title: Predmet C-561/19: Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Consorzio Italian Management, Catania Multiservizi SpA/Rete Ferroviaria Italiana SpA („Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 267. UFEU-a – Doseg obveze upućivanja zahtjeva za prethodnu odluku sudova koji odlučuju u posljednjem stupnju – Iznimke od te obveze – Kriteriji – Pitanje o tumačenju prava Unije koje su postavile stranke u nacionalnom postupku nakon što je Sud donio presudu o prethodnom pitanju u tom postupku – Nepostojanje pojašnjenja razloga koji opravdavaju nužnost odgovora na prethodna pitanja – Djelomična nedopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/11

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. listopada 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Consorzio Italian Management, Catania Multiservizi SpA/Rete Ferroviaria Italiana SpA
      (Predmet C-561/19) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 267. UFEU-a - Doseg obveze upućivanja zahtjeva za prethodnu odluku sudova koji odlučuju u posljednjem stupnju - Iznimke od te obveze - Kriteriji - Pitanje o tumačenju prava Unije koje su postavile stranke u nacionalnom postupku nakon što je Sud donio presudu o prethodnom pitanju u tom postupku - Nepostojanje pojašnjenja razloga koji opravdavaju nužnost odgovora na prethodna pitanja - Djelomična nedopuštenost zahtjeva za prethodnu odluku”)
      (2021/C 481/15)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Consorzio Italian Management, Catania Multiservizi SpA

         Tuženik: Rete Ferroviaria Italiana SpA

         Izreka

      Članak 267. UFEU-a treba tumačiti na način da sud države članice protiv čijih odluka prema nacionalnom pravu nema pravnog lijeka mora ispuniti svoju obvezu obraćanja Sudu s pitanjem o tumačenju prava Unije koje se pred njim postavi, osim ako on utvrdi da to pitanje nije relevantno ili da je predmetna odredba prava Unije već bila predmet tumačenja Suda ili da je pravilno tumačenje prava Unije tako očito da ne ostavlja mjesta nikakvoj razumnoj sumnji.
      Postojanje takve mogućnosti treba biti procijenjeno s obzirom na karakteristike svojstvene pravu Unije, posebne poteškoće koje predstavlja njegovo tumačenje te rizik razilaženja sudske prakse unutar Unije.
      Takav sud ne može se osloboditi navedene obveze samo zbog toga što je Sudu već uputio zahtjev za prethodnu odluku u okviru istog nacionalnog postupka. Međutim, ne mora uputiti prethodno pitanje Sudu zbog razloga koji se odnose na nedopuštenost i svojstveni su postupku pred tim sudom, pod uvjetom da su poštovana načela ekvivalentnosti i djelotvornosti.

         (1)  SLC 357, 21. 10. 2019.


title: Predmet C-285/20: Presuda Suda (osmo vijeće) od 30. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Centrale Raad van Beroep – Nizozemska) – K/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv) („Zahtjev za prethodnu odluku – Uredba (EZ) br. 883/2004 – Članak 65. stavci 2. i 5. – Područje primjene – U potpunosti nezaposlena osoba – Davanja za nezaposlenost – Radnik koji boravi i obavlja djelatnost u svojstvu zaposlene osobe u nadležnoj državi članici – Prijenos boravišta u drugu državu članicu – Osoba koja nije stvarno obavljala djelatnost u svojstvu zaposlene osobe u nadležnoj državi članici prije nego što je bila u potpunosti nezaposlena – Osoba koja je na bolovanju te zbog toga prima novčana davanja za bolest, koja joj isplaćuje nadležna država članica – Obavljanje djelatnosti u svojstvu zaposlene osobe – Usporedive pravne situacije”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/13

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 30. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Centrale Raad van Beroep – Nizozemska) – K/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)
      (Predmet C-285/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Članak 65. stavci 2. i 5. - Područje primjene - U potpunosti nezaposlena osoba - Davanja za nezaposlenost - Radnik koji boravi i obavlja djelatnost u svojstvu zaposlene osobe u nadležnoj državi članici - Prijenos boravišta u drugu državu članicu - Osoba koja nije stvarno obavljala djelatnost u svojstvu zaposlene osobe u nadležnoj državi članici prije nego što je bila u potpunosti nezaposlena - Osoba koja je na bolovanju te zbog toga prima novčana davanja za bolest, koja joj isplaćuje nadležna država članica - Obavljanje djelatnosti u svojstvu zaposlene osobe - Usporedive pravne situacije”)
      (2021/C 481/18)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Centrale Raad van Beroep

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: K

         Tuženik: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)

         Izreka

                  1.

