               02/Sv. 017

               HR

               Službeni list Europske unije

               33

         31994D0111

               L 056/27

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               16.12.1993.

      ODLUKA VIJEĆA

   od 16. prosinca 1993.
   o zaključivanju Carinske konvencije o privremenom uvozu gospodarskih cestovnih vozila (1956.) i prihvaćanju rezolucije Ujedinjenih naroda o primjenljivosti karneta za prolaz preko carine i karneta CPD za gospodarska cestovna vozila
   (94/111/EZ)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 113., u vezi s njegovim člankom 228. stavkom 2.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   budući da Carinska konvencija o privremenom uvozu gospodarskih cestovnih vozila o kojoj se pregovaralo pod pokroviteljstvom Organizacije Ujedinjenih naroda te koja je potpisana u Ženevi 18. svibnja 1956. uključuje uvjete i postupke privremenog uvoza gospodarskih cestovnih vozila na carinskom području Zajednice i trećih zemalja te predstavlja carinski sporazum koji može pomoći proširenju međunarodne trgovine;
   budući da je, prema članku 33. stavku 2. točki (a), Konvencija otvorena za pristupanje regionalnim organizacijama za ekonomsku integraciju;
   budući da su, nadalje, sve države članice Zajednice ugovorne stranke Konvencije;
   budući da Zajednica, ako želi postati ugovorna strana, mora položiti instrument o pristupanju glavnom tajniku Organizacije Ujedinjenih naroda;
   budući da su postojeće odredbe Zajednice o privremenom uvozu cestovnih vozila za gospodarsku uporabu sukladne odredbama Konvencije te stoga nema potrebe izraziti ikakve rezerve u vezi s člankom 38. Konvencije;
   budući da je primjereno odobriti Konvenciju;
   budući da bi bilo primjereno istodobno prihvatiti rezoluciju Ujedinjenih naroda od 2. srpnja 1993. o primjenljivosti karneta za prolaz preko carine i karneta CPD za gospodarska cestovna vozila,
   ODLUČILO JE:
   Članak 1.
   1.   Ovim se, u ime Zajednice, odobrava Carinska konvencija o uvozu gospodarskih cestovnih vozila.
   Tekst Konvencije naveden je u Prilogu I.
   2.   Ovim Zajednica prihvaća rezoluciju Ujedinjenih naroda od 2. srpnja 1993. o primjenljivosti karneta za prolaz preko carine i karneta CPD za gospodarska cestovna vozila, ovisno o uvjetima navedenima u Prilogu II. ovoj Odluci.
   Članak 2.
   1.   Ovim je, u ime Zajednice, predsjednik Vijeća ovlašten imenovati osobu ovlaštenu za polaganje instrumenta o pristupanju Konvenciji.
   2.   Tako imenovana osoba obavješćuje glavnog tajnika Ujedinjenih naroda o prihvaćanju rezolucije.
   3.   Komisija je ovime ovlaštena glavnom tajniku Ujedinjenih naroda prenijeti informacije predviđene člankom 33. stavkom 2. točkom (a) Konvencije, nakon savjetovanja s državama članicama i nakon polaganja instrumenta o pristupanju iz stavka 1.

      Sastavljeno u Bruxellesu 16. prosinca 1993.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         R. URBAIN

   PRILOG I.

   PRILOG II.


title: Odluka Vijeća (EU) 2017/1908 od 12. listopada 2017. o provedbi određenih odredaba schengenske pravne stečevine koje se odnose na vizni informacijski sustav u Republici Bugarskoj i Rumunjskoj

text:
               19.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 269/39

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2017/1908
   od 12. listopada 2017.
   o provedbi određenih odredaba schengenske pravne stečevine koje se odnose na vizni informacijski sustav u Republici Bugarskoj i Rumunjskoj
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Akt o pristupanju Republike Bugarske i Rumunjske, a posebno njegov članak 4. stavak 2.,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
   budući da:

               (1)

               U skladu s člankom 4. stavkom 2. prvim podstavkom Akta o pristupanju iz 2005., odredbe schengenske pravne stečevine koje nisu navedene u Prilogu II. tom aktu, kojima Republika Bugarska i Rumunjska pristupaju od trenutka pristupanja primjenjuju se u Bugarskoj i Rumunjskoj na temelju odgovarajuće odluke Vijeća nakon provjere toga jesu li ispunjeni potrebni uvjeti za primjenu svih dijelova schengenske pravne stečevine.

