title: 2014/321/EU: Odluka Vijeća od 13. svibnja 2014. o sklapanju u ime Europske unije i njezinih država članica Protokola uz Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Crne Gore, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji

text:
               4.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 165/30

         ODLUKA VIJEĆA
   od 13. svibnja 2014.
   o sklapanju u ime Europske unije i njezinih država članica Protokola uz Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Crne Gore, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji

      (2014/321/EU)

   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 217. u vezi s člankom 218. stavkom 6. točkom (a) podtočkom i. i člankom 218. stavkom 8. drugim podstavkom,
   uzimajući u obzir Akt o pristupanju Hrvatske, a posebno njegov članak 6. stavak 2. drugi podstavak,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   uzimajući u obzir suglasnost Europskog parlamenta,
   budući da:

               (1)

               U skladu s Odlukom Vijeća 2014/172/EU (1), Protokol uz Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Crne Gore, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji („Protokol”), potpisan je, podložno njegovu sklapanju.

               (2)

               Sklapanje Protokola podliježe posebnom postupku u pogledu pitanja iz nadležnosti Europske zajednice za atomsku energiju.

               (3)

               Protokol bi trebalo odobriti,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Protokol uz Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i Republike Crne Gore, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji odobrava se u ime Unije i njezinih država članica (2).
   Članak 2.
   Predsjednik Vijeća ovlašćuje se za određivanje osobe ovlaštene (osoba ovlaštenih) da u ime Unije i njezinih država članica položi ispravu o odobrenju predviđenu u članku 11. stavku 2. Protokola.
   Članak 3.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Bruxellesu 13. svibnja 2014.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         E. VENIZELOS

      (1)  SL L 93, 28.3.2014., str. 1.

      (2)  Tekst Protokola objavljen je u SL L 93, 28.3.2014., str. 2. zajedno s odlukom o njegovu potpisivanju.


title: Odluka Vijeća (EU) 2016/954 od 9. lipnja 2016. o odobrenju pojačane suradnje u području nadležnosti, mjerodavnog prava te priznavanja i izvršenja odluka o imovinskim režimima međunarodnih parova, što obuhvaća stvari koje se odnose na bračnoimovinske režime i imovinske posljedice registriranih partnerstava

text:
               16.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 159/16

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2016/954
   od 9. lipnja 2016.
   o odobrenju pojačane suradnje u području nadležnosti, mjerodavnog prava te priznavanja i izvršenja odluka o imovinskim režimima međunarodnih parova, što obuhvaća stvari koje se odnose na bračnoimovinske režime i imovinske posljedice registriranih partnerstava
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 329. stavak 1.,
   uzimajući u obzir zahtjeve Kraljevine Belgije, Republike Bugarske, Češke Republike, Savezne Republike Njemačke, Helenske Republike, Kraljevine Španjolske, Francuske Republike, Republike Hrvatske, Talijanske Republike, Republike Cipra, Velikog Vojvodstva Luksemburga, Malte, Kraljevine Nizozemske, Republike Austrije, Portugalske Republike, Republike Slovenije, Republike Finske i Kraljevine Švedske,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   uzimajući u obzir suglasnost Europskog parlamenta (1),
   budući da:

               (1)

               Unija je za svoj cilj postavila očuvanje i razvoj područja slobode, sigurnosti i pravde, u kojem je osigurano slobodno kretanje osoba. Radi postupne uspostave takvog područja, Unija treba donijeti mjere koje se odnose na pravosudnu suradnju u građanskim stvarima s prekograničnim implikacijama.

               (2)

               Na temelju članka 81. Ugovora u funkcioniranju Europske unije (UFEU) te mjere trebaju uključivati promicanje usklađenosti pravila država članica koja se primjenjuju u vezi sa sukobom zakonâ, uključujući mjere koje se odnose na obiteljsko pravo s prekograničnim implikacijama.

               (3)

               Komisija je 16. ožujka 2011. donijela Prijedlog uredbe Vijeća o nadležnosti, mjerodavnom pravu te priznavanju i izvršenju odluka u stvarima bračnoimovinskih režima i Prijedlog uredbe Vijeća o nadležnosti, mjerodavnom pravu te priznavanju i izvršenju odluka u pogledu imovinskih posljedica registriranih partnerstava.

               (4)

               Vijeće je na sastanku održanome 3. prosinca 2015. zaključilo da Unija kao cjelina neće moći u razumnom roku postići dogovor o donošenju uredbi.

               (5)

               U tim okolnostima Malta, Hrvatska, i Belgija naknadno su uputile zahtjeve Komisiji pismima od 14. prosinca 2015., 15. prosinca 2015. odnosno 17. prosinca 2015. te Njemačka, Grčka, Španjolska, Francuska, Italija, Luksemburg, Portugal, Slovenija i Švedska pismima od 18. prosinca 2015., u kojima navode da među sobom žele uspostaviti pojačanu suradnju u području nadležnosti, mjerodavnog prava te priznavanja i izvršenja odluka u stvarima koje se odnose na bračnoimovinske režime i imovinske posljedice registriranih partnerstava te da bi s tim u vezi Komisija trebala podnijeti prijedlog Vijeću. Češka, Nizozemska, Bugarska, Austrija i Finska uputile su Komisiji iste zahtjeve pismima od 28. siječnja 2016., 2. veljače 2016., 9. veljače 2016., 16. veljače 2016. odnosno 26. veljače 2016. Pismom Komisiji od 18. ožujka 2016. Cipar je izrazio želju za sudjelovanjem u uspostavi pojačane suradnje; Cipar je tu želju ponovno izrazio tijekom rada Vijeća. Ukupno 18 država članica zatražilo je takvu pojačanu suradnju.

               (6)

               Pojačanom suradnjom trebalo bi u državama članicama sudionicama omogućiti jasan i sveobuhvatan pravni okvir u području imovinskih režima međunarodnih parova, što obuhvaća bračnoimovinske režime i imovinske posljedice registriranih partnerstava, osigurati prikladna rješenja za građane s obzirom na pravnu sigurnost, predvidivost i fleksibilnost te olakšati optjecaj odluka i javnih isprava među državama članicama sudionicama.

               (7)

               U skladu sa zahtjevima država članica za uspostavu pojačane suradnje, ta bi se pojačana suradnja trebala provoditi dvjema materijalnim aktima, jednim koji se odnosi na bračnoimovinske režime i drugim koji se odnosi na imovinske posljedice registriranih partnerstava. Kako bi se obuhvatilo cijelo područje primjene pojačane suradnje u području imovinskih režima međunarodnih parova i osigurala nediskriminacija građana, ta bi dva materijalna provedbena akta trebalo donijeti istodobno.

               (8)

               Ispunjeni su uvjeti utvrđeni u članku 20. Ugovora o Europskoj uniji (UEU) i člancima od 326. do 329. UFEU-a.

               (9)

               Relevantno područje pojačane suradnje, to jest nadležnost, mjerodavno pravo te priznavanje i izvršenje odluka u stvarima koje se odnose na imovinske režime međunarodnih parova, što obuhvaća bračnoimovinske režime i imovinske posljedice registriranih partnerstava, utvrđeno je u članku 81. stavku 2. točkama (a) i (c) te članku 81. stavku 3. UFEU-a kao jedno od područja obuhvaćenih Ugovorima. To nije područje isključive nadležnosti Unije.

               (10)

               Zahtjev krajnjeg sredstva iz članka 20. stavka 2. UEU-a ispunjen je jer je Vijeće 3. prosinca 2015. zaključilo da Unija kao cjelina ne može u razumnom roku ostvariti ciljeve predloženih uredbi.

               (11)

               Pojačana suradnja u području nadležnosti, mjerodavnog prava te priznavanja i izvršenja odluka u stvarima koje se odnose na imovinske režime međunarodnih parova, što obuhvaća bračnoimovinske režime i imovinske posljedice registriranih partnerstava, za cilj ima razvoj pravosudne suradnje u građanskim stvarima s prekograničnim implikacijama na temelju načela uzajamnog priznavanja presuda i osiguravanje usklađenosti pravila država članica koja se primjenjuju u vezi sa sukobom zakonâ. Stoga se njome unapređuju ciljevi Unije, štite njezini interesi i jača proces njezine integracije, kako se zahtijeva člankom 20. stavkom 1. UEU-a.

               (12)

               Pojačana suradnja u području nadležnosti, mjerodavnog prava te priznavanja i izvršenja odluka u stvarima koje se odnose na imovinske režime međunarodnih parova, što obuhvaća bračnoimovinske režime i imovinske posljedice registriranih partnerstava, u skladu je s Ugovorima i pravom Unije i njome se ne šteti unutarnjem tržištu ili ekonomskoj, socijalnoj i teritorijalnoj koheziji. Ona ne predstavlja prepreku ili diskriminaciju u trgovini među državama članicama i ne narušava tržišno natjecanje među njima.

               (13)

               Pojačana suradnja u području nadležnosti, mjerodavnog prava te priznavanja i izvršenja odluka u stvarima koje se odnose na imovinske režime međunarodnih parova, što obuhvaća bračnoimovinske režime i imovinske posljedice registriranih partnerstava, osobito je u skladu s pravom Unije o pravosudnoj suradnji u građanskim stvarima jer se pojačanom suradnjom ne utječe na pravnu stečevinu u tom području.

               (14)

               Pojačanom suradnjom u području nadležnosti, mjerodavnog prava te priznavanja i izvršenja odluka u stvarima koje se odnose na imovinske režime međunarodnih parova, što obuhvaća bračnoimovinske režime i imovinske posljedice registriranih partnerstava, poštuju se nadležnosti, prava i obveze onih država članica koje u njoj ne sudjeluju. Zajedničkim pravilima o nadležnosti, sukobu zakonâ te priznavanju i izvršenju u državama članicama sudionicama ne utječe se na pravila država članica koje ne sudjeluju u pojačanoj suradnji. Sudovi država članica koje ne sudjeluju u pojačanoj suradnji nastavit će primjenjivati svoja postojeća domaća pravila pri utvrđivanju nadležnosti i mjerodavnog prava te pri priznavanju i izvršenju odluka u stvarima koje se odnose na imovinske režime međunarodnih parova, što obuhvaća bračnoimovinske režime i imovinske posljedice registriranih partnerstava.

               (15)

               Ovom se Odlukom poštuju načela sadržana u Povelji Europske unije o temeljnim pravima, posebno u njezinim člancima 9. i 21.