                  Članak 65. stavke 2. i 5. Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti, kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 465/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012., treba tumačiti na način da se primjenjuje na situaciju u kojoj je dotična osoba, prije nego što je bila u potpunosti nezaposlena, boravila u državi članici koja nije nadležna država članica i nije stvarno obavljala djelatnost u svojstvu zaposlene osobe, nego je bila na bolovanju te je zbog toga primala novčana davanja za bolest, koja joj je isplaćivala nadležna država članica, pod uvjetom, međutim, da je, u skladu s nacionalnim pravom nadležne države članice, pravo na takva davanja izjednačeno s obavljanjem djelatnosti u svojstvu zaposlene osobe.

                  2.

                  Članak 65. stavke 2. i 5. Uredbe br. 883/2004, kako je izmijenjena Uredbom br. 465/2012, treba tumačiti na način da razloge, primjerice obiteljske, zbog kojih je dotična osoba svoje boravište prenijela u drugu državu članicu koja nije nadležna država članica, ne treba uzeti u obzir u svrhu primjene te odredbe.

         (1)  SL C 313, 21. 9. 2020.


title: Predmet C-296/20: Presuda Suda (šesto vijeće) od 30. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Commerzbank AG/E.O. („Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u građanskim stvarima – Sudska nadležnost, priznavanje i izvršenje sudskih odluka – Građanska i trgovačka stvar – Luganska konvencija II – Članak 15. stavak 1. točka (c) – Nadležnost za potrošačke ugovore – Prijenos potrošačeva domicila u drugu državu obvezanu konvencijom”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/14

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 30. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesgerichtshof – Njemačka) – Commerzbank AG/E.O.
      (Predmet C-296/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u građanskim stvarima - Sudska nadležnost, priznavanje i izvršenje sudskih odluka - Građanska i trgovačka stvar - Luganska konvencija II - Članak 15. stavak 1. točka (c) - Nadležnost za potrošačke ugovore - Prijenos potrošačeva domicila u drugu državu obvezanu konvencijom”)
      (2021/C 481/19)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Commerzbank AG

         Tuženik: E.O.

         Izreka

      Članak 15. stavak 1. točku (c) Konvencije o sudskoj nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima, potpisane 30. listopada 2007., čije je sklapanje u ime Europske zajednice odobreno Odlukom Vijeća 2009/430/EZ od 27. studenoga 2008., treba tumačiti na način da se tom odredbom određuje nadležnost u slučaju kada su prodavatelj robe ili pružatelj usluga i potrošač, stranke potrošačkog ugovora, na dan sklapanja tog ugovora imali domicil u istoj državi obvezanoj tom konvencijom i kada se međunarodni element pravnog odnosa pojavi tek nakon navedenog sklapanja ugovora zbog naknadnog prijenosa potrošačeva domicila u drugu državu vezanu navedenom konvencijom.

         (1)  SL C 348, 19. 10. 2020.


title: Predmet C-299/20: Presuda Suda (prvo vijeće) od 30. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Icade Promotion SAS, prije Icade Promotion Logement SAS/Ministère de l'Action et des Comptes Publiques („Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članak 392. – Sustav oporezivanja marže – Područje primjene – Isporuke nekretnina i građevinskih zemljišta kupljenih u svrhu preprodaje – Porezni obveznik koji nije imao pravo na odbitak prilikom stjecanja nekretnina – Preprodaja koja podliježe PDV-u – Pojam „građevinska zemljišta””)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/15

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 30. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Conseil d'État – Francuska) – Icade Promotion SAS, prije Icade Promotion Logement SAS/Ministère de l'Action et des Comptes Publiques
      (Predmet C-299/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 392. - Sustav oporezivanja marže - Područje primjene - Isporuke nekretnina i građevinskih zemljišta kupljenih u svrhu preprodaje - Porezni obveznik koji nije imao pravo na odbitak prilikom stjecanja nekretnina - Preprodaja koja podliježe PDV-u - Pojam „građevinska zemljišta””)
      (2021/C 481/20)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d'État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Icade Promotion SAS, prije Icade Promotion Logement SAS

         Tuženik: Ministère de l'Action et des Comptes Publiques

         Izreka

                  1.

