title: Predmet T-307/14: Tužba podnesena 30. travnja 2014. – TechnoCompound protiv Komisije

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/56

         Tužba podnesena 30. travnja 2014. – TechnoCompound protiv Komisije
   (Predmet T-307/14)
   2014/C 223/58
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: TechnoCompound GmbH (Bad Sobernheim, Njemačka) (zastupnici: D. Greinacher, J. Martin i B. Scholtka, Rechtsanwälte)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u skladu s člankom 263. stavkom 1. UFEU-a, poništi Odluku Komisije o otvaranju formalnog istražnog postupka protiv Savezne Republike Njemačke u vezi s promicanjem proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije i jamskog plina prema Zakonu o promicanju obnovljivih izvora energije (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, u daljnjem tekstu: EEG) te ograničavanjem nameta na temelju EEG-a za energetski intenzivna poduzeća – Državne potpore SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) od 18. prosinca 2013., objavljena u Službenom listu EU od 7.veljače 2014., br. C 37, str. 73., u dijelu u kojem Komisija smatra posebno korekcijsko uređenje iz članaka 40. i 41. EEG-a državnom potporom u smislu članka 107. UFEU-a;

               —

               sukladno članku 87. stavku 3. Poslovnika Općeg suda, naloži Komisiji snošenje nužnih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 107. UFEU-a
               Tužitelj tvrdi da je Komisija pogrešno smatrala da promicanje obnovljivih izvora energije pomoću sustava nameta i posebnog korekcijskog uređenja za smanjenje nameta na temelju EEG-a predstavlja potporu te da stoga nije trebala pokrenuti formalni istražni postupak.

                           —

                           U vezi s tim tužitelj navodi da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni tijekom prethodnog razmatranja predstavlja li posebno korekcijsko uređenje potporu, s obzirom na to da posebno korekcijsko uređenje kao izuzeće od nameta na temelju EEG-a ne daje nikakvu prednost koju energetski intenzivna poduzeća ne bi imala u normalnim tržišnim uvjetima.

                           —

                           Tužitelj također ističe da nije bilo korištenja državnih sredstava. Budući da sam prihod od nameta na temelju EEG-a ne predstavlja državno sredstvo, onda ni izuzeće za energetski intenzivna poduzeća ne može utjecati na državna sredstva.

                           —

                           Tužitelj nadalje ističe da posebno korekcijsko uređenje također ne narušava tržišno natjecanje. Uređenje eventualno uspostavlja uvjete natjecanja koji bi postojali bez nameta na temelju EEG-a.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda načela legitimnih očekivanja
               Tužitelj ističe da je Komisija donošenjem navedene odluke povrijedila načelo legitimnih očekivanja. Njemačko uređenje poticanja obnovljivih izvora energije već je bilo predmet temeljitog ispitivanja u kontekstu državnih potpora. Pri tom je ispitivanju Komisija zaključila 2002. da prijenos državnih sredstava nije povezan s tim uređenjem. Budući da EEG iz 2012. u tom pogledu nije uključivao nikakve bitne izmjene prethodnog pravnog stanja, gospodarski subjekti u pitanju nisu morali očekivati da će biti novog ispitivanja, već su imali pravo očekivati zadržavanje na snazi postojećeg uređenja.

               3.

               Treći tužbeni razlog: zlouporaba ovlasti
               Naposljetku, tužitelj smatra da je Komisija zlouporabila diskrecijsku ovlast koju ima na temelju članaka 107. i 108. UFEU-a. Otvaranjem ispitnog postupka Komisija prvenstveno teži usklađivanju pravila o poticanju korištenja električne energije iz obnovljivih izvora. Ovaj temeljni cilj je također vidljiv u novom nacrtu smjernica za državne potpore za okoliš i energiju, u kojima Komisija po prvi puta utvrđuje detaljna pravila za poticanje korištenja energije iz obnovljivih izvora. Međutim, da bi mogla raditi na usklađivanju, Komisija pritom mora primijeniti postupak predviđen za usklađivanje zakona i drugih propisa iz članaka 116. i 117. UFEU-a.


title: Predmet T-167/14: Tužba podnesena 13. ožujak 2014 . – Søndagsavisen A/S protiv Europske komisije

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/13

         Tužba podnesena 13. ožujak 2014. – Søndagsavisen A/S protiv Europske komisije
   (Predmet T-167/14)
   2014/C 223/17
   Jezik postupka: danski

      Stranke

      Tužitelj: Søndagsavisen A/S (Søborg, Denmark) (zastupnici: M. Honoré i C. Fornø, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

               —

               Poništiti odluku Komisije od 20. studenog 2013. o neprigovaranju danskoj produkcijskoj i inovacijskoj potpori za pisane medije (SA.36366);

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj, koji se natjecao za primanje potpore, ističe da je Komisija trebala utvrditi da postoji sumnja o spojivosti navedene mjere s unutarnjim tržištem i da je, prema tome, Komisija trebala usvojiti odluku o otvaranju formalnog ispitnog postupka na temelju članka 108. stavka 2. UFEU-a i članka 4. stavka 4. postupovne uredbe. (1) Kako to nije učinila, Komisija je zanemarila tužiteljeva postupovna prava iz članka 108. stavka 2. UFEU-a.
   U potporu argumentu da je postojala razumna sumnja u spojivost režima s unutarnjim tržištem, tužitelj se poziva na tri razloga:

               —

               Komisija je u potpunosti propustila ispitati je li režim prikladan za osiguranje širenja sadržaja vijesti koje se čine dostupnima danskom narodu, i za podupiranje demokratskog procesa;

               —

               pobijana odluka u svakom slučaju nije dovoljno obrazložena u pogledu prikladnosti; i

               —

               Komisija je propustila ispitati učinke režima u vidu remećenja tržišnog natjecanja, a vezano za odnos između besplatnih novina i novina koje se prodaju.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 659/1999 od 22. ožujka 1999. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 1999 L 83, str. 1)(SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8, svezak 4, str. 16).


title: Predmet T-411/13: Rješenje Općeg suda od 16. ožujka 2017. – T & L Sugars et Sidul Açúcares protiv Komisije

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/60

         Rješenje Općeg suda od 16. ožujka 2017. – T & L Sugars et Sidul Açúcares protiv Komisije
   (Predmet T-411/13) (1)

   (2017/C 144/84)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 274, 21. 9. 2013.


title: Predmet C-217/14: Rješenje predsjednika Suda od 14. travnja 2015. – Europska komisija protiv Irske, intervenijenti: Kraljevina Nizozemska, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/21

         Rješenje predsjednika Suda od 14. travnja 2015. – Europska komisija protiv Irske, intervenijenti: Kraljevina Nizozemska, Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske
   (Predmet C-217/14) (1)

   (2015/C 213/36)
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 223, 14. 7. 2014.


title: Predmet C-100/16 P: Presuda Suda (deseto vijeće) od 9. ožujka 2017. – Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou protiv Helenske Republike, Europske komisije (Žalba — Državne potpore — Prijenos rudnika po cijeni nižoj od stvarne tržišne vrijednosti — Oslobođenje od poreza na transakciju prijenosa — Procjena iznosa dodijeljene prednosti)

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/12

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 9. ožujka 2017. – Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou protiv Helenske Republike, Europske komisije
   (Predmet C-100/16 P) (1)

   ((Žalba - Državne potpore - Prijenos rudnika po cijeni nižoj od stvarne tržišne vrijednosti - Oslobođenje od poreza na transakciju prijenosa - Procjena iznosa dodijeljene prednosti))
   (2017/C 144/16)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou (zastupnici: V. Christianos i I. Soufleros, dikigoroi)

      Druge stranke u postupku: Helenska Republika, Europska komisija (zastupnici: É. Gippini Fournier i A. Bouchagiar, agenti)

      Izreka

               1.

               Presuda Općeg suda Europske unije od 9. prosinca 2015., Grčka i Ellinikos Chrysos/Komisija (T-233/11 i T-262/11, EU:T:2015:948) ukida se u dijelu u kojem je njome Opći sud propustio odgovoriti na argument Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou koji se temelji na svrsi zbog koje je sastavljeno stručno izvješće o procjeni vrijednosti rudnika Kassandra (Grčka) iz 2004. godine.

               2.

               U preostalom dijelu žalba se odbija.

               3.

               Tužba Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou za poništenje Odluke Komisije 2011/452/EU od 23. veljače 2011. o državnoj potpori C 48/08 (ex NN 61/08) koju je Grčka dodijelila u korist Ellinikos Chrysos AE se odbija.

               4.

               Nalaže se Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou snošenje troškova postupka.

      (1)  SL C 175, 17. 5. 2016.


title: Predmet F-126/11: Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 11. rujna 2013. — de Brito Sequeira Carvalho protiv Komisije (Javna služba — Službenici — Stegovne mjere — Stegovni postupak — Stegovna sankcija — Ukor — Članak 25. Priloga IX. Statutu — Članak 22.a Statuta)

text:
               30.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 352/23

         Presuda Službeničkog suda (treće vijeće) od 11. rujna 2013. — de Brito Sequeira Carvalho protiv Komisije
   (Predmet F-126/11) (1)

   (Javna služba - Službenici - Stegovne mjere - Stegovni postupak - Stegovna sankcija - Ukor - Članak 25. Priloga IX. Statutu - Članak 22.a Statuta)
   2013/C 352/43
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: José António de Brito Sequeira Carvalho (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: M. Boury, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Baquero Cruz i D. Martin, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke AIPN-a kojom se tužitelju određuje stegovna sankcija u obliku ukora.

      Izreka presude

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               G. de Brito Sequeira Carvalho snosi vlastite troškove, te mu se nalaže snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 174, 16.6.2012., str. 31.


title: Predmet F-151/12: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 30. siječnja 2014. – Ohrgaard protiv Komisije (Javna služba — Primici od rada — Naknada za život u inozemstvu — Uvjet boravišta predviđen u članku 4. stavku 1. točki (b) Priloga VII. Pravilniku o osoblju — Rad u međunarodnoj organizaciji — Pojam — Probni rad od pet mjeseci u Komisiji — Isključenje)

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/67

         Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 30. siječnja 2014. – Ohrgaard protiv Komisije
   (Predmet F-151/12) (1)

   ((Javna služba - Primici od rada - Naknada za život u inozemstvu - Uvjet boravišta predviđen u članku 4. stavku 1. točki (b) Priloga VII. Pravilniku o osoblju - Rad u međunarodnoj organizaciji - Pojam - Probni rad od pet mjeseci u Komisiji - Isključenje))
   2014/C 223/69
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Jakob Ohrgaard (Frederiksberg, Danska) (zastupnici: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal, D. de Abreu Caldas, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i V. Joris, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke kojom je odbijeno tužiteljevo pravo na naknadu za život u inozemstvu

      Izreka presude

               1.