               (16)

               Pojačana suradnja u području nadležnosti, mjerodavnog prava te priznavanja i izvršenja odluka u stvarima koje se odnose na imovinske režime međunarodnih parova, što obuhvaća bračnoimovinske režime i imovinske posljedice registriranih partnerstava, u svakom je trenutku otvorena za sve države članice, u skladu s člankom 328. UFEU-a,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Kraljevini Belgiji, Republici Bugarskoj, Češkoj Republici, Saveznoj Republici Njemačkoj, Helenskoj Republici, Kraljevini Španjolskoj, Francuskoj Republici, Republici Hrvatskoj, Talijanskoj Republici, Republici Cipru, Velikom Vojvodstvu Luksemburgu, Malti, Kraljevini Nizozemskoj, Republici Austriji, Portugalskoj Republici, Republici Sloveniji, Republici Finskoj i Kraljevini Švedskoj odobrava se uspostava međusobne pojačane suradnje u području nadležnosti, mjerodavnog prava te priznavanja i izvršenja odluka u stvarima koje se odnose na imovinske režime međunarodnih parova, što obuhvaća bračnoimovinske režime i imovinske posljedice registriranih partnerstava, primjenom odgovarajućih odredbi Ugovorâ.
   Članak 2.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Luxembourgu 9. lipnja 2016.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         G.A. VAN DER STEUR

      (1)  Suglasnost od 7. lipnja 2016. (još nije objavljena u Službenom listu).


title: Odluka (EU) 2017/1372 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. srpnja 2017. o mobilizaciji Europskog fonda za prilagodbu globalizaciji (na temelju zahtjeva Španjolske – EGF/2017/001 ES/Castilla y León mining)

text:
               25.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 193/2

         ODLUKA (EU) 2017/1372 EUROPSKOG PARLAMENTA I VIJEĆA
   od 14. srpnja 2017.
   o mobilizaciji Europskog fonda za prilagodbu globalizaciji (na temelju zahtjeva Španjolske – EGF/2017/001 ES/Castilla y León mining)
   EUROPSKI PARLAMENT I VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
   uzimajući u obzir Uredbu (EU) br. 1309/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o Europskom fondu za prilagodbu globalizaciji (2014.–2020.) i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1927/2006 (1), a posebno njezin članak 15. stavak 4.,
   uzimajući u obzir Međuinstitucionalni sporazum od 2. prosinca 2013. između Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije o proračunskoj disciplini, o suradnji u vezi s proračunskim pitanjima i o dobrom financijskom upravljanju (2), a posebno njegovu točku 13.,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   budući da:

               (1)

               Svrha Europskog fonda za prilagodbu globalizaciji (EGF) pružanje je potpore radnicima koji su proglašeni viškom i samozaposlenim osobama koje su prestale sa svojom djelatnošću zbog velikih strukturnih promjena u tokovima svjetske trgovine nastalih zbog globalizacije, zbog nastavka svjetske financijske i gospodarske krize ili nove svjetske financijske i gospodarske krize te pomaganje tim radnicima da se ponovno uključe na tržište rada.

               (2)

               EGF ne smije premašiti najviši godišnji iznos od 150 milijuna EUR (u cijenama iz 2011.), kako je utvrđeno člankom 12. Uredbe Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 (3).

               (3)

               Španjolska je 20. siječnja 2017. podnijela zahtjev za mobilizaciju EGF-a u vezi s otpuštanjima u gospodarskom sektoru u regiji Castilla y León razvrstanom u odjeljak 5 Statističke klasifikacije ekonomskih djelatnosti u Europskoj zajednici („NACE”) Rev. 2 (Vađenje ugljena i lignita). Zahtjev je dopunjen dodatnim informacijama dostavljenima u skladu s člankom 8. stavkom 3. Uredbe (EU) br. 1309/2013. Taj je zahtjev u skladu s uvjetima za određivanje financijskog doprinosa iz EGF-a utvrđenima člankom 13. Uredbe (EU) br. 1309/2013.

               (4)

               U skladu s člankom 6. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1309/2013 Španjolska je odlučila osigurati usluge prilagođene potrebama sufinancirane iz EGF-a i za 125 mladih ljudi koji nisu zaposleni, ne školuju se i ne osposobljavaju (NEET).

               (5)

               U skladu s člankom 4. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1309/2013 potvrđuje se prihvatljivost zahtjeva Španjolske jer otpuštanja znatno utječu na zaposlenost te lokalno gospodarstvo.

               (6)

               Stoga bi trebalo mobilizirati EGF kako bi se za zahtjev koji je podnijela Španjolska osigurao financijski doprinos u iznosu od 1 002 264 EUR.

               (7)

               Kako bi se sredstva iz EGF-a mogla što prije upotrijebiti, ova bi se Odluka trebala primjenjivati od dana njezina donošenja,

         DONIJELI SU OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   U okviru općeg proračuna Unije za financijsku godinu 2017. mobilizira se Europski fond za prilagodbu globalizaciji kako bi se osigurao iznos od 1 002 264 EUR u obliku odobrenih sredstava za preuzete obveza i plaćanja.
   Članak 2.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europske unije.
   Primjenjuje se od 14. srpnja 2017.

      Sastavljeno u Bruxellesu 14. srpnja 2017.

            Za Europski parlament

            Predsjednik

         A. TAJANI

            Za Vijeće

            Predsjednik

         T. TÕNISTE

      (1)  SL L 347, 20.12.2013., str. 855.

      (2)  SL C 373, 20.12.2013., str. 1.

      (3)  Uredba Vijeća (EU, Euratom) br. 1311/2013 od 2. prosinca 2013. o utvrđivanju višegodišnjeg financijskog okvira za razdoblje 2014.–2020. (SL L 347, 20.12.2013., str. 884.).


title: 1987/594/EEZ: Odluka Vijeća od 30. studenoga 1987. o prihvaćanju, u ime Zajednice, Priloga F.3 Međunarodnoj konvenciji o pojednostavnjenju i usklađivanju carinskih postupaka

text:
               02/Sv. 008

               HR

               Službeni list Europske unije

               5

         31987D0594

               L 362/8

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               30.11.1987.

      ODLUKA VIJEĆA

   od 30. studenoga 1987.
   o prihvaćanju, u ime Zajednice, Priloga F.3 Međunarodnoj konvenciji o pojednostavnjenju i usklađivanju carinskih postupaka
   (1987/594/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegove članke 28., 43., 113. i 235.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
   budući da je Odlukom 75/199/EEZ (2) Zajednica sklopila Međunarodnu konvenciju o pojednostavnjenju i usklađivanju carinskih postupaka;
   budući da prihvaćanje Priloga navedenoj Konvenciji učinkovito pridonosi pojednostavnjenju i razvoju međunarodne trgovine;
   budući da Zajednica može prihvatiti Prilog F.3 o carinskim olakšicama primjenjivima na putnike;
   budući da bi, međutim, navedeno prihvaćanje trebalo biti popraćeno određenim rezervama kako bi se u obzir uzeli posebni zahtjevi carinske unije i trenutačno postignuta faza usklađivanja u području carinskog zakonodavstva,
   ODLUČILO JE:
   Članak 1.
   Ovim se, u ime Zajednice, prihvaća Prilog F.3 Međunarodnoj konvenciji o pojednostavnjenju i usklađivanju carinskih postupaka o carinskim olakšicama primjenjivima na putnike, uz rezerve opće prirode i rezerve na normu 21, 38 i 44 te preporučenu praksu 45.
   Tekst Priloga, zajedno s rezervama, priložen je ovoj Odluci.
   Članak 2.
   Predsjednik Vijeća određuje osobu koja je ovlaštena obavijestiti glavnog tajnika Vijeća za carinsku suradnju o prihvaćanju, od strane Zajednice, Priloga navedenog u članku 1., podložno rezervama iz istog članka.

      Sastavljeno u Bruxellesu 30. studenoga 1987.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         N. WILHJELM

      (1)  SL C 318, 30.11.1987.

      (2)  SL 100, 21.4.1975., str. 1.
   PRILOG

      PRILOG F.3
      PRILOG O CARINSKIM OLAKŠICAMA PRIMJENJIVIMA NA PUTNIKE

         UVOD

      Veliko povećanje u međunarodnom putovanju ostavilo je značajan učinak na rad carinskih uprava, zbog toga što su putnici sa svojom robom i prijevoznim sredstvima obvezni tijekom putovanja proći kroz carinsku kontrolu.
      U interesu je putnika i uključenih tijela da pojednostave kretanje kroz potrebnu carinsku kontrolu, no unatoč tome to ne bi trebalo biti ostvareno na štetu ostalih nadležnosti dodijeljenih carini, kao što su zaštita fiskalnih i gospodarskih interesa države, sprečavanje uvoza zabranjenih proizvoda i suzbijanje ostalih carinskih prekršaja.
      Ovaj Prilog propisuje minimalne olakšice primjenjive na putnike te je u tom kontekstu posebna pažnja usmjerena na preporuku navedenu u članku 2. Konvencije.
      Ovaj se Prilog odnosi na carinske olakšice primjenjive na sve putnike, neovisno o tom da li se radi o nerezidentu, rezidentima koji su otputovali ili se vraćaju, o njihovom načinu prijevoza ili robi koju takvi putnici prenose, bilo na tijelu, u prtljazi ili u prijevoznom sredstvu. Također se primjenjuje na njihova privatna prijevozna sredstva (motorna vozila, plovila i zrakoplove).
      Ovaj se Prilog također primjenjuje na radnike koji žive u jednoj državi, a rade u drugoj, na članove osoblja i sve ostale osobe koje često prelaze granični prijelaz. Međutim, navedeni tipovi putnika mogu se izuzeti iz povlastica od nekih olakšica.
      Ovaj se Prilog ne primjenjuje na različite kontrole koje carina ponekad obavlja u ime drugih državnih tijela, kao što su imigracijske kontrole i fitosanitarne provjere. Prilog također ne pokriva slučajeve u kojima osobe mijenjaju svoje boravište iz jedne države u drugu.

         DEFINICIJE

      Za potrebe ovog Priloga:

                  (a)

                  pojam „putnik” znači:

                              1.

                              svaka osoba koja privremeno uđe na državno područje države u kojoj on ili ona uobičajeno ne prebiva („nerezident”), i

                              2.

                              svaka osoba koja se vrati na državno područje države u kojoj on ili ona u pravilu prebiva, nakon što je privremeno boravila u inozemstvu („rezident povratnik”).

                     Napomena

                  Za osobu se može smatrati da uobičajeno boravi u državi ako on ili ona uglavnom ili trajno borave u toj državi. Međutim, mjesto na kojem osoba uobičajeno boravi utvrđuje se u skladu s nacionalnim zakonodavstvom:

                  (b)

                  pojam „prijevozna sredstva za osobnu uporabu” znači motorna vozila (uključujući motocikle) i prikolice, plovila i zrakoplove, zajedno s njihovim rezervnim dijelovima i uobičajenim priborom i opremom, koje je dotična osoba uvezla ili izvezla isključivo za osobnu uporabu, a ne za prijevoz osoba uz naknadu, niti za industrijski ili komercijalni prijevoz robe, uz naknadu ili bez nje;

                  (c)

                  pojam „stvari za osobnu uporabu” znači svi proizvodi (novi ili rabljeni) koji putniku mogu biti opravdano potrebni za njegovu ili njezinu osobnu uporabu tijekom puta, uzimajući u obzir okolnosti puta, izuzev one robe koja je uvezena ili izvezena za komercijalnu uporabu;

                  (d)

                  pojam „uvozne carine i porezi” znači carine i sve druge carine, porezi, pristojbe ili nameti koji se ubiru na ili u vezi s uvozom robe, ali ne uključuju pristojbe i namete koji su u iznosima ograničeni prema približnim troškovima usluga;

                  (e)

                  pojam „izvozne carine i porezi” znači carine i sve druge carine, porezi, pristojbe ili drugi nameti koji se ubiru na ili u vezi s izvozom robe, ali ne uključuju pristojbe i namete koji su u iznosu ograničeni prema približnim troškovima usluga;

                  (f)

                  pojam „privremeni uvoz” znači carinski postupak pod kojim određena roba može biti dovezena u carinsko područje uvjetno oslobođena od plaćanja uvoznih carina i poreza; takva roba mora biti uvezena u posebne svrhe te mora biti namijenjena za ponovni izvoz unutar određenog razdoblja te bez da je podvrgnuta bilo kakvim promjenama, osim uobičajene amortizacije zbog upotrebe;

                  (g)

                  pojam „osiguranje” znači ono što, prema diskreciji carine, jamči da će obveza prema njoj biti ispunjena;

                  (h)

                  pojam „carinska kontrola” znači mjere koje se primjenjuju kako bi se osiguralo pridržavanje zakona i propisa za čiju je provedbu odgovorna carina.