                  Članak 392. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost treba tumačiti na način da se njime dopušta primjena sustava oporezivanja marže na transakcije isporuke građevinskih zemljišta i kad je njihovo stjecanje podlijegalo porezu na dodanu vrijednost (PDV) a da porezni obveznik koji ih preprodaje nije imao pravo odbiti taj porez, i kad njihovo stjecanje nije podlijegalo PDV-u, iako cijena po kojoj je oporezivi preprodavatelj stekao tu robu uključuje iznos PDV-a koji je prvotni prodavatelj platio kao pretporez. Međutim, osim u tom slučaju, ta se odredba ne primjenjuje na transakcije isporuke građevinskih zemljišta čije prvotno stjecanje nije podlijegalo PDV-u zato što nije obuhvaćeno područjem primjene tog poreza ili zato što je od njega izuzeto.

                  2.

                  Članak 392. Direktive 2006/112 treba tumačiti na način da se njime isključuje primjena sustava oporezivanja marže na transakcije isporuke građevinskih zemljišta kad su ta zemljišta, koja su stečena neizgrađena, od trenutka njihova stjecanja do trenutka kad ih je porezni obveznik preprodao, postala građevinska zemljišta, ali da se njime ne isključuje primjena tog sustava na transakcije isporuke građevinskih zemljišta kad su tim zemljištima, od trenutka njihova stjecanja do trenutka kad ih je porezni obveznik preprodao, izmijenjene značajke kao što su podjela na parcele ili izvođenje radova uređenja koji omogućavaju instaliranje mreža koje opslužuju navedena zemljišta, kao što su, među ostalim, plinska i električna mreža.

         (1)  SL C 297, 7. 9. 2020.


title: Predmet C-451/21 P: Žalba koju je 21. srpnja 2021. podnijelo Veliko Vojvodstvo Luksemburg protiv presude Općeg suda (drugo prošireno vijeće) od 12. svibnja 2021. u spojenim predmetima T-516/18 i T-525/18 Veliko Vojvodstvo Luksemburg i Engie Global LNG Holding i dr./Komisija

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/15

      Žalba koju je 21. srpnja 2021. podnijelo Veliko Vojvodstvo Luksemburg protiv presude Općeg suda (drugo prošireno vijeće) od 12. svibnja 2021. u spojenim predmetima T-516/18 i T-525/18
      Veliko Vojvodstvo Luksemburg i Engie Global LNG Holding i dr./Komisija
      (Predmet C-451/21 P)
      (2021/C 481/21)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Veliko Vojvodstvo Luksemburg (zastupnici: A. Germeaux, T. Uri, agenti, D. Waelbroeck, J. Bracker, odvjetnici)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija, Irska

         Žalbeni zahtjev

      Veliko Vojvodstvo Luksemburg od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda Europske unije od 12. svibnja 2021. u spojenim predmetima T-516/18 i T-525/18, Luksemburg i Engie Global LNG Holding i dr./Komisija;

                  —

                  u prvom redu konačno odluči o meritumu, sukladno članku 61. Statuta Suda i prihvati tužbene zahtjeve Velikog Vojvodstva Luksemburga u prvom stupnju i time poništi Odluku Komisije (EU) 2019/421 od 20. lipnja 2018. o državnoj potpori SA.44888 (2016/C) (ex 2016/NN) koju je proveo Luksemburg u korist grupe ENGIE (SL 2019., L 78, str. 1.);

