title: Odluka Vijeća (EU) 2016/1750 od 17. lipnja 2016. o sklapanju, u ime Europske unije, Protokola o uklanjanju nezakonite trgovine duhanskim proizvodima uz Okvirnu konvenciju Svjetske zdravstvene organizacije o nadzoru nad duhanom u pogledu njegovih odredaba o obvezama povezanima s pravosudnom suradnjom u kaznenim stvarima i definiranjem kaznenih djela

text:
               1.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 268/6

         ODLUKA VIJEĆA (EU) 2016/1750
   od 17. lipnja 2016.
   o sklapanju, u ime Europske unije, Protokola o uklanjanju nezakonite trgovine duhanskim proizvodima uz Okvirnu konvenciju Svjetske zdravstvene organizacije o nadzoru nad duhanom u pogledu njegovih odredaba o obvezama povezanima s pravosudnom suradnjom u kaznenim stvarima i definiranjem kaznenih djela
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno članak 82. stavak 1. i članak 83. u vezi s njegovim člankom 218. stavkom 6. točkom (a),
   uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
   uzimajući u obzir suglasnost Europskog parlamenta,
   budući da:

               (1)

               Sklapanje Okvirne konvencije Svjetske zdravstvene organizacije (SZO) o nadzoru nad duhanom (FCTC) odobreno je u ime Zajednice Odlukom Vijeća 2004/513/EZ (1).

               (2)

               U skladu s odlukama Vijeća 2013/744/EU (2) i 2013/745/EU (3), Protokol o uklanjanju nezakonite trgovine duhanskim proizvodima uz FCTC Svjetske zdravstvene organizacije („Protokol”) potpisan je 20. prosinca 2013., podložno njegovu naknadnom sklapanju.

               (3)

               Protokol predstavlja važan doprinos međunarodnim naporima za uklanjanje svih oblika nezakonite trgovine duhanskim proizvodima i time borbu protiv izbjegavanja poreznih i carinskih obveza te smanjenje ponude duhanskih proizvoda u skladu s člankom 15. FCTC-a Svjetske zdravstvene organizacije. Protokolom se također doprinosi neometanom funkcioniranju unutarnjeg tržišta za duhanske proizvode istodobno osiguravajući visoku razinu javnog zdravlja.

               (4)

               Protokol obuhvaća područja povezana s pravosudnom suradnjom u kaznenim stvarima, definiranjem kaznenih djela i policijskom suradnjom. U onoj mjeri u kojoj bi se članci 14., 16., 19., 23., 26., 27., 29. i 30. Protokola mogli provoditi mjerama koje pripadaju u opseg tih područja, te odredbe pripadaju u područje primjene trećeg dijela glave V. Ugovora o funkcioniranju Europske unije.

               (5)

               Unija je pravnim aktima utvrdila zajednička pravila u područjima pravosudne suradnje u kaznenim stvarima i definiranju kaznenih djela (4). Članci 14., 16., 26., 29. i 30. Protokola mogli bi utjecati na zajednička pravila ili izmijeniti njihov opseg. Protokol bi trebalo odobriti u ime Unije u pogledu pitanja koja su u nadležnosti Unije samo u onoj mjeri u kojoj Protokol može utjecati na takva zajednička pravila ili izmijeniti njihov opseg.

               (6)

               Sklapanjem Protokola Unija neće izvršavati podijeljenu nadležnost te stoga države članice zadržavaju svoju nadležnost u područjima obuhvaćenima Protokolom koja ne utječu na zajednička pravila odnosno ne mijenjaju opseg takvih zajedničkih pravila.

               (7)

               Irska je obvezana Aktom Vijeća od 26. srpnja 1995. i Okvirnom odlukom 2001/500/PUP te stoga sudjeluje u donošenju ove Odluke.

               (8)

               U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 21 o stajalištu Ujedinjene Kraljevine i Irske s obzirom na područje slobode, sigurnosti i pravde, priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, i ne dovodeći u pitanje članak 4. navedenog protokola, Ujedinjena Kraljevina ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te je ona ne obvezuje niti se na nju primjenjuje.

               (9)

               U skladu s člancima 1. i 2. Protokola br. 22 o stajalištu Danske priloženog Ugovoru o Europskoj uniji i Ugovoru o funkcioniranju Europske unije, Danska ne sudjeluje u donošenju ove Odluke te je ona ne obvezuje niti se na nju primjenjuje.

               (10)

               Odluka Vijeća (EU) 2016/1749 (5), koja je donesena usporedno s ovom Odlukom odnosi se na sklapanje, u ime Unije, Protokola, uz iznimku njegovih odredaba o obvezama povezanima s pravosudnom suradnjom u kaznenim stvarima i definiranjem kaznenih djela.

               (11)

               Protokol bi trebalo odobriti u ime Unije u pogledu pitanja koja su u nadležnosti Unije,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Protokol o uklanjanju nezakonite trgovine duhanskim proizvodima uz Okvirnu konvenciju Svjetske zdravstvene organizacije o nadzoru nad duhanom u pogledu članaka 14., 16., 26., 29. i 30. koji se odnose na pravosudnu suradnju u kaznenim stvarima i definiranje kaznenih djela odobrava se u ime Unije.
   Tekst Protokola priložen je ovoj Odluci.
   Članak 2.
   Predsjednik Vijeća određuje jednu ili više osoba ovlaštenih za polaganje, u ime Unije:

               (a)

               isprave predviđene u članku 44. stavku 1. Protokola;

               (b)

               izjave o nadležnostima navedene u Prilogu ovoj Odluci, u skladu s člankom 44. stavkom 3. Protokola.

         Članak 3.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europske unije.

      Sastavljeno u Luxembourgu 17. lipnja 2016.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         J.R.V.A. DIJSSELBLOEM

      (1)  Odluka Vijeća 2004/513/EZ od 2. lipnja 2004. o sklapanju Okvirne konvencije Svjetske zdravstvene organizacije o nadzoru nad duhanom (SL L 213, 15.6.2004., str. 8.).

      (2)  Odluka Vijeća 2013/744/EU od 9. prosinca 2013. o potpisivanju, u ime Europske unije, Protokola o uklanjanju nezakonite trgovine duhanskim proizvodima uz Okvirnu konvenciju Svjetske zdravstvene organizacije o nadzoru nad duhanom u pogledu njegovih odredaba o obvezama povezanima s pravosudnom suradnjom u kaznenim stvarima, definicijom kaznenih djela i policijskom suradnjom (SL L 333, 12.12.2013., str. 73.).

      (3)  Odluka Vijeća 2013/745/EU od 9. prosinca 2013. o potpisivanju, u ime Europske unije, Protokola o uklanjanju nezakonite trgovine duhanskim proizvodima uz Okvirnu konvenciju Svjetske zdravstvene organizacije o nadzoru nad duhanom, uz iznimku njegovih odredaba o obvezama povezanima s pravosudnom suradnjom u kaznenim stvarima, definicijom kaznenih djela i policijskom suradnjom (SL L 333, 12.12.2013., str. 75.).
   Okvirna odluka Vijeća 2001/500/PUP od 26. lipnja 2001. o pranju novca, identifikaciji, praćenju, zamrzavanju, pljenidbi i oduzimanju imovine i imovinske koristi ostvarene kaznenim djelima (SL L 182, 5.7.2001., str. 1.);

      (4)  Akt Vijeća od 26. srpnja 1995. o sastavljanju Konvencije o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica (SL C 316, 27.11.1995., str. 48.).

      (5)  Odluka Vijeća (EU) 2016/1749 od 17. lipnja 2016. o sklapanju, u ime Europske unije, Protokola o uklanjanju nezakonite trgovine duhanskim proizvodima uz Okvirnu konvenciju Svjetske zdravstvene organizacije o nadzoru nad duhanom, uz iznimku njegovih odredaba koje pripadaju u područje primjene trećeg dijela glave V. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (vidjeti str. 1. ovoga Službenog lista).

      PRILOG

         IZJAVA O NADLEŽNOSTIMA EUROPSKE UNIJE U POGLEDU PITANJA OBUHVAĆENIH PROTOKOLOM O UKLANJANJU NEZAKONITE TRGOVINE DUHANSKIM PROIZVODIMA

         (U SKLADU S ČLANKOM 44. PROTOKOLA)

      Europska unija (EU) podnosi, u skladu s člankom 44. Protokola o uklanjanju nezakonite trgovine duhanskim proizvodima uz Okvirnu konvenciju Svjetske zdravstvene organizacije o nadzoru nad duhanom („Protokol uz FCTC”), sljedeću izjavu o nadležnostima kojom se određuju kategorije i područja politike za koje su države članice EU-a dodijelile nadležnosti EU-u u područjima obuhvaćenima Protokolom uz FCTC.
      1.   Opća načela

      Kategorije i područja nadležnosti Unije utvrđeni su u člancima od 2. do 6. UFEU-a. Kada je Ugovorima u određenom području isključiva nadležnost dodijeljena EU-u, samo EU može obavljati zakonodavnu aktivnosti i donositi pravno obvezujuće akte, a države članice to mogu same činiti samo ako ih za to ovlasti EU ili radi provedbe akata EU-a. Kada je Ugovorima u određenom području EU-u dodijeljena nadležnost koju on dijeli s državama članicama, EU i države članice u tom području mogu obavljati zakonodavnu aktivnost i donositi pravno obvezujuće akte. Države članice svoju nadležnost izvršavaju u onoj mjeri u kojoj EU ne izvršava svoju nadležnost. Države članice svoju nadležnost ponovno izvršavaju u onoj mjeri u kojoj je EU odlučio prestati izvršavati svoju nadležnost.
      Samo EU ima nadležnost za sklapanje međunarodnih sporazuma u područjima politike navedenima u članku 3. stavku 1. UFEU-a. U područjima politike navedenima u članku 4. stavku 2. UFEU-a EU i njegove države članice dijele nadležnost, ali samo EU ima nadležnost za djelovanje kada je predviđeno djelovanje potrebno kako bi se Uniji omogućilo izvršavanje njezine unutarnje nadležnosti ili u mjeri u kojoj bi odredbe sporazuma mogle utjecati na zajednička pravila ili izmijeniti njihov opseg u smislu članka 3. stavka 2. UFEU-a; ako to nije slučaj (odnosno uvjeti iz članka 3. stavka 2. UFEU-a nisu ispunjeni), države članice mogu izvršavati svoju nadležnost za djelovanje u tim područjima politika.
      Nadležnosti koje Ugovorima nisu dodijeljene EU-u u nadležnosti su država članica EU-a.
      EU će na odgovarajući način priopćiti sve znatne izmjene opsega svojih nadležnosti, u skladu s člankom 44. Protokola, bez da to predstavlja preduvjet za izvršavanje njegove nadležnosti u pitanjima obuhvaćenima Protokolom uz FCTC.
      2.   Isključiva nadležnost EU-a

                  2.1.