         NAČELA

      1.   Norma

      Carinske olakšice primjenjive na putnike uređuju se odredbama ovog Priloga.
      2.   Norma

      Nacionalno zakonodavstvo određuje uvjete koji se moraju ispuniti i carinske formalnosti koje se moraju postići radi carinjenja putnikove robe i prijevoznih sredstava za osobnu uporabu.

         OPĆE ODREDBE

      3.   Norma

      Carinska tijela određuju carinarnice u kojima se mogu obaviti carinske formalnosti koje se odnose na putnike. Prilikom određivanja lokacije, nadležnosti navedenih carinarnica i njihovog radnog vremena, trebaju se uzeti u obzir zemljopisni položaj i opseg putničkog prometa.

         Napomene

                  1.

                  Takve carinarnice mogu biti smještene na granici ili u unutrašnjosti (npr. u zračnoj luci ili na glavnom željezničkom kolodvoru).

                  2.

                  U nekim slučajevima putnici mogu izvršiti sve potrebne carinske formalnosti u međunarodnim vlakovima, trajektima, brodovima za kružna putovanja itd.

                  3.

                  Druga mogućnost ubrzavanja prolaza putnika kroz carinsku kontrolu predstavlja poduzimanje koraka za olakšavanje kasnijeg carinjenja u državi polaska.

            4.   Preporučena praksa

      Na prethodni zahtjev dotične osobe i iz razloga koje carinska tijela smatraju opravdanima, carinska tijela bi trebala, u onoj mjeri u kojoj im upravna organizacija dopušta, dozvoliti primjenu carinskih formalnosti na putnike na mjestima izvan carinarnica određenih za navedene svrhe; svi se proizašli troškovi mogu naplatiti dotičnoj osobi.
      5.   Norma

      Glavne carinarnice u kojima se mogu izvršiti formalnosti primjenjive na putnike, otvorene su 24 sata ako promet tako zahtijeva ili, ako to nije potrebno, u određenim satima tijekom kojih se može očekivati da putnici uđu u ili napuste državu.
      6.   Preporučena praksa

      Ako su odgovarajuće carinarnice smještene na zajedničkoj granici, carinska tijela odnosnih država trebala bi uskladiti nadležnost i radno vrijeme tih carinarnica.

         Napomena

      U nekim slučajevima, na zajedničkoj granici uspostavljene su zajedničke kontrole carinarnica odnosnih država, koje su postavljene na isto mjesto a ponekad i u istoj zgradi.
      7.   Norma

      Ne dovodeći u pitanje njihovo pravo da primjenjuju potpunu carinsku kontrolu na sve putnike, carinska tijela u pravilu takav nadzor primjenjuju samo na temelju selekcije ili uzorkovanja.
      8.   Norma

      Pretraga samih putnika u carinske svrhe obavlja se samo u izvanrednim slučajevima i ako postoje opravdani razlozi za sumnju u krijumčarenje ili druge prekršaje.
      9.   Norma

      Putnicima koji ulaze u ili izlaze iz zemlje motornim vozilom ili vlakom dopušteno je obaviti sve potrebne carinske formalnosti bez napuštanja prijevoznog sredstva u kojem putuju.
      10.   Preporučena praksa

      Sustav dvostrukog kanala na svim međunarodnim zračnim lukama, kako je opisan u Dodatku I. ovom Prilogu, trebao bi se upotrebljavati za dozvolu za ulaz putnika i njihove prtljage.
      11.   Preporučena praksa

      U odgovarajućim međunarodnim pomorskim lukama, a posebno u onim lukama koje koriste putnička plovila na kratkim pomorskim putovanjima (kao što su redovite trajektne usluge), sustav dvostrukog kanala, kako je opisan u Dodatku II. ovom Prilogu, trebao bi se upotrebljavati kao dozvola za ulaz putnika, njihove prtljage te njihovih cestovnih vozila za osobnu uporabu.
      12.   Norma

      Carinske olakšice predviđene ovim Prilogom primjenjuju se na putnike neovisno o njihovom državljanstvu/nacionalnosti.
      13.   Preporučena praksa

      Neovisno o korištenom načinu prijevoza, popis putnika ili popis njihove prateće prtljage ne bi trebao biti potreban za potrebe carine.

         Napomena

      Ova odredba ne sprečava carinu zatražiti informacije o broju putnika koji dolaze ili odlaze u određenom prijevoznom sredstvu.
      14.   Norma

      Putnicima se dopušta davanje usmene deklaracije za robu koju imaju uz sebe. Međutim, carina može zahtijevati pisanu deklaraciju za robu koju prenose putnici, a koja čini uvoz ili izvoz komercijalne prirode ili koja premašuje, u vrijednosti ili količini, ograničenja propisana nacionalnim zakonodavstvom.

         Napomena

      Pisana deklaracija predviđena ovom normom može biti deklaracija koja se u pravilu zahtijeva prilikom carinjenja robe za domaću uporabu ili pojednostavljena deklaracija robe. Carina može zatražiti, kao alternativu, predočenje trgovačkog računa ili neke druge trgovačke isprave.
      15.   Norma

      Roba koju putnici prenose skladišti se ili čuva, pod uvjetima koje su propisala carinska tijela, dok čeka carinjenje pod odgovarajućim carinskim postupkom, ponovni izvoz ili neko drugo odlaganje u skladu s nacionalnim zakonodavstvom, u sljedećim slučajevima:

                  —

                  na zahtjev putnika,

                  —

                  ako se dotična roba ne može odmah cariniti,

                  —

                  ako se na takvu robu primjenjuju druge odredbe ovog Priloga.

            16.   Norma

      Roba koja ne prati putnika (tj. prtljaga koja dolazi ili odlazi prije ili nakon putnika) carini se pod postupkom primjenjivim na prateću prtljagu ili pod drugim pojednostavljenim carinskim postupkom.

         Napomene

                  1.

                  Pristupnina uvoznih carina i poreza primjenjivih na robu koja ne uključuje stvari za osobnu uporabu, sadržanu u pratećoj prtljazi, ne primjenjuje se nužno na onu robu sadržanu u nepratećoj prtljazi.

                  2.

                  Ako je pristupnina uvoznih carina i poreza zatražena za robu u putnikovoj nepratećoj prtljazi, carinska tijela mogu zatražiti dokaz da dotična osoba zaista dolazi iz inozemstva.

                  3.

                  Odredbe opisane u Dodatku III. ovom Prilogu mogu osigurati korisne smjernice za carinsku obradu registrirane prtljage prenesene željeznicom.

            17.   Norma

      Treba predvidjeti da putnikovu neprateću prtljagu carini osoba koja nije putnik.
      18.   Preporučena praksa

      Sustav procjene paušalnog iznosa trebao bi se primjenjivati na robu deklariranu za domaću uporabu pod olakšicama primjenjivima na putnike, pod uvjetom da je uvoz nekomercijalne prirode te da ukupna vrijednost ili količina robe ne premašuje iznose propisane nacionalnim zakonodavstvom. Sustav paušalnog iznosa:

                  —

                  trebao bi propisivati stope koje pokrivaju sve vrste uvoznih carina i poreza,

                  —

                  ne bi trebao robi uskraćivati povlasticu bilo koje bescarinske pristupnine na koju inače ima pravo,

                  —

                  trebao bi osigurati da se roba može, ako putnik tako zatraži, naplatiti prema vlastitim prikladnim stopama uvoznih carina i poreza, u kojem slučaju, međutim, carinska tijela mogu zatražiti da sva oporeziva roba koja se može cariniti bude tako naplaćena, i

                  —

                  ne bi trebao isključiti mogućnost da carinska tijela utvrde posebne stope za visoko carinjenu robu ili da za neku robu čak isključi povlasticu sustava paušalnog iznosa.

         Napomena

      Za uvoz se obično smatra da je nekomercijalne prirode ako je povremen i ako se sastoji od robe za osobnu uporabu ili potrošnju putnika ili njegove obitelji, ili ako će ga putnik ustupiti u obliku poklona unutar države te ako ne ukazuje, svojom prirodom ili količinom, da je uvezena u komercijalne svrhe.

         ODREDBE U VEZI S ULASKOM

      (a)   Nerezidenti

      19.   Norma

      Osobnim stvarima nerezidenata odobrava se privremeni uvoz. Osim za predmete koji uključuju visoki iznos uvoznih carina i poreza, takve stvari za osobnu upotrebu prihvaćaju se bez zahtjeva za bilo kakvim dokumentima ili osiguranjem.
      20.   Norma

      Pored robe, toaletnog pribora i drugih predmeta za koje je očito da su osobne prirode, osobnim stvarima posebno se smatra sljedeće:

                  —

                  osobni nakit,

                  —

                  fotoaparati i filmske kamere zajedno s razumnom količinom filmova i pribora,

                  —

                  prenosivi projektor dijapozitiva ili filmova te njegov pribor, zajedno s razumnom količinom dijapozitiva ili filmova,

                  —

                  dvogledi,

                  —

                  prenosivi glazbeni instrumenti,

                  —

                  prenosivi gramofoni s pločama,

                  —

                  prenosivi uređaji za snimanje i umnožavanje zvuka (uključujući diktafon) s magnetofonskim vrpcama,

                  —

                  prenosivi radio uređaji,

                  —

                  prenosivi televizori,

                  —

                  prenosivi pisaći strojevi,

                  —

                  prenosivi kalkulatori,

                  —

                  dječja kolica,

                  —

                  invalidska kolica,

                  —

                  sportska oprema, kao primjerice šatori i ostala oprema za kampiranje, ribolovna oprema, oprema za planinarenje, sportsko vatreno oružje i streljivo, nemotorizirani bicikli, kanui ili kajaci kraći od 5,5 metara, skije i teniski reketi.

            21.   Norma

      Pored potrošne robe kojoj je dozvoljen uvoz oslobođen uvoznih carina i poreza unutar određenih količinskih ograničenja, nerezidentima se dopušta uvoz, bez uvoznih carina i poreza, robe koja je strogo nekomercijalne prirode do ukupne vrijednosti od 75 posebnih prava vučenja (SDR). Niži se iznos može utvrditi za osobe mlađe od 15 godina ili za osobe koje često prelaze državnu granicu.

         Napomene

                  1.

                  Olakšice propisane ovom normom mogu biti podložne uvjetu da je roba za osobnu uporabu ili potrošnju putnika ili njegove obitelji ili da je putnik ustupa u obliku poklona unutar države te da se prenosi u njegovoj pratećoj prtljazi, na tijelu ili u ručnoj prtljazi.

                  2.

                  Nerezidentima koji samo prolaze kroz zemlju mogu se dopustiti veće olakšice.

            22.   Norma

      Količine duhanskih proizvoda, vina, žestokih alkoholnih pića i parfema, za koje je nerezidentima dopušten uvoz bez uvoznih carina i poreza, iznose kako slijedi:

                  (a)

                  200 cigareta ili 50 cigara ili 250 grama duhana, ili asortiman navedenih proizvoda ukupne težine koja ne prelazi 250 grama;

                  (b)

                  2 litre vina i 1 litra žestokih alkoholnih pića;

                  (c)

                  ¼ litre toaletne vode i 50 grama parfema.