               Odluka Europske komisije od 6. ožujka 2012. kojom se odbija pravo J. Ohrgaarda na naknadu za život u inozemstvu, kako je izmijenjena odlukom od 31. kolovoza 2012. o odbijanju žalbe poništava se.

               2.

               Europska komisija snosi vlastite troškove te joj se nalaže snošenje troškova J. Ohrgaarda.

      (1)  SL C 55,23.2.2013., str. 26.


title: Predmet C-55/16: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 30. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Rumunjska) – Evo Bus GmbH protiv Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost — Pravo na povrat — Osma direktiva 79/1072/EEZ — Uvjeti za ostvarivanje povrata — Propisivanje dodatnih uvjeta osim onih iz članaka 3. i 4. — Obveza podnošenja dokaza o plaćanju poreza — Dopuštenost)

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/17

         Rješenje Suda (deveto vijeće) od 30. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Rumunjska) – Evo Bus GmbH protiv Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești
   (Predmet C-55/16) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost - Pravo na povrat - Osma direktiva 79/1072/EEZ - Uvjeti za ostvarivanje povrata - Propisivanje dodatnih uvjeta osim onih iz članaka 3. i 4. - Obveza podnošenja dokaza o plaćanju poreza - Dopuštenost))
   (2016/C 343/27)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Evo Bus GmbH

      Tuženik: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești

      Izreka

   Osmoj direktivi Vijeća 79/1072/EEZ od 6. prosinca 1979. o usklađivanju zakonodavstava država članica o porezu na promet – Postupci za povrat poreza na dodanu vrijednost poreznim obveznicima koji nemaju poslovni nastan na području države, protivi se propis države članice na temelju kojeg porezni obveznici podliježu općoj obvezi podnošenja dokaza o plaćanju poreza na dodanu vrijednost kako bi ostvarili pravo na povrat tog poreza.

      (1)  SL C 145, 25. 4. 2016.


title: Predmet C-288/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. svibnja. 2017. uputio Conseil d'État (Francuska) – Fédération des fabricants de cigares i dr. protiv Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

text:
               7.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 256/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. svibnja. 2017. uputio Conseil d'État (Francuska) – Fédération des fabricants de cigares i dr. protiv Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé
   (Predmet C-288/17)
   (2017/C 256/09)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Fédération des fabricants de cigares, Coprova, E-Labo France, Smakq développement, Société nationale d’exploitation industrielle des tabacs et allumettes (SEITA), British American Tobacco France

      Tuženici: Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé

      Intervenenijenti: Société J. Cortès France, Scandinavian Tobacco Group France, Villiger France

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li odredbe stavaka 1. i 3. članka 13. Direktive 2014/40/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. (1) tumačiti na način da se njima zabranjuje da se na jediničnim pakiranjima, vanjskim pakiranjima i na duhanskim proizvodima koristi bilo koja robna marka koja upućuje na određena svojstva, bez obzira na njezinu opću poznatost?

               2.

               Ovisno o tumačenju koje treba dati stavcima 1. i 3. članka 13. Direktive, poštuju li njihove odredbe, s obzirom na to da se primjenjuju na trgovačke marke i nazive, pravo vlasništva, slobodu izražavanja, slobodu poduzetništva i načela proporcionalnosti i pravne sigurnosti?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno pitanje, pod kojim se uvjetima država članica može, a da ne povrjeđuje pravo vlasništva, slobodu izražavanja, slobodu poduzetništva i načelo proporcionalnosti, koristiti mogućnošću koju joj daje stavak 2. članka 24. Direktive da proizvođačima i uvoznicima nametne ujednačenost jediničnih i vanjskih pakiranja

      (1)  Direktiva 2014/40/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 3. travnja 2014. o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica o proizvodnji, predstavljanju i prodaji duhanskih i srodnih proizvoda i o stavljanju izvan snage Direktive 2001/37/EZ (SL L 127, str. 1.)


title: Predmet C-496/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. rujna 2015. uputio Landessozialgericht Rheinland-Pfalz, Mainz (Njemačka) – Alphonse Eschenbrenner protiv Bundesagentur für Arbeit

text:
               21.12.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 429/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. rujna 2015. uputio Landessozialgericht Rheinland-Pfalz, Mainz (Njemačka) – Alphonse Eschenbrenner protiv Bundesagentur für Arbeit
   (Predmet C-496/15)
   (2015/C 429/12)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landessozialgericht Rheinland-Pfalz, Mainz

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Alphonse Eschenbrenner

      Tuženik: Bundesagentur für Arbeit

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li s odredbama primarnog i/ili sekundarnog prava Europske unije (osobito člankom 45. UFEU-a i člankom 7. Uredbe (EU) br. 492/2011 (1)) spojivo da se radniku koji je isprva zaposlen u Njemačkoj, boravi u drugoj državi članici, u tuzemstvu nije obveznik poreza na dohodak i čija naknada zbog insolventnosti prema odredbama koje su za njega relevantne ne podliježe porezu, u slučaju insolventnosti njegova poslodavca fiktivno oporezuje plaća koja je relevantna za izračun naknade zbog insolventnosti poslodavca na koju ima pravo – a koji porez se u slučaju postojanja obveze plaćanja poreza na dohodak u tuzemstvu naplaćuje odbitkom od plaće – ako on protiv poslodavca više ne može podnijeti zahtjev za isplatu preostale bruto plaće?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje, postoji li spojivost s odredbama primarnog i/ili sekundarnog prava Europske unije ako radnik u navedenim okolnostima i dalje može podnijeti zahtjev za isplatu preostale bruto plaće protiv svojega poslodavca?

      (1)  Uredba (EU) br. 492/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o slobodi kretanja radnika u Uniji, SL L 141, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 264.)


title: Predmet C-305/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. svibnja 2016. uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – Avon Cosmetics Ltd protiv The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/34

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. svibnja 2016. uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ujedinjena Kraljevina) – Avon Cosmetics Ltd protiv The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Predmet C-305/16)
   (2016/C 270/38)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Avon Cosmetics Ltd

      Tuženik: The Commissioners for Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

      Prethodna pitanja

               1.

               U slučajevima kada izravni prodavatelj prodaje robu (u daljnjem tekstu: prodajne potpore) neregistriranim preprodavačima ili neregistrirani preprodavač kupuje robu i usluge od trećih osoba (u daljnjem tekstu: roba i usluge treće strane) koje neregistrirani preprodavači u oba slučaja koriste radi podupiranja svoje gospodarske djelatnosti prodavanja druge robe koja je također kupljena od izravnog prodavatelja te je predmet administrativnih mjera određenih u skladu s odstupanjem koje je posljednji put utvrđeno u Odluci Vijeća od 24. svibnja 1989. (89/534/EEZ (1)) (u daljnjem tekstu: odstupanje), povređuju li se relevantnim odobrenjima, provedbenim zakonodavstvom i/ili administrativnim mjerama relevantne odredbe i/ili načela prava Europske unije u dijelu u kojem zahtijevaju da izravni prodavatelj prijavi izlazni porez na prodajnu cijenu druge robe neregistriranih prodavatelja bez sniženja PDV-a koji je, na takve prodajne potpore i/ili robu i usluge treće strane, nastao za neregistriranog prodavatelja?

               2.

               Je li, prilikom traženja odobrenja Vijeća za odstupanje, Ujedinjena Kraljevina na bilo koji način bila obvezna obavijestiti Komisiju da su neregistrirani preprodavači platili PDV na kupnju prodajnih potpora i/ili robe i usluga treće strane koji se koriste u svrhu njihove gospodarske djelatnosti te da, u skladu s time, odstupanje treba prilagoditi tako da odražava taj nepovrativi pretporez ili preplaćeni izlazni porez?

               3.

               U slučaju da je odgovor na gornja pitanja (1) i (2) potvrdan:

                           a.

                           Mogu li se i trebaju li se relevantna odobrenja, provedbeno zakonodavstvo ili administrativne mjere tumačiti na način da ostavljaju mogućnost u pogledu bilo (i) nepovrativog PDV-a na prodajne potpore ili robe i usluge treće strane koji snose neregistrirani preprodavači i koji takvi neregistrirani preprodavači koriste u svrhu svoje gospodarske djelatnosti; ILI (ii) toga da Her Majesty's Revenue & Customs ubire PDV koji premašuje neplaćeni porez ILI (iii) mogućeg nepoštenog natjecanja između izravnih prodavatelja, njihovih neregistriranih preprodavača i neizravne prodaje.

                           b.

                           Je li:

                                       i.

                                       Odobrenje odstupanja Ujedinjene Kraljevine od članka 11. dijela A stavka 1. točke (a) Šeste direktive nezakonito.

                                       ii.

                                       uz odstupanje od članka 11. dijela A stavka 1. točke (a), nužno odstupanje od članka 17. Šeste direktive. Ako je tako, je li Ujedinjena Kraljevina postupila nezakonito zbog toga što nije tražila odobrenje Komisije ili Vijeća da odstupi od članka 17.

                                       iii.

                                       Ujedinjena Kraljevina postupila nezakonito zbog toga što nije primijenila PDV tako da dopusti izravnim prodavateljima da traže olakšicu za PDV na prodajne potpore ili robe i usluge treće strane koji je nastao zbog neregistriranih preprodavača u svrhu njihove gospodarske djelatnosti.

                                       iv.

                                       sveukupnost ili dio relevantnih odobrenja, provedbenog zakonodavstva ili administrativnih mjera zbog toga nevaljan i/ili nezakonit.

                           c.

                           Je li odgovarajuće pravno sredstvo Suda Europske unije ili nacionalnog suda:

                                       i.

                                       nalog da se od države članice zahtijeva da provede odstupanje u nacionalnom pravu tako da provede odgovarajuću prilagodbu za (a) nepovrativi PDV na prodajne potpore ili robe i usluge treće strane koji snose neregistrirani preprodavači i koji takvi neregistrirani preprodavači koriste u svrhu svoje gospodarske djelatnosti; ILI (ii) PDV koji premašuje neplaćeni porez i koji ubire Her Majesty's Revenue & Customs ILI (iii) moguće nepošteno natjecanje između izravnih prodavatelja, njihovih neregistriranih preprodavača i neizravne prodaje; ili

                                       ii.

                                       utvrđenje da je odobrenje odstupanja, a time i odstupanje samo, nevaljano; ili

                                       iii.

                                       utvrđenje da je nacionalno zakonodavstvo nevaljano; ili

                                       iv.

                                       utvrđenje da je odredba nevaljana; ili

                                       v.

                                       utvrđenje da je Ujedinjena Kraljevina obvezana zatražiti odobrenje za daljnje odstupanje kako bi se osigurala odgovarajuća prilagodba za (a) nepovrativi PDV na prodajne potpore ili robe i usluge treće strane koji snose neregistrirani preprodavači i koji takvi neregistrirani preprodavači koriste u svrhu svoje gospodarske djelatnosti; ILI (ii) PDV koji premašuje neplaćeni porez i koji ubire Her Majesty's Revenue & Customs ILI (iii) moguće nepošteno natjecanje između izravnih prodavatelja, njihovih neregistriranih preprodavača i neizravne prodaje.