                  EU ima isključivu nadležnost za djelovanje u pogledu pitanja obuhvaćenih Protokolom uz FCTC koja pripadaju u područje primjene zajedničke trgovinske politike EU-a (članak 207. UFEU-a).

                  2.2.

                  Osim toga, EU ima isključivu nadležnost za djelovanje u pogledu pitanja obuhvaćenih Protokolom uz FCTC koja pripadaju u područje primjene carinske suradnje (članak 33. UFEU-a), usklađivanja zakonodavstava na unutarnjem tržištu (članci 113. i 114. UFEU-a), pravosudne suradnje u kaznenim stvarima (članak 82. UFEU-a) i definiranja kaznenih djela (članak 83. UFEU-a), samo u onoj mjeri u kojoj se odredbama akta Unije utvrđuju zajednička pravila na koja bi se moglo utjecati ili čiji bi se opseg mogao izmijeniti odredbama Protokola uz FCTC.
                  Popisom akata Unije u nastavku prikazuje se opseg u kojem je Unija izvršavala svoju unutarnju nadležnost u tim područjima u skladu s Ugovorom o funkcioniranju Europske unije. Opseg isključive nadležnosti Unije koja proizlazi iz tih akata mora se ocjenjivati upućivanjem na precizne odredbe svake od mjera i posebice u onoj mjeri u kojoj se tim odredbama utvrđuju zajednička pravila na koja bi se moglo utjecati ili čiji bi se opseg mogao izmijeniti odredbama Protokola uz FCTC ili aktom donesenim u njegovoj provedbi.

                              —

                              Direktiva 2014/40/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda i o stavljanju izvan snage Direktive 2001/37/EZ (SL L 127, 29.4.2014., str. 1.),

                              —

                              Direktiva 2005/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 26. listopada 2005. o sprečavanju korištenja financijskog sustava u svrhu pranja novca i financiranja terorizma (SL L 309, 25.11.2005., str. 15.),

                              —

                              Uredba (EU) br. 952/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. listopada 2013. o Carinskom zakoniku Unije (SL L 269, 10.10.2013., str. 1.),

                              —

                              Direktiva Vijeća 2008/118/EZ od 16. prosinca 2008. o općim aranžmanima za trošarine i o stavljanju izvan snage Direktive 92/12/EEZ (SL L 9, 14.1.2009., str. 12.),

                              —

                              Direktiva Vijeća 2011/64/EU od 21. lipnja 2011. o strukturi i stopama trošarine koje se primjenjuju na prerađeni duhan (SL L 176, 5.7.2011., str. 24.),

                              —

                              Okvirna odluka Vijeća 2001/500/PUP od 26. lipnja 2001. o pranju novca, identifikaciji, praćenju, zamrzavanju, pljenidbi i oduzimanju imovine i imovinske koristi ostvarene kaznenim djelima (SL L 182, 5.7.2001., str. 1.),

                              —

                              Akt Vijeća od 26. srpnja 1995. o sastavljanju Konvencije o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica (SL C 316, 27.11.1995., str. 48.).

            3.   Nadležnosti država članica

      U pogledu ostalih pitanja obuhvaćenih Protokolom uz FCTC koja nisu navedena u odjeljcima 2.1. i 2.2. te za koje EU nema isključivu nadležnost za djelovanje, države članice i dalje imaju nadležnost za djelovanje.


title: Odluka Vijeća 2014/482/ZVSP od 22. srpnja 2014. o izmjeni Odluke 2012/392/ZVSP o misiji ZSOP-a Europske unije u Nigeru (EUCAP Sahel Niger)

text:
               23.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 217/31

         ODLUKA VIJEĆA 2014/482/ZVSP
   od 22. srpnja 2014.
   o izmjeni Odluke 2012/392/ZVSP o misiji ZSOP-a Europske unije u Nigeru (EUCAP Sahel Niger)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 28., članak 42. stavak 4. i članak 43. stavak 2.,
   uzimajući u obzir prijedlog Visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku,
   budući da:

               (1)

               Vijeće je 16. srpnja 2012. donijelo Odluku 2012/392/ZVSP (1) koja istječe 15. srpnja 2014.

               (2)

               Vijeće je 28. listopada 2013. donijelo Odluku 2013/533/ZVSP (2) kojom se osigurava financijski referentni iznos za razdoblje do 15. srpnja 2014.

               (3)

               Politički i sigurnosni odbor (PSO) je 28. ožujka 2014. preporučio produljenje misije ZSOP-a Europske unije u Nigeru (EUCAP Sahel Niger) u trajanju od dvije godine u skladu sa strateškim preispitivanjem.

               (4)

               Visoki predstavnik Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku (VP) primio je 2. svibnja 2014. pismo tijelâ Nigera u kojem se podupire produljenje misije EUCAP Sahel Niger od dvije godine.

               (5)

               Misija EUCAP Sahel Niger provodit će se u kontekstu situacije koja se može pogoršati i koja bi mogla otežati ostvarivanje ciljeva vanjskog djelovanja Unije kako su određeni u članku 21. Ugovora o Europskoj uniji,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Odluka 2012/392/ZVSP mijenja se kako slijedi:

               1.

               Članci 2. i 3. zamjenjuju se sljedećim:
               „Članak 2.
               Ciljevi
               U kontekstu provedbe Strategije Europske unije za sigurnost i razvoj u Sahelu, cilj je misije EUCAP Sahel Niger omogućavanje tijelima Nigera da utvrde i provedu vlastitu nacionalnu strategiju sigurnosti. Cilj misije EUCAP Sahel Niger je, također, doprinijeti da sigurnosni čimbenici Nigera koji se bore protiv terorizma i organiziranog kriminala razviju integrirani, multidisciplinarni, usklađen i održiv pristup koji se temelji na ljudskim pravima.
               Članak 3.
               Zadaće
               1.   Kako bi se ostvarili ciljevi određeni u članku 2., misija EUCAP Sahel Niger:

                           (a)

                           spremna je podupirati utvrđivanje i provedbu Strategije Nigera za sigurnost, uz nastavak savjetovanja i pružanja pomoći u provedbi sigurnosne dimenzije Strategije Nigera za sigurnost i razvoj na sjeveru;

                           (b)

                           olakšava koordinaciju regionalnih i međunarodnih projekata koji podupiru Niger u borbi protiv terorizma i organiziranog kriminala;

                           (c)

                           jača vladavinu prava kroz razvoj kapaciteta za kaznene istrage i, u tom kontekstu, razvija i provodi odgovarajuće programe osposobljavanja;

                           (d)

                           podupire razvoj održivosti sigurnosnih i obrambenih snaga Nigera;

                           (e)

                           doprinosi utvrđivanju, planiranju i provedbi projekata u području sigurnosti.

                     2.   Misija EUCAP Sahel Niger usredotočena je na aktivnosti navedene u stavku 1. koje doprinose unaprjeđenju nadzora nad državnim područjem Nigera, uključujući uz koordinaciju s oružanim snagama Nigera.
               3.   Misija EUCAP Sahel Niger nema nikakvu izvršnu funkciju.”

               2.

               Članak 4. mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
                           „3.   Misija EUCAP Sahel Niger strukturirana je u skladu s njezinim dokumentima za planiranje.”;

                           (b)

                           stavak 4. briše se.

               3.

               Članak 6. mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           umeće se sljedeći stavak:
                           „1.a   Voditelj misije predstavlja misiju EUCAP Sahel Niger na njezinu području operacije. Voditelj misije može zadaće upravljanja u vezi s osobljem i financijskim pitanjima delegirati članovima osoblja misije EUCAP Sahel Niger koji su u okviru njegove ukupne odgovornosti.”;

                           (b)

                           stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
                           „3.   Voditelj misije daje upute cjelokupnom osoblju misije EUCAP Sahel Niger, uključujući jedinicu za potporu u Bruxellesu, radi učinkovitog vođenja misije EUCAP Sahel Niger na terenu, preuzimajući na sebe koordinaciju i svakodnevno upravljanje i slijedeći upute zapovjednika civilne operacije na strateškoj razini.”;

                           (c)

                           stavci 4. i 8. brišu se.

               4.

               U članku 7. stavak 4. zamjenjuje se sljedećim:
               „4.   Uvjeti zapošljavanja te prava i obveze međunarodnog i lokalnog osoblja utvrđuju se u ugovorima koji se sklapaju između misije EUCAP Sahel Niger i dotičnih članova osoblja.”

               5.

               U članku 11. stavak 5. zamjenjuje se sljedećim:
               „5.   Voditelj misije osigurava zaštitu klasificiranih podataka EU-a u skladu s Odlukom Vijeća 2013/488/EU (3).

                  (3)  Odluka Vijeća 2013/488/EU od 23. rujna 2013. o sigurnosnim propisima za zaštitu klasificiranih podataka EU-a (SL L 274, 15.10.2013., str. 1.).”"

               6.

               Umeće se sljedeći članak:
               „Članak 12.a
               Pravni aranžmani
               U mjeri u kojoj je to potrebno za provedbu ove Odluke, misija EUCAP Sahel Niger ima mogućnost nabavljati usluge i robu, sklapati ugovore i administrativne dogovore, zapošljavati osoblje, imati bankovne račune, stjecati imovinu i raspolagati njome, ispunjavati svoje obveze i biti stranka u pravnom postupku.”.

               7.