                  —

                  podredno, vrati predmet Općem sudu na ponovno suđenje te;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova koje je Veliko Vojvodstvo Luksemburg imalo.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog žalbi, Veliko Vojvodstvo Luksemburg ističe četiri žalbena razloga:
      Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 107. UFEU-a jer je Opći sud potvrdio da se dvama nizovima dotičnih prethodnih poreznih mišljenja dodjeljuje „selektivna prednost” u kontekstu „uskog” referentnog okvira koji je utvrdila Komisija. (i) Utvrdivši postojanje „uskog” referentnog okvira (odnosno pravila luksemburškog sustava oporezivanja društava koja se odnose na izuzimanje prihoda od udjela i oporezivanje podjele dobiti), Opći je sud počinio više pogrešaka koje se tiču prava. On je potvrdio nepotpuni te umjetno ograničeni referentni okvir, ali i iskrivio luksemburško pravo potvrđujući tumačenje contra legem dotičnih odredaba. Osim toga, pobijana presuda potvrđuje diskriminaciju prekograničnih u odnosu na isključivo nacionalne transakcije jer iz referentnog okvira isključuje luksemburška društva koja imaju udjele u društvima drugih država članica. (ii) Pogrešno je utvrđenje o postojanju odstupanja od „uskog” referentnog okvira. To se temelji na prepisivanju nacionalnog prava i protivno je sudskoj praksi Suda u pogledu analize selektivnosti, te osobito sudskoj praksi koja zahtijeva dokazivanje diskriminacije u odnosu na društva u sličnoj situaciji.
      Drugi se žalbeni razlog temelji na povredi članka 107. UFEU-a jer je Opći sud potvrdio postojanje „selektivni prednosti” zbog neprimjene luksemburške odredbe o zlouporabi prava i podredno povrede Uredbe (EU) 2015/1589 (1) i prava obrane. (i) Pravna kvalifikacija Općeg suda „selektivnosti” zbog neprimjene luksemburške odredbe o zlouporabi prava temelji se na pogrešnoj premisi i na iskrivljavanju nacionalnog prava. Naime, suprotno onomu što ističe Opći sud, korištenje „izravne” ZORA-e omogućilo bi postizanje iste oporezive dobiti. (ii) Razmatranje Općeg suda o određivanju referentnog okvira sadržava više pogrešaka koje se tiču prava i pogreške u obrazloženju. (iii) Razmatranje Općeg suda o postojanju odstupanja bilo je pogrešno. Utvrđenje da su u ovom slučaju ispunjeni kriteriji potrebni za primjenu odredbe o zlouporabi prava utemeljeno je na pogrešnoj premisi da primjena „izravne” ZORA-e ne bi dovela do iste oporezive dobiti. Pobijanom se presudom također krši članak 107. UFEU-a jer se njome pretpostavlja zlouporaba prava i osobito nepostojanje razloga koji nisu povezani s porezom. Opći je sud također povrijedio svoju obvezu obrazlaganja i nije u potpunosti ispitao činjenice zanemarivši određene činjenice kojima se potvrđuje da se ne može utvrditi povreda luksemburškog prava. Konačno, prekršio je članak 107. UFEU-a jer nije dokazao nikakvu diskriminaciju u korist društva Engie u odnosu na društva u sličnoj činjeničnoj i pravnoj situaciji. (iv) Napokon, podredno, pobijanom se presudom krše prava obrane Velikog Vojvodstva Luksemburg.
      Treći žalbeni razlog temelji se na povredi članaka 4. i 5. UEU-a. Veliko Vojvodstvo Luksemburg tvrdi da se pobijanom presudom ograničava samostalnost nacionalnih poreznih tijela u području u kojem su isključivo nadležne države članice, te se time krše članci 4. i 5. UEU-a i načela koja uređuju raspodjelu nadležnosti između država članica i Europske unije.
      Četvrti žalbeni razlog temelji se na povredi članka 296. UFEU-a jer Opći sud nije poštovao obvezu obrazlaganja.

         (1)  Uredba Vijeća (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (SL 2015., L 248, str. 9.)


title: Predmet C-489/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. kolovoza 2021. uputio Sofijski rajonen sad (Bugarska) – „Banka DSK” EAD/M. V.