               4.

               Treba li „utajen ili neplaćen porez” u članku 27. Šeste direktive (članak 395. Glavne direktive o PDV-u), smatrati neto gubitkom poreza (uzimajući u obzir plaćeni izlazni porez, kao i naplativi pretporez u strukturi koja rezultira utajenim ili neplaćenim porezom) za državu članicu ili bruto gubitkom poreza (uzimajući u obzir samo izlazni porez u strukturi koja rezultira utajenim ili izbjegnutim porezom) za državu članicu?

      (1)  Odluka Vijeća od 24. svibnja 1989. kojom se Ujedinjenoj Kraljevini odobrava da, u pogledu određenih materijala namijenjenih neregistriranim preprodavačima, primijeni mjeru koja odstupa od članka 11. dijela A stavka 1. točke (a) Šeste direktive 77/388/EEZ o usklađivanju zakonodavstava država članica o porezima na promet (neslužbeni prijevod)
   (SL L 280, str. 54.)


title: Predmet T-302/16: Tužba podnesena 10. lipnja 2016. – Bay protiv Parlamenta

text:
               1.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 279/40

         Tužba podnesena 10. lipnja 2016. – Bay protiv Parlamenta
   (Predmet T-302/16)
   (2016/C 279/55)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Nicolas Bay (La Celle-Saint-Cloud, Francuska) (zastupnik: A. Cuignache, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

      in limine litis,

               —

               poništi odluku Predsjednika Europskog parlamenta od 9. ožujka 2016.;

               —

               poništi odluku Predsjedništva Europskog parlamenta od 11. travnja 2016.;
               u meritumu,

               —

               opozove sankciju iz odluke od 11. travnja 2016.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga:

               1.

               Prvi tužbeni razlog koji se temelji na nepravilnostima unutarnjeg postupka i na ništavosti odluke Predsjednika Europskog parlamenta od 9. ožujka 2016., kao i odluke Predsjedništva Europskog parlamenta od 11. travnja 2016., kojom se tužitelju izriče sankcija gubitka prava na dnevnicu u trajanju od pet dana. Prvom pobijanom odlukom povrijeđeno je pravo na dobru upravu i načelo jednakosti oružja. Drugom pobijanom odlukom povrijeđeno je pravo tužitelja da institucije, tijela, uredi i agencije Unije njegove predmete obrađuju nepristrano i pravično, te pravo na pravično suđenje.

               2.

               Drugi tužbeni razlog koji se temelji na nepostojanju materijalnih dokaza kojima bi bilo moguće dokazati radnje koje se tužitelju stavljaju na teret, a osobito to da je koristio karticu za glasovanje drugog europskog zastupnika.

               3.

               Treći tužbeni razlog koji se temelji na nedosljednosti i nedopuštenosti svjedočenja na kojima se temelji sankcija izrečena tužitelju.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog koji se temelji činjenici da je tužitelju bilo fizički nemoguće glasovati umjesto drugog europskog zastupnika.


title: Spojeni predmeti T-60/06 RENV II i T-62/06 RENV II: Presuda Općeg suda od 22. travnja 2016. – Italija i Eurallumina protiv Komisije („Državne potpore — Direktiva 92/81/EEZ — Trošarine na mineralna ulja — Mineralna ulja koja se upotrebljavaju kao loživo ulje za proizvodnju aluminija — Oslobođenje od trošarina — Selektivni karakter mjere — Potpore koje se mogu smatrati spojivima sa zajedničkim tržištem — Okvir Zajednice o državnim potporama za zaštitu okoliša — Smjernice o regionalnim državnim potporama za 1998. — Legitimna očekivanja — Pravna sigurnost — Načelo lex specialis derogat legi generali — Načelo presumpcije zakonitosti i korisnog učinka akata institucija — Načelo dobre uprave — Obveza obrazlaganja”)

text:
               6.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 200/18

         Presuda Općeg suda od 22. travnja 2016. – Italija i Eurallumina protiv Komisije
   (Spojeni predmeti T-60/06 RENV II i T-62/06 RENV II) (1)

   ((„Državne potpore - Direktiva 92/81/EEZ - Trošarine na mineralna ulja - Mineralna ulja koja se upotrebljavaju kao loživo ulje za proizvodnju aluminija - Oslobođenje od trošarina - Selektivni karakter mjere - Potpore koje se mogu smatrati spojivima sa zajedničkim tržištem - Okvir Zajednice o državnim potporama za zaštitu okoliša - Smjernice o regionalnim državnim potporama za 1998. - Legitimna očekivanja - Pravna sigurnost - Načelo lex specialis derogat legi generali - Načelo presumpcije zakonitosti i korisnog učinka akata institucija - Načelo dobre uprave - Obveza obrazlaganja”))
   (2016/C 200/26)
   Jezici postupka: talijanski i engleski

      Stranke

      Tužitelji: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, uz asistenciju G. Aiella, avvocato dello Stato), i Eurallumina SpA (Portoscuso, Italija) (zastupnici: L. Martin Alegi, R. Denton, A. Stratakis i L. Philippou, solicitors)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: V. Di Bucci, N. Khan, G. Conte, D. Grespan i K. Walkerová, agent)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2006/323/EZ od 7. prosinca 2005. o oslobođenju od trošarina na mineralna ulja koja se upotrebljavaju kao loživo ulje za proizvodnju aluminija u pokrajini Gardanne, u pokrajini Shannon i na Sardiniji, a koje su provele Francuska, Irska i Italija (SL 2006, L 119, str. 12.), u dijelu u kojem se njome utvrđuje postojanje državne potpore koju je Talijanska Republika dodijelila između 3. veljače 2002. i 31. prosinca 2003. na temelju oslobođenja od trošarina na mineralna ulja koja se upotrebljavaju kao loživo ulje za proizvodnju aluminija na Sardiniji (Italija), i u kojem se njome nalaže Talijanskoj Republici da povuče navedenu potporu.

      Izreka

               1.

               Tužbe se odbijaju.

               2.

               Talijanskoj Republici nalaže se snošenje troškova u predmetima T-60/06, T-60/06 RENV I i T-60/06 RENV II te snošenje vlastitih troškova i jedne petine troškova Europske komisije u predmetima C-89/08 P i C-272/12 P.

               3.

               Društvu Eurallumina SpA nalaže se snošenje vlastitih troškova i tri četvrtine troškova Komisije u predmetima T-62/06, T-62/06 RENV I i T-62/06 RENV II te tri dvadesetine troškova Komisije u predmetima C-89/08 P i C-272/12 P.

               4.

               Komisiji se nalaže snošenje jedne četvrtine vlastitih troškova u predmetima T-62/06, T-62/06 RENV I i T-62/06 RENV II te jedne petine vlastitih troškova u predmetima C-89/08 P i C-272/12 P.

      (1)  SL C 96, 22. 4. 2006.


title: Predmet C-104/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. ožujka 2014. uputio Corte Suprema di Cassazione (Italija) – Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali protiv Federazione Italiana Consorzi Agrari i dr.

text:
               16.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 184/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. ožujka 2014. uputio Corte Suprema di Cassazione (Italija) – Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali protiv Federazione Italiana Consorzi Agrari i dr.
   (Predmet C-104/14)
   2014/C 184/13
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte Suprema di Cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali

      Tuženici: Federazione Italiana Consorzi Agrari Soc.coop.arl – Federconsorzi in concordato preventivo e Liquidazione Giudiziale dei Beni Ceduti ai Creditori della Federazione Italiana Consorzi Agrari Soc. coop. Arl

      Prethodna pitanja

               1.

               Ulazi li definiciju poslovne transakcije, kako je određena u članku 2. Direktive 2000/35/EZ (1) i u članku 2. Direktive 2011/7/EU (2), zakonski ugovorni odnos između državne uprave i poljoprivrednih zadruga (odnos iz kojeg je nastala tražbina koju je Consorzi naknadno prenio na Federconsorzi, a ovaj na svoje dužnike u okviru stečajnog postupka) o opskrbi i raspodjeli poljoprivrednih proizvoda u skladu sa Zakonodavnim dekretom br. 169/1948 i Zakonom br. 1294/1957?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje, uključuje li obveza prijenosa Direktive 2000/35/EZ (članak 6. stavak 2.) i Direktive 2011/7/EU (članak 12. stavak 3.) uz mogućnost zadržavanja na snazi odredbi koje su povoljnije obvezu zabrane reformatio in peius ili isključenja stope zatezne kamate koja se primjenjuje na odnose koji već postoje u trenutku stupanja na snagu tih direktiva?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje, treba li obvezu zabrane reformatio in peius stope zatezne kamate koja se primjenjuje na odnose koji već postoje razumjeti tako da se ta obveza primjenjuje na jedinstveno pravno uređenje kamata koje do određenog trenutka (u predmetnom slučaju od 31. siječnja 1982. do 31. prosinca 1995.) određuje kamatnu stopu koja je različita od one određene zakonom i kapitalizaciju, iako samo jednom godišnje, a ne svakih pola godine kako je zahtijevao vjerovnik, a nakon navedenog trenutka određuje jedino plaćanje zakonske kamate i koje uređenje, uzimajući u obzir okolnosti predmetnog slučaja, nije nužno nepovoljno za vjerovnika?

               4.

               Podrazumijeva li obveza prijenosa Direktive 2000/35/EZ (članak 6.) i Direktive 2011/7/EU (članak 12.), u dijelu u kojem, vezano za zabranu zlouporabe slobode ugovaranja na štetu vjerovnika, u članku 3. stavku 3. i članku 7. određuje nevaljanost nepravednih ugovornih uvjeta i postupanja, zabranu državi članici da intervenira donoseći pravila koja, kada je riječ o odnosima čiji je država članica sudionik i koji su na snazi u trenutku stupanja na snagu direktive, isključuju plaćanje zateznih kamata?

               5.

               U slučaju potvrdnog odgovora na četvrto pitanje, je li obveza neintervencije u već postojeće odnose čiji je sudionik država članica donošenjem pravila o isključenju zateznih kamata primjenjiva na jedinstveno pravno uređenje kamata koje do određenog trenutka (u predmetnom slučaju od 31. siječnja 1982. do 31. prosinca 1995.) određuje kamatnu stopu koja je različita od one određene zakonom i kapitalizaciju, iako samo jednom godišnje, a ne svakih pola godine kako je zahtijevao vjerovnik, a nakon navedenog trenutka određuje jedino plaćanje zakonske kamate i koje uređenje, uzimajući u obzir okolnosti predmetnog slučaja, nije nužno nepovoljno za vjerovnika?