               Članak 13. zamjenjuje se sljedećim:
               „Članak 13.
               Financijski aranžmani
               1.   Financijski referentni iznos namijenjen pokrivanju izdataka povezanih s misijom EUCAP Sahel Niger za razdoblje od 16. srpnja 2012. do 31. listopada 2013. iznosi 8 700 000 EUR.
               Financijski referentni iznos namijenjen pokrivanju izdataka povezanih s misijom EUCAP Sahel Niger za razdoblje od 1. studenoga 2013. do 15. srpnja 2014. iznosi 6 500 000 EUR.
               Financijski referentni iznos namijenjen pokrivanju izdataka povezanih s misijom EUCAP Sahel Niger za razdoblje od 16. srpnja 2014. do 15. srpnja 2015. iznosi 9 155 000 EUR.
               2.   Svim se izdacima upravlja u skladu s postupcima i pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije. Državljanima trećih država i zemlje domaćina dopušteno je sudjelovanje u natječajima za sklapanje ugovora. Podložno odobrenju Komisije, misija EUCAP Sahel Niger može s državama članicama, državom domaćinom, trećim državama sudionicama te ostalim međunarodnim akterima sklopiti tehničke aranžmane u pogledu nabave opreme, usluga i prostora za misiju EUCAP Sahel Niger.
               3.   Misija EUCAP Sahel Niger odgovorna je za izvršenje svojeg proračuna. U tu svrhu misija EUCAP Sahel Niger potpisuje sporazum s Komisijom.
               4.   Ne dovodeći u pitanje Sporazum između Europske unije i Republike Nigera o statusu misije ZSOP-a Europske unije u Nigeru (EUCAP Sahel Niger) (4), misija EUCAP Sahel Niger odgovorna je za sve zahtjeve i obveze koji proizlaze iz provedbe njezina mandata počevši od 16. srpnja 2014., uz iznimku zahtjeva u vezi s teškom povredom dužnosti od strane voditelja misije, za koje on snosi odgovornost.
               5.   Provedba financijskih aranžmana ne dovodi u pitanje zapovjedni lanac kako je predviđeno u člancima 4., 5. i 6. te operativne zahtjeve misije EUCAP Sahel Niger, uključujući kompatibilnost opreme i interoperabilnost njezinih timova.
               6.   Rashodi su prihvatljivi od 16. srpnja 2012.

                  (4)  SL L 242, 11.9.2013., str. 2.”"

               8.

               Umeće se sljedeći članak:
               „Članak 13.a
               Projektna jedinica
               1.   Misija EUCAP Sahel Niger ima projektnu jedinicu za utvrđivanje i provedbu projekata. Misija EUCAP Sahel Niger prema potrebi olakšava projekte koje provode države članice i treće države pod njihovom odgovornošću u područjima povezanima s misijom EUCAP Sahel Niger i u potporu njezinim ciljevima te pruža savjete u vezi s tim projektima.
               2.   Misija EUCAP Sahel Niger ovlaštena je zatražiti financijske doprinose država članica ili trećih država radi provedbe projekta ako je za taj projekt utvrđeno da na dosljedan način nadopunjuje druga djelovanja misije EUCAP Sahel Niger te je projekt:

                           (a)

                           predviđen u ocjeni utjecaja na proračun u vezi s ovom Odlukom; ili

                           (b)

                           integriran u ocjenu utjecaja na proračun tijekom mandata misije EUCAP Sahel Niger putem izmjene te ocjene utjecaja na proračun na zahtjev voditelja misije.

                     Misija EUCAP Sahel Niger s državama koje daju doprinos sklapa aranžman kojim su osobito obuhvaćeni posebni načini postupanja s pritužbama trećih strana u pogledu štete nastale zbog djelovanja ili propusta misije EUCAP Sahel Niger pri raspolaganju financijskim sredstvima koja su osigurale te države. Unija ili VP ni pod kojim okolnostima ne mogu odgovarati državama koje daju doprinos za djelovanja ili propuste misije EUCAP Sahel Niger pri raspolaganju financijskim sredstvima tih država.
               3.   PSO odlučuje o prihvaćanju financijskih doprinosa trećih država projektnoj jedinici.”

               9.

               U članku 15. tekst „Odlukom 2011/292/EU” zamjenjuje se tekstom „Odlukom 2013/488/EU”.

               10.

               U članku 16. drugi stavak zamjenjuje se sljedećim:
               „Primjenjuje se do 15. srpnja 2016.”

         Članak 2.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
   Primjenjuje se od 16. srpnja 2014.

      Sastavljeno u Bruxellesu 22. srpnja 2014.

            Za Vijeće

            Predsjednica

         C. ASHTON

      (1)  Odluka Vijeća 2012/392/ZVSP od 16. srpnja 2012. o misiji ZSOP-a Europske unije u Nigeru (EUCAP Sahel Niger) (SL L 187, 17.7.2012., str. 48.).

      (2)  Odluka Vijeća 2013/533/ZVSP od 28. listopada 2013. o izmjeni Odluke 2012/392/ZVSP o misiji ZSOP-a Europske unije u Nigeru (EUCAP Sahel Niger) (SL L 288, 30.10.2013., str. 68.).


title: 2008/438/EZ, Euratom: Odluka Vijeća i Komisije od 14. svibnja 2008. o sklapanju Protokola uz Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i bivše jugoslavenske republike Makedonije, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Bugarske i Rumunjske Europskoj uniji

text:
               11/Sv. 111

               HR

               Službeni list Europske unije

               187

         32008D0438

               L 155/15

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         ODLUKA VIJEĆA I KOMISIJE
   od 14. svibnja 2008.
   o sklapanju Protokola uz Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i bivše jugoslavenske republike Makedonije, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Bugarske i Rumunjske Europskoj uniji
   (2008/438/EZ, Euratom)
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE I KOMISIJA EUROPSKIH ZAJEDNICA,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice, a posebno njegov članak 310. zajedno s člankom 300. stavkom 2. prvim podstavkom drugom rečenicom i člankom 300. stavkom 3. drugim podstavkom,
   uzimajući u obzir Ugovor o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju, a posebno drugi stavak njegova članak 101.,
   uzimajući u obzir Akt o pristupanju Republike Bugarske i Rumunjske, a posebno njegov članak 6. stavak 2.,
   uzimajući u obzir prijedlog Komisije,
   uzimajući u obzir suglasnost Europskog parlamenta (1),
   uzimajući u obzir odobrenje Vijeća u skladu s člankom 101. Ugovora o osnivanju Europske zajednice za atomsku energiju,
   budući da:

               (1)

               Protokol uz Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i bivše jugoslavenske republike Makedonije, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Bugarske i Rumunjske Europskoj uniji, potpisan je u ime Europske zajednice i njezinih država članica 18. veljače 2008. u skladu s Odlukom Vijeća 2008/273/EZ (2).

               (2)

               Protokol se do njegova stupanja na snagu primjenjuje privremeno od dana pristupanja.

               (3)

               Protokol je stoga potrebno sklopiti,

         ODLUČILI SU:
   Članak 1.
   Protokol uz Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju između Europskih zajednica i njihovih država članica, s jedne strane, i bivše jugoslavenske republike Makedonije, s druge strane, kako bi se uzelo u obzir pristupanje Republike Bugarske i Rumunjske Europskoj uniji ovom se Odlukom odobrava u ime Europske zajednice, Europske zajednice za atomsku energiju i država članica.
   Tekst Protokola priložen je ovoj Odluci (3).
   Članak 2.
   Predsjednik Vijeća u ime Europske zajednice i njezinih država članica polaže isprave o odobrenju predviđene u članku 11. Protokola. Predsjednik Komisije istodobno polaže ispravu o odobrenju u ime Europske zajednice za atomsku energiju.

      Sastavljeno u Bruxellesu 14. svibnja 2008.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         A. BAJUK

            Za Komisiju

            Predsjednik

         José Manuel BARROSO

      (1)  Suglasnost od 23. travnja 2008. (još nije objavljeno u Službenom listu).

      (2)  SL L 99, 10.4.2008., str. 1.

      (3)  SL L 99, 10.4.2008., str. 2.


title: Odluka Vijeća 2012/308/ZVSP od 26. travnja 2012. o pristupanju Europske unije Ugovoru o prijateljstvu i suradnji u jugoistočnoj Aziji

text:
               18/Sv. 12

               HR

               Službeni list Europske unije

               197

         32012D0308

               L 154/1

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         ODLUKA VIJEĆA 2012/308/ZVSP
   od 26. travnja 2012.
   o pristupanju Europske unije Ugovoru o prijateljstvu i suradnji u jugoistočnoj Aziji
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 37. u vezi s člankom 31. stavkom 1.,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegove članke 209. i 212. u vezi s člankom 218. stavkom 6. točkom (a) i člankom 218. stavkom 8. drugim podstavkom,
   uzimajući u obzir zajednički prijedlog Visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku i Europske komisije,
   uzimajući u obzir suglasnost Europskog parlamenta,
   budući da:

               (1)

               Ugovor o prijateljstvu i suradnji u jugoistočnoj Aziji („Ugovor”) potpisali su 24. veljače 1976. Republika Indonezija, Malezija, Republika Filipini, Republika Singapur i Kraljevina Tajland. Od datuma potpisivanja sljedeće su zemlje također postale potpisnice Ugovora: Brunej Darussalam, Kraljevina Kambodža, Laoska Narodna Demokratska Republika, Burma/Mjanmar, Socijalistička Republika Vijetnam, Nezavisna Država Papua Nova Gvineja, Narodna Republika Kina, Republika Indija, Japan, Islamska Republika Pakistan, Republika Koreja, Ruska Federacija, Novi Zeland, Mongolija, Australija, Francuska Republika, Demokratska Republika Istočni Timor, Narodna Republika Bangladeš, Demokratska Socijalistička Republika Šri Lanka, Demokratska Narodna Republika Koreja, Sjedinjene Američke Države, Republika Turska i Kanada.

               (2)

               Cilj Ugovora je promicanje mira, stabilnosti i suradnje u regiji. U tu svrhu poziva na mirno rješavanje sporova, čuvanje mira, sprečavanje sukoba i jačanje sigurnosti u jugoistočnoj Aziji. Stoga, pravila i načela određena u Ugovoru odgovaraju ciljevima zajedničke vanjske i sigurnosne politike Unije.

               (3)

               Nadalje, Ugovorom se predviđa jačanje suradnje u gospodarskom, trgovinskom, socijalnom, tehničkom i znanstvenom području, kao i ubrzanje gospodarskog rasta u regiji, promicanjem jačeg korištenja poljoprivrede i industrija naroda jugoistočne Azije, širenje njihove trgovine i poboljšanje njihove gospodarske infrastrukture. Stoga, Ugovorom se promiče suradnja sa zemljama u razvoju u toj regiji, kao i gospodarska, financijska i tehnička suradnja s drugim zemljama u toj regiji.

               (4)

               Vijeće je na svom sastanku 4.-5. prosinca 2006. ovlastilo Predsjedništvo i Komisiju za pregovore o pristupanju Unije i Europske zajednice Ugovoru.

               (5)

               Pismom od 7. prosinca 2006. Unija i Europska zajednica izvijestili su Kambodžu, u njezinom svojstvu koordinatora ASEAN-a za odnose s Unijom, o svojoj odluci da podnese zahtjev za pristupanje Ugovoru podložno poštivanju načela izraženima u tom pismu.