               (2)

               Vijeće je 9. lipnja 2011. zaključilo da Bugarska i Rumunjska, u skladu s primjenjivim schengenskim postupcima evaluacije, ispunjavaju uvjete u svim područjima schengenske pravne stečevine u pogledu zračnih granica, kopnenih granica, policijske suradnje, zaštite podataka, Schengenskog informacijskog sustava, morskih granica i viza.

               (3)

               Pojednostavnjeni režim kontrola osoba na vanjskim granicama uveden je u skladu s Odlukom br. 565/2014/EU Europskog parlamenta i Vijeća (2). Taj se režim temelji na tome da Bugarska, Hrvatska, Cipar i Rumunjska određene isprave, posebice schengenske vize, jednostrano priznaju kao jednakovrijedne svojim nacionalnim vizama za tranzit kroz svoja državna područja ili namjeravani boravak na tim državnim područjima koji ne premašuje 90 dana u bilo kojem razdoblju od 180 dana.

               (4)

               Počevši od stupanja na snagu ove Odluke primjereno je Bugarskoj i Rumunjskoj omogućiti pristup podacima iz viznog informacijskog sustava (VIS) radi njihova pregledavanja ograničenog na čitanje, pri čemu one nemaju pravo unosa, izmjene ili brisanja podataka u VIS-u. Svrha je toga olakšati da se u njihovim nacionalnim postupcima za izdavanje viza spriječe prijevara i svaka zlouporaba schengenskih viza provjerom njihove valjanosti i vjerodostojnosti u odnosu na podatke pohranjene u VIS-u, kako bi se, u pogledu državljana trećih zemalja koji imaju schengensku vizu, olakšala provjera na graničnim prijelazima na vanjskim granicama i unutar državnog područja država članica, olakšalo određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu, pojednostavnila obrada takvih zahtjeva te povećala razina unutarnje sigurnosti na državnom području država članica olakšavanjem borbe protiv teških kaznenih djela i terorizma. Pristup podacima iz VIS-a u svrhu njihova pregledavanja i uporabe trebao bi jednako tako pripomoći identifikaciji onih osoba koje možda (više) ne ispunjavaju uvjete za ulazak na državno područje dotičnih država članica odnosno za boravak na državnom području dotičnih država članica.

               (5)

               Stoga je poželjno donijeti odluku o provedbi odgovarajućih odredaba VIS-a, kako je navedeno u Prilogu, kao i svih naknadnih izmjena tih odredaba. Provedba takvih odredaba trebala bi se ograničiti u mjeri u kojoj se te odredbe odnose na pristup podacima iz VIS-a radi njihova pregledavanja ograničenog na čitanje. Stoga bi Bugarska i Rumunjska trebale biti ovlaštene za pristup podacima iz VIS-a radi njihova pregledavanja i u skladu s postupcima i uvjetima navedenim u odredbama koje se počinju provoditi. Prilog bi trebao sadržavati relevantnu pravnu stečevinu povezanu s pristupom podacima iz VIS-a radi njihova pregledavanja. Međutim, Uredba (EU) br. 1077/2011 Europskog parlamenta i Vijeća (3), Odluka Vijeća 2004/512/EZ (4) i Odluka Komisije 2006/648/EZ (5) već se primjenjuju na Bugarsku i Rumunjsku. Stoga se one ne navode u Prilogu.

               (6)

               Ujedno je poželjno utvrditi datum od kojeg bi se te odredbe schengenske pravne stečevine koje se odnose na VIS trebale početi primjenjivati kako je utvrđeno u skladu s Uredbom (EZ) br. 767/2008 Europskog parlamenta i Vijeća (6) u pogledu Bugarske i Rumunjske. To bi trebalo učiniti čim Bugarska i Rumunjska obavijeste Komisiju da su sva povezana opsežna testiranja, koja treba provesti agencija eu-LISA, uspješno završena.