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/17

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 6. kolovoza 2021. uputio Sofijski rajonen sad (Bugarska) – „Banka DSK” EAD/M. V.
      (Predmet C-489/21)
      (2021/C 481/22)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sofijski rajonen sad

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj:„Banka DSK” EAD

         Tuženik: M. V.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 3. stavak 1. Direktive 93/13/EEZ (1) u vezi s točkom 1. podtočkama (e) i (f) Priloga toj direktivi tumačiti na način da se odredbama zasnivaju obveze na štetu potrošača protivno uvjetu o dobroj vjeri, ako se njima znatno povećavaju troškovi koje potrošač ima u skladu s ugovorom o kreditu, u slučaju kad potrošač svoju plaću mjesečno ne prima [na račun] u banci koja odobrava kredit, s obzirom na to da je potrošač u skladu s ugovornim uvjetima obvezan zasnovati založno pravo na svojem potraživanju plaće?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovara na prvo pitanje, treba li članak 3. stavak 1. Direktive 93/13/EEZ u vezi s točkom 1. podtočkama (e) i (f) Priloga toj direktivi tumačiti na način da se odredbama zasnivaju obveze na štetu potrošača protivno uvjetu o dobroj vjeri u slučaju kad se njima obvezuje potrošača na samo to da svoju plaću prima [na račun] kod prodavatelja robe ili pružatelja usluge koji odobrava kredit, nego da se stvarno koristi i drugim uslugama prodavatelja robe ili pružatelja usluge koji odobrava kredit?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje, koje kriterije u načelu treba poštovati nacionalni sud prilikom ocjene nepoštenosti? Treba li osobito uzeti u obzir jačinu povezanosti predmeta ugovora o kreditu s dodatnim uslugama kojima se treba koristiti potrošač, broj dodatnih usluga i nacionalne propise o ograničavanju vezanih prodaja?

                  4.

                  Vrijedi li načelo tumačenja nacionalnog prava u skladu s pravom Unije, kako je utvrđeno u t. 26. presude 14/83, von Colson, i prilikom tumačenja nacionalnih propisa kojima se uređuju druga pravna područja, ali koja su povezana s pravnim područjem (konkretno, odredbe o nepoštenom tržišnom natjecanju) pravnog akta Europske unije, koji nacionalni sud primjenjuje u postupku koji se pred njim vodi (u ovom slučaju Direktiva 93/13/EEZ o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima) i treba li pri takvom tumačenju nacionalnog prava primijeniti standarde Povelje Europske unije o temeljnim pravima?

                  5.

                  Treba li članak 7. stavak 2. u vezi s člankom 6. stavkom 1. točkom (d) Direktive 2005/29/EZ (2) i članak 10. stavak 2. točku (f) Direktive 2008/48/EZ (3) tumačiti na način da se u skladu s tim člancima zabranjuje navođenje informacije o nižoj kamatnoj stopi u glavnom ugovoru o potrošačkom kreditu ako odobravanje kredita po toj kamatnoj stopi ovisi o uvjetima koji se utvrđuju u prilogu ugovoru? Treba li prilikom tog ispitivanja ocijeniti način na koji su formulirani uvjeti za smanjenje kamatne stope, nepostojanje mogućnosti takvog smanjenja i sredstva koja dovode do novog smanjenja?

                  6.

                  Treba li članak 5. stavak 2. točku (b) Direktive 2005/29/EZ tumačiti na način da prilikom ocjene postojanja mogućnosti bitnog narušavanja gospodarskog ponašanja potrošača u obzir valja uzeti tržišni udio banke, koja odobrava potrošačke kredite, s obzirom na potrebe potrošača koji se koriste takvim proizvodima?

                  7.

                  Treba li članak 3. točku (g) Direktive 2008/48/EZ tumačiti na način da troškovi u skladu s ugovorima koji su povezani s ugovorom o potrošačkom kreditu, prilikom čijeg se izvršenja odobrava kamatni popust na temelju ugovora o potrošačkom kreditu, čine dio efektivne kamatne stope kredita te ih treba uključiti u izračun te kamatne stope?

                  8.

                  Treba li članak 3. točku (g) Direktive 2008/48/EZ u vezi s člankom 5. Direktive 93/13/EEZ tumačiti na način da prilikom neispunjavanja obveza iz ugovora u vezi s ugovorom o kreditu, koje je povezano s povećanjem kamatne stope kredita, efektivnu kamatnu stopu valja izračunati i u skladu s višom kamatnom stopom u slučaju neispunjavanja obveza?