      (1)  Direktiva 2000/35/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. lipnja 2000. o borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama, SL L 200, str. 35. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 3., str. 3.)

      (2)  Direktiva 2011/7/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 2011. o borbi protiv kašnjenja u plaćanju u poslovnim transakcijama, SL L 48, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 2., str. 200.)


title: Predmet T-731/14: Tužba podnesena 17. listopada 2014. – Agrotikos Synetairismos Profiti Ilia protiv Vijeća

text:
               19.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/41

      Tužba podnesena 17. listopada 2014. – Agrotikos Synetairismos Profiti Ilia protiv Vijeća
      (Predmet T-731/14)
      (2015/C 016/64)
      Jezik postupka: grčki

         Stranke

         Tužitelj: Agrotikos Synetairismos Profiti Ilia (Skydra, Grčka) (zastupnik: K. Chrysogonos, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu Uredbu Vijeća (ΕU) br. 833/2014 od 31. srpnja 2014. o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja Rusije kojima se destabilizira stanje u Ukrajini (SL L 229, str. 1.) i utvrdi da je zahtjev za poništenje dopušten ukoliko Opći sud Europske unije odluči da su ispunjeni svi uvjeti za odlučivanje o dopuštenosti tužbe za poništenje, i

                  —

                  utvrdi da je Vijeće dužno snositi tužiteljeve troškove i naloži mu njihovo plaćanje.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe jedan tužbeni razlog.

                  1.

                  Razlog za poništenje je pogreška u izboru pravnog temelja:

                              —

                              Tužitelj tvrdi da je pravni temelj za donošenje pobijane uredbe pogrešno bio članak 215. UFEU-a, premda je iz cilja i sadržaja uredbe razvidno da ju je valjalo usvojiti na temelju članka 207. UFEU-a (prethodno članak 133. UEZ-a) o zajedničkoj trgovinskoj politici i, slijedom toga, u skladu s redovnim zakonodavnim postupkom. Tužitelj svoj pravni interes za pokretanje postupka temelji na činjenici da je pobijani propis regulatorni akt koji ne podrazumijeva provedbene mjere u smislu članka 263. stavka 4. UFEU-a i da se izravno odnosi na njega.


title: Predmet C-575/14 P: Rješenje Suda (drugo vijeće) od 30. lipnja 2015. – Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE protiv Europske komisije (Žalba — Arbitražna klauzula — Ugovor o financijskoj potpori Europske unije za projekt u okviru programa eContent — Raskid ugovora Europske komisije — Plaćanje neplaćenih iznosa i naknada štete koju je navodno pretrpio tužitelj — Iskrivljavanje dokaza iz spisa — Žalba koja je djelomično očito nedopuštena i u preostalom dijelu očito neosnovana — Zahtjev za izmjenom odluke Općeg suda o troškovima — Očita nedopuštenost)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/16

         Rješenje Suda (drugo vijeće) od 30. lipnja 2015. – Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE protiv Europske komisije
   (Predmet C-575/14 P) (1)

   ((Žalba - Arbitražna klauzula - Ugovor o financijskoj potpori Europske unije za projekt u okviru programa eContent - Raskid ugovora Europske komisije - Plaćanje neplaćenih iznosa i naknada štete koju je navodno pretrpio tužitelj - Iskrivljavanje dokaza iz spisa - Žalba koja je djelomično očito nedopuštena i u preostalom dijelu očito neosnovana - Zahtjev za izmjenom odluke Općeg suda o troškovima - Očita nedopuštenost))
   (2015/C 294/21)
   Jezik postupka: engleski jezik

      Stranke

      Žalitelj: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zastupnici: M. Sfyri i I. Ampazis, dikigoroi)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: L. Cappelletti i S. Delaude, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 65, 23. 2. 2015.


title: Predmet T-358/15: Tužba podnesena 3. srpnja 2015. – Arrom Conseil protiv OHIM-a – Puig France (Roméo has a Gun by Romano Ricci)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/80

         Tužba podnesena 3. srpnja 2015. – Arrom Conseil protiv OHIM-a – Puig France (Roméo has a Gun by Romano Ricci)
   (Predmet T-358/15)
   (2015/C 294/96)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Arrom Conseil (Pariz, Francuska) (zastupnici: C. Herissay Ducamp i J. Blanchard, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Puig France SAS (Pariz, Francuska)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: druga stranka pred žalbenim vijećem

      Sporni žig: figurativni žig Zajednice s verbalnim elementom „Roméo has a gun by Romano Ricci” – prijava za registraciju br. 11 193 604

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 26. ožujka 2015. u predmetu R 1020/2014-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               djelomično poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članka 8. stavka 5. Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-187/13: Rješenje Općeg suda od 20. veljače 2014. – Jannatian protiv Vijeća ( „Tužba za poništenje  — Zajednička vanjska i sigurnosna politika  — Mjere ograničavanja protiv Irana  — Popis osoba i subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja  — Rok za podnošenje tužbe  — Zakašnjenje  — Nedopuštenost” )

text:
               5.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 135/38

         Rješenje Općeg suda od 20. veljače 2014. – Jannatian protiv Vijeća
   (Predmet T-187/13) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Irana - Popis osoba i subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja - Rok za podnošenje tužbe - Zakašnjenje - Nedopuštenost”))
   2014/C 135/49
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Mahmoud Jannatian (Teheran, Iran) (zastupnici: E. Rosenfeld i S. Monnerville, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: F. Naert i M. Bishop, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje, u dijelu u kojem se odnosi na tužitelja: Zajedničkog stajališta Vijeća 2008/479/ZVSP od 23. lipnja 2008. o izmjeni Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 163, p. 43.) [neslužbeni prijevod]; Odluke Vijeća 2008/475/EZ od 23. lipnja 2008. o provedbi članka 7., stavka 2. Uredbe (EZ) br. 423/2007 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 163, str. 29.) [neslužbeni prijevod]; Zajedničkog stajališta Vijeća 2008/652/ZVSP od 7. kolovoza 2008. o izmjeni Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 213, str. 58.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 9., str. 112.); Odluke Vijeća 2009/840/ZVSP od 17. studenoga 2009. o provedbi Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 303, str. 64) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 13., str. 137.); Uredbe Vijeća (EZ) br. 1100/2009 od 17. studenoga 2009. o provedbi članka 7. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 423/2007 o mjerama ograničavanja protiv Irana i o stavljanju izvan snage Odluke 2008/475/EZ (SL L 303, str. 31) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 6., str. 140.); Odluke Vijeća 2010/413/ZVSP od 26. srpnja 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2007/140/ZVSP (SL L 195, str. 39.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 220.); Odluke Vijeća 2010/644/ZVSP od 25. listopada 2010. o izmjeni Odluke 2010/413 (SL L 281, str. 81.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 3., str. 255.); Uredbe Vijeća (EU) br. 961/2010 od 25. listopada 2010. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 423/2007 (SL L 281, str. 1.) [neslužbeni prijevod] i Uredbe Vijeća (EU) br. 267/2012 od 23. ožujka 2012. o mjerama ograničavanja protiv Irana i stavljanju izvan snage Uredbe br. 961/2010 (SL L 88, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Mahmoud Jannatian snosi vlastite troškove kao i troškove Vijeća Europske unije.

      (1)  SL C 171, 15.6.2013.


title: Predmet C-112/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. veljače 2016. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Persidera SpA protiv Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico delle Infrastrutture e dei Trasporti

text:
               17.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. veljače 2016. uputio Consiglio di Stato (Italija) – Persidera SpA protiv Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico delle Infrastrutture e dei Trasporti
   (Predmet C-112/16)
   (2016/C 175/11)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Consiglio di Stato

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Persidera SpA

      Druge stranke u postupku: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico delle Infrastrutture e dei Trasporti

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se pravu Europske unije, osobito člancima 56., 101., 102. i 106. UFEU-a i članku 9. Direktive 2002/21/EZ (1) (tzv. Okvirna direktiva), člancima 3., 5. i 7. Direktive 2002/20/EZ (2) (tzv. Direktiva o ovlaštenju) i člancima 2. i 4. Direktive 2002/77/EZ (3) (tzv. Direktiva o tržišnom natjecanju), te načelima nediskriminacije, transparentnosti, slobode tržišnog natjecanja, proporcionalnosti, djelotvornosti i pluralizma informacija, nacionalna norma koja, u svrhu određivanja broja digitalnih mreža koje treba dodijeliti operatorima kod konverzije analognih mreža, uzima u obzir, u istoj mjeri kao i analogne mreže kojima se potpuno zakonito upravlja, i analogne mreže kojima se u prošlosti upravljalo protivno pragovima predviđenim nacionalnim propisima u pogledu sprečavanja koncentracija poduzetnika, što je već bilo predmet kritika od strane Suda i Europske komisije, ili u svakom slučaju one kojima se upravljalo bez potrebnog odobrenja?

               2.

               Protivi li se pravu Europske unije, osobito člancima 56., 101., 102. i 106. UFEU-a i članku 9. Direktive 2002/21/EZ (tzv. Okvirna direktiva), člancima 3., 5. i 7. Direktive 2002/20/EZ (tzv. Direktiva o ovlaštenju) i člancima 2. i 4. Direktive 2002/77/EZ (tzv. Direktiva o tržišnom natjecanju), te načelima nediskriminacije, transparentnosti, slobode tržišnog natjecanja, proporcionalnosti, djelotvornosti i pluralizma informacija, nacionalna norma koja, u svrhu određivanja broja digitalnih mreža koje treba dodijeliti operatorima kod konverzije analognih mreža, uzima u obzir sve analogne mreže kojima se do tog trenutka upravljalo, čak i one kojim se upravljalo protivno pragovima predviđenim nacionalnim propisima u pogledu sprečavanja koncentracija poduzetnika, što je već bilo predmet kritika od strane Suda i Europske komisije, ili ako se njima upravlja bez potrebnog odobrenja, s praktičnom posljedicom smanjenja broja digitalnih mreža dodijeljenih višemrežnom operatoru, u usporedbi s mrežama kojima se upravlja analogno, razmjerno u većoj mjeri nego što je smanjenje određeno konkurentima?

      (1)  Direktiva 2002/21/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o zajedničkom regulatornom okviru za elektroničke komunikacijske mreže i usluge (Okvirna direktiva) (SL L 108, str. 33.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 49., str 25.)

      (2)  Direktiva 2002/20/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 7. ožujka 2002. o ovlaštenju u području elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (Direktiva o ovlaštenju) (SL L 108, str. 21.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 53., str. 62.)