            Olakšice propisane u vezi s duhanskim proizvodima i alkoholnim pićima mogu, međutim, biti ograničene na osobe koje su navršile određenu starosnu dob te mogu biti odobrene ili odobrene u smanjenim količinama samo onim osobama koje redovito prelaze granicu (npr. osobe koje žive blizu državne granice, radnici koji žive u jednoj državi, a rade u drugoj, profesionalni vozači i članovi osoblja u međunarodnom prijevozu).

         Napomena

      Olakšice propisane ovom Normom mogu biti podložne uvjetu da je roba namijenjena za osobnu uporabu ili potrošnju putnika ili njegove obitelji ili da je putnik ustupa u obliku poklona unutar države te da se prenosi u njegovoj pratećoj prtljazi, na tijelu ili u ručnoj prtljazi.
      23.   Norma

      Ako je potrebno dostaviti deklaraciju o privremenom uvozu nerezidentovih osobnih stvari, iznos osiguranja koji se mora položiti ne smije premašivati iznos naplativih uvoznih carina i poreza.
      24.   Preporučena praksa

      Ako je potrebno podnijeti deklaraciju o privremenom uvozu nerezidentovih osobnih stvari, ugovorne strane Carinske konvencije o karnetu ATA za privremeni uvoz robe (Bruxelles, 6. prosinca 1961.) trebale bi prihvatiti karnete ATA umjesto nacionalnih carinskih dokumenata te kao osiguranje plaćanja uvoznih carina i poreza.
      25.   Norma

      Ako je potrebno podnijeti deklaraciju o privremenom uvozu nerezidentovih osobnih stvari vremenski rok za privremeni uvoz utvrđuje se pozivanjem na dužinu putnikovog boravka u državi, pod uvjetom da nisu premašena ograničenja propisana nacionalnim zakonodavstvom.
      26.   Norma

      Na zahtjev putnika te iz razloga koje carinska tijela smatraju opravdanima, carinska tijela produžuju početno utvrđeno razdoblje privremenog uvoza.
      27.   Norma

      Osigurava se da se privremeno primljena roba može ponovno izvesti kroz carinarnicu osim one kroz koju je uvezena.
      28.   Norma

      Nerezidentima se odobrava privremeni uvoz za njihova prijevozna sredstva za osobnu uporabu.

         Napomena

      Privremeni uvoz također se odobrava za životinje i vozila bez motornog pogona korištena kao prijevozno sredstvo nerezidenata.
      29.   Norma

      Gorivo koje se prenosi u normalnim rezervoarima prijevoznih sredstava prihvaća se oslobođeno uvoznih carina i poreza.
      30.   Norma

      Olakšice odobrene za prijevozna sredstva za osobnu uporabu primjenjuju se neovisno od toga jesu li prijevozna sredstva u vlasništvu nerezidenata ili su ih isti iznajmili, odnosno posudili te bez obzira stižu li sa, prije ili nakon putnika.
      31.   Preporučena praksa

      Carinska tijela ne bi trebala zahtijevati carinske isprave niti osiguranje za privremeni uvoz nerezidentovog prijevoznog sredstva za osobnu uporabu.
      32.   Preporučena praksa

      Ako su carinske isprave ili osiguranje potrebni za privremeni uvoz nerezidentovih prijevoznih sredstava za osobnu uporabu, carinska bi tijela trebala prihvatiti standardne međunarodne dokumente i osiguranja na način utvrđen u, na primjer, Carinskoj konvenciji o karnetu ATA za privremeni uvoz robe (Bruxelles, 6. prosinca 1961.), Carinskoj konvenciji o privremenom uvozu privatnih cestovnih vozila, donesenoj u New Yorku (4. lipnja 1954.) i Carinskoj konvenciji o privremenom uvozu za osobnu upotrebu zrakoplova i izletničkih brodova (18. svibnja 1956.).
      33.   Norma

      Opći rok privremenog uvoza nerezidentovih prijevoznih sredstava za osobnu uporabu nije kraći od šest mjeseci.
      34.   Norma

      Na zahtjev uključene osobe te iz razloga koje carinska tijela smatraju opravdanima, carinska tijela produžuju početno utvrđeno razdoblje privremenog prihvata.
      35.   Norma

      Privremeni uvoz odobrava se svim rezervnim dijelovima potrebnima za popravak prijevoznih sredstava za osobnu uporabu u državi.
      36.   Preporučena praksa

      Carinska tijela ne bi trebala zahtijevati ponovni izvoz nerezidentovih prijevoznih sredstava za osobnu uporabu ili osobnih stvari koje su nesretnim slučajem ili zbog više sile ozbiljno oštećene ili uništene, podložno pridržavanju uvjeta propisanih nacionalnim zakonodavstvom.
      (b)   Rezidenti povratnici

      37.   Norma

      Rezidentima povratnicima dopušta se ponovni uvoz, oslobođen uvoznih carina i poreza, svih predmeta koje su ponijeli sa sobom u vrijeme svog odlaska iz države, a koji su u navedenoj zemlji bili u slobodnom prometu.
      38.   Norma

      Pored potrošne robe kojoj je dozvoljen uvoz oslobođen uvoznih carina i poreza unutar određenih količinskih ograničenja, rezidentima povratnicima dopušta se uvoz, oslobođen uvoznih carina i poreza, robe koja je strogo nekomercijalne prirode do ukupne vrijednosti od 75 posebnih prava vučenja (SDR). Niži se iznos može utvrditi za osobe mlađe od 15 godina ili za osobe koje često prelaze državnu granicu.

         Napomena

      Olakšice propisane ovom normom mogu biti podložne uvjetu da je roba za osobnu uporabu ili potrošnju putnika ili njegove obitelji ili da je putnik ustupa u obliku poklona unutar države te da se prenosi u njegovoj pratećoj prtljazi, na tijelu ili u ručnoj prtljazi.
      39.   Norma

      Količine duhanskih proizvoda, vina, jakih alkoholnih pića i parfema, za koje je rezidentima povratnicima dopušten uvoz oslobođen uvoznih carina i poreza, iznose kako slijedi:

                  (a)

                  200 cigareta ili 50 cigara ili 250 grama duhana, ili asortiman navedenih proizvoda ukupne težine koja ne prelazi 250 grama;

                  (b)

                  2 litre vina i 1 litra žestokih alkoholnih pića;

                  (c)

                  ¼ litre toaletne vode i 50 grama parfema.

            Olakšice propisane u vezi s duhanskim proizvodima i alkoholnim pićima mogu, međutim, biti ograničene na osobe koje su navršile određenu starosnu dob te mogu biti neodobrene ili odobrene u smanjenim količinama samo onim osobama koje redovito prelaze granicu (npr. osobe koje žive blizu državne granice, radnici koji žive u jednoj državi, a rade u drugoj, profesionalni vozači i članovi osoblja međunarodnog prijevoza).

         Napomena

      Olakšice propisane ovom normom mogu biti podložne uvjetu da je roba za osobnu uporabu ili potrošnju putnika ili njegove obitelji ili da je putnik ustupa u obliku poklona unutar države te da se prenosi u njegovoj pratećoj prtljazi, na tijelu ili u ručnoj prtljazi.

         ODREDBE U VEZI S ODLASKOM

      40.   Norma

      Carinske formalnosti primjenjive na odlazeće putnike moraju biti što je moguće jednostavnije, a ukinute kada je to moguće.

         Napomena

      Carinske formalnosti mogu biti potrebne, na primjer, kako bi se dobilo izuzeće od međunarodnih carina i poreza ili njihov povrat.
      41.   Norma

      Putnicima je dopušteno izvoziti robu u komercijalne svrhe, podložno sukladnosti s potrebnim formalnostima i plaćanju svih naplativih izvoznih carina i poreza.
      42.   Norma

      Na zahtjev rezidenata koji napuštaju državu, carinska tijela poduzimaju sve potrebne identifikacijske mjere u pogledu određenih predmeta, ako je slobodni ponovni uvoz navedenih predmeta uslijed toga pojednostavljen.

         Napomena

      Uobičajene mjere poduzete u tom pogledu obuhvaćaju bilježenja predmeta potrebnih kako bi se zajamčila identifikacija predmeta upisivanjem njihovog opisa ili oznaka, brojeva, odnosno drugih oznaka koje su na njih trajno stavljene, ili stavljanjem carinskih identifikacijskih oznaka ili pečata.
      43.   Norma

      Primjena privremenog izvoznog postupka pod pokrićem carinskih isprava za osobne stvari i osobna prijevozna sredstva rezidenata koji napuštaju zemlju, zahtjeva se samo u izvanrednim slučajevima.
      44.   Norma

      Svako osiguranje koje je nerezident položio u vezi s robom primljenom na privremenoj osnovi vraća se kada se roba ponovno izveze, bez obzira na carinarnicu kroz koju se vrši ponovni izvoz.
      45.   Preporučena praksa

      Ako je osiguranje predočeno u obliku gotovinskog depozita, trebao bi se propisati njezin povrat u uredu za ponovni izvoz, čak i ako roba nije uvezena kroz taj ured.

         PUTNICI U PROVOZU

      46.   Norma

      Putnici u provozu koji ne napuste provozno područje, nisu obvezni proći kroz carinski nadzor.

         Napomena

      Ova odredba ne sprječava carinsku službu da održava opći nadzor provoznog područja, niti da poduzima aktivnosti potrebne u slučaju sumnje u carinski prekršaj.

         INFORMACIJE O CARINSKIM OLAKŠICAMA PRIMJENJIVIMA NA PUTNIKE

      47.   Norma

      Carinska tijela osiguravaju da sve odgovarajuće informacije o carinskim olakšicama primjenjivima na putnike budu lako dostupne svakoj zainteresiranoj osobi.
      48.   Norma

      Informacije o izuzeću od carina i poreza dopuštenom putnicima te carinske formalnosti koje se moraju ispuniti, dostupne su putnicima, na zahtjev, prije njihovog izlaska iz vlastite države ili, kada je to izvedivo, tijekom putovanja.

         Napomene

                  1.

                  Navedeni podaci mogu se učiniti dostupnima putnicima na brodovima, u zrakoplovima ili međunarodnim vlakovima.

                  2.

                  Navedeni podaci također se mogu učiniti dostupnima putnicima u obliku brošura te se prema potrebi mogu izložiti na točkama dolaska i odlaska.

            49.   Preporučena praksa

      Informacije o carinskim olakšicama primjenjivima na putnike trebale bi se tiskati na službenom jeziku ili jezicima dotične države te na svim drugim jezicima koji se smatraju korisnima.

   DODATAK I.
   Odredbe u vezi sa sustavom dvostrukog kanala za carinjenje putnika i njihove prtljage koja stiže zrakoplovom
   Dvostruki kanal ili crveno/zeleni sustav predstavlja pojednostavnjenu carinsku kontrolu koja carinskim tijelima omogućuje unapređenje protoka putničkog prometa na međunarodnim zračnim lukama i učinkovito rješavanje sve većeg broja putnika, bez smanjivanja učinkovitosti nadzora te uz izbjegavanje odgovarajućeg povećanja broja carinskog osoblja. Nije nužno nespojiv s primjenom ostalih kontrola, na primjer, kontrole razmjene, osim ako okolnosti ne zahtijevaju potpuni nadzor svih putnika i njihove prtljage.
   Sustav dvostrukog kanala trebao bi funkcionirati na dolje opisani način:

               1.