               (7)

               Ukidanje kontrola na unutarnjim granicama dotičnih država članica te puno sudjelovanje tih država članica u schengenskoj pravnoj stečevini povezanoj sa zajedničkom politikom u području viza trebali bi biti predmet zasebne odluke Vijeća koja se donosi jednoglasno u skladu s člankom 4. stavkom 2. Akta o pristupanju iz 2005. Do donošenja te odluke kojom će započeti provedba odredaba koje se primjenjuju u području viza za kratkotrajni boravak, a koje nisu odredbe navedene u Prilogu ovoj Odluci u pogledu Bugarske i Rumunjske, te koje posebice uključuju Zakonik o vizama (7) i odredbe donesene u svrhu njegove provedbe, Bugarska i Rumunjska nisu ovlaštene za izdavanje schengenskih viza te i dalje izdaju vize za kratkotrajni boravak u skladu sa svojim nacionalnim pravom. Do datuma utvrđenog u toj odluci trebalo bi zadržati ograničenja koja se odnose na uporabu VIS-a, posebice ograničenja koja se odnose na pravo unošenja relevantnih podataka u VIS.

               (8)

               Poželjno je, međutim, da se nadležnim tijelima za izdavanje viza u Bugarskoj i Rumunjskoj tijekom tog prijelaznog razdoblja odobri pristup podacima iz VIS-a radi njihova pregledavanja ograničenog na čitanje, i to za potrebe obrade zahtjeva za izdavanje viza za kratkotrajni boravak koje Bugarska i Rumunjska izdaju u skladu sa svojim nacionalnim pravom te za potrebe donošenja odluka o tim zahtjevima. To uključuje odluku o tome treba li poništiti, opozvati ili produljiti vizu izdanu u skladu s relevantnim nacionalnim odredbama odnosno treba li skratiti rok njezine valjanosti.

               (9)

               Budući da je provjera u skladu s važećim schengenskim postupcima evaluacije za Bugarsku i Rumunjsku već dovršena u skladu s člankom 4. stavkom 2. Akta o pristupanju iz 2005., provjera iz članka 1. stavka 1. točke (b) Uredbe Vijeća (EU) br. 1053/2013 (8) neće se provoditi u pogledu tih država članica. Slijedom donošenja ove Odluke, odredbe navedene u Prilogu trebale bi se, međutim, započeti provoditi tek nakon što su Bugarska i/ili Rumunjska uspješno prošle opsežna testiranja agencije eu-LISA, a o čemu je propisno obaviještena Komisija. Osim toga, poželjno je, da Bugarska i Rumunjska pozovu stručnjake iz država članica i Komisije kako bi preispitali provedbu tih odredaba.

               (10)

               U pogledu Islanda i Norveške ova Odluka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma između Vijeća Europske unije i Republike Islanda i Kraljevine Norveške o pridruživanju tih država provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (9), koje pripadaju području iz članka 1. točaka B i G Odluke Vijeća 1999/437/EZ (10).

               (11)

               U pogledu Švicarske ova Odluka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Sporazuma između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (11), koje pripadaju području iz članka 1. točaka B i G Odluke 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2008/146/EZ (12).

               (12)

               U pogledu Lihtenštajna ova Odluka predstavlja razvoj odredaba schengenske pravne stečevine u smislu Protokola između Europske unije, Europske zajednice, Švicarske Konfederacije i Kneževine Lihtenštajna o pristupanju Kneževine Lihtenštajna Sporazumu između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (13), koje pripadaju području iz članka 1. točaka B i G Odluke 1999/437/EZ u vezi s člankom 3. Odluke Vijeća 2011/350/EU (14),