               (6)

               Dana 28. svibnja 2009. Tajland, koji je u to vrijeme predsjedao ASEAN-om, izjavio je pristanak svih država jugoistočne Azije da Unija i Europska zajednica pristupe Ugovoru, podložno stupanju na snagu Trećeg protokola uz Ugovor.

               (7)

               Trećim protokolom uz Ugovor, potpisanim 23. srpnja 2010., predviđa se pristupanje regionalnih organizacija Ugovoru.

               (8)

               Unija bi stoga trebala pristupiti Ugovoru nakon stupanja na snagu Trećeg protokola uz Ugovor,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Pristupanje Unije Ugovoru o prijateljstvu i suradnji u jugoistočnoj Aziji odobrava se u ime Unije.
   Tekstovi Ugovora i tri protokola o njegovim izmjenama te instrument pristupanja Unije Ugovoru prilažu se ovoj Odluci.
   Članak 2.
   Vijeće ovlašćuje Visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku za potpisivanje i polaganje Instrumenta o pristupanju Ugovoru u ime Unije.
   Članak 3.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.

      Sastavljeno u Luxembourgu 26. travnja 2012.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         M. BØDSKOV

   Ugovor o prijateljstvu i suradnji u jugoistočnoj Aziji
   Indonezija, 24. veljače 1976.
   Visoke ugovorne stranke:
   SVJESNE postojećih povijesnih, zemljopisnih i kulturnih veza koje povezuju njihove narode,
   U ŽELJI za jačanjem regionalnog mira i stabilnosti poštujući pravdu i vladavinu prava te promičući regionalnu otpornost u njihovim odnosima,
   ŽELEĆI jačati mir, prijateljstvo i uzajamnu suradnju u pitanjima koja se tiču jugoistočne Azije, a u skladu s duhom i načelima Povelje Ujedinjenih naroda, Deset načela usvojenih na azijsko-afričkoj konferenciji u Bandungu 25. travnja 1955., Izjavom o pridruživanju država jugoistočne Azije potpisanom u Bangkoku 8. kolovoza 1967. te Izjavom potpisanom u Kuala Lumpuru 27. studenoga 1971.,
   UVJERENI da se rješavanje nesuglasica ili sporova između njihovih zemalja treba urediti racionalnim, učinkovitim i dovoljno fleksibilnim postupcima, izbjegavajući negativne stavove koji mogu ugroziti ili ometati suradnju,
   VJERUJUĆI u potrebu suradnje sa svim miroljubivim narodima u jugoistočnoj Aziji i izvan nje radi unapređenja svjetskog mira, stabilnosti i suživota,
   SVEČANO SU SUGLASNE sklopiti Ugovor o prijateljstvu i suradnji, kako slijedi:
   1.1.1.1.   POGLAVLJE I.: SVRHA I NAČELA
   Članak 1.
   Svrha ovog Ugovora je promicanje trajnog mira, prijateljstva i suradnje među narodima visokih ugovornih stranaka, koje će doprinositi jačanju njihove moći, solidarnosti i tješnjih odnosa.
   Članak 2.
   U svojim međusobnim odnosima visoke ugovorne stranke vode se sljedećim temeljnim načelima:

               (a)

               uzajamno poštovanje neovisnosti, suverenosti, jednakosti, teritorijalne cjelovitosti i nacionalnog identiteta svih naroda;

               (b)

               pravo svake države na nacionalnu samostalnost bez vanjskog miješanja, prevrata ili prisile;

               (c)

               nemiješanje u unutarnje poslove drugih ugovornih stranaka;

               (d)

               mirno rješavanje nesuglasica ili sporova;

               (e)

               suzdržavanje od prijetnje ili uporabe sile;

               (f)

               učinkovita međusobna suradnja.

         1.1.1.2.   POGLAVLJE II.: PRIJATELJSTVO
   Članak 3.
   U ostvarivanju svrhe ovog Ugovora visoke ugovorne stranke nastoje razvijati i ojačati tradicionalne, kulturne i povijesne veze prijateljstva, dobrosusjedskih odnosa i suradnje koje ih vežu zajedno te u dobroj vjeri ispunjavaju obveze preuzete na temelju ovog Ugovora. S ciljem promicanja boljeg međusobnog razumijevanja, visoke ugovorne stranke potiču i olakšavaju veze i odnose među svojim narodima.
   1.1.1.3.   POGLAVLJE III.: SURADNJA
   Članak 4.
   Visoke ugovorne stranke promiču aktivnu suradnju u gospodarskim, socijalnim, tehničkim, znanstvenim i upravnim područjima, kao i u pitanjima zajedničkih ideala i namjera u vezi međunarodnog mira i stabilnosti u regiji i svim drugim pitanjima od zajedničkog interesa.
   Članak 5.
   Sukladno članku 4. visoke ugovorne stranke ulažu najveće multilateralne i bilateralne napore na temelju jednakosti, nediskriminacije i uzajamne koristi.
   Članak 6.
   Visoke ugovorne stranke surađuju u poboljšanju gospodarskog rasta u regiji radi jačanja temelja za uspješnu i mirnu zajednicu naroda u jugoistočnoj Aziji. U tom cilju promiču veće korištenje svoje poljoprivrede i svojih industrija, širenje njihove trgovine te poboljšanje njihove gospodarske infrastrukture radi međusobne koristi svih svojih naroda. U tom pogledu, one nastavljaju istraživati sve moguće načine za blisku i plodnu suradnju s drugim državama, kao i međunarodnim i regionalnim organizacijama izvan regije.
   Članak 7.
   Visoke ugovorne stranke jačaju gospodarsku suradnju s ciljem postizanja socijalne pravde i poboljšanja standarda života ljudi u regiji. Za te potrebe usvajaju odgovarajuće regionalne strategije gospodarskog razvoja i uzajamne pomoći.
   Članak 8.
   Visoke ugovorne stranke nastoje postići najtješnju suradnju u čim širem opsegu i teže pružiti jedna drugoj pomoć u obliku mogućnosti osposobljavanja i istraživanja u socijalnim, kulturnim, tehničkim, znanstvenim i upravnim područjima.
   Članak 9.
   Visoke ugovorne stranke nastoje jačati suradnju u uspostavljanju mira, suživota i stabilnosti u regiji. U tom cilju visoke ugovorne stranke održavaju redovite međusobne kontakte i međusobno se redovito savjetuju o međunarodnim i regionalnim pitanjima s ciljem usklađivanja njihovih stavova, postupaka i politika.
   Članak 10.
   Nijedna visoka ugovorna stranka neće ni na koji način ili u bilo kojem obliku sudjelovati ni u kakvim aktivnostima koje predstavljaju prijetnju političkoj i gospodarskoj stabilnosti, suverenosti ili teritorijalnoj cjelovitosti druge visoke ugovorne stranke.
   Članak 11.
   Visoke ugovorne stranke nastoje ojačati svoju nacionalnu otpornost u političkom, gospodarskom, socijalno-kulturnom području te u području sigurnosti u skladu sa svojim idealima i namjerama, slobodne od vanjskog upletanja i unutarnjih prevrata s ciljem očuvanja svog nacionalnog identiteta.
   Članak 12.
   Visoke ugovorne stranke u svojim naporima za postizanjem regionalnog blagostanja i sigurnosti nastoje surađivati na svim područjima radi promicanja regionalne otpornosti koja se temelji na načelima samosvijesti, samopouzdanja, uzajamnog poštovanja, suradnje i solidarnosti, koji će predstavljati temelj za snažnu i uspješnu zajednicu naroda u jugoistočnoj Aziji.
   1.1.1.4.   POGLAVLJE IV.: MIRNO RJEŠAVANJE SPOROVA
   Članak 13.
   Visoke ugovorne stranke odlučno i u dobroj vjeri sprečavaju sporove. U slučaju sporova o pitanjima koja se ih izravno tiču, posebno sporova koji vrlo vjerojatno mogu ugroziti regionalni mir i suživot, one se suzdržavaju od prijetnje ili uporabe sile i u svako doba rješavaju takve sporove između sebe mirnim pregovorima.
   Članak 14.
   Visoke ugovorne stranke za rješavanje sporova u okviru regionalnih procesa osnivaju, kao stalno tijelo, Visoko vijeće koje se sastoji od predstavnika na ministarskoj razini iz svake visoke ugovorne stranke kako bi se utvrdilo postojanje sporova ili pitanja koja bi mogla ugroziti regionalni mir i suživot.
   Članak 15.
   U slučaju da se rješenje ne postigne neposrednim pregovorima, visoke ugovorne stranke utvrđuju spor ili pitanje i predlažu strankama spora odgovarajuće načine rješavanja, kao što su dobre usluge, posredovanje, istraga ili nagodba. Visoko vijeće može, međutim, ponuditi svoje dobre usluge ili u dogovoru sa strankama spora uključiti se u odbor za posredovanje, istragu ili nagodbu. Ako smatra potrebnim, Visoko vijeće predlaže odgovarajuće mjere za sprečavanje pogoršavanja spora ili pitanja.
   Članak 16.
   Prethodne odredbe ovog poglavlja ne primjenjuju se na sporove, osim ako su sve stranke spora sporazumne da se iste primjene na spor. Međutim, to ne sprečava ostale visoke ugovorne stranke koje nisu stranke spora da nude svu moguću pomoć radi rješavanja navedenog spora. Stranke spora trebale bi biti vrlo naklonjene takvom nuđenju pomoći.
   Članak 17.
   Ništa iz ovog Ugovora ne sprečava korištenje načinâ mirnog rješavanja iz članka 33. točke (l) Povelje Ujedinjenih naroda. Visoke ugovorne stranke koje su stranke spora trebaju se poticati da same rješavaju spor prijateljskim pregovorima prije pokretanja drugih postupaka predviđenih Poveljom Ujedinjenih naroda.
   1.1.1.5.   POGLAVLJE V.: OPĆE ODREDBE
   Članak 18.
   Ovaj Ugovor potpisuju Republika Indonezija, Malezija, Republika Filipini, Republika Singapur i Kraljevina Tajland. Svaka država potpisnica ratificira ga u skladu sa svojim ustavnim postupcima. Ugovoru mogu pristupiti i druge države jugoistočne Azije.
   Članak 19.
   Ovaj Ugovor stupa na snagu na datum pohranjivanja petog instrumenta ratifikacije pri vladama država potpisnica koje su određene kao depozitari ovog Ugovora i instrumenata ratifikacije ili pristupanja.
   Članak 20.
   Ovaj je Ugovor sastavljen na službenim jezicima visokih ugovornih stranaka, od kojih su svi jednako vjerodostojni. Visoke ugovorne stranke usuglašuju se o jedinstvenom prijevodu tekstova na engleski jezik. Svako različito tumačenje jedinstvenog teksta rješava se pregovorima.
   U POTVRDU NAVEDENOG visoke ugovorne stranke potpisale su Ugovor i na njega stavile svoje pečate.
   Sastavljeno u Denpasaru, Bali, dana dvadeset četvrtog veljače godine tisuću devetsto sedamdeset šeste.
   Protokol o izmjeni Ugovora o prijateljstvu i suradnji u jugoistočnoj Aziji
   Filipini 15. prosinca 1987.
   Vlada Bruneja Darussalama,
   Vlade Republike Indonezije,
   Vlada Malezije,
   Vlada Republike Filipina,
   Vlada Republike Singapura,
   Vlada Kraljevine Tajlanda,
   ŽELEĆI dalje ojačati suradnju sa svim miroljubivim narodima u jugoistočnoj Aziji i izvan nje, a posebno sa susjednim državama regije jugoistočne Azije,
   UZIMAJUĆI U OBZIR stavak 5. preambule Ugovora o prijateljstvu i suradnji u jugoistočnoj Aziji, sastavljenog u Denpasaru, Bali, dana 24. veljače 1976. (dalje u tekstu Ugovor o prijateljstvu), koji se odnosi na potrebu suradnje sa svim miroljubivima narodima u jugoistočnoj Aziji i izvan nje radi unapređenja svjetskog mira, stabilnosti i suživota,
   USUGLASILI SU SE KAKO SLIJEDI:
   Članak 1.
   Članak 18. Ugovora o prijateljstvu mijenja se kako slijedi:

      „Ovaj Ugovor potpisuju Republika Indonezija, Malezija, Republika Filipini, Republika Singapur i Kraljevina Tajland. Ratificira se u skladu s ustavnim postupcima svake države potpisnice.
      Ugovoru mogu pristupiti i druge državama u jugoistočnoj Aziji.
      Države izvan jugoistočne Azije također mogu pristupiti ovom Ugovoru ako se o tome usuglase sve države jugoistočne Azije koje su potpisnice ovog Ugovora i Brunej Darussalam.”

   Članak 2.
   Članak 14. Ugovora o prijateljstvu mijenja se kako slijedi:

      „Visoke ugovorne stranke za rješavanje sporova u okviru regionalnih procesa osnivaju, kao stalno tijelo, Visoko vijeće koje se sastoji od predstavnika na ministarskoj razini iz svake visoke ugovorne stranke kako bi se utvrdilo postojanje sporova ili pitanja koja bi mogla ugroziti regionalni mir i suživot.
      Međutim, ovaj se članak primjenjuje na sve države izvan jugoistočne Azije koje su pristupile Ugovoru samo ako su te države neposredno uključene u spor koji se treba riješiti u okviru regionalnih procesa.”

   Članak 3.
   Ovaj Protokol podliježe ratifikaciji i stupa na snagu na datum pohranjivanja zadnjeg instrumenta o ratifikaciji visokih ugovornih stranaka.

      Sastavljeno u Manili dana petnaestog prosinca godine tisuću devetsto osamdeset sedme.

   Drugi protokol o izmjeni Ugovora o prijateljstvu i suradnji i jugoistočnoj Aziji
   Manila, Filipini, 25. srpnja 1998.
   Vlada Bruneja Darussalama,
   Vlada Kraljevine Kambodže,
   Vlade Republike Indonezije,
   Vlada Laoske Narodne Demokratske Republike,
   Vlada Malezije,
   Vlada Unije Mjanmara,
   Vlada Republike Filipina,
   Vlada Republike Singapura,
   Vlada Kraljevine Tajlanda,
   Vlada Socijalističke Republike Vijetnama,
   Vlada Papue Nove Gvineje,
   Dalje u tekstu visoke ugovorne stranke:
   ŽELEĆI osigurati prikladno jačanje suradnje sa svim miroljubivim narodima u jugoistočnoj Aziji i izvan nje, a posebno sa susjednim državama regije jugoistočne Azije,
   UZIMAJUĆI U OBZIR stavak 5. preambule Ugovora o prijateljstvu i suradnji u jugoistočnoj Aziji, sastavljenog u Denpasaru, Bali, dana 24. veljače 1976. (dalje u tekstu Ugovor o prijateljstvu), koji se odnosi na potrebu suradnje sa svim miroljubivima narodima u jugoistočnoj Aziji i izvan nje radi unapređenja svjetskog mira, stabilnosti i suživota,
   USUGLASILI SU SE KAKO SLIJEDI:
   Članak 1.
   Članak 18. stavak 3. Ugovora o prijateljstvu mijenja se kako slijedi:

      „Države izvan jugoistočne Azije također mogu pristupiti ovom Ugovoru uz suglasnost svih država u jugoistočnoj Aziji, naime Bruneja Darussalama, Kraljevine Kambodže, Republike Indonezije, Laoske Narodne Demokratske Republike, Malezije, Unije Mjanmara, Republike Filipina, Republike Singapura, Kraljevine Tajlanda i Socijalističke Republike Vijetnama.”

   Članak 2.
   Ovaj Protokol podliježe ratifikaciji i stupa na snagu na datum polaganja zadnjeg instrumenta o ratifikaciji visokih ugovornih stranaka.

      Sastavljeno u Manili dana dvadeset petog srpnja godine tisuću devetsto devedeset osme.

   Treći protokol o izmjeni Ugovora o prijateljstvu i suradnji i jugoistočnoj Aziji
   Ha Noi, Vijetnam, 23. srpnja 2010.
   Brunej Darussalam,
   Kraljevina Kambodža,
   Republika Indonezija,
   Laoska Narodna Demokratska Republika,
   Malezija,
   Unija Mjanmara,
   Republika Filipini,
   Republika Singapur,
   Kraljevina Tajland,
   Socijalistička Republika Vijetnam,
   Australija,
   Narodna Republika Bangladeš,
   Narodna Republika Kina,
   Demokratska Narodna Republika Koreja,
   Francuska Republika,
   Republika Indija,
   Japan,
   Mongolija,
   Novi Zeland,
   Islamska Republika Pakistan,
   Papua Nova Gvineja,
   Republika Koreja,
   Ruska Federacija,
   Demokratska Socijalistička Republika Šri Lanka,
   Demokratska Republika Istočni Timor,
   Republika Turska,
   Sjedinjene Američke Države,
   Dalje u tekstu visoke ugovorne stranke:
   ŽELEĆI osigurati prikladno jačanje suradnje sa svim miroljubivim narodima u jugoistočnoj Aziji i izvan nje, a posebno sa susjednim državama regije jugoistočne Azije te s regionalnim organizacijama čiji su članovi samo suverene države,
   UZIMAJUĆI U OBZIR stavak 5. preambule Ugovora o prijateljstvu i suradnji u jugoistočnoj Aziji, sastavljenog u Denpasaru, Bali, dana 24. veljače 1976. (dalje u tekstu Ugovor o prijateljstvu), koji se odnosi na potrebu suradnje sa svim miroljubivima narodima u jugoistočnoj Aziji i izvan nje radi unapređenja svjetskog mira, stabilnosti i suživota,
   USUGLASILI SU SE KAKO SLIJEDI:
   Članak 1.
   Članak 18. stavak 3. Ugovora o prijateljstvu mijenja se kako slijedi:

      „Države izvan jugoistočne Azije i regionalne organizacije čiji su članovi samo suverene države mogu pristupiti ovom Ugovoru uz suglasnost svih država u jugoistočnoj Aziji, to jest Bruneja Darussalama, Kraljevine Kambodže, Republike Indonezije, Laoske Narodne Demokratske Republike, Malezije, Unije Mjanmara, Republike Filipina, Republike Singapura, Kraljevine Tajlanda i Socijalističke Republike Vijetnama.”

   Članak 2.
   Članak 14. stavak 2. Ugovora o prijateljstvu mijenja se kako slijedi:

      „Međutim, ovaj se članak primjenjuje na bilo koju od visokih ugovornih stranaka koja je pristupila Ugovoru samo u slučajevima gdje je ta visoka ugovorna stranka neposredno uključena u spor koji se treba riješiti u okviru regionalnih procesa.”

   Članak 3.
   Ovaj Protokol podliježe ratifikaciji i stupa na snagu na datum polaganja zadnjeg instrumenta o ratifikaciji visokih ugovornih stranaka.

      Sastavljeno u Hanoju, Vijetnam, dana dvadeset trećeg srpnja godine dvije tisuće desete u jednom primjerku na engleskom jeziku.

   Instrument o pristupanju Europske unije Ugovoru o prijateljstvu i suradnji u jugoistočnoj Aziji
   BUDUĆI DA je Ugovor o prijateljstvu i suradnji u jugoistočnoj Aziji, koji je potpisan 24. veljače 1976. u Baliju, Indonezija izmijenjen Prvim, Drugim i Trećim protokolom o izmjeni Ugovora o prijateljstvu i suradnji u jugoistočnoj Aziji, koji su potpisani 15. prosinca 1987., 25. srpnja 1998. i 23. srpnja 2010.;
   BUDUĆI DA se člankom 18. stavkom 3. navedenog Ugovora, kako je izmijenjen člankom 1. navedenog Trećeg protokola, predviđa da države izvan jugoistočne Azije i regionalne organizacije čiji su članovi samo suverene države mogu pristupiti Ugovoru uz suglasnost svih država jugoistočne Azije, to jest Bruneja Darussalama, Kraljevine Kambodže, Republike Indonezije, Laoske Narodne Demokratske Republike, Malezije, Unije Mjanmara, Republike Filipina, Republike Singapura, Kraljevine Tajlanda i Socijalističke Republike Vijetnama;
   BUDUĆI DA su sve države jugoistočne Azije suglasne s pristupanjem Europske unije Ugovoru;
   SADA, stoga, Europska unija, nakon što je razmotrila gore spomenuti Ugovor kako je izmijenjen protokolima, ovime mu pristupa te se obvezuje savjesno izvršavati i provoditi sve odredbe koje su u njemu sadržane.
   U POTVRDU NAVEDENOG ovaj Instrument o pristupanju potpisuje visoki predstavnik Europske unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku.

      Sastavljeno u [mjesto], [zemlja], [dan], [mjesec] godine dvije tisuće i [godina].

         Za Europsku uniju


title: Odluka Vijeća 2013/201/ZVSP od 25. travnja 2013. o izmjeni Odluke 2010/231/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Somalije

text:
               18/Sv. 15

               HR

               Službeni list Europske unije

               237

         32013D0201

               L 116/10

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

         ODLUKA VIJEĆA 2013/201/ZVSP
   od 25. travnja 2013.
   o izmjeni Odluke 2010/231/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Somalije
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 29.,
   budući da:

               (1)

               Vijeće je 26. travnja 2010. donijelo Odluku 2010/231/ZVSP (1).