               Sustav omogućuje putnicima izbor između dvije vrste kanala:

                           (a)

                           jedan (zeleni kanal) za putnike koji sa sobom nemaju robu ili imaju samo onu robu koja se može primiti bez uvoznih carina i poreza te koja nije podložna uvoznim zabranama ili ograničenjima; i

                           (b)

                           drugi (crveni kanal) za ostale putnike.

               2.

               Svaki je kanal jasno i različito označen tako da je izbor između njih jasno razumljiv putnicima. Osnovna oznaka razlikovanja je:

                           (a)

                           za kanal naveden u stavku 1. točki (a), zelen, u obliku pravilnog osmerokuta i s natpisom „Ništa za prijaviti” („Nothing to declare”, „Rien à déclarer”);

                           (b)

                           za kanal naveden u stavku 1. točki (b), crven, u obliku četverokuta i s natpisom „Roba za prijaviti” („Goods to declare”, „Marchandises à déclarer”).

                     Pored toga, kanali bi trebali biti označeni natpisom koji sadrži riječ „Carina” („Customs”, „Douane”).

               3.

               Tekstovi navedeni u stavku 2. ispisani su na engleskome i/ili francuskome te na bilo kojem drugom jeziku ili jezicima koji se smatraju korisnima za dotičnu zračnu luku.

               4.

               Putnici moraju biti dostatno dobro obaviješteni kako bi izabrali između kanala. U tu je svrhu važno:

                           (a)

                           da putnici budu obaviješteni o funkcioniranju sustava te o opisima i količini robe koju smiju imati sa sobom kada upotrebljavaju zeleni kanal. To se može napraviti pomoću plakata ili oglasnih ploča u zračnoj luci ili pomoću letaka dostupnih javnosti u zračnoj luci ili distribuiranih putem putničkih agencija, zračnih prijevoznika ili drugih zainteresiranih tijela;

                           (b)

                           da su na pravcu koji vodi prema kanalima jasno postavljeni znakovi.

               5.

               Kanali su smješteni iza prostora za dostavu prtljage, tako da putnici, u trenutku odabira kanala, sa sobom imaju svu svoju prtljagu. Štoviše, kanali su razmješteni na način da je kretanje putnika od navedenog prostora prema izlazima iz zračne luke što je moguće neposredniji.

               6.

               Udaljenost između prostora za dostavu prtljage i pristupa kanalima, dostatna je kako bi putnicima omogućila odlučiti koji kanal trebaju odabrati te prema odabranom kanalu krenuti bez uzrokovanja gužve.

               7.

               Putnici koji su odabrali zeleni kanal ne podliježu drugim carinskim formalnostima osim ako su predmet provjere na licu mjesta; u crvenom kanalu putnici obavljaju formalnosti koje zahtijeva carina.

         DODATAK II.
   Odredbe u vezi sa sustavom dvostrukog kanala za carinjenje putnika, njihove prtljage i njihovih vozila koji dolaze morem
   Dvostruki kanal ili crveno/zeleni sustav predstavlja pojednostavnjena carinska kontrola koja se može koristiti u vezi s carinjenjem putnika, njihove prtljage i vozila koji stižu morem. Sustav je posebno primjenjiv na kontrolu putnika koji su na kratkom pomorskom putovanju, kao primjerice putnici koji redovito koriste trajektne usluge. Može pomoći prilikom unapređivanja kretanja putničkog prometa pri međunarodnim pomorskim lukama te prilikom učinkovitog rješavanja sve većeg broja putnika bez smanjivanja učinkovitosti nadzora te uz izbjegavanje odgovarajućeg povećanja broja carinskog osoblja. Nije nužno nespojiv s primjenom ostalih kontrola, npr. kontrolom razmjena i kontrolom međunarodnih polica osiguranja motornih vozila, osim ako okolnosti ne zahtijevaju potpuni nadzor svih putnika i njihove prtljage.
   Sustav dvostrukog kanala trebao bi funkcionirati na dolje opisani način:

               1.

               Sustav omogućuje putnicima, bez obzira da li putuju u vlastitom vozilu, da izaberu između dvije vrste kanala:

                           (a)

                           jedan (zeleni kanal) za putnike koji sa sobom nemaju robu ili imaju samo onu robu koja se može primiti oslobođena uvoznih carina i poreza te koja nije podložna uvoznim zabranama ili ograničenjima; i

                           (b)

                           drugi (crveni kanal) za ostale putnike.

               2.

               Svaki je kanal jasno i različito označen tako da je izbor između njih jasno razumljiv putnicima. Glavna oznaka razlikovanja je:

                           (a)

                           za kanal naveden u stavku 1. točki (a), zelen, u obliku pravilnog osmerokuta i s natpisom „Ništa za prijaviti” („Nothing to declare”, „Rien à déclarer”);

                           (b)

                           za kanal naveden u stavku 1. točki (b), crven, u obliku četverokuta i s natpisom „Roba za prijaviti” („Goods to declare”, „Marchandises à déclarer”).

                     Pored toga, kanali bi trebali biti označeni natpisom koji sadržava riječ „Carina” („Customs”, „Douane”).

               3.

               Tekstovi navedeni u stavku 2. ispisani su na engleskome i/ili francuskome te na bilo kojem drugom jeziku ili jezicima koji se smatraju korisnima.

               4.

               Ako putnici putuju u vlastitom vozilu te ako se time pojednostavnjuje razvrstavanje vozila u pravilne prometne trake, vozač svakog motornog vozila može dobiti crvenu i zelenu naljepnicu s oznakama iz stavka 2. točaka (a) i (b) te može dobiti upute da na vjetrobransko staklo vozila pričvrsti sljedeće:

                           (a)

                           zelenu naljepnicu, ako samo motorno vozilo i sva roba koju sadrži, uključujući robu koja pripada osobama u vozilu ili je isti nose, mogu prihvatiti bez carinskih formalnosti i koja ne podliježe uvoznim zabranama i ograničenjima; i

                           (b)

                           crvenu naljepnicu u ostalim slučajevima.

               5.

               Putnici moraju biti dostatno dobro obaviješteni kako bi izabrali između kanala i, po potrebi, između crvenih i zelenih naljepnica. U tu je svrhu važno:

                           (a)

                           da putnici budu obaviješteni o funkcioniranju sustava te o opisima i količini robe koju smiju imati sa sobom kada upotrebljavaju zeleni kanal. To se može napraviti pomoću plakata ili oglasnih ploča u zračnoj luci ili pomoću letaka dostupnih javnosti u luci utovara, prilikom ukrcaja na brod ili distribuiranih putem putničkih agencija, zračnih prijevoznika i drugih zainteresiranih tijela;

                           (b)

                           da, ako se koriste crvene i zelene naljepnice navedene u stavku 4., bi vozač svakog vozila trebao dobiti naljepnice prije dolaska u odredišnu luku;

                           (c)

                           da su na pravcu koji vodi prema kanalima jasno postavljeni znakovi.

               6.

               Kanali su smješteni nakon prostora za dostavu prtljage tako da putnici, u trenutku odabira kanala, sa sobom imaju svu svoju prtljagu. Štoviše, kanali su razmješteni na način da je kretanje putnika od navedenog prostora prema izlazima iz zračne luke što je moguće neposredniji.

               7.

               Udaljenost između broda ili prostora za dostavu prtljage i pristupa kanalima, dostatna je kako bi putnicima omogućila odlučiti koji kanal trebaju odabrati te da prema odabranom kanalu krenu bez uzrokovanja gužve.

               8.

               Putnici koji su odabrali zeleni kanal ne podliježu drugim carinskim formalnostima osim ako su predmet provjere na licu mjesta; u crvenom kanalu putnici obavljaju formalnosti koje zahtijeva carina.

               9.

               Sustav koji uključuje uporabu samo jedne prometne trake, ali sukladno kojem se vozila koja imaju izloženu crvenu naljepnicu ili vozila koja su odabrana za provjeru na licu mjesta, usmjeruju prema određenom parkiralištu, može se smatrati da zadovoljava zahtjeve sustava dvostrukog kanala.

         DODATAK III.
   Odredbe u vezi s carinskom obradom registrirane prtljage prenesene željeznicom
   Učinkovito i brzo rukovanje registriranom prtljagom prenesenom željeznicom može se pojednostavniti primjenom sljedećih odredaba:

               1.

               Ako je njihovu prtljagu registrirala željeznička služba, putnici imaju mogućnost davanja deklaracije u priloženom obrascu (ili u prikladno dogovorenoj adaptaciji navedenog obrasca) kako bi se ubrzale carinske formalnosti.

               2.

               Carinska tijela pridaju stvarne povlastice na uporabu deklaracije u pisanom obliku, čime potiču putnike na uporabu postupka koji carinskoj službi daje potpuniju zaštitu.

               3.

               Željeznička služba podnosi deklaraciju carinskim tijelima država odašiljanja i država odredišta, ako je navedeno zatraženo.

               4.

               Pisana deklaracija smatra se zamjenom deklaracije koja se u pravilu zahtijeva od putnika te proizvodi isti učinak.

               5.

               Carinska se tijela, što je više moguće, odriču pregleda sadržaja prtljage obuhvaćene pisanom deklaracijom.

               6.

               Carinska tijela nastoje pustiti u promet, čim je državna granica prijeđena, najveći mogući dio registrirane prtljage obuhvaćene pisanim deklaracijama, a koja nije obvezna proći pregled ili ostale provjere, kako bi odmah bila dostupna željeznici radi njezinog daljnjeg prosljeđivanja do odredišta.

               7.

               Ako carinska tijela odaberu prtljagu za pregled ili ostale provjere, takav se pregled ili provjere mogu obaviti u carinarnici koja je najbliža mjestu odredišta putnika. U tu svrhu, ovlašćuje se što je moguće više carinarnica za carinjenje registrirane prtljage.

               8.

               Prtljaga se zadržava na državnoj granici jedino u posebno izvanrednim slučajevima, na primjer, ako je počinjen prekršaj ili kada postoji ozbiljna sumnja na prijevaru.

               9.

               Carinska tijela ostaju slobodna usvojiti one kontrolne mjere koje smatraju potrebnima kako bi spriječile zlouporabu.

               10.

               Kako bi se pojednostavilo vraćanje prtljage putnicima, suradnja između carinskih tijela i željeznice osnažuje se, posebno u vezi s planiranjem vremena tijekom kojeg se prtljaga može cariniti.

               11.

               Razmatra se mogućnost da se željeznica učini odgovornom za provjeru točnosti pisane deklaracije, posebno ako je puštanje robe u promet zatraženo u vrijeme kada je carinarnica zatvorena ili pri stanici koja nije u službi carinarnice.

   Rezerve koje Zajednica stavlja na Prilog F.3. Međunarodnoj konvenciji o pojednostavnjenju i usklađivanju carinskih postupaka
   1.   Opća rezerva (opća napomena)

   Zakonodavstvo Zajednice općenito obuhvaća odredbe ovog Priloga. Međutim, države članice, po potrebi, stavljaju vlastite rezerve u mjeri u kojoj im zakonodavstvo Zajednice ostavlja mogućnost održavanja, u određenim slučajevima, njihovih nacionalnih odredaba.
   2.   Norma 21 i 38

      „Zakonodavstvo Zajednice predviđa odobravanje oslobođenja od plaćanja uvoznih carina za odnosnu robu do ukupne vrijednosti od 45 ECU (europska monetarna jedinica) za svakog putnika koji putuje iz države smještene izvan Europske zajednice. Pored količinskih ograničenja navedenih u normi 22 i 39, zakonodavstvo Zajednice predviđa oslobođenje od plaćanja poreza na uvoz, u vezi sa sljedećim maksimalnim količinama kave i čaja:

                              a)

                              kava:

                  500 grama

                  ili

                  ekstrakt i esencija kave:

                  200 grama

                              b)

                              čaj:

                  100 grama

                  ili

                  ekstrakt i esencija čaja:

                  40 grama.”