                  9.

                  Treba li članak 10. stavak 2. točku (g) Direktive 2008/48/EZ tumačiti na način da nepravilno navođenje efektivne kamatne stope u ugovoru o kreditu sklopljenom između prodavatelja robe ili pružatelja usluge i potrošača kao korisnika kredita valja smatrati nepostojanjem informacija o efektivnoj kamatnoj stopi u ugovoru o kreditu i da nacionalni sud treba primijeniti pravne posljedice predviđene u nacionalnom pravu za nepostojanje informacije o efektivnoj kamatnoj stopi u ugovoru o potrošačkom kreditu?

                  10.

                  Treba li članak 23. Direktive 2008/48/EZ tumačiti na način da je sankcija u obliku ništavosti ugovora o potrošačkom kreditu, koju predviđa nacionalni zakonodavac i u skladu s kojom treba otplatiti samo odobreni iznos glavnice, proporcionalna, ako ugovor o potrošačkom kreditu ne sadržava točnu informaciju o efektivnoj kamatnoj stopi?

         (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL 1993., L 95, str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)

         (2)  Direktiva 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća („Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi”) (SL 2005., L 149, str. 22.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 8., str. 101. i ispravak SL 2016., L 332., str. 25.)

         (3)  Direktiva 2008/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. travnja 2008. o ugovorima o potrošačkim kreditima i stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 87/102/EEZ (SL 2008., L 133, str. 66.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku: poglavlje 15., svezak 13., str. 58. i ispravak SL 2014., L 283, str. 66.)


title: Predmet C-491/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. kolovoza 2021. uputio Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunjska) – WA/Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date din Ministerul Afacerilor Interne

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. kolovoza 2021. uputio Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunjska) – WA/Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date din Ministerul Afacerilor Interne
      (Predmet C-491/21)
      (2021/C 481/23)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Înalta Curte de Casație și Justiție

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: WA

         Druga stranka u žalbenom postupku: Direcţia pentru Evidenţa Persoanelor şi Administrarea Bazelor de Date din Ministerul Afacerilor Interne

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 26. stavak 2. UFEU-a, članak 20., članak 21. stavak 1. i članak 45. stavak 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima te članke 4., 5. i 6. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljanju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (1) tumačiti na način da im je protivno nacionalno zakonodavstvo kojim se ne dopušta da se osobna iskaznica, koja može biti putna isprava unutar Europske unije, izda državljaninu države članice zbog toga što je taj državljanin uspostavio svoje prebivalište u drugoj državi članici?

         (1)  SL 2004., L 158, str. 77.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42. i ispravak SL 2016., L 87, str. 36.


title: Predmet C-572/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. rujna 2021. uputio Högsta domstolen (Švedska) – CC/VO

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. rujna 2021. uputio Högsta domstolen (Švedska) – CC/VO
      (Predmet C-572/21)
      (2021/C 481/24)
      Jezik postupka: švedski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Högsta domstolen

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: CC

         Druga stranka u postupku: VO

         Prethodno pitanje

      Zadržava li sud države članice nadležnost na temelju članka 8. stavka 1. Uredbe Bruxelles II (1) ako dijete na koje se odnosi postupak tijekom postupka prenese svoje uobičajeno boravište iz države članice u treću državu koja je stranka Haške konvencije iz 1996. (vidjeti članak 61. navedene uredbe)?

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanima s roditeljskom odgovornošću te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 1347/2000 (SL 2003., L 338, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 133. i ispravak SL 2014., L 46, str. 22.


title: Predmet C-574/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. rujna 2021. uputio Nejvyšší soud České republiky (Češka Republika) – QT/02 Czech Republic a.s.