               (2)

               Vijeće sigurnosti Ujedinjenih naroda („VSUN”) 6. ožujka 2013. usvojilo je Rezoluciju 2093 (2013.), mijenjajući time embargo na oružje uveden stavkom 5. Rezolucije 733 (1992.) i dalje razrađen stavcima 1. i 2. Rezolucije 1425 (2002.). Rezolucijom 2093 (2013.) ažurirani su i kriteriji za uvrštenje na popis koje primjenjuje Odbor za sankcije VSUN-a osnovan na temelju Rezolucije 751 (1992.) o Somaliji.

               (3)

               Odluku 2010/231/ZVSP stoga bi trebalo izmijeniti na odgovarajući način,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Odluka 2010/231/ZVSP mijenja se kako slijedi:

               1.

               Članak 1. mijenja se kako slijedi:

                           (a)

                           stavak 3. zamjenjuje se sljedećim:
                           „3.   Stavci 1. i 2. ne primjenjuju se na:

                                       (a)

                                       opskrbu, prodaju ili prijenos naoružanja i povezanog materijala svih vrsta, izravno ili neizravno pružanje tehničkih savjeta, financijske i druge pomoći i osposobljavanja povezanog s vojnim aktivnostima, namijenjene isključivo podršci ili korištenju u misiji AMISOM kako je navedeno u stavku 4. RVSUN-a 1744 (2007.) ili isključivo korištenju od strane država i regionalnih organizacija koje poduzimaju mjere u skladu sa stavkom 6. RVSUN-a 1851 (2008.) i stavkom 10. RVSUN-a 1846 (2008.);

                                       (b)

                                       opskrbu, prodaju ili prijenos oružja i povezanog materijala svih vrsta i izravno ili neizravno pružanje tehničkih savjeta, financijske i druge pomoći i osposobljavanja povezanog s vojnim aktivnostima, namijenjene isključivo podršci ili korištenju od strane strateških partnera misije AMISOM koji djeluju isključivo u skladu sa Strateškim planom Afričke unije od 5. siječnja 2012. te u suradnji i koordinaciji s AMISOM-om;

                                       (c)

                                       opskrbu, prodaju ili prijenos oružja i povezanog materijala svih vrsta te izravno ili neizravno pružanje tehničkih savjeta namijenjenih samo za potporu u razvijanju institucija sektora sigurnosti, u skladu s političkim procesom kako je navedeno u stavcima 1., 2. i 3. RVSUN-a 1744 (2007.) te u slučaju da Odbor za sankcije ne donese negativnu odluku u roku od pet radnih dana od odgovarajuće obavijesti;

                                       (d)

                                       opskrbu, prodaju ili prijenos nesmrtonosne vojne opreme, namijenjene samo u humanitarne svrhe ili pružanje zaštite ili materijala namijenjenih programima Unije ili država članica za izgradnju institucija, uključujući u području osiguranja, koji se izvode u okviru procesa uspostave mira i postizanja pomirenja, kako je unaprijed odobrio Odbor za sankcije, niti se primjenjuje na zaštitnu odjeću, uključujući neprobojne prsluke i vojne kacige, koju osoblje UN-a, predstavnici medija i djelatnici na humanitarnim i razvojnim poslovima te povezano osoblje privremeno izvoze u Somaliju samo za svoju osobnu upotrebu;

                                       (e)

                                       opskrbu, prodaju ili prijenos oružja i vojne opreme, pružanje izravnih ili neizravnih tehničkih savjeta, financijske i druge pomoći i osposobljavanja povezanog s vojnim aktivnostima namijenjene isključivo za potporu ili korištenje od strane osoblja Ujedinjenih naroda, uključujući Politički ured Ujedinjenih naroda za Somaliju ili misiju njegovog nasljednika;

                                       (f)

                                       opskrbu, prodaju ili prijenos oružja i vojne opreme, pružanje izravnih ili neizravnih tehničkih savjeta, financijske i druge pomoći i osposobljavanja povezanog s vojnim aktivnostima namijenjene isključivo za razvoj snaga sigurnosti Federalne vlade Somalije i pružanje sigurnosti građanima Somalije, osim u vezi s isporukom predmeta iz Priloga II., ili, ako je Odbor za sankcije obaviješten barem pet dana unaprijed u skladu sa stavkom 38. RVSUN-a 2093 (2013.) uključujući i, ako je potrebno, kako je navedeno u stavku 4. ovog članka.”;

                           (b)

                           dodaju se sljedeći stavci:
                           „4.   Nakon što je obavijestila Federalnu vladu Somalije o svojoj namjeri, država članica može obavijestiti Odbor za sankcije, barem pet dana unaprijed, o bilo kakvom pružanju pomoći na temelju stavka 3. točke (f). Ako država članica odluči dostaviti takvu obavijest, ta obavijest sadrži sve bitne informacije uključujući i, kada je to primjenjivo, podatke o vrsti i količini oružja, streljiva, vojne opreme i materijala koji se dostavlja i predloženi datum dostave.
                           5.   Zabranjuje se isporučivanje, preprodaja, prijenos ili omogućavanje korištenja bilo kakvog oružja ili vojne opreme koji su prodani ili isporučeni isključivo za razvoj Sigurnosnih snaga Savezne vlade Somalije bilo kojem pojedincu ili subjektu koji nije u službi Sigurnosnih snaga Savezne vlade Somalije.”;

               2.

               Umeće se sljedeći članak:
               „Članak 1.b
               Države članice s pozornošću prate izravnu i neizravnu isporuku, prodaju ili prijenos predmeta koji ne podliježu mjerama iz članka 1. stavka 1. u Somaliju i izravno ili neizravno pružanje tehničkih savjeta, financijske i druge pomoći i osposobljavanja povezanog s vojnim aktivnostima u vezi s tim predmetima u Somaliju.”;

               3.

               Članak 2. zamjenjuje se sljedećim:
               „Članak 2.
               Mjere ograničavanja kako su predviđene u članku 3., članku 5. stavku 1. te članku 6. stavcima 1. i 2. uvode se protiv osoba i subjekata koje je Odbor za sankcije odredio kao osobe i subjekte koji:

                           —

                           sudjeluju u ili pružaju potporu djelima koja ugrožavaju mir, sigurnost ili stabilnost Somalije, uključujući djela koja ugrožavaju proces uspostave mira i postizanja pomirenja u Somaliji, ili Federalnoj vladi Somalije ili misiji AMISOM prijete silom,

                           —

                           krše embargo na oružje, ograničenje preprodaje i prijenosa oružja ili zabranu pružanja povezane pomoći iz članka 1.,

                           —

                           ometaju dostavu humanitarne pomoći u Somaliju ili pristup toj humanitarnoj pomoći ili njezinu distribuciju u Somaliji,

                           —

                           su političke ili vojne vođe koji regrutiraju ili koriste djecu u oružanim sukobima u Somaliji i time krše primjenjivo međunarodno pravo,

                           —

                           su odgovorni za povrede primjenjivog međunarodnog prava u Somaliji radnjama čiji su cilj civili, uključujući djecu i žene u oružanim sukobima, uključujući ubijanja i sakaćenja, spolno i seksističko nasilje, napade na škole i bolnice, otmice i prisilno raseljavanje.

                     Odgovarajuće osobe i subjekti navedeni su u Prilogu I.”;

               4.

               Riječ „Prilog” zamjenjuje se riječju „Prilog I.” u cijelom tekstu;

               5.

               Prilog II. dodaje se u skladu s Prilogom ovoj Odluci.

         Članak 2.
   Ova Odluka stupa na snagu na dan objave u Službenom listu Europske unije.

      Sastavljeno u Bruxellesu 25. travnja 2013.

            Za Vijeće

            Predsjednik

         E. GILMORE

      (1)  SL L 105, 27.4.2010., str. 17.
   PRILOG

         „PRILOG II.

            Popis predmeta iz članka 1. stavka 3. točke (f)

                     1.

                     Raketni sustavi zemlja-zrak, uključujući prijenosne protuzračne obrambene sustave (MANPADS).

                     2.

                     Haubice i topovi kalibra većeg od 12,7 mm te streljivo i za njih posebno osmišljeni dijelovi. (Ovo ne uključuje ručne protutenkovske raketne bacače kao što su RPG-ovi ili LAW-ovi, tromblonske granate ili lanseri granata.).

                     3.

                     Minobacači kalibra većeg od 82 mm.

                     4.

                     Protutenkovsko navođeno oružje, uključujući protutenkovske navođene rakete te streljivo i za njih posebno osmišljeni dijelovi.

                     5.

                     Punjenja i uređaji namijenjeni za vojnu uporabu koji sadržavaju energetske materijale; mine i povezani materijal.

                     6.

                     Teleskopsko oružje s mogućnosti noćnog gledanja.”.


title: 2014/671/EU: Odluka Europske središnje banke od 1. rujna 2014. o izmjeni Odluke ESB/2013/35 o dodatnim mjerama koje se odnose na operacije refinanciranja Eurosustava i prihvatljivost instrumenata osiguranja (ESB/2014/38)

text:
               20.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               L 278/21

         ODLUKA EUROPSKE SREDIŠNJE BANKE
   od 1. rujna 2014.
   o izmjeni Odluke ESB/2013/35 o dodatnim mjerama koje se odnose na operacije refinanciranja Eurosustava i prihvatljivost instrumenata osiguranja

      (ESB/2014/38)

      (2014/671/EU)

   UPRAVNO VIJEĆE EUROPSKE SREDIŠNJE BANKE,
   uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno prvu alineju njegova članka 127. stavka 2.,
   uzimajući u obzir Statut Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke, a posebno prvu alineju njegova članka 3. stavka 1., članak 12. stavak 1., članak 14. stavak 3. i članak 18. stavak 2.,
   uzimajući u obzir Smjernicu ESB/2011/14 od 20. rujna 2011. o instrumentima i postupcima monetarne politike Eurosustava (1) i Odluku ESB/2013/6 od 20. ožujka 2013. o pravilima u vezi s uporabom vlastitih nepokrivenih bankovnih obveznica za koje jamči država kao instrumenata osiguranja za operacije monetarne politike Eurosustava (2),
   budući da:

               (1)

               Na temelju članka 18. stavka 1. Statuta Europskog sustava središnjih banaka i Europske središnje banke, Europska središnja banka (ESB) i nacionalne središnje banke država članica čija je valuta euro (dalje u tekstu „nacionalne središnje banke”, „NSB”) mogu provoditi kreditne operacije s kreditnim institucijama i drugim sudionicima na tržištu, a da se pritom kreditiranje temelji na odgovarajućem instrumentu osiguranja. Uobičajeni uvjeti pod kojima su ESB i nacionalne središnje banke spremne sklapati kreditne poslove, uključujući kriterije kojima se određuje prihvatljivost instrumenata osiguranja za potrebe kreditnih operacija Eurosustava, utvrđeni su u Prilogu I. Smjernici ESB/2011/14 i u Odluci ESB/2013/6, Odluci ESB/2013/35 (3) te Odluci ESB/2014/11 (4).