   3.   Norma 44. i preporučena praksa 45.

   „Navedene odredbe ne primjenjuju se u svim slučajevima, a posebno ako se postupak obavlja u carinarnicama smještenima u različitim državama članicama. Za primjenu navedenih odredaba, područje Gospodarske unije Beneluksa smatra se državnim područjem jedne države članice.”


title: 81/420/EEZ: Odluka Vijeća od 19. svibnja 1981. o sklapanju Protokola o suradnji u suzbijanju onečišćavanja Sredozemnog mora naftom i drugim štetnim tvarima u slučajevima opasnosti

text:
               11/Sv. 131

               HR

               Službeni list Europske unije

               4

         31981D0420

               L 162/4

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         ODLUKA VIJEĆA
   od 19. svibnja 1981.
   o sklapanju Protokola o suradnji u suzbijanju onečišćavanja Sredozemnog mora naftom i drugim štetnim tvarima u slučajevima opasnosti
   (81/420/EEZ)
   VIJEĆE EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske ekonomske zajednice, a posebno njegov članak 235.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir mišljenje Europskog parlamenta (1),
   budući da je na sastanku održanom u Kopenhagenu 7. i 8. travnja 1978. Europsko vijeće odlučilo da bi Zajednica trebala sprečavati i nadzirati onečišćavanje mora, posebno ugljikohidratima, što je jedan od glavnih ciljeva, i zatražilo od Vijeća hitno uvođenje odgovarajućih mjera unutar Zajednice i usvajanje zajedničkog stajališta u nadležnim međunarodnim tijelima, posebno s obzirom na istraživanja i provedbu djelotvornih mjera nadzora onečišćavanja;
   budući da se u akcijskim programima Europskih zajednica za okoliš (2) naglašava koliko je suzbijanje onečišćavanja mora općenito važno za Zajednicu, zatim se, između ostalog, utvrđuju akcije Zajednice za suzbijanje onečišćavanja mora uzrokovanog prometom i brodskim prijevozom te navodi da je zaštita morske vode prioritetna zadaća s ciljem očuvanja za život važne ekološke ravnoteže;
   budući da se Barcelonskom konvencijom o zaštiti Sredozemnog mora od onečišćavanja od 16. veljače 1976. između ostalog predviđa poduzimanje potrebnih mjera da bi se osigurala suradnja u suzbijanju onečišćavanja Sredozemnog mora naftom i drugim štetnim tvarima u slučaju opasnosti;
   budući da se u članku 24. Barcelonske konvencije navodi da će Konvencija i njezini protokoli biti otvoreni za potpisivanje Europskoj ekonomskoj zajednici; budući da je ona već sklopila Konvenciju o zaštiti Sredozemnog mora od onečišćavanja i Protokol o sprječavanju onečišćavanja Sredozemnog mora potapanjem otpadnih i drugih tvari s brodova i iz zrakoplova;
   budući da se Protokolom o suradnji u suzbijanju onečišćavanja Sredozemnog mora naftom i drugim štetnim tvarima u slučaju opasnosti predviđa da stranke surađuju u izradi planova u slučaju opasnosti, promicanju metoda nadzora onečišćavanja mora ugljikohidratima, širenju informacija o sustavu resursa i o novim metodama sprečavanja i nadzora onečišćavanja kao i u razvijanju odgovarajućih istraživačkih programa;
   budući da je potrebno da Zajednica pristupi Protokolu, u skladu s člankom 26. Barcelonske konvencije, kako bi se koristili mehanizmi zajedničkog tržišta radi postizanja jednog od ciljeva Zajednice u zaštiti okoliša i kvalitete života; budući da Ugovor ne sadrži odredbe o ovlastima za poduzimanje takvih radnji;
   budući da je potrebno da Zajednica pristupi Protokolu kako bi sudjelovala u razmjeni informacija i u zajedničkim istraživanjima i tako ostvarila gore navedeni cilj zajedno s državama članicama, ne dovodeći u pitanje ulogu koju su one ranije imale u okviru Barcelonske konvencije; budući da ovo nije u suprotnosti s budućim aktivnostima Zajednice;
   budući da se spomenutim Protokolom predviđaju razmjena informacija, zajednička istraživanja i suradnja na moru, koji po svojoj prirodi nemaju zajednička pravila na koja bi mogli utjecati sporazumi koje bi države članice možda željele sklopiti na ovom području,
   ODLUČILO JE:
   Članak 1.
   Protokol o suradnji u suzbijanju onečišćavanja Sredozemnog mora naftom i drugim štetnim tvarima u slučajevima opasnosti odobrava se u ime Europske ekonomske zajednice.
   Tekst Protokola priložen je ovoj Odluci.
   Članak 2.
   Predsjednik Vijeća polaže isprave o pristupu kako je predviđeno u članku 26. Barcelonske konvencije.

      Sastavljeno u Bruxellesu 19. svibnja 1981.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         D. F. van der MEI

      (1)  SL C 28, 9.2.1981., str. 55.

      (2)  SL C 112, 20.12.1973., str. 1. i SL C 139, 13.6.1977., str. 1.
   PROTOCOL
   concerning cooperation in combating pollution of the Mediterranean Sea by oil and other harmful substances in cases of emergency
   THE CONTRACTING PARTIES TO THE PRESENT PROTOCOL,
   BEING PARTIES to the Convention for the Protection of the Mediterranean Sea against Pollution,
   RECOGNIZING that grave pollution of the sea by oil and other harmful substances in the Mediterranean Sea area involves a danger for the coastal States and the marine ecosystem,
   CONSIDERING that the cooperation of all the coastal States of the Mediterranean is called for to combat this pollution,
   BEARING IN MIND the International Convention for the Prevention of Pollution from Ships, 1973, the International Convention relating to Intervention on the High Seas in Cases of Oil Pollution Casualties, 1969, as well as the Protocol relating to Intervention on the High Seas in Cases of Marine Pollution by Substances Other than Oil, 1973,
   FURTHER TAKING INTO ACCOUNT the International Convention on Civil Liability for Oil Pollution Damage, 1969,
   HAVE AGREED AS FOLLOWS:
   Article 1
   The Contracting Parties to this Protocol (hereinafter referred to as „the Parties”) shall cooperate in taking the necessary measures in cases of grave and imminent danger to the marine environment, the coast or related interests of one or more of the Parties due to the presence of massive quantities of oil or other harmful substances resulting from accidental causes or an accumulation of small discharges which are polluting or threatening to pollute the sea within the area defined in Article 1 of the Convention for the Protection of the Mediterranean Sea against Pollution (hereinafter referred to as „the Convention”).
   Article 2
   For the purpose of this Protocol, the term „related interests” means the interests of a coastal State directly affected or threatened and concerning, among others:

               (a)

               activities in coastal waters, in ports or estuaries, including fishing activities;

               (b)

               the historical and tourist appeal of the area in question, including water sports and recreation;

               (c)

               the health of the coastal population;

               (d)

               the preservation of living resources.

         Article 3
   The Parties shall endeavour to maintain and promote, either individually or through bilateral or multilateral cooperation, their contingency plans and means for combating pollution of the sea by oil and other harmful substances. These means shall include, in particular, equipment, ships, aircraft and manpower prepared for operations in cases of emergency.
   Article 4
   The Parties shall develop and apply, either individually or through bilateral or multilateral cooperation, monitoring activities covering the Mediterranean Sea area in order to have as precise information as possible on the situations referred to in Article 1 of this Protocol.
   Article 5
   In the case of release or loss overboard of harmful substances in packages, freight containers, portable tanks or road and rail tank wagons, the Parties shall cooperate as far as practicable in the salvage and recovery of such substances so as to reduce the danger of pollution of the marine environment.
   Article 6
   1.   Each Party undertakes to disseminate to the other Parties information concerning:

               (a)

               the competent national organization or authorities responsible for combating pollution of the sea by oil and other harmful substances;

               (b)

               the competent national authorities responsible for receiving reports of pollution of the sea by oil and other harmful substances and for dealing with matters concerning measures of assistance between Parties;

               (c)

               new ways in which pollution of the sea by oil and other harmful substances may be avoided, new measures of combating pollution and the development of related research programmes.

         2.   Parties which have agreed to exchange information directly between themselves shall nevertheless communicate such information to the regional centre. The latter shall communicate this information to the other Parties and, on a basis of reciprocity, to coastal States of the Mediterranean Sea area which are not Parties to this Protocol.
   Article 7
   The Parties undertake to coordinate the utilization of the means of communication at their disposal in order to ensure, with the necessary speed and reliability, the reception, transmission and dissemination of all reports and urgent information which relate to the occurrences and situations referred to in Article 1. The regional centre shall have the necessary means of communication to enable it to participate in this coordinated effort and, in particular, to fulfil the functions assigned to it by paragraph 2 of Article 10.
   Article 8
   1.   Each Party shall issue instructions to the masters of ships flying its flag and to the pilots of aircraft registered in its territory requiring them to report by the most rapid and adequate channels in the circumstances, and in accordance with Annex I to this Protocol, either to a Party or to the regional centre:

               (a)

               all accidents causing or likely to cause pollution of the sea by oil or other harmful substances;

               (b)

               the presence, characteristics and extent of spillages of oil or other harmful substances observed at sea which are likely to present a serious and imminent threat to the marine environment or to the coast or related interests of one or more of the Parties.

         2.   The information collected in accordance with paragraph 1 shall be communicated to the other Parties likely to be affected by the pollution:

               (a)

               by the Party which has received the information, either directly or preferably, through the regional centre; or

               (b)

               by the regional centre.

         In case of direct communication between Parties, the regional centre shall be informed of the measures taken by these Parties.
   3.   In consequence of the application of the provisions of paragraph 2, the Parties are not bound by the obligation laid down in Article 9, paragraph 2, of the Convention.
   Article 9
   1.   Any Party faced with a situation of the kind defined in Article 1 of this Protocol shall:

               (a)

               make the necessary assessments of the nature and extent of the casualty or emergency or, as the case may be, of the type and approximate quantity of oil or other harmful substances and the direction and speed of drift of the spillage;

               (b)

               take every practicable, measure to avoid or reduce the effects of pollution;

               (c)

               immediately inform all other Parties, either directly or through the regional centre, of these assessments and of any action which it has taken or which it intends to take to combat the pollution;

               (d)

               continue to observe the situation for as long as possible and report thereon in accordance with Article 8.