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. rujna 2021. uputio Nejvyšší soud České republiky (Češka Republika) – QT/02 Czech Republic a.s.
      (Predmet C-574/21)
      (2021/C 481/25)
      Jezik postupka: češki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Nejvyšší soud České republiky

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: QT

         Tuženik: 02 Czech Republic a.s.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li izraz „izgubljena provizija” u smislu članka 17. stavka 2. točke (a) druge alineje Direktive Vijeća (1) od 18. prosinca 1986. o usklađivanju prava država članica u vezi samozaposlenih trgovačkih zastupnika tumačiti na način da je takva provizija i provizija za sklapanje ugovora koje bi trgovački predstavnik sklopio, da ugovor o zastupanju nije raskinut, sa strankama koje je osigurao subjektu kojeg zastupa ili s kojima je znatno povećao opseg posla?

                  2.

                  Ako je tako, pod kojim se uvjetima ovaj zaključak odnosi i na takozvane jednokratne provizije za sklapanje ugovora?

         (1)  SL 1986., L 382, str. 17.(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 10., str. 45.)


title: Predmet C-579/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. rujna 2021. uputio des Itä-Suomen hallinto-oikeus (Finska) – J.M.

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/19

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. rujna 2021. uputio des Itä-Suomen hallinto-oikeus (Finska) – J.M.
      (Predmet C-579/21)
      (2021/C 481/26)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Itä-Suomen hallinto-oikeus

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: J.M.

         Tuženik: Zamjenik službenika za zaštitu podataka, Pankki S

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li pravo ispitanika na pristup koje mu pripada u skladu s člankom 15. stavkom 1. Opće uredbe (1) o zaštiti podataka u vezi s [pojmom] „osobni podaci” u smislu članka 4. točke 1. Uredbe tumačiti na način da informacije koje prikupi voditelj obrade, iz kojih proizlazi tko je, kada i u koju svrhu obrađivao osobne podatke ispitanika, nisu informacije kojima ispitanik ima pravo pristupa, osobito jer je riječ o podacima koji se odnose na zaposlenike voditelja obrade?

                  2.

                  U slučaju da odgovor na prvo pitanje glasi „da” i da ispitanik na temelju članka 15. stavka 1. Opće uredbe o zaštiti podataka nema pravo na pristup informacijama navedenim u tom pitanju jer one nisu „osobni podaci” ispitanika u skladu s člankom 4. točkom 1. Opće uredbe o zaštiti podataka, u predmetnom je slučaju u obzir potrebno uzeti i informacije kojima ispitanik ima pravo pristupa u skladu s člankom 15. stavkom 1. točkama [(a) do (h)]:

                              a.

                              kako treba tumačiti svrhu obrade u smislu članka 15. stavka 1. točke (a) s obzirom na opseg prava ispitanika na pristup, odnosno, može li se na svrsi obrade temeljiti pravo na pristup podacima o korisničkom protokolu koje je voditelj obrade prikupio, poput primjerice informacija o osobnim podacima osobe koja je podatke obrađivala, vremenu kao i svrsi obrade osobnih podataka?

                              b.

                              Mogu li se osobe koje su obrađivale podatke o osobi J. M. u svojstvu klijenta u tom kontekstu pod određenim uvjetima smatrati primateljima osobnih podataka u skladu s člankom 15. stavkom 1. točkom (c) Opće uredbe o zaštiti podataka, o kojima bi ispitanik imao pravo dobiti informaciju?

                  3.

                  Je li za postupak značajno to da je riječ o banci koja obavlja uređenu djelatnost ili da je osoba J. M. istodobno radila za banku i bila njezin klijent?

                  4.

                  Je li za ocjenu prethodno navedenih pitanja relevantno to da su podaci osobe J. M. obrađeni prije stupanja na snagu Opće uredbe o zaštiti podataka?

         (1)  Uredba (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (SL L 119, 4.5.2016., str. 1.)


title: Predmet C-419/19: Rješenje predsjednika Suda od 9. rujna 2021.(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – Irideos SpA/Poste Italiane SpA, en présence de: Fastweb SpA, Tim SpA

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/20

      Rješenje predsjednika Suda od 9. rujna 2021.(zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italija) – Irideos SpA/Poste Italiane SpA, en présence de: Fastweb SpA, Tim SpA
      (Predmet C-419/19) (1)

      (2021/C 481/27)
      Jezik postupka: talijanski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 328, 30. 9. 2019.


title: Predmet C-442/19: Rješenje predsjednika Suda od 15. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Stichting Brein/News-Service Europe BV