               (2)

               U skladu s odjeljkom 1.6. Priloga I. Smjernici ESB/2011/14 Upravno vijeće može u svakom trenutku promijeniti instrumente, uvjete, kriterije i postupke za provođenje operacija monetarne politike Eurosustava.

               (3)

               Za potrebe odabira odgovarajućeg rejtinga koji se upotrebljava za utvrđivanje prihvatljivosti imovine koja se koristi u kreditnim operacijama Eurosustava i s njom povezanog korektivnog faktora, ustanovljeno je pravilo koje utvrđuje prioritet među rejtinzima. Ovo pravilo daje prednost uporabi procjena izdanja od strane vanjske institucije za kreditnu procjenu (VIKP) pred procjenama izdavatelja i garanta od strane VIKP-a. Upravno Vijeće je 17. srpnja 2013. odlučilo dodatno pojačati svoj okvir za kontrolu rizika, prilagodbom kriterija prihvatljivosti i korektivnih faktora primijenjenih na instrumente osiguranja prihvaćene u operacijama monetarne politike Eurosustava te donošenjem određenih dodatnih mjera radi poboljšanja cjelokupne dosljednosti okvira i njegove praktične primjene. Izvršenim prilagodbama Eurosustav je pojasnio pravilo koje se odnosi na prioritet među rejtinzima. Ove su mjere utvrđene u Odluci ESB/2013/35.

               (4)

               Pravilo koje daje prednost procjenama izdanja od strane VIKP-a prikladno je za privatne izdavatelje kojima je bitan sadržaj informacija procjena izdanja. Za javne izdavatelje, pravilo koje daje prednost procjenama izdanja od strane VIKP-a zahtijeva prilagodbu budući da se za javne izdavatelje odgovarajućim mjerilom kreditne sposobnosti smatraju procjene izdavatelja, a ne procjene izdanja.

               (5)

               Odluku ESB/2013/35 potrebno je stoga izmijeniti na odgovarajući način,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Izmjena
   Članak 6. Odluke ESB/2013/35 zamjenjuje se sljedećim:

      „Članak 6.
      Dodatni visoki bonitetni standardi za utrživu imovinu
      1.   Kreditna procjena vanjske institucije za kreditnu procjenu (VIKP) utržive imovine iz odjeljka 6.3. Priloga I. Smjernici ESB/2011/14 podliježe zahtjevima propisanim ovim člankom.
      2.   Sljedeće vrste kreditnih procjena VIKP-a koje su izradile priznate vanjske institucije za kreditnu procjenu primjenjuju se za utvrđivanje usklađenosti s pragom kreditne kvalitete koji se primjenjuje na utrživu imovinu (5).

                  (a)

                  Procjena izdanja od strane VIKP-a, koja se odnosi na kreditnu procjenu VIKP-a dodijeljenu izdanju ili, ako ne postoji procjena izdanja od strane istog VIKP-a, programu/seriji izdanja pod kojim je imovina izdana (6). Za procjene izdanja od strane VIKP-a, Eurosustav ne pravi razliku s obzirom na izvorni rok dospijeća imovine. Svaka procjena VIKP-a dodijeljena izdanju ili programu/seriji izdanja prihvatljiva je.

                  (b)

                  Procjena izdavatelja od strane VIKP-a, koja se odnosi na kreditnu procjenu VIKP-a dodijeljenu izdavatelju. Za procjene izdavatelja od strane VIKP-a, Eurosustav pravi razliku s obzirom na izvorni rok dospijeća imovine u odnosu na prihvatljivu kreditnu procjenu VIKP-a. Razlikuju se: i. kratkotrajna imovina, odnosno imovina s izvornim rokom dospijeća do i uključujući 390 dana; i ii. dugotrajna imovina, odnosno imovina s izvornim rokom dospijeća duljim od 390 dana. Za kratkotrajnu imovinu, prihvatljive su kratkoročne i dugoročne procjene izdavatelja od strane VIKP-a. Za dugotrajnu imovinu, prihvatljive su samo dugoročne procjene izdavatelja od strane VIKP-a.

                  (c)

                  Procjena garanta od strane VIKP-a, koja se odnosi na kreditnu procjenu VIKP-a dodijeljenu garantu, ako garancija ispunjava uvjete iz točke (c) odjeljka 6.3.2. Priloga I. Smjernici ESB/2011/14. Za procjene garanta od strane VIKP-a, Eurosustav ne pravi razliku s obzirom na izvorni rok dospijeća imovine. Prihvatljive su samo dugoročne procjene garanta od strane VIKP-a.

            3.   ESB objavljuje prag kreditne kvalitete za sve prihvaćene vanjske institucije za kreditnu procjenu, kao što je utvrđeno u odjeljku 6.3.1. Priloga I Smjernici ESB/2011/14 (7). Prag kreditne kvalitete za utrživu imovinu odgovara 3. stupnju kreditne kvalitete usklađene ljestvice kreditnih rejtinga Eurosustava, osim tamo gdje je drugačije određeno.
      4.   U skladu s niže navedenim pravilima, Eurosustav za utrživu imovinu uzima u obzir kreditne procjene VIKP-a koje određuju usklađenost imovine s pragom kreditne kvalitete.

                  4.1.

                  Na utrživu imovinu, osim utržive imovine koju izdaju središnja država, regionalna ili lokalna država, agencije (8), nadnacionalne institucije i vrijednosnih papira osiguranih imovinom, primjenjuju se sljedeća pravila.

                              (a)

                              Eurosustav daje prednost procjeni izdanja od strane VIKP-a pred procjenama izdavatelja ili garanta od strane VIKP-a. Ne dovodeći u pitanje primjenu ovog pravila o prioritetu, najmanje jedna kreditna procjena VIKP-a mora zadovoljavati prag kreditne kvalitete Eurosustava.

                              (b)

                              Ako je na raspolaganju više procjena izdanja od strane VIKP-a koje se odnose na isto izdanje, tada se primjenjuje pravilo prve najbolje ocjene, tj. uzima se u obzir najbolja raspoloživa procjena izdanja od strane VIKP-a. Ako pravilo prve najbolje ocjene za procjenu izdanja od strane VIKP-a ne zadovoljava prag kreditne kvalitete Eurosustava za utrživu imovinu, imovina nije prihvatljiva, iako postoji garancija prihvatljiva sukladno točki (c) odjeljka 6.3.2. Priloga I. Smjernici ESB/2011/14.

                              (c)

                              U nedostatku procjene izdanja od strane VIKP-a, Eurosustav može uzeti u obzir procjenu izdavatelja ili garanta od strane VIKP-a. Ako su za isto izdanje na raspolaganju višestruke procjene izdavatelja i/ili garanta od strane VIKP-a, tada se primjenjuje pravilo prve najbolje ocjene, odnosno uzima se u obzir najbolja raspoloživa procjena izdavatelja ili garanta od strane VIKP-a.

                  4.2.

                  Na utrživu imovinu koju izdaju središnja država, regionalna ili lokalna država, agencije i nadnacionalne institucije, primjenjuju se sljedeća pravila.

                              (a)

                              Najmanje jedna kreditna procjena VIKP-a mora zadovoljavati prag kreditne kvalitete Eurosustava. Eurosustav uzima u obzir samo procjene izdavatelja ili garanta od strane VIKP-a.

                              (b)

                              Ako su na raspolaganju višestruke procjene izdavatelja i garanta od strane VIKP-a, primjenjuje se pravilo prve najbolje ocjene, odnosno primjenjuje se najbolja raspoloživa ocjena među svim procjenama izdavatelja i garanta od strane VIKP-a.

                              (c)

                              Pokrivene obveznice koje izdaju agencije ne procjenjuju se u skladu s pravilima iz ovog stavka 4.2. i, umjesto toga, procjenjuju se u skladu s prethodnim stavkom 4.1.

                  4.3.

                  Na vrijednosne papire osigurane imovinom primjenjuju se sljedeća pravila.

                              (a)

                              Prag kreditne kvalitete koji se primjenjuje na vrijednosne papire osigurane imovinom, utvrđen u odjeljku 6.3. Priloga I. Smjernici ESB/2011/14, odgovara 2. stupnju kreditne kvalitete na usklađenoj ljestvici kreditnih rejtinga Eurosustava (‚jednostruko A’) (9).

                              (b)

                              Najmanje dvije kreditne procjene VIKP-a moraju zadovoljavati primjenjivi prag kreditne kvalitete Eurosustava. Eurosustav uzima u obzir samo procjene izdanja od strane VIKP-a.

            5.   Za potrebe odjeljka 6.3.2. Priloga I. Smjernici ESB/2011/14, odredbe koje se odnose na uporabu implicitne kreditne procjene primjenjuju se ako ne postoji kreditna procjena izdavatelja ili garanta od strane VIKP-a u slučaju utržive imovine koju izdaju središnja država, regionalna ili lokalna država, agencije i nadnacionalne institucije, kao što je navedeno u stavku 4.2.

   Članak 2.
   Stupanje na snagu
   Ova Odluka stupa na snagu 19. rujna 2014.
   Primjenjuje se od 15. prosinca 2014.

      Sastavljeno u Frankfurtu na Majni 1. rujna 2014.

            Predsjednik ESB-a

         Mario DRAGHI

      (1)  SL L 331, 14.12.2011., str. 1.

      (2)  SL L 95, 5.4.2013., str. 22.

      (3)  Odluka ESB/2013/35 od 26. rujna 2013. o dodatnim mjerama koje se odnose na operacije refinanciranja Eurosustava i prihvatljivost instrumenata osiguranja (SL L 301, 12.11.2013., str. 6.).