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   1.   Odredbe schengenske pravne stečevine o VIS-u iz Priloga primjenjuju se na Bugarsku i Rumunjsku međusobno i u njihovim odnosima s Kraljevinom Belgijom, Češkom Republikom, Kraljevinom Danskom, Saveznom Republikom Njemačkom, Republikom Estonijom, Helenskom Republikom, Kraljevinom Španjolskom, Francuskom Republikom, Talijanskom Republikom, Republikom Latvijom, Republikom Litvom, Velikim Vojvodstvom Luksemburgom, Mađarskom, Republikom Maltom, Kraljevinom Nizozemskom, Republikom Austrijom, Republikom Poljskom, Portugalskom Republikom, Republikom Slovenijom, Slovačkom Republikom, Republikom Finskom i Kraljevinom Švedskom te s Republikom Islandom, Kneževinom Lihtenštajnom, Kraljevinom Norveškom i Švicarskom Konfederacijom. Navedene se odredbe primjenjuju nakon uspješnog završetka svih povezanih opsežnih testiranja u pogledu odredaba navedenih u Prilogu koja treba provesti agencija eu-LISA te nakon obavješćivanja Bugarske, Rumunjske i Komisije da su navedena testiranja uspješno završena. Uz navedeno, Bugarska i Rumunjska mogu pozvati stručnjake iz država članica i Komisije kako bi preispitali primjenu tih odredaba.
   2.   Do donošenja odluke Vijeća o ukidanju kontrola na unutarnjim granicama država članica, nadležna tijela za izdavanje viza u Bugarskoj i Rumunjskoj mogu pristupiti VIS-u radi njegova pregledavanja ograničenog na čitanje, i to za potrebe:

               (a)

               obrade zahtjevâ za izdavanje viza za kratkotrajni boravak koje izdaju Bugarska i Rumunjska u skladu sa svojim nacionalnim pravom;

               (b)

               donošenja odluka o tim zahtjevima, među ostalim odluka o tome treba li poništiti, opozvati ili produljiti vizu izdanu u skladu s relevantnim nacionalnim odredbama odnosno treba li skratiti rok njezine valjanosti.

         Članak 2.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
   Primjenjuje se od datuma koji određuje Komisija čim Bugarska i Rumunjska obavijeste Komisiju o uspješnom završetku opsežnih testiranja iz članka 1. stavka 1.
   Članak 3.
   Ova se Odluka primjenjuje u skladu s Ugovorima.

      Sastavljeno u Luxembourgu 12. listopada 2017.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         U. REINSALU

      (1)  Mišljenje od 4. listopada 2017. (još nije objavljeno u Službenom listu).

      (2)  Odluka br. 565/2014/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uvođenju pojednostavljenog režima kontrole osoba na vanjskim granicama na temelju jednostranog priznanja od strane Bugarske, Hrvatske, Cipra i Rumunjske određenih isprava kao jednakovrijednih njihovim nacionalnim vizama za tranzit ili namjeravani boravak na njihovim državnim područjima koji ne premašuje 90 dana u svakom razdoblju od 180 dana i stavljanju izvan snage odluka 895/2006/EZ i 582/2008/EZ (SL L 157, 27.5.2014., str. 23.).

      (3)  Uredba (EU) br. 1077/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o osnivanju Europske agencije za operativno upravljanje opsežnim informacijskim sustavima u području slobode, sigurnosti i pravde (SL L 286, 1.11.2011., str. 1.).

      (4)  Odluka Vijeća 2004/512/EZ od 8. lipnja 2004. o uspostavi viznog informacijskog sustava (VIS) (SL L 213, 15.6.2004., str. 5.).

      (5)  Odluka Komisije 2006/648/EZ od 22. rujna 2006. o utvrđivanju tehničkih specifikacija o standardima za biometrijska obilježja u vezi s razvojem viznog informacijskog sustava (SL L 267, 27.9.2006., str. 41.).

      (6)  Uredba (EZ) br. 767/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o viznom informacijskom sustavu (VIS) i razmjeni podataka među državama članicama o vizama za kratkotrajni boravak (Uredba o VIS-u) (SL L 218, 13.8.2008., str. 60.).

      (7)  Uredba (EZ) br. 810/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uspostavi Zakonika Zajednice o vizama (Zakonik o vizama) (SL L 243, 15.9.2009., str. 1.).