      (3)  Direktiva Komisije 2002/77/EZ od 16. rujna 2002. o tržišnom natjecanju na tržištima elektroničkih komunikacijskih mreža i usluga (Tekst značajan za EGP) (SL L 249, str. 21.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 2., str. 3.)


title: Predmet F-56/13: Tužba podnesena 6. lipnja 2013. — ZZ protiv Komisije

text:
               21.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/23

         Tužba podnesena 6. lipnja 2013. — ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-56/13)
   2013/C 274/45

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet C-82/12: Presuda Suda (treće vijeće) od 27. veljače 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Španjolska) – Transportes Jordi Besora, SL protiv Generalitat de Catalunya (Neizravni porezi — Trošarine — Direktiva 92/12/EEZ — Članak 3. stavak 2. — Mineralna ulja — Porez na maloprodaju — Pojam „posebna svrha”  — Prijenos nadležnosti na autonomne zajednice — Financiranje — Predodređena namjena — Troškovi zdravstvene zaštite i zaštite okoliša)

text:
               14.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/3

         Presuda Suda (treće vijeće) od 27. veljače 2014. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Španjolska) – Transportes Jordi Besora, SL protiv Generalitat de Catalunya
   (Predmet C-82/12) (1)

   ((Neizravni porezi - Trošarine - Direktiva 92/12/EEZ - Članak 3. stavak 2. - Mineralna ulja - Porez na maloprodaju - Pojam „posebna svrha” - Prijenos nadležnosti na autonomne zajednice - Financiranje - Predodređena namjena - Troškovi zdravstvene zaštite i zaštite okoliša))
   2014/C 112/03
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Transportes Jordi Besora, SL

      Tuženik: Generalitat de Catalunya

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Tumačenje čl. 3. st. 2. Direktive Vijeća 92/12/EEZ od 25. veljače 1992. o općim aranžmanima za proizvode koji podliježu trošarinama te o posjedovanju, kretanju i praćenju takvih proizvoda (SL L 76, str. 1.) – Mineralna ulja – Posebni porez na maloprodaju određenih ugljikovodika – Neizravni porezi koji nisu trošarine, a koji imaju posebne svrhe – Porez čija se svrha može ostvariti nekim drugim usklađenim porezom – Porez koji je uveden u isto vrijeme kada su na autonomne zajednice prenesene određene nadležnosti i čiji je djelomičan cilj snositi troškove autonomnih zajednica koji su vezani za nove nadležnosti koje su im prenesene – Isključivo proračunski cilj

      Izreka

   Članak 3. stavak 2. Direktive Vijeća 92/12/EEZ od 25. veljače 1992. o općim aranžmanima za proizvode koji podliježu trošarinama te o posjedovanju, kretanju i praćenju takvih proizvoda treba tumačiti na način da mu je protivno nacionalno zakonodavstvo koje uvodi porez na maloprodaju mineralnih ulja, kao što je porez na prodaju određenih mineralnih ulja (Impuesto sobre las Ventas Minoristas de Determinados Hidrocarburos) u predmetu u glavnom postupku, s obzirom na to da se za takav porez ne može smatrati da ima posebnu svrhu u smislu te odredbe jer taj porez, namijenjen financiranju izvršavanja nadležnosti dotičnih teritorijalnih cjelina u području zdravstva i okoliša, nema sam po sebi za cilj osigurati zdravstvenu zaštitu i zaštitu okoliša.

      (1)  SL C 138,12.5.2012.


title: Predmet C-160/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 8. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio du Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – GS Media BV protiv Sanoma Media Netherlands BV, Playboy Enterprises International Inc., Britt Geertruida Dekker (Zahtjev za prethodnu odluku — Autorsko pravo i srodna prava — Direktiva 2001/29/EZ — Informacijsko društvo — Usklađivanje određenih aspekata autorskog i srodnih prava — Članak 3. stavak 1. — Priopćavanje javnosti — Pojam — Internet — Hiperpoveznice koje omogućuju pristup zaštićenim djelima, pristup kojima je omogućen na drugoj internetskoj stranici bez ovlaštenja nositelja — Još neobjavljena djela nositelja prava — Postavljanje takvih poveznica s ciljem stjecanja dobiti)

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/7

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 8. rujna 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio du Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – GS Media BV protiv Sanoma Media Netherlands BV, Playboy Enterprises International Inc., Britt Geertruida Dekker
   (Predmet C-160/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Autorsko pravo i srodna prava - Direktiva 2001/29/EZ - Informacijsko društvo - Usklađivanje određenih aspekata autorskog i srodnih prava - Članak 3. stavak 1. - Priopćavanje javnosti - Pojam - Internet - Hiperpoveznice koje omogućuju pristup zaštićenim djelima, pristup kojima je omogućen na drugoj internetskoj stranici bez ovlaštenja nositelja - Još neobjavljena djela nositelja prava - Postavljanje takvih poveznica s ciljem stjecanja dobiti))
   (2016/C 402/08)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: GS Media BV

      Tuženici: Sanoma Media Netherlands BV, Playboy Enterprises International Inc., Britt Geertruida Dekker

      Izreka

   Članak 3. stavak 1. Direktive 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu treba tumačiti na način da, kako bi se utvrdilo predstavlja li postavljanje na internetsku stranicu hiperpoveznica koje upućuju na zaštićena djela, koja su na slobodnom raspolaganju na drugoj internetskoj stranici bez ovlaštenja nositelja autorskog prava, „priopćavanje javnosti” u smislu te odredbe, treba utvrditi jesu li te poveznice postavljene bez cilja stjecanja dobiti od strane osobe koja nije znala ili nije mogla razumno znati da je objavljivanje tih djela na toj drugoj internetskoj stranici nezakonito ili su, u suprotnom, navedene poveznice postavljene s takvim ciljem, u kojem slučaju se mora pretpostaviti da je za to znala.

      (1)  SL C 205, 22. 6. 2015.


title: Predmet C-561/14: Presuda Suda (veliko vijeće) od 12. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – Caner Genc protiv Integrationsministeriet (Zahtjev za prethodnu odluku — Sporazum o pridruživanju EEZ-Turska — Odluka br. 1/80 — Članak 13. — Klauzula standstill — Spajanje obitelji — Nacionalni propisi koji predviđaju nove, strože uvjete u području spajanja obitelji za ekonomski neaktivne članove obitelji turskih državljana koji su ekonomski aktivni te borave i imaju pravo boravka u predmetnoj državi članici — Uvjet dovoljne veze da postoji temelj za uspješnu integraciju)

text:
               13.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 211/17

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 12. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – Caner Genc protiv Integrationsministeriet
      (Predmet C-561/14) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Sporazum o pridruživanju EEZ-Turska - Odluka br. 1/80 - Članak 13. - Klauzula standstill - Spajanje obitelji - Nacionalni propisi koji predviđaju nove, strože uvjete u području spajanja obitelji za ekonomski neaktivne članove obitelji turskih državljana koji su ekonomski aktivni te borave i imaju pravo boravka u predmetnoj državi članici - Uvjet dovoljne veze da postoji temelj za uspješnu integraciju))
      (2016/C 211/20)
      Jezik postupka: danski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Østre Landsret

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Caner Genc

         Tuženik: Integrationsministeriet

         Izreka

      Nacionalna mjera poput one u pitanju u glavnom postupku, koja spajanje obitelji između turskog radnika koji zakonito boravi u dotičnoj državi članici i njegova maloljetnog djeteta uvjetuje time da dijete ima dovoljnu vezu ili ima mogućnost uspostave dovoljnih veza s tom državom članicom da postoji temelj za uspješnu integraciju, ako dotično dijete i drugi roditelj borave u državi podrijetla ili u drugoj državi i zahtjev za spajanje obitelji je podnesen nakon roka od dvije godine od dana kada je roditelj koji boravi u dotičnoj državi članici dobio dozvolu boravka na neodređeno vrijeme ili dozvolu boravka s mogućnošću stalnog boravka, predstavlja „novo ograničenje” u smislu članka 13. Odluke br. 1/80 Vijeća za pridruživanje od 19. rujna 1980. o razvoju pridruživanja, priložene Sporazumu o pridruživanju između Europske ekonomske zajednice i Turske koji su u Ankari 12. rujna 1963. potpisale Republika Turska, s jedne strane, i države članice EEZ-a i Zajednica, s druge strane, te koji je sklopljen, odobren i potvrđen u ime Zajednice Odlukom Vijeća 64/732/EEZ od 23. prosinca 1963.
      Takvo ograničenje nije opravdano.

         (1)  SL C 65, 23. 2. 2015.


title: Predmet F-58/13: Rješenje Službeničkog suda (drugo vijeće) od 19. ožujka 2015. – Marcuccio protiv Komisije (Isključenje zastupnika stranke iz postupka — Neodređivanje novog zastupnika — Tužitelj je prestao odgovarati na pozive Službeničkog suda — Obustava postupka)

text:
               4.5.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 146/47

         Rješenje Službeničkog suda (drugo vijeće) od 19. ožujka 2015. – Marcuccio protiv Komisije
   (Predmet F-58/13) (1)

   ((Isključenje zastupnika stranke iz postupka - Neodređivanje novog zastupnika - Tužitelj je prestao odgovarati na pozive Službeničkog suda - Obustava postupka))
   (2015/C 146/63)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Luigi Marcuccio (Tricase, Italija) (zastupnik: A., odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: C. Berardis-Kayser i G. Gattinara, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o odbijanju tužiteljevog zahtjeva za naknadu štete nastale zbog toga što je tuženik uputio dopis koji se odnosi na tužitelja odvjetniku koji ga ne zastupa te mu je time povrijedio pravo na poštovanje privatnog života.

      Izreka rješenja

               1.

               Obustavlja se postupak o tužbi F 58/13, Marcuccio/Komisija.

               2.

               L. Marcuccio snosi vlastite troškove te mu se nalaže snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 352, 30.11.2013., str. 26.


title: Predmet C-458/17 P: Žalba koju je 31. srpnja 2017. podnio Rami Makhlouf protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 18. svibnja 2017. u predmetu T-410/16, Rami Makhlouf protiv Vijeća Europske unije

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/31

         Žalba koju je 31. srpnja 2017. podnio Rami Makhlouf protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 18. svibnja 2017. u predmetu T-410/16, Rami Makhlouf protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-458/17 P)
   (2017/C 309/42)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Rami Makhlouf (zastupnik: E. Ruchat, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Vijeće Europske unije, Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelj od Suda zahtjeva da:

               —

               proglasi žalbu dopuštenom i osnovanom;

         i stoga,

               —

               ukine presudu od 18. svibnja 2017. koju je Opći sud Europske unije donio u predmetu T-410/16, Rami Makhlouf/Vijeće Europske unije, ECLI:EU:T:2017:349;

         i
   novom odlukom:

               —

               poništi Odluku (ZVSP) 2016/850 od 27. svibnja 2016. (1) i naknadne mjere za njezinu provedbu, u dijelu u kojem se odnose na tužitelja;

               —

               naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova u ovom postupku

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj žalbi, žalitelj ističe četiri žalbena razloga:
   Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava jer je Opći sud povrijedio pravo žalitelja na saslušanje prije donošenja novih mjera ograničavanja i koje je utvrđeno u članku 41. Povelje o temeljnim pravima;
   Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava te na iskrivljavanju činjenica jer je Opći sud ignorirao članke koje je tužitelj naveo u potporu svojoj tužbi za poništenje kako bi dokazao da ne podupire sirijski režim;
   Treći žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava jer Opći sud nije presudio da su odredbe članaka 27. i 28. Odluke 2013/255/ZVSP (2), prema kojima je pripadanje obitelji Al-Assad ili obitelji Makhlouf samostalan kriterij koji opravdava izricanje sankcija, nezakonite, pri čemu je istovremeno prebacio teret dokazivanja;
   Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava i nepostojanju obrazloženja jer je Opći sud presudio da je pojam istaknutog poslovnog čovjeka bio dovoljno precizan za uvrštavanje tužitelja na popise osoba i subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja i jer nije obrazložio zašto je zaključio da je žalitelj na bilo koji način utjecao na sirijski režim.