         2.   Where action is taken to combat pollution originating from a ship, all possible measures shall be taken to safeguard the persons present on board and, to the extent possible, the ship itself. Any Party which takes such action shall inform the Inter-Governmental Maritime Consultative Organization.
   Article 10
   1.   Any Party requiring assistance for combating pollution by oil or other harmful substances polluting or threatening to pollute its coasts may call for assistance from other Parties, either directly or through the regional centre referred to in Article 6, starting with the Parties which appear likely to be affected by the pollution. This assistance may comprise, in particular, expert advice and the supply to, or placing at the disposal of, the Party concerned of products, equipment and nautical facilities. Parties so requested shall use their best endeavours to render this assistance.
   2.   Where the Parties engaged in an operation to combat pollution cannot agree on the organization of the operation, the regional centre may, with their approval, coordinate the activity of the facilities put into operation by these Parties.
   Article 11
   The application of the relevant provisions of Articles 6, 7, 8, 9 and 10 of this Protocol relating to the regional centre shall be extended, as appropriate, to sub-regional centres in the event of their establishment, taking into account their objectives and functions and their relationship with the said regional centre.
   Article 12
   1.   Ordinary meetings of the Parties to this Protocol shall be held in conjunction with ordinary meetings of the Contracting Parties to the Convention, held pursuant to Article 14 of the Convention. The Parties to this Protocol may also hold extraordinary meetings as provided in Article 14 of the Convention.
   2.   It shall be the function of the meetings of the Parties to this Protocol, in particular:

               (a)

               to keep under review the implementation of this Protocol, and to consider the efficacy of the measures adopted and the need for any other measures, in particular in the form of Annexes;

               (b)

               to review and amend as required any Annex to this Protocol;

               (c)

               to discharge such other functions as may be appropriate for implementation of this Protocol.

         Article 13
   1.   The provisions of the Convention relating to any Protocol shall apply with respect to the present Protocol.
   2.   The rules of procedure and the financial rules adopted pursuant to Article 18 of the Convention shall apply with respect to this Protocol, unless the Parties to this Protocol agree otherwise.

      In witness whereof the undersigned, being duly authorized by their respective Governments, have signed this Protocol.
      Done at Barcelona on 16 February 1976 in a single copy in the Arabic, English, French and Spanish languages, the four texts being equally authoritative.

   ANNEX
   Contents of the report to be made pursuant to Article 8 to this Protocol

               1.

               Each report shall, as far as possible, contain, in general:

                           (a)

                           the identification of the source of pollution (identity of the ship, where appropriate);

                           (b)

                           the geographic position, time and date of the occurrence of the incident or of the observation;

                           (c)

                           the wind and sea conditions prevailing in the area;

                           (d)

                           where the pollution originates from a ship, relevant details respecting the conditions of the ship.

               2.

               Each report shall contain, whenever possible, in particular:

                           (a)

                           a clear indication or description of the harmful substances involved, including the correct technical names of such substances (trade names should not be used in place of the correct technical names);

                           (b)

                           a statement or estimate of the quantities, concentrations and likely conditions of harmful substances discharged or likely to be discharged into the sea;

                           (c)

                           where relevant, a description of the packaging and identifying marks; and

                           (d)

                           the name of the consignor, consignee or manufacturer.

               3.

               Each report shall clearly indicate, whenever possible, whether the harmful substances discharged or likely to be discharged is oil or a noxious liquid, solid or gaseous substance and whether such substance was or is carried in bulk or contained in packaged form, freight containers, portable tanks, or road and rail tank wagons.

               4.

               Each report shall be supplemented, as necessary, by any relevant information requested by a recipient of the report or deemed appropriate by the person sending the report.

               5.

               Any of the persons referred to in Article 8, paragraph 1, of this Protocol shall:

                           (a)

                           supplement, as far as possible, the initial report, as necessary, with information concerning further developments; and

                           (b)

                           comply as fully as possible with requests from affected States for additional information.

         PROTOCOLE
   relatif à la coopération en matière de lutte contre la pollution de la mer Méditerranée par les hydrocarbures et autres substances nuisibles en cas de situation critique
   LES PARTIES CONTRACTANTES AU PRÉSENT PROTOCOLE,
   ÉTANT PARTIES à la convention pour la protection de la mer Méditerranée contre la pollution,
   RECONNAISSANT qu’une pollution grave des eaux de la zone de la mer Méditerrannée par les hydrocarbures et autres substances nuisibles peut créer un danger pour les États riverains et les écosystèmes marins,
   ESTIMANT que la lutte contre cette pollution appelle la coopération de tous les États riverains de la Méditerranée,
   AYANT À L’ESPRIT la convention internationale de 1973 pour la prévention de la pollution par les navires, la convention internationale de 1969 sur l’intervention en haute mer en cas d’accident entraînant ou pouvant entraîner une pollution par les hydrocarbures, ainsi que le protocole de 1973 sur l’intervention en haute mer en cas de pollution par des substances autres que des hydrocarbures,
   TENANT COMPTE ÉGALEMENT de la convention internationale de 1969 sur la responsabilité civile pour les dommages dus à la pollution par les hydrocarbures,
   SONT CONVENUES DE CE QUI SUIT:
   Article premier
   Les parties contractantes au présent protocole (ci-après dénommées „les parties”) coopèrent pour prendre les dispositions nécessaires au cas où la présence massive, d’origine accidentelle ou résultant d’un effet cumulatif, d’hydrocarbures ou, d’autres substances nuisibles polluant ou risquant de polluer les eaux de la zone définie à l’article 1er de la convention pour la protection de la mer Méditerranée contre la pollution (ci-après dénommée „la convention”), constitue un danger grave et imminent pour le milieu marin, les côtes ou les intérêts connexes d’une ou plusieurs parties.
   Article 2
   Aux fins du présent protocole, l’expression „intérêts connexes” s’entend des intérêts d’un État riverain directement affecté ou menacé et qui ont trait, entre autres:

               a)

               aux activités maritimes côtières, portuaires ou d’estuaires, y compris les activités des pêcheries;

               b)

               à l’attrait historique et touristique, y compris les sports aquatiques et autres activités récréatives, de la région considérée;

               c)

               à la santé des populations côtières;

               d)

               à la conservation des ressources vivantes.

         Article 3
   Les parties s’efforcent de maintenir et de promouvoir, soit individuellement, soit en coopération bilatérale ou multilatérale, leurs plans d’urgence et leurs moyens de lutte contre la pollution de la mer par les hydrocarbures et autres substances nuisibles. Ces moyens comprennent notamment les équipements, les navires, les aéronefs et les personnels nécessaires aux opérations en cas de situation critique.
   Article 4
   Les parties développent et mettent en œuvre, soit individuellement, soit en coopération bilatérale ou multilatérale, une surveillance active de la zone de la mer Méditerranée afin d’avoir une connaissance aussi précise que possible des faits définis à l’article 1er du présent protocole.
   Article 5
   En cas de jet ou de chute à la mer de substances nuisibles en colis, conteneurs, citernes mobiles, camions-citernes ou wagons citernes, les parties s’engagent à coopérer dans la mesure du possible à leur sauvetage et à leur récupération de manière à réduire les risques de pollution du milieu marin.
   Article 6
   1.   Chaque partie s’engage à diffuser aux autres parties des informations concernant:

               a)

               l’organisation nationale ou les autorités nationales compétentes en matière de lutte contre la pollution de la mer par les hydrocarbures et autres substances nuisibles;

               b)

               les autorités nationales compétentes chargées de recevoir les informations concernant la pollution de la mer par les hydrocarbures et autres substances nuisibles et de traiter des affaires d’assistance entre les parties;

               c)

               les méthodes nouvelles en matière de prévention de la pollution de la mer par les hydrocarbures et autres substances nuisibles, les procédés nouveaux pour combattre la pollution, et le développement de programmes de recherches y afférents.

         2.   Les parties qui, le cas échéant, sont convenues d’échanger directement entre elles ces informations sont néanmoins tenues de les communiquer au centre régional. Ce dernier en assure la communication aux autres parties et, sous réserve de réciprocité, aux États riverains de la zone de la mer Méditerranée qui ne sont pas parties au présent protocole.
   Article 7
   Les parties s’engagent à coordonner l’utilisation des moyens de communication dont elles disposent pour assurer, avec la fiabilité et la rapidité nécessaires, la réception, la transmission et la diffusion de tous rapports et informations urgentes relatifs aux faits et situations définis à l’article 1er. Le centre régional sera doté des moyens de communication qui lui permettront de participer à cet effort coordonné et, notamment, de remplir les fonctions qui lui sont assignées par le paragraphe 2 de l’article 10.
   Article 8
   1.   Chaque partie fait donner aux capitaines de navires battant son pavillon et aux pilotes d’aéronefs immatriculés sur son territoire des instructions les invitant à signaler à une partie ou au centre régional, par les voies les plus rapides et les plus adéquates compte tenu des circonstances, et conformément à l’annexe I du présent protocole:

               a)

               tous les accidents causant ou pouvant causer une pollution des eaux de la mer par les hydrocarbures et autres substances nuisibles;

               b)

               la présence, les caractéristiques et l’étendue des nappes d’hydrocarbures ou de substances nuisibles repérées en mer et de nature à constituer une menace grave et imminente pour le milieu marin, pour les côtes ou les intérêts connexes d’une ou plusieurs parties.

         2.   Les informations recueillies conformément au paragraphe 1 sont communiquées aux autres parties susceptibles d’être affectées par la pollution:

               a)

               soit par la partie ayant reçu ces informations — directement ou, de préférence, par l’intermédiaire du centre;

               b)

               soit par le centre régional.

         En cas de communication directe entre parties, le centre régional sera informé des dispositions prises par ces parties.
   3.   En conséquence de l’application des dispositions du paragraphe 2, les parties ne sont pas tenues à l’obligation prévue à l’article 9 paragraphe 2 de la convention.
   Article 9
   1.   Toute partie confrontée à une situation de la nature de celle définie à l’article 1er du présent protocole doit:

               a)

               faire les évaluations nécessaires concernant la nature et l’importance de l’accident ou de la situation nécessitant des mesures d’urgence ou, le cas échéant, le type et la quantité approximative des hydrocarbures ou autres substances nuisibles, ainsi que la direction et la vitesse de dérive des nappes;

               b)

               prendre toutes mesures susceptibles d’éliminer ou de réduire les effets résultant de la pollution;

               c)

               informer immédiatement les autres parties, soit directement, soit par l’intermédiaire du centre régional, de ces évaluations et de toute action entreprise ou prévue pour lutter contre la pollution;

               d)

               continuer à observer la situation aussi longtemps que possible et faire rapport conformément à l’article 8.

         2.   En cas d’action pour combattre la pollution provenant d’un navire, toutes les mesures possibles devront être prises pour sauvegarder les personnes présentes à bord et, autant que faire se peut, le navire lui-même. Toute partie qui entreprend une telle action doit en informer l’Organisation intergouvernementale consultative de la navigation maritime.
   Article 10
   1.   Toute partie ayant besoin d’assistance pour une opération de lutte contre la pollution par les hydrocarbures ou autres substances nuisibles polluant ou menaçant de polluer ses côtes peut demander, soit directement, soit par l’intermédiaire du centre régional visé à l’article 6, le concours d’autres parties, celles qui sont susceptibles d’être également affectées par la pollution étant sollicitées en premier lieu. Ce concours peut comporter notamment des conseils d’experts et la fourniture ou mise à disposition de produits, d’équipement et de moyens nautiques. Les parties ainsi sollicitées font tous les efforts possibles pour apporter leur concours.
   2.   Si les parties engagées dans l’opération ne peuvent s’entendre sur la conduite même de la lutte, le centre régional peut avec leur accord, coordonner l’activité des moyens mis en œuvre par ces parties.
   Article 11
   L’application des dispositions pertinentes des articles 6, 7, 8, 9 et 10 du présent protocole concernant le centre régional sera étendue selon qu’il conviendra aux centres sous-régionaux lors de leur création éventuelle, compte tenu de leurs objectifs et fonctions ainsi que de leur relation avec ledit centre régional.
   Article 12
   1.   Les réunions ordinaires des parties au présent protocole se tiennent lors des réunions ordinaires des parties contractantes à la convention organisées en application de l’article 14 de ladite convention. Les parties au présent protocole peuvent aussi tenir des réunions extraordinaires conformément à l’article 14 de la convention.
   2.   Les réunions des parties au présent protocole ont notamment pour objet:

               a)

               de veiller à l’application du présent protocole et d’examiner l’efficacité des mesures adoptées et l’opportunité de prendre d’autres dispositions, notamment sous la forme d’annexés;

               b)

               de réviser et d’amender, le cas échéant, toute annexe au présent protocole;

               c)

               de remplir en tant que de besoin toutes autres fonctions en application du présent protocole.