      (8)  Uredba Vijeća (EU) br. 1053/2013 od 7. listopada 2013. o uspostavi mehanizma evaluacije i praćenja za provjeru primjene schengenske pravne stečevine i stavljanju izvan snage Odluke Izvršnog odbora od 16. rujna 1998. o uspostavi Stalnog odbora za ocjenu i provedbu Schengena (SL L 295, 6.11.2013., str. 27.).

      (9)  SL L 176, 10.7.1999., str. 36.

      (10)  Odluka Vijeća 1999/437/EZ od 17. svibnja 1999. o određenim aranžmanima za primjenu Sporazuma sklopljenog između Vijeća Europske unije i Republike Islanda i Kraljevine Norveške o pridruživanju tih dviju država provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (SL L 176, 10.7.1999., str. 31.).

      (11)  SL L 53, 27.2.2008., str. 52.

      (12)  Odluka Vijeća 2008/146/EZ od 28. siječnja 2008. o sklapanju, u ime Europske zajednice, Sporazuma između Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine (SL L 53, 27.2.2008., str. 1.).

      (13)  SL L 160, 18.6.2011., str. 21.

      (14)  Odluka Vijeća 2011/350/EU od 7. ožujka 2011. o sklapanju Protokola između Europske unije, Europske zajednice, Švicarske Konfederacije i Kneževine Lihtenštajna o pristupanju Kneževine Lihtenštajna Sporazumu Europske unije, Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o pridruživanju Švicarske Konfederacije provedbi, primjeni i razvoju schengenske pravne stečevine, u vezi s ukidanjem kontrola na unutarnjim granicama i kretanju osoba, u ime Europske unije (SL L 160, 18.6.2011., str. 19.).

      PRILOG

         Popis odredaba schengenske pravne stečevine povezane s VIS-om koje se primjenjuju u Bugarskoj i Rumunjskoj

                  1.

                  Članak 1. i članci od 126. do 130. Konvencije o provedbi Schengenskog sporazuma od 14. lipnja 1985. između vlada država Gospodarske unije Beneluksa, Savezne Republike Njemačke i Francuske Republike o postupnom ukidanju kontrola na zajedničkim granicama („Schengenska konvencija”) (SL L 239, 22.9.2000., str. 19.), u mjeri u kojoj se odnose na ostale odredbe iz ovog Priloga.

                  2.

                  Odluka Vijeća 2004/512/EZ od 8. lipnja 2004. o uspostavi viznog informacijskog sustava (VIS) (SL L 213, 15.6.2004., str. 5.).

                  3.

                  Sljedeće odredbe Uredbe (EZ) br. 767/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o viznom informacijskom sustavu (VIS) i razmjeni podataka među državama članicama o vizama za kratkotrajni boravak (Uredba o VIS-u) (SL L 218, 13.8.2008., str. 60.):

                              —

                              poglavlje I., uz iznimku članka 6. stavka 1.,

                              —

                              članak 15., koji se primjenjuje, mutatis mutandis, na obradu zahtjeva za izdavanje viza za kratkotrajni boravak koje izdaju Bugarska i Rumunjska u skladu sa svojim nacionalnim pravom, uključujući odluke o tim zahtjevima,

                              —

                              poglavlje III.,

                              —

                              poglavlje V., uz iznimku članka 31. stavaka 2. i 3.,

                              —

                              poglavlja VI. i VII., uz iznimku članka 50. stavka 6.

                  4.

                  Odluka Vijeća 2008/633/PUP od 23. lipnja 2008. o pristupu određenih tijela država članica i Europola viznom informacijskom sustavu (VIS) za traženje podataka u svrhu sprečavanja, otkrivanja i istraga terorističkih kaznenih djela i ostalih teških kaznenih djela (SL L 218, 13.8.2008., str. 129.).

                  5.

                  Članak 21. stavak 2., članak 37. stavak 1. i članak 43. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 810/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 13. srpnja 2009. o uspostavi Zakonika Zajednice o vizama (Zakonik o vizama) (SL L 243, 15.9.2009., str. 1.).