      (1)  Odluka Vijeća (ZVSP)/2016/850 od 27. svibnja 2016. o izmjeni Odluke 2013/255/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2016., L 141, str. 125.)

      (2)  Odluka Vijeća 2013/255/ZVSP od 31. svibnja 2013. o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL 2013., L 147, str. 14.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 15., str. 277.)


title: Predmet C-123/14: Rješenje Suda (deseto vijeće) od 15. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Administrativen sad – Varna – Bugarska) – „Itales” OOD protiv Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite („Prethodni postupak — Članak 99. Poslovnika Suda — Oporezivanje — PDV — Direktiva 2006/112/EZ — Načelo porezne neutralnosti — Odbitak obračunatog pretporeza — Pojam „isporuka robe” — Uvjet u vidu postojanja isporuke robe — Nepostojanje dokaza stvarnog posjeda robe od strane izravnog dobavljača”)

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/6

         Rješenje Suda (deseto vijeće) od 15. srpnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Administrativen sad – Varna – Bugarska) – „Itales” OOD protiv Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Predmet C-123/14) (1)

   ((„Prethodni postupak - Članak 99. Poslovnika Suda - Oporezivanje - PDV - Direktiva 2006/112/EZ - Načelo porezne neutralnosti - Odbitak obračunatog pretporeza - Pojam „isporuka robe” - Uvjet u vidu postojanja isporuke robe - Nepostojanje dokaza stvarnog posjeda robe od strane izravnog dobavljača”))
   (2015/C 320/07)
   Jezik postupka: bugarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Administrativen sad – Varna

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj:„Itales” OOD

      Tuženik: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Izreka

   Odredbe Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, koje se odnose na pravo na odbitak poreza na dodanu vrijednost, treba tumačiti na način da im je protivno da porezno tijelo države članice zaključi da isporuka robe nije izvršena, što ima za posljedicu kupčevu nemogućnost odbitka poreza na dodanu vrijednost plaćenog prilikom tog stjecanja zato što nije dokazao niti porijeklo robe o kojoj je riječ niti da ju je njezin dobavljač posjedovao, iako to porezno tijelo nije utvrdilo da je taj kupac sudjelovao u utaji poreza na dodanu vrijednost ili da je znao ili morao znati da je transakcija o kojoj je riječ dio takve utaje.

      (1)  SL C 151, 19. 5. 2014.


title: Predmet T-261/16: Tužba podnesena 25. svibnja 2016. – Portugal protiv Komisije

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/52

         Tužba podnesena 25. svibnja 2016. – Portugal protiv Komisije
   (Predmet T-261/16)
   (2016/C 270/60)
   Jezik postupka: portugalski

      Stranke

      Tužitelj: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão i J. Saraiva de Almeida, agenti)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               Poništi Provedbenu odluku Komisije (EU) 2016/417 оd 17. ožujka 2016. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL L 75, str. 16.) jer je njome isključeno financiranje iznosa od 385 762,22 eura za troškove koje je istaknuo Portugal u okviru mjere posebne potpore utvrđene u skladu s člankom 68. Uredbe Vijeća (EZ) br. 73/2009 od 19. siječnja 2009. za obračunska razdoblja za godine 2011., 2012. i 2013.

               —

               Naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 46. stavka 2. Uredbe Komisije br. 1122/2009 – Portugalska tijela poštovala su sve propise u vezi s nadzorom „dodatnog plaćanja po grlu za krave muzare” u okviru posebne potpore koju je utvrdila portugalska vlada u skladu s člankom 86. Uredbe br. 73/2009.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 31. stavka 2. Uredbe Vijeća br. 1290/2005 jer nisu ispunjeni zahtjevi koje je Komisija utvrdila u ujednačenim smjernicama sadržanima u dokumentu br. VI/5330/97 radi primjene financijske korekcije u paušalnom iznosu od 2 %.


title: Predmet T-650/16: Tužba podnesena 7. rujna 2016. – LG Electronics protiv EUIPO-a (QD)

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/58

         Tužba podnesena 7. rujna 2016. – LG Electronics protiv EUIPO-a (QD)
   (Predmet T-650/16)
   (2016/C 402/68)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: LG Electronics, Inc. (Seul, Južna Koreja) (zastupnik: R. Schiffer, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „QD” – Prijava za registraciju br. 13 633 516

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. svibnja 2016. u predmetu R 2046/2015-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) i članka 7. stavka 1. točke (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-365/12: Presuda Suda (treće vijeće) od 27. veljače 2014. – Europska komisija protiv EnBW Energie Baden-Württemberg AG, Royaume de Suède, Siemens AG, ABB Ltd (Žalba — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Pristup dokumentima institucija — Dokumenti u vezi s postupkom o primjeni članka 81. UEZ-a — Uredbe (EZ) br. 1/2003 i (EZ) br. 773/2004 — Odbijanje pristupa — Iznimke u svezi sa zaštitom svrhe nadzora, komercijalnih interesa i procesa odlučivanja institucija — Obveza predmetne institucije da provede konkretno i pojedinačno ispitivanje sadržaja dokumenata obuhvaćenih zahtjevom za pristup dokumentima)

text:
               14.4.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/6

         Presuda Suda (treće vijeće) od 27. veljače 2014. – Europska komisija protiv EnBW Energie Baden-Württemberg AG, Royaume de Suède, Siemens AG, ABB Ltd
   (Predmet C-365/12) (1)

   ((Žalba - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Pristup dokumentima institucija - Dokumenti u vezi s postupkom o primjeni članka 81. UEZ-a - Uredbe (EZ) br. 1/2003 i (EZ) br. 773/2004 - Odbijanje pristupa - Iznimke u svezi sa zaštitom svrhe nadzora, komercijalnih interesa i procesa odlučivanja institucija - Obveza predmetne institucije da provede konkretno i pojedinačno ispitivanje sadržaja dokumenata obuhvaćenih zahtjevom za pristup dokumentima))
   2014/C 112/07
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: B. Smulders, P. Costa de Oliveira i A. Antoniadis, agenti)

      Druge stranke u postupku: EnBW Energie Baden-Württemberg AG (zastupnici: A. Hahn i A. Bach, Rechtsanwälte), Kraljevina Švedska (zastupnik: C. Meyer-Seitz, agent), Siemens AG (zastupnici: I. Brinker, C. Steinle, i M. Holm-Hadulla, Rechtsanwälte), ABB Ltd (zastupnici: J. Lawrence, solicitor, H. Bergmann i A. Huttenlauch, Rechtsanwälte)

      Predmet

   Žalba protiv presude Općeg suda (četvrto vijeće) od 22. svibnja 2012., EnBW Energie Baden-Württemberg/Komisija (T-344/08), kojom je taj sud poništio odluku Komisije SG.E.3/MV/psi D (2008) 4931 od 16. lipnja 2008., kojom se odbija zahtjev za pristup spisu postupka COMP/F/38.899 – Plinom izolirana sklopna postrojenja – Pogrešno tumačenje Uredbe (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL L 145, str. 43.) [neslužbeni prijevod] i, posebno, njezina članka 4., stavaka 2. i 3.

      Izreka

               1.

               Presuda Općeg suda Europske unije od 22. svibnja 2012. EnBW Energie Baden-Württemberg/Komisija (T-344/08) se ukida.

               2.

               Odluka Komisije SG.E.3/MV/psi D (2008) 4931 od 16. lipnja 2008., kojom se odbija zahtjev EnBW Energie Baden-Württemberg AG-a za pristup spisu postupka COMP/F/38.899 – Plinom izolirana sklopna postrojenja, poništava se u dijelu u kojem je njome Europska komisija propustila odlučiti o zahtjevu EnBW Energie Baden-Württemberg AG-a za pristup dokumentima spisa kategorije 5b.

               3.

               Tužba koju je EnBW Energie Baden-Württemberg AG podnio Općem sudu u predmetu T-344/08 odbija se u preostalom dijelu.

               4.

               Europska komisija i EnBW Energie Baden-Württemberg AG snose vlastite troškove.

               5.

               Kraljevina Švedska, Siemens AG i ABB Ltd snose vlastite troškove.

      (1)  SL C 287, 22.9.2012.


title: Predmet F-108/15: Tužba podnesena 27. srpnja 2015. – ZZ i ZZ protiv Komisije

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/54

         Tužba podnesena 27. srpnja 2015. – ZZ i ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-108/15)
   (2015/C 320/75)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelji: ZZ i ZZ (zastupnici: N. de Montigny, J.-N. Louis, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje Komisijine odluke o tome da se razdoblje retroaktivnog ponovnog izračuna fiksne naknade tužiteljima za sate prekovremenog rada na koju tužitelji imaju pravo ograniči na pet godina.