      (4)  Odluka ESB/2014/11 od 12. ožujka 2014. o izmjeni Odluke ESB/2013/35 o dodatnim mjerama koje se odnose na operacije refinanciranja Eurosustava i prihvatljivost instrumenata osiguranja (SL L 166, 5.6.2014., str. 31.).


title: Odluka Vijeća 2010/156/ZVSP od 16. ožujka 2010. o produljenju mandata posebnog predstavnika Europske unije u bivšoj jugoslavenskoj republici Makedoniji

text:
               18/Sv. 004

               HR

               Službeni list Europske unije

               101

         32010D0156

               L 067/6

               SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE

               16.03.2010.

      ODLUKA VIJEĆA 2010/156/ZVSP
   od 16. ožujka 2010.
   o produljenju mandata posebnog predstavnika Europske unije u bivšoj jugoslavenskoj republici Makedoniji
   VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
   uzimajući u obzir Ugovor o Europskoj uniji, a posebno njegov članak 28., članak 31. stavak 2. i članak 33.,
   uzimajući u obzir prijedlog visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku,
   budući da:

               (1)

               Vijeće je 17. listopada 2005. donijelo Zajedničku akciju 2005/724/ZVSP (1) o imenovanju g. Erwana FOUÉRÉA posebnim predstavnikom Europske unije (PPEU) u bivšoj jugoslavenskoj republici Makedoniji.

               (2)

               Vijeće je 15. rujna 2009. donijelo Zajedničku akciju 2009/706/ZVSP (2) o produljenju mandata PPEU-a do 31. ožujka 2010.

               (3)

               Mandat PPEU-a treba produljiti do 31. kolovoza 2010. Međutim, mandat PPEU-a može završiti ranije, ako Vijeće tako odluči, na preporuku visokog predstavnika Unije za vanjske poslove i sigurnosnu politiku (VP) nakon stupanja na snagu odluke o osnivanju Europske službe za vanjsko djelovanje,

         DONIJELO JE OVU ODLUKU:
   Članak 1.
   Posebni predstavnik Europske unije
   Mandat g. Erwana FOUÉRÉA kao posebnog predstavnika Europske unije (PPEU) u bivšoj jugoslavenskoj republici Makedoniji produljuje se do 31. kolovoza 2010. Mandat PPEU-a može završiti ranije, ako Vijeće tako odluči, na preporuku VP-a nakon stupanja na snagu odluke o osnivanju Europske službe za vanjsko djelovanje.
   Članak 2.
   Cilj politike
   Mandat PPEU-a temelji se na cilju politike Europske unije u bivšoj jugoslavenskoj republici Makedoniji koji se odnosi na doprinos konsolidaciji mirnog političkog procesa i potpunoj provedbi Ohridskog okvirnog sporazuma omogućavajući tako daljnji napredak prema europskoj integraciji putem procesa stabilizacije i pridruživanja.
   PPEU podupire rad VP-a u regiji.
   Članak 3.
   Mandat
   Da bi postigao cilj politike, PPEU ima sljedeći mandat:

               (a)

               zadržati bliski kontakt s Vladom bivše jugoslavenske republike Makedonije i strankama koje sudjeluju u političkom procesu;

               (b)

               ponuditi Uniji savjete i pomoć u političkom procesu;

               (c)

               osigurati koordinaciju napora međunarodne zajednice s ciljem pomoći provedbi i održivosti odredaba Okvirnog sporazuma od 13. kolovoza 2001., kako je određeno Sporazumom i njegovim prilozima;

               (d)

               pažljivo pratiti i izvješćivati o sigurnosti i mađuetničkim pitanjima te se povezati sa svim odgovarajućim tijelima u tu svrhu;

               (e)

               doprinositi razvoju i konsolidaciji poštovanja ljudskih prava i temeljnih sloboda u bivšoj jugoslavenskoj republici Makedoniji u skladu s politikom ljudskih prava EU-a i smjernicama EU-a o ljudskim pravima.

         Članak 4.
   Provedba mandata
   1.   PPEU je odgovoran za provedbu mandata, djelujući u okviru ovlasti VP-a.
   2.   Politički i sigurnosni odbor (PSO) održava povlaštenu povezanost s PPEU-om i glavna je točka PPEU-a za kontakt s Vijećem. PSO pruža PPEU-u strateško vodstvo i političko usmjeravanje u okviru njegovog mandata, ne dovodeći u pitanje ovlasti VP-a.
   Članak 5.
   Financiranje
   1.   Financijski referentni iznos namijenjen pokrivanju izdataka povezanih s mandatom PPEU-a u razdoblju od 1. travnja 2010. do 31. kolovoza 2010. iznosi 340 000 EUR.
   2.   Izdaci financirani iz iznosa utvrđenog u stavku 1. priznaju se od 1. travnja 2010. Izdacima se upravlja u skladu s postupcima i pravilima koji se primjenjuju na opći proračun Unije.
   3.   Upravljanje izdacima podliježe ugovoru između PPEU-a i Komisije. PPEU za sve izdatke odgovara Komisiji.
   Članak 6.
   Ustrojavanje i sastav skupine
   1.   PPEU je, u granicama svog mandata i odgovarajućih raspoloživih financijskih sredstava, odgovoran za ustrojavanje svoje skupine. U skupinu su uključeni stručnjaci za pojedina politička pitanja, u skladu s potrebama mandata. PPEU o sastavu svog tima odmah obavješćuje Vijeće i Komisiju.
   2.   Države članice i institucije EU-a mogu predložiti upućivanje osoblja za rad s PPEU-om. Plaće osoblja koje država članica ili institucija EU-a uputi PPEU-u pokriva dotična država članica, odnosno institucija EU-a. Stručnjaci koje su države članice uputile Glavnom tajništvu Vijeća mogu se uputiti i PPEU-u. Međunarodno ugovorno osoblje ima državljanstvo neke države članice.
   3.   Sveukupno upućeno osoblje ostaje pod upravnom nadležnošću države članice ili institucije EU-a koja ga upućuje i provodi svoje dužnosti i djeluje u interesu mandata PPEU-a.
   Članak 7.
   Povlastice i imuniteti PPEU-a i njegovog osoblja
   Povlastice, imuniteti i dodatna jamstva potrebna za dovršetak i neometano funkcioniranje misije PPEU-a i članova njegova osoblja prema potrebi se usuglašavaju sa strankom domaćinom/strankama domaćinima. Države članice i Komisija u tu svrhu osiguravaju svu potrebnu potporu.
   Članak 8.
   Sigurnost klasificiranih podataka EU-a
   PPEU i članovi njegove skupine poštuju sigurnosna načela i minimalne norme utvrđene Odlukom Vijeća 2001/264/EZ od 19. ožujka 2001. o donošenju propisa Vijeća o zaštiti podataka (3), posebno kada je riječ o upravljanju klasificiranim podacima EU-a.
   Članak 9.
   Pristup podacima i logistička potpora
   1.   Države članice, Komisija i Glavno tajništvo Vijeća osiguravaju PPEU-u pristup svim odgovarajućim podacima.
   2.   Izaslanstva Unije i/ili države članice prema potrebi osiguravaju logističku potporu u regiji.
   Članak 10.
   Sigurnost
   U skladu s politikom Unije o sigurnosti osoblja koje je u okviru operativnih sposobnosti na temelju glave V. Ugovora razmješteno izvan Unije, PPEU u skladu sa svojim mandatom i na temelju sigurnosnog stanja na svom zemljopisnom području za koje je odgovoran poduzima sve opravdane praktične mjere za sigurnost svog osoblja za koje je izravno nadležan, posebno tako da:

               (a)

               uspostavlja sigurnosni plan specifičan za misiju na temelju uputa Glavnog tajništva Vijeća, koji uključuje mjere, specifične za misiju, za fizičku zaštitu, organizacijsku sigurnost i sigurnost postupaka u vezi s misijom, za upravljanje sigurnim kretanjem osoblja na područje misije i unutar njega, kao i za upravljanje situacijama u kojima je ugrožena sigurnost, uključujući krizni plan i plan za evakuaciju;

               (b)

               osigurava da je sveukupno osoblje koje je razmješteno izvan Unije pokriveno osiguranjem od visokog rizika, u skladu s uvjetima na području misije;

               (c)

               osigurava da svi članovi njegovog tima koji se trebaju razmjestiti izvan Unije, uključujući lokalno ugovorno osoblje, dobiju odgovarajuće sigurnosno osposobljavanje prije ili nakon stizanja u područje misije, na temelju stupnjeva rizika koje za područje misije određuje Glavno tajništvo Vijeća;

               (d)

               osigurava provedbu svih dogovorenih preporuka koje su pripremljene na temelju redovitih sigurnosnih procjena te za VP, Vijeće i Komisiju priprema pisana izvješća o provedbi tih preporuka i o ostalim sigurnosnim pitanjima u okviru srednjoročnog izvješća i izvješća o provedbi mandata.

         Članak 11.
   Izvješćivanje
   PPEU redovito priprema usmena i pisana izvješća za VP i PSO. PPEU također prema potrebi izvješćuje radne skupine Vijeća. Redovita pisana izvješća šalju se putem mreže COREU. Na preporuku VP-a ili PSO-a, PPEU može dostaviti izvješća Vijeću za vanjske poslove.
   Članak 12.
   Usklađivanje
   1.   PPEU promiče sveopće političko usklađivanje Unije. Pomaže osigurati da svi instrumenti Unije na terenu djeluju povezano da bi se postigli politički ciljevi Unije. Djelatnosti PPEU-a prema potrebi se koordiniraju s onima Komisije, kao i djelatnostima ostalih PPEU-a aktivnih u regiji. PPEU priprema redovite informativne sastanke za misije država članica i za izaslanstva Unije.
   2.   Na terenu se održava bliska suradnja s voditeljima izaslanstava Unije i voditeljima misije država članica. Oni daju sve od sebe da bi pomogli PPEU-u u provedbi mandata. PPEU također blisko surađuje s drugim međunarodnim i regionalnim činiocima na terenu.
   Članak 13.
   Preispitivanje
   Provedba ove Odluke i njezina sukladnost s ostalim doprinosima Unije u regiji redovito se preispituje. PPEU do kraja mandata podnosi VP-u, Vijeću i Komisiji iscrpno izvješće o provedbi mandata.
   Članak 14.
   Stupanje na snagu
   Ova Odluka stupa na snagu na dan donošenja.
   Članak 15.
   Objava
   Ova se Odluka objavljuje u Službenom listu Europske unije.

      Sastavljeno u Bruxellesu 16. ožujka 2010.

            Za Vijeće

            Predsjednica

         E. SALGADO

      (1)  SL L 272, 18.10.2005., str. 26.

      (2)  SL L 244, 16.9.2009., str. 25.

      (3)  SL L 101, 11.4.2001., str. 1.