                  6.

                  Odluka Komisije 2009/756/EZ od 9. listopada 2009. o utvrđivanju specifikacija za razlučivost i uporabu otisaka prstiju za biometrijsku identifikaciju i provjeru u okviru Viznog informacijskog sustava (SL L 270, 15.10.2009., str. 14.).

                  7.

                  Odluka Komisije 2009/876/EZ od 30. studenoga 2009. o donošenju tehničkih provedbenih mjera za unos podataka i povezivanje zahtjeva, za pristup podacima, za izmjene, brisanje i prethodno brisanje podataka te za vođenje evidencije o postupcima obrade podataka i pristup toj evidenciji u viznom informacijskom sustavu (SL L 315, 2.12.2009., str. 30.), u mjeri u kojoj se ta odluka odnosi na obradu zahtjeva za izdavanje viza.

                  8.

                  Glava II. i prilozi Uredbi (EU) 2016/399 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. ožujka 2016. o Zakoniku Unije o pravilima kojima se uređuje kretanje osoba preko granica (Zakonik o schengenskim granicama) (SL L 77, 23.3.2016., str. 1.), u mjeri u kojoj se odnose na VIS.


title: 2010/479/EU: Odluka Vijeća od 12. srpnja 2010. o stajalištu Europske unije koje treba donijeti u okviru Zajedničkog odbora EU-a i Meksika u vezi s Prilogom III. Odluci br. 2/2000 Zajedničkog vijeća EU-a i Meksika o definiciji koncepta „proizvodâ s podrijetlom” i metodama upravne suradnje

text:
               11/Sv. 117

               HR

               Službeni list Europske unije

               12

         32010D0479

               L 234/14

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         ODLUKA VIJEĆA
   od 12. srpnja 2010.
   o stajalištu Europske unije koje treba donijeti u okviru Zajedničkog odbora EU-a i Meksika u vezi s Prilogom III. Odluci br. 2/2000 Zajedničkog vijeća EU-a i Meksika o definiciji koncepta „proizvodâ s podrijetlom” i metodama upravne suradnje
   (2010/479/EU)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. stavak 4. prvi podstavak, u vezi s člankom 218. stavkom 9.,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   budući da:

               (1)

               Zajedničkom izjavom V. (1) uz Odluku br. 2/2000 Zajedničkog vijeća (2) EU-a i Meksika osnovanog Sporazumom o gospodarskom partnerstvu, političkom usklađivanju i suradnji između Europske zajednice i njezinih država članice, s jedne strane, i Sjedinjenih Meksičkih Država, s druge strane, potpisanim u Bruxellesu 8. prosinca 1997. (3) (dalje u tekstu „Odluka br. 2/2000”) predviđa se da Zajednički odbor EU-a i Meksika osnovan tim sporazumom preispita potrebu produljenja primjene pravila o podrijetlu određenih u napomenama 2. i 3. Dodatka II.a Prilogu III. Odluci br. 2/2000 nakon 30. lipnja 2003.

               (2)

               Zajednički odbor je 22. ožujka 2004. i 14. lipnja 2007. donio Odluku br. 1/2004 (4) i Odluku br. 1/2007 (5) o produljenju primjene pravila o podrijetlu uspostavljenih u tim napomenama do 30. lipnja 2006., odnosno 30. lipnja 2009.

               (3)

               U skladu s analizom odgovarajućih gospodarskih uvjeta provedenom u skladu sa Zajedničkom izjavom V., smatralo se primjerenim još jednom privremeno produljiti pravila o podrijetlu uspostavljena u napomenama 2. i 3. Dodatka II.a Prilogu III. Odluci br. 2/2000 i tako osigurati nastavak primjene uzajamnih prednosti predviđenih na temelju te Odluke.