      Tužbeni zahtjev tužiteljâ

               —

               Poništiti odluku Ureda za upravljanje individualnim materijalnim pravima i njihovu isplatu od 16. rujna 2014. o tome da se plaćanje usklađenja fiksne naknade za sate prekovremenog rada, na koju imaju pravo od 1. ožujka 2007. i 1. ožujka 2008., ograniči na pet godina počevši od 1. rujna 2008., dana kada je Ured za upravljanje individualnim materijalnim pravima otkrio pogrešku u izračunu njihove naknade;

               —

               naložiti Komisiji da tužiteljima plati usklađenje fiksne naknade za sate prekovremenog rada, počevši od 1. ožujka 2007. i 1. ožujka 2008., umanjeno za već isplaćene iznose i uvećano za zatezne kamate na zaostatke navedene naknade, računate od njihovog dospijeća do stvarne isplate, po stopi Europske središnje banke za glavne operacije refinanciranja, uvećanoj za dva postotna boda;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet C-248/17 P: Žalba koju je 11. svibnja 2017. podnio Bank Tejarat protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 14. ožujka 2017. u predmetu T-346/15, Bank Tejarat protiv Vijeća

text:
               31.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 249/19

         Žalba koju je 11. svibnja 2017. podnio Bank Tejarat protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 14. ožujka 2017. u predmetu T-346/15, Bank Tejarat protiv Vijeća
   (Predmet C-248/17 P)
   (2017/C 249/30)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Bank Tejarat (zastupnici: S. Zaiwalla, P. Reddy, A. Meskarian, Solicitors, M. Brindle QC, T. Otty, R. Blakeley, Barristers)

      Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

      Zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               proglasi žalbu dopuštenom i ukine točke 1. i 2. rješenja Općeg suda sadržanog u drugoj presudi;

               —

               prihvati zahtjev za uklanjanje Banke s popisa;

               —

               poništi sporne mjere u dijelu u kojem se primjenjuju na Banku; i

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova žalbe i postupka pred Općim sudom.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava time što nije pripisao nikakvu važnost ili je pripisao nedostatnu važnost dokazima koje je podnijela Banka, čime je iskrivio ključne dokaze koji su relevantni za pitanje je li Vijeće potkrijepilo navode u spornom obrazloženju.
   Bez obzira na ishod prvog žalbenog razloga, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava time što je iskrivio ključne dokaze koji su relevantni za pitanje je li Vijeće potkrijepilo navode iz spornog obrazloženja i/ili je teret dokazivanja pogrešno prebačen na Banku.
   U pogledu prvog i drugog žalbenog razloga, da je Opći sud primijenio prikladna načela i/ili da nije iskrivio spomenute dokaze, bio bi poništio sporne mjere.
   Opći sud počinio je pogrešku koja se tiče prava time što je utvrdio da je Vijeće bilo ovlašteno ponovno uvrstiti Banku na popis na temelju razloga koji su mogli i trebali biti izneseni prije prve presude i da postupanje Vijeća nije povrijedilo članak 266. UFEU-a kao ni načela res judicata i/ili načelo pravne sigurnosti i/ili konačnosti presude i/ili djelotvornosti i/ili pravo na djelotvornu sudsku zaštitu i/ili prava Banke na temelju članka 47. Povelje Unije i/ili na temelju članka 6. i članka 13. EKLJP-a i/ili njezina prava na dobru upravu i/ili načelo proporcionalnosti.


title: Predmet T-259/11: Rješenje Općeg suda od 9. listopada 2013. — Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs protiv Komisije ( „Tužba za poništenje — Program Phare — Projekt za razvoj inovacijskog centra i testiranja građevinskih materijala — Odluka Komisije da pokrene povrat dijela isplaćenih sredstava — Nepostojanje izravne povezanosti — Nedopuštenost” )

text:
               7.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 359/11

         Rješenje Općeg suda od 9. listopada 2013. — Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs protiv Komisije
   (Predmet T-259/11) (1)

   (Tužba za poništenje - Program Phare - Projekt za razvoj inovacijskog centra i testiranja građevinskih materijala - Odluka Komisije da pokrene povrat dijela isplaćenih sredstava - Nepostojanje izravne povezanosti - Nedopuštenost)
   2013/C 359/19
   Jezik postupka: latvijski

      Stranke

      Tužitelj: Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs (Jelgava, Latvija) (zastupnik: E. Darapoļskis, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. van Nuffel i A. Sauka, agenti)

      Predmet

   Tužba koju je podnijela udruga Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs, sukladno članku 263. UFEU-a kojom se traži poništenje odluke Komisije koja je priopćena Ministarstvu financija Republike Latvije dopisom od 16. studenog 2010.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Zahtjev za pristup dokumentima Komisije se također odbacuje.

               3.

               Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs nalaže se snošenje troškova.

               4.

               Nema mjesta odlučivanju o zahtjevima za intervenciju Republike Latvije i Republike Litve.

      (1)  SL C 252, 27.8.2011.


title: Predmet C-573/14: Presuda Suda (veliko vijeće) od 31. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Belgija) – Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides protiv Mostafa Lounanija (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Azil — Direktiva 2004/83/EZ — Minimalni standardi za kvalifikaciju i status državljana treće zemlje ili osoba bez državljanstva kao izbjeglica — Članak 12. stavak 2. točka (c) i članak 12. stavak 3. — Isključenje statusa izbjeglice — Pojam ‚djela koja su u suprotnosti s ciljevima i načelima Ujedinjenih naroda’ — Doseg — Vodeći član terorističke organizacije — Postojanje osuđujuće kaznene presude zbog sudjelovanja u aktivnostima terorističke skupine — Pojedinačno ispitivanje)

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/12

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 31. siječnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Belgija) – Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides protiv Mostafa Lounanija
   (Predmet C-573/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Azil - Direktiva 2004/83/EZ - Minimalni standardi za kvalifikaciju i status državljana treće zemlje ili osoba bez državljanstva kao izbjeglica - Članak 12. stavak 2. točka (c) i članak 12. stavak 3. - Isključenje statusa izbjeglice - Pojam ‚djela koja su u suprotnosti s ciljevima i načelima Ujedinjenih naroda’ - Doseg - Vodeći član terorističke organizacije - Postojanje osuđujuće kaznene presude zbog sudjelovanja u aktivnostima terorističke skupine - Pojedinačno ispitivanje))
   (2017/C 104/18)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

      Tuženik: Mostafa Lounani

      Izreka

               1.

               Članak 12. stavak 2. točku (c) Direktive Vijeća 2004/83/EZ od 29. travnja 2004. o minimalnim standardima za kvalifikaciju i status državljana treće zemlje ili osoba bez državljanstva kao izbjeglica ili osoba kojima je na drugi način potrebna međunarodna zaštita te o sadržaju odobrene zaštite treba tumačiti na način da za primjenu razloga za isključenje statusa izbjeglice, koju ta odredba uređuje, nije nužno da je podnositelj zahtjeva za međunarodnu zaštitu osuđen za jedno od terorističkih kaznenih djela iz članka 1. stavka 1. Okvirne odluke Vijeća 2002/475/PUP od 13. lipnja 2002. o suzbijanju terorizma.

               2.

               Članak 12. stavak 2. točku (c) i članak 12. stavak 3. Direktive 2004/83 treba tumačiti na način da djela sudjelovanja u aktivnostima terorističke skupine, poput onih za koja je osuđen tuženik u glavnom postupku, mogu opravdati isključenje statusa izbjeglice, premda nije utvrđeno da je dotična osoba počinila ili pokušala počiniti ili prijetila da će počiniti terorističko djelo navedeno u rezolucijama Vijeća sigurnosti Ujedinjenih naroda. Kako bi se izvršila pojedinačna procjena činjenica koje omogućavaju ocjenu postoje li ozbiljni razlozi za stajalište da je neka osoba odgovorna za počinjenje djela suprotnih ciljevima i načelima Ujedinjenih naroda, da je poticala počinjenje takvih djela ili da je na neki drugi način u njima sudjelovala, utvrđenje da su sudovi države članice osudili tu osobu zbog sudjelovanja u aktivnostima terorističke skupine ima osobitu važnost, jednako kao i utvrđenje da je navedena osoba bila vodeći član te skupine, pri čemu nije nužno utvrditi da je upravo ta ista osoba poticala na počinjenje terorističkog djela ili da je na neki drugi način u njemu sudjelovala.

      (1)  SL C 46, 9. 2. 2015.


title: Predmet C-335/13: Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Scottish Land Court – Ujedinjena Kraljevina) – Robin John Feakins protiv The Scottish Ministers (Prethodni postupak — Zajednička poljoprivredna politika — Program jedinstvenih plaćanja — Uredba Komisije (EZ) br. 795/2004 — Članak 18. stavak 2. — Nacionalna rezerva — Iznimne okolnosti — Načelo jednakog postupanja)

text:
               12.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/8

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. studenoga 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Scottish Land Court – Ujedinjena Kraljevina) – Robin John Feakins protiv The Scottish Ministers
   (Predmet C-335/13) (1)

   ((Prethodni postupak - Zajednička poljoprivredna politika - Program jedinstvenih plaćanja - Uredba Komisije (EZ) br. 795/2004 - Članak 18. stavak 2. - Nacionalna rezerva - Iznimne okolnosti - Načelo jednakog postupanja))
   (2015/C 007/10)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Scottish Land Court

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Robin John Feakins

      Tuženik: The Scottish Ministers

      Izreka

               1.

               Članak 18. stavak 2. Uredbe Komisije (EZ) br. 795/2004 od 21. travnja 2004. o detaljnim pravilima za provedbu programa jedinstvenih plaćanja kako je predviđeno u Uredbi Vijeća (EZ) br. 1782/2003 o zajedničkim pravilima za programe izravne potpore u sklopu zajedničke poljoprivredne politike i o uvođenju određenih programa potpore poljoprivrednicima, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1974/2004 od 29. listopada 2004., treba tumačiti na način da se primjenjuje kada, s jedne strane, poljoprivrednik ispunjava uvjete za primjenu dvaju ili više od članaka 19. do 23.a navedene uredbe, kako je izmijenjena Uredbom br. 1974/2004, i kada, s druge strane, poljoprivrednik koji ispunjava uvjete za primjenu najmanje jednog od članaka 19. do 23.a navedene uredbe, kako je izmijenjena Uredbom br. 1974/2004, uz to ispunjava i uvjete za primjenu najmanje jednog od članaka 37. stavka 2., 40., 42. stavka 3. i 42. stavka 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1782/2003 od 29. rujna 2003. o zajedničkim pravilima za programe izravne potpore u sklopu zajedničke poljoprivredne politike i o uvođenju određenih programa potpore poljoprivrednicima te o izmjeni uredaba (EEZ) br. 2019/93, (EZ) br. 1452/2001, (EZ) br. 1453/2001, (EZ) br. 1454/2001, (EZ) br. 1868/94, (EZ) br. 1251/1999, (EZ) br. 1254/1999, (EZ) br. 1673/2000, (EEZ) br. 2358/71 i (EZ) br. 2529/2001.

               2.

               Članak 18. stavak 2. Uredbe br. 795/2004, kako je izmijenjena Uredbom br. 1974/2004, nije valjan, s obzirom na to da onemogućava poljoprivredniku koji je žrtva iznimnih okolnosti u smislu članka 40. Uredbe br. 1782/2003 da se istodobno koristi i povlasticom prilagodbe svojeg referentnog iznosa u skladu s tom odredbom i primanjem dodatnog referentnog iznosa iz nacionalne rezerve temeljem jednog od članaka 19. do 23.a Uredbe br. 795/2004, kako je izmijenjena Uredbom br. 1974/2004, dok poljoprivrednik koji se nije suočio s takvim okolnostima i kojemu je dodijeljen referentni iznos izračunat u skladu s člankom 37. stavkom 1. Uredbe br.1782/2003 može taj iznos kumulirati s referentnim iznosom iz nacionalne rezerve temeljem jednog od članaka 19. do 23.a Uredbe br. 795/2004, kako je izmijenjena Uredbom br. 1974/2004.