         Article 13
   1.   Les dispositions de la convention se rapportant à tout protocole s’applique à l’égard du présent protocole.
   2.   Le règlement intérieur et les règles financières adoptés conformément à l’article 18 de la convention s’appliquent à l’égard du présent protocole, à moins que les parties au présent protocole n’en conviennent autrement.

      En foi de quoi les soussignés, dûment autorisés par leurs gouvernements respectifs, ont signé le présent protocole.
      Fait à Barcelone, le seize février mil neuf cent soixante-seize, en un seul exemplaire en langues anglaise, arabe, espagnole et française, les quatre textes faisant également foi.

   ANNEXE
   Contenu du rapport à rédiger en application de l’article 8 du présent protocole

               1.

               Chaque rapport donne si possible, en règle générale:

                           a)

                           l’identification de la source de pollution (éventuellement l’identité du navire);

                           b)

                           la position géographique, l’heure et la date de l’événement ou de l’observation;

                           c)

                           l’état du vent et de la mer dans la zone;

                           d)

                           les détails pertinents sur l’état du navire si la pollution provient de celui-ci.

               2.

               Chaque rapport donne si possible, en particulier:

                           a)

                           des renseignements détaillés sur la nature des substances nuisibles en cause, y compris leur appellation technique exacte (l’appellation commerciale ne devrait pas être utilisée à la place de l’appellation technique exacte);

                           b)

                           la quantité exacte ou approximative, la concentration ainsi que l’état probable des substances nuisibles rejetées ou susceptibles d’être rejetées à la mer;

                           c)

                           le cas échéant, la description de l’emballage et des marques d’identification;

                           d)

                           le nom de l’expéditeur, du destinataire ou du fabricant.

               3.

               Dans la mesure du possible, chaque rapport indique clairement si la substance nuisible rejetée ou susceptible d’être rejetée est un hydrocarbure, une substance nocive à l’état liquide, ou solide, ou gazeux, et si cette substance était ou est transportée en vrac ou en colis, dans des conteneurs, des citernes mobiles ou des camions-citernes et wagons-citernes.

               4.

               Chaque rapport doit être complété, s’il y a lieu, par tout autre renseignement pertinent qui est demandé par l’une des personnes auxquelles le rapport est adressé ou que l’auteur du rapport juge approprié.

               5.

               Toute personne visée à l’article 8 paragraphe 1 du présent protocole doit:

                           a)

                           compléter dans la mesure du possible le rapport initial, s’il y a lieu, par des renseignements sur l’évolution de la situation;

                           b)

                           accéder dans toute la mesure possible aux demandes de renseignements complémentaires émanant des États affectés.


title: Odluka Vijeća (EU) 2016/351 od 4. ožujka 2016. o utvrđivanju stajališta koje je potrebno zauzeti u ime Europske unije u okviru Glavnog vijeća Svjetske trgovinske organizacije o zahtjevu Jordana za izuzeće WTO-a u pogledu prijelaznog razdoblja za ukidanje njegova programa izvoznih subvencija

text:
               11.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 65/63

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2016/351
   od 4. ožujka 2016.
   o utvrđivanju stajališta koje je potrebno zauzeti u ime Europske unije u okviru Glavnog vijeća Svjetske trgovinske organizacije o zahtjevu Jordana za izuzeće WTO-a u pogledu prijelaznog razdoblja za ukidanje njegova programa izvoznih subvencija
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 207. stavak 4. prvi podstavak, u vezi s člankom 218. stavkom 9.,
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   budući da:

               (1)

               Člankom IX. stavcima 3. i 4. Sporazuma iz Marakeša o osnivanju Svjetske trgovinske organizacije („Sporazum o WTO-u”) utvrđeni su postupci za odobravanje izuzeća koja se odnose na multilateralne trgovinske sporazume iz Priloga 1.A ili 1.B ili 1.C Sporazumu o WTO-u i njihove priloge.

               (2)

               Dana 27. srpnja 2007. Jordanu je odobreno produljenje prijelaznog razdoblja predviđenog Sporazumom o subvencijama i kompenzacijskim mjerama („Sporazum o SKM-u”) za ukidanje njegova programa izvoznih subvencija u obliku djelomičnog ili potpunog izuzeća od poreza na dohodak za dobit ostvarenu od određenih oblika izvoza. To je produljenje nastavljeno do 31. prosinca 2013. s razdobljem postupnog ukidanja do 31. prosinca 2015., u skladu s postupcima za nastavak produljenjâ na temelju članka 27. stavka 4. Sporazuma o SKM-u prijelaznog razdoblja iz članka 27. stavka 2. točke (b) tog Sporazuma za određene zemlje u razvoju.

               (3)

               Na temelju članka IX. stavka 3. Sporazuma o WTO-u Jordan je podnio zahtjev za izuzeće od obveze postupnog ukidanja iz članka 27. stavka 4. Sporazuma o SKM-u do 31. prosinca 2018. u pogledu svojeg programa izvoznih subvencija.

               (4)

               Odobrenje tog izuzeća ne bi negativno utjecalo na gospodarstvo ni trgovinske interese Unije, a podržalo bi Jordan u njegovim naporima za odgovaranje na gospodarske izazove s kojima se susreće zbog teške i nestabilne političke situacije u regiji.

               (5)

               Stoga je primjereno utvrditi stajalište koje je potrebno zauzeti u ime Unije u okviru Glavnog vijeća WTO-a kako bi se podržao zahtjev za izuzeće koji je podnio Jordan,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Stajalište koje je u ime Europske unije potrebno zauzeti u okviru Glavnog vijeća Svjetske trgovinske organizacije jest da se podrži zahtjev za izuzeće Jordana u pogledu produljenja do 31. prosinca 2018. prijelaznog razdoblja za ukidanje njegova programa izvoznih subvencija u skladu s odredbama zahtjeva za izuzeće.
   To stajalište izražava Komisija.
   Članak 2.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Bruxellesu 4. ožujka 2016.

            Za Vijeće

            Predsjednica

         S.A.M. DIJKSMA


title: 2011/642/EU: Odluka Komisije od 29. rujna 2011. o prekidu antidampinškog postupka koji se odnosi na uvoz određenih sustava grafitnih elektroda podrijetlom iz Narodne Republike Kine

text:
               11/Sv. 131

               HR

               Službeni list Europske unije

               276

         32011D0642

               L 254/20

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         ODLUKA KOMISIJE
   od 29. rujna 2011.
   o prekidu antidampinškog postupka koji se odnosi na uvoz određenih sustava grafitnih elektroda podrijetlom iz Narodne Republike Kine
   (2011/642/EU)
   EUROPSKA KOMISIJA,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije,
   uzimajući u obzir Uredbu Vijeća (EZ) br. 1225/2009 od 30. prosinca 2009. o zaštiti od dampinškog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske zajednice (1) („Osnovna uredba”), a posebno njezin članak 9.,
   nakon savjetovanja sa Savjetodavnim odborom,
   budući da:
   A.   POSTUPAK

               (1)

               Dana 5. studenoga 2010. Europska je komisija („Komisija”) zaprimila pritužbu u pogledu navodnog štetnog dampinga određenih sustava grafitnih elektroda („grafitne elektrode”) podrijetlom iz Narodne Republike Kine („Kina”), koju je u skladu s člankom 5. Osnovne uredbe uložilo Europsko udruženje za ugljik i grafit („podnositelj pritužbe”) u ime proizvođača koji predstavljaju većinski udio, u ovom slučaju više od 50 %, ukupne proizvodnje Unije određenih sustava grafitnih elektroda.

               (2)

               Pritužba je sadržavala dokaze prima facie o postojanju dampinga i materijalnoj šteti koja iz njega proizlazi, što se smatralo dostatnim kako bi se opravdalo pokretanje antidampinškog postupka.

               (3)

               Nakon savjetovanja sa Savjetodavnim odborom Komisija je putem obavijesti objavljene u Službenom listu Europske unije
                   (2) pokrenula antidampinški postupak u vezi s uvozom određenih sustava grafitnih elektroda podrijetlom iz Kine.

               (4)

               Komisija je službeno obavijestila proizvođače izvoznike u Kini, uvoznike, trgovce, korisnike i udruženja za koja se zna da se to na njih odnosi, kineske vlasti i sve poznate proizvođače iz Unije o pokretanju postupka. Zainteresirane stranke dobile su priliku iznijeti svoje stavove u pisanom obliku i zatražiti raspravu u roku određenom u obavijesti o pokretanju postupka.

               (5)

               Svim zainteresiranim strankama koje su to tražile te su pokazale da postoje posebni razlozi da ih se sasluša, odobrena je rasprava.

         B.   POVLAČENJE PRITUŽBE I PREKID POSTUPKA

               (6)

               Pismom Komisiji od 8. srpnja 2011. podnositelj pritužbe službeno je povukao svoju pritužbu.

               (7)

               U skladu s člankom 9. stavkom 1. Osnovne uredbe postupak se može prekinuti nakon povlačenja pritužbe, osim ako takav prekid ne bi bio u interesu Unije.

               (8)

               U ovom se pogledu napominje da Komisija nije utvrdila nikakve razloge koji ukazuju na to da prekid ne bi bio u interesu Unije te da zainteresirane stranke nisu iznijele nikakav takav razlog. Komisija je stoga smatrala da bi ovaj postupak trebalo prekinuti. Zainteresirane stranke obaviještene su na odgovarajući način i dana im je mogućnost da iznesu svoje komentare. Nisu primljeni nikakvi komentari koji ukazuju na to da takav prekid ne bi bio u interesu Unije.

               (9)

               Komisija stoga zaključuje da bi antidampinški postupak koji se odnosi na uvoz u Uniju određenih sustava grafitnih elektroda podrijetlom iz Narodne Republike Kine trebalo prekinuti.

         DONIJELA JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Prekida se antidampinški postupak koji se odnosi na uvoz dotičnih grafitnih elektroda podrijetlom iz Narodne Republike Kine koje se koriste za električne peći, prividne gustoće 1,5 g/cm3 ili veće i električnog otpora 7 μΩ.m ili manje, trenutačno obuhvaćene oznakom KN ex 8545 11 00 i nastavci koji se koriste za takve elektrode, trenutačno obuhvaćeni oznakom KN ex 8545 90 90.
   Članak 2.
   Odluka stupa na snagu sljedećeg dana od dana objave u Službenom listu Europske unije.

      Sastavljeno u Bruxellesu 29. rujna 2011.

            Za Komisiju

            Predsjednik

         José Manuel BARROSO

      (1)  SL L 343, 22.12.2009., str. 51.

      (2)  SL C 343, 17.12.2010., str. 24.