               (4)

               Produljenje primjene pravila o podrijetlu uspostavljenih u napomenama 2. i 3. Dodatka II.a Prilogu III. Odluci br. 2/2000 odobreno Odlukom br. 1/2007 Zajedničkog odbora prestalo je važiti 30. lipnja 2009. Stoga se s ciljem izbjegavanja poremećaja postojećih gospodarskih uvjeta smatra primjerenim retroaktivno primijeniti predloženu odluku o novom produljenju, tj. od 1. srpnja 2009.,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Stajalište koje treba donijeti Unija u okviru Zajedničkog odbora EU-a i Meksika o Prilogu III. Odluci br. 2/2000 je stajalište određeno u priloženom nacrtu odluke Zajedničkog odbora.
   Članak 2.
   Odluka Zajedničkog odbora objavljuje se u Službenom listu Europske unije.

      Sastavljeno u Bruxellesu 12. srpnja 2010.

            Za Vijeće

            Predsjednica

         S. LARUELLE

      (1)  SL L 245, 29.9.2000., str. 1167.

      (2)  SL L 157, 30.6.2000., str. 10. i SL L 245, 29.9.2000., str. 1. (prilozi).

      (3)  SL L 276, 28.10.2000., str. 45.

      (4)  SL L 113, 20.4.2004., str. 60.

      (5)  SL L 279, 23.10.2007., str. 15.
   PRILOG

      Prijedlog
      ODLUKE ZAJEDNIČKOG ODBORA EU-a i MEKSIKA
      br. …/2009
      od
      o Prilogu III. Odluci br. 2/2000 Zajedničkog vijeća EU-a i Meksika od 23. ožujka 2000. o definiciji koncepta proizvodâ s podrijetlom i metodama upravne suradnje
      ZAJEDNIČKI ODBOR,
      uzimajući u obzir Odluku br. 2/2000 Zajedničkog vijeća EU-a i Meksika od 23. ožujka 2000. (dalje u tekstu „Odluka br. 2/2000”), a posebno napomene 2. i 3. Dodatka II.a Prilogu III. o definiciji koncepta proizvodâ s podrijetlom i metodama upravne suradnje te Zajedničku izjavu uz Odluku,
      budući da:

                  (1)

                  Prilogom III. Odluci br. 2/2000 određuju se pravila o podrijetlu za proizvode podrijetlom s državnog područja stranaka Sporazuma.

                  (2)

                  U skladu sa Zajedničkom izjavom V., Zajednički odbor preispituje potrebu produljenja primjene pravila o podrijetlu uspostavljenih u napomenama 2. i 3. Dodatka II.a Prilogu III. Odluci br. 2/2000 nakon 30. lipnja 2003., ako se gospodarski uvjeti na kojem se temeljilo uspostavljanje pravila iz tih napomena nastave. Zajednički odbor EU-a i Meksika donio je 22. ožujka 2004. i 14. lipnja 2007. Odluku br. 1/2004 i Odluku br. 1/2007 o produljenju primjene pravila o podrijetlu uspostavljenih u napomenama 2. i 3. Dodatka II.a Prilogu III. Odluci br. 2/2000 do 30. lipnja 2006., odnosno 30. lipnja 2009.

                  (3)

                  U skladu s analizom odgovarajućih gospodarskih uvjeta provedenom u skladu sa Zajedničkom izjavom V., smatra se primjerenim privremeno produljiti pravila o podrijetlu uspostavljena u napomenama 2. i 3. Dodatka II.a Prilogu III. Odluci br. 2/2000 kako bi se osigurao nastavak primjene uzajamnih prednosti predviđenih na temelju Odluke br. 2/2000,

            ODLUČIO JE:
      Članak 1.
      Pravila o podrijetlu određena u napomenama 2. i 3. Dodatka II.a Prilogu III. Odluci br. 2/2000 primjenjuju se do 30. lipnja 2014. umjesto pravila o podrijetlu određenih u Dodatku II. Prilogu III. Odluci br. 2/2000.
      Članak 2.
      Ova Odluka stupa na snagu na dan kada stranke razmijene pisane obavijesti kojima potvrđuju dovršetak svojih pravnih postupaka.
      Članak 1. primjenjuje se od 1. srpnja 2009.

         Sastavljeno u Bruxellesu

               Za Zajednički odbor

               Predsjednik