      (1)  SL C 260, 7.9.2013.


title: Predmet C-551/13: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. listopada 2013. uputio Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari (Italija) — SETAR protiv Comune di Quartu S. Elena

text:
               21.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 377/9

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. listopada 2013. uputio Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari (Italija) — SETAR protiv Comune di Quartu S. Elena
   (Predmet C-551/13)
   2013/C 377/17
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: SETAR — Società Edilizia Turistica Alberghiera Residenziale

      Tuženik: Comune di Quartu S. Elena

      Prethodno pitanje

   Je li protivan pravu Zajednice članak 188. Zakonodavne uredbe broj 152/2006 i uredba Ministero dell’Ambiente (Ministarstvo za zaštitu okoliša) od 17. prosinca 2009. prema kojima je odgođeno stupanje na snagu propisa kojim se prenosi Direktiva 2008/98/EZ (1) sve do donošenja ministarske uredbe kojim se uređuju tehnički uvjeti i rokovi stupanja na snagu navedenog propisa o prenošenju.

      (1)  Direktiva 2008/98/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenog 2008. o otpadu i ukidanju određenih direktiva (Tekst značajan za EGP) (SL L 312, str. 3.)


title: Predmet C-308/14: Presuda Suda (prvo vijeće) od 14. lipnja 2016. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske (Povreda obveze države članice — Koordinacija sustava socijalne sigurnosti — Uredba (EZ) br. 883/2004 — Članak 4. — Jednakost postupanja u području pristupa davanjima iz sustava socijalne sigurnosti — Pravo boravka — Direktiva 2004/38/EZ — Nacionalni propis kojim se odbija priznavanje prava na određene obiteljske naknade i osobni odbitak za dijete državljanima drugih država članica koji nemaju zakonito pravo boravka)

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/4

         Presuda Suda (prvo vijeće) od 14. lipnja 2016. – Europska komisija protiv Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske
   (Predmet C-308/14) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Koordinacija sustava socijalne sigurnosti - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Članak 4. - Jednakost postupanja u području pristupa davanjima iz sustava socijalne sigurnosti - Pravo boravka - Direktiva 2004/38/EZ - Nacionalni propis kojim se odbija priznavanje prava na određene obiteljske naknade i osobni odbitak za dijete državljanima drugih država članica koji nemaju zakonito pravo boravka))
   (2016/C 305/05)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: D. Martin i M. Wilderspin, agenti)

      Tuženik: Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: M. Holt i J. Beeko, agenti, uz asistenciju J. Coppela, QC)

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Europskoj Komisiji se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 329, 22. 9. 2014.


title: Predmet C-374/13 P: Rješenje Suda (šesto vijeće) od 10. travnja 2014. – Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Žalba — Žig Zajednice — Uredba (EZ) br. 40/94 — Prijava za registraciju verbalnog žiga METROINVEST — Prigovor nositelja nacionalnog verbalnog žiga i podnositelja prijave figurativnog žiga Zajednice s verbalnim elementom „METRO” plave i žute boje — Odbijanje registracije)

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/7

         Rješenje Suda (šesto vijeće) od 10. travnja 2014. – Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
   (Predmet C-374/13 P) (1)

   ((Žalba - Žig Zajednice - Uredba (EZ) br. 40/94 - Prijava za registraciju verbalnog žiga METROINVEST - Prigovor nositelja nacionalnog verbalnog žiga i podnositelja prijave figurativnog žiga Zajednice s verbalnim elementom „METRO” plave i žute boje - Odbijanje registracije))
   2014/C 261/11
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (zastupnik: J. Carbonell Callicó, abogado)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: J. Crespo Carrillo, agent), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. (zastupnik: J.-C. Plate, Rechtsanwalt)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones SL se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 252, 31.8.2013.


title: Predmet C-216/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. travnja 2014. uputio Amtsgericht Laufen (Njemačka) – kazneni postupak protiv Gavrila Covacija

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. travnja 2014. uputio Amtsgericht Laufen (Njemačka) – kazneni postupak protiv Gavrila Covacija
   (Predmet C-216/14)
   2014/C 253/22
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Laufen

      Stranke glavnog postupka

   Gavril Covaci

      Druga stranka: Staatsanwaltschaft Traunstein

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 1. stavak 2. i članak 2. stavke 1. i 8. Direktive 2010/64/EU (1) tumačiti na način da se oni protive sudskom nalogu kojim se na temelju paragrafa 184. njemačkog Zakona o ustrojstvu sudova od okrivljenika zahtijeva da pravna sredstva ulaže isključivo na jeziku suda, u konkretnom slučaju na njemačkom jeziku, kako bi ta sredstva imala pravni učinak?

               2.

               Treba li članak 2., članak 3. stavak 1. točku (c), članak 6. stavke 1. i 3. Direktive 2012/13/EU (2) tumačiti na način da se oni protive nalogu kojim se od okrivljenika zahtijeva imenovanje punomoćnika za primanje pismena, s obzirom na to da već od dostave tom punomoćniku počinje teći rok za ulaganje pravnih sredstava pa na kraju nije bitno je li okrivljenik uopće saznao koje mu se kazneno djelo stavlja na teret?

      (1)  Direktiva 2010/64/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 20. listopada 2010. o pravu na tumačenje i prevođenje u kaznenim postupcima (SL L 280, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 10., str. 213.).

      (2)  Direktiva 2012/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o pravu na informaciju u kaznenom postupku (SL L 142, str. 1.).


title: Predmet C-120/14 P: Presuda Suda (drugo vijeće) od 22. travnja 2015. – Christoph Klein protiv Europske komisije (Žalba — Izvanugovorna odgovornost — Direktiva 93/42/EEZ — Članci 8. i 18. — Medicinski proizvodi — Nedjelovanje Komisije slijedom priopćenja odluke o zabrani stavljanja na tržište — Rok zastare — Suspenzivni učinak zahtjeva za pravnu pomoć na rok zastare — Postupak zaštitne klauzule)

text:
               22.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 205/11

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 22. travnja 2015. – Christoph Klein protiv Europske komisije
   (Predmet C-120/14 P) (1)

   ((Žalba - Izvanugovorna odgovornost - Direktiva 93/42/EEZ - Članci 8. i 18. - Medicinski proizvodi - Nedjelovanje Komisije slijedom priopćenja odluke o zabrani stavljanja na tržište - Rok zastare - Suspenzivni učinak zahtjeva za pravnu pomoć na rok zastare - Postupak zaštitne klauzule))
   (2015/C 205/15)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: Christoph Klein (zastupnici: H. Ahlt i M. Ahlt, Rechtsanwälte)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: A. Sipos i G. von Rintelen, agenti)

      Izreka

               1.

               Poništava se presuda Općeg suda Europske unije Klein/Commission (T-309/10, EU:T:2014:19) u dijelu u kojem je tom presudom spomenuti Sud odbio tužbu u dijelu kojom se traži da se Europskoj komisiji naloži naknada štete koja je navodno nanesena Christophu Kleinu računajući od 15. rujna 2006.

               2.

               U preostalom dijelu žalba se odbija.

               3.

               Predmet se upućuje Općem sudu Europske unije.

               4.

               Odgađa se odluka o troškovima.

      (1)  SL C 184, 16.6.2014.


title: Predmet T-359/16: Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2017. – Axel Springer protiv EUIPO-a – Stiftung Warentest (TestBild) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava za registraciju verbalnog žiga Europske unije TestBild — Raniji nacionalni figurativni žigovi test — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Sličnost proizvoda i usluga — Sličnost znakova — Svojstveni razlikovni karakter — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/41

         Presuda Općeg suda od 7. srpnja 2017. – Axel Springer protiv EUIPO-a – Stiftung Warentest (TestBild)
   (Predmet T-359/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava za registraciju verbalnog žiga Europske unije TestBild - Raniji nacionalni figurativni žigovi test - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Sličnost proizvoda i usluga - Sličnost znakova - Svojstveni razlikovni karakter - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 277/60)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Axel Springer SE (Berlin, Njemačka) (zastupnici: K. Hamacher i G. Müllejans, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Stiftung Warentest (Berlin) (zastupnici: R. Mann, J. Smid, T. Brach, H. Nieland i A.-K. Kornrumpf, a zatim J. Smid, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. svibnja 2016. (predmet R 555/2015-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Stiftung Warentest i Axela Springera.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 4. svibnja 2016. (predmet R 555/2015-4) u dijelu u kojem je utvrđeno postojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu u pogledu „tiskanih materijala, osobito časopisa o testiranjima, informacija namijenjenih potrošačima, prospekata, kataloga, knjiga, novina i časopisa; materijala za obuku (osim uređaja)” iz razreda 16. u smislu Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga radi registracije žigova od 15. lipnja 1957., kako je revidiran i izmijenjen.

               2.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               3.

               Svaka stranka snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 296, 16. 8. 2016.


title: Predmet T-448/16: Presuda Općeg suda od 29. lipnja 2017. – Mr. Kebab protiv EUIPO-a – Mister Kebap (Mr. KEBAB) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije Mr. KEBAB — Raniji španjolski figurativni žig MISTER KEBAP — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/43

         Presuda Općeg suda od 29. lipnja 2017. – Mr. Kebab protiv EUIPO-a – Mister Kebap (Mr. KEBAB)
   (Predmet T-448/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije Mr. KEBAB - Raniji španjolski figurativni žig MISTER KEBAP - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 277/63)
   Jezik postupka: slovački

      Stranke

      Tužitelj: Mr. Kebab s. r. o. (Košice-Západ, Slovačka) (zastupnik L. Vojčík, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Folliard-Monguiral i R. Cottrellovú, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Mister Kebap, SL (Finestrat, Španjolska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. svibnja 2006. (predmet R 987/2015-2), u vezi s postupkom povodom prigovora između društava Mister Kebap i Mr. Kebab.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Mr. Kebab s. r. o. nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 383, 17. 10. 2016.


title: Predmet F-64/14: Tužba podnesena 12. srpnja 2014. – ZZ protiv Komisije

text:
               13.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 361/31

         Tužba podnesena 12. srpnja 2014. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-64/14)
   2014/C 361/47
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: M.-A. Lucas, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Javna služba – Zahtjev da se poništi odluka Komisije da se tužitelja ne pozove da pristupi testovima prevođenja u okviru natječaja EPSO/AD/263/13 u svrhu izrade popisa uspješnih kandidata za zapošljavanje prevoditelja za talijanski jezik

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku od 19. studenoga 2013. da se tužitelja ne pozove da pristupi testovima prevođenja;

               —

               ako je potrebno, poništiti odluku od 2. travnja 2014. o odbijanju žalbe tužitelja;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.