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/20

      Rješenje predsjednika Suda od 15. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemska) – Stichting Brein/News-Service Europe BV
      (Predmet C-442/19) (1)

      (2021/C 481/28)
      Jezik postupka: nizozemski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 357, 21. 10. 2019.


title: Predmet C-705/19: Rješenje predsjednika Suda od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Axpo Trading Ag/Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE, en présence de: Fallimento Esperia SpA

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/21

      Rješenje predsjednika Suda od 9. rujna 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Stato – Italija) – Axpo Trading Ag/Gestore dei Servizi Energetici SpA – GSE, en présence de: Fallimento Esperia SpA
      (Predmet C-705/19) (1)

      (2021/C 481/29)
      Jezik postupka: talijanski
      Predsjednik trećeg vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 432, 23. 12. 2019.


title: Predmet T-518/19: Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Sipcam Oxon/Komisija („Sredstva za zaštitu bilja – Aktivna tvar klorotalonil – Neproduljenje uvrštenja u Prilog Provedbenoj uredbi (EU) br. 540/2011 – Postupak evaluacije – Prava obrane – Prijedlog za razvrstavanje aktivne tvari – Pravna sigurnost – Proporcionalnost – Načelo opreznosti”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/22

      Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Sipcam Oxon/Komisija
      (Predmet T-518/19) (1)

      („Sredstva za zaštitu bilja - Aktivna tvar klorotalonil - Neproduljenje uvrštenja u Prilog Provedbenoj uredbi (EU) br. 540/2011 - Postupak evaluacije - Prava obrane - Prijedlog za razvrstavanje aktivne tvari - Pravna sigurnost - Proporcionalnost - Načelo opreznosti”)
      (2021/C 481/30)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Sipcam Oxon SpA (Milano, Italija) (zastupnici: C. Mereu i P. Sellar, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castilla Contreras, A. Dawes i I. Naglis, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članaka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene uredbe Komisije (EU) 2019/677 od 29. travnja 2019. o neproduljenju odobrenja aktivne tvari klorotalonil u skladu s Uredbom (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i o izmjeni Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 540/2011 (SL 2019., L 114, str. 15.).

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Sipcam Oxon SpA nalaže se snošenje troškova, uključujući i troškove postupka privremene pravne zaštite.

         (1)  SL C 305, 9. 9. 2019.


title: Predmet T-254/20: Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Kondyterska korporacija „Rošen”/EUIPO – Krasnyj Oktyabr (prikaz jastoga) („Žig Europske unije – Postupak za proglašenje žiga ništavim – Figurativni žig Europske unije koji prikazuje jastoga – Apsolutni razlozi za odbijanje – Razlikovni karakter – Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) – Nepostojanje opisnog karaktera – Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe 2017/1001) – Pravo na saslušanje – Članak 94. Uredbe 2017/1001”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/22

      Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Kondyterska korporacija „Rošen”/EUIPO – Krasnyj Oktyabr (prikaz jastoga)
      (Predmet T-254/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije koji prikazuje jastoga - Apsolutni razlozi za odbijanje - Razlikovni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Nepostojanje opisnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe 2017/1001) - Pravo na saslušanje - Članak 94. Uredbe 2017/1001”)
      (2021/C 481/31)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Dočirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporacija „Rošen” (Kijev, Ukrajina) (zastupnik: I. Lukauskienė, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Folliard-Monguiral i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: PAO Moscow Confectionery Factory „Krasnyj Oktyabr” (Moskva, Rusija) (zastupnici: M. Geitz i J. Stock, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. ožujka 2020. (predmet R 1916/2019-4), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društava Dočirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporacija „Rošen” i PAO Moscow Confectionery Factory „Krasnyj Oktyabr”.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Dočirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporacija „Rošen” nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 215, 29. 6. 2020.


title: Predmet T-342/20: Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Indo European Foods/EUIPO – Chakari (Abresham Super Basmati Selaa Grade One World’s Best Rice) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava figurativnog žiga Europske unije Abresham Super Basmati Selaa Grade One World’s Best Rice – Raniji neregistrirani verbalni žig BASMATI – Sporazum o povlačenju Ujedinjene Kraljevine iz Europske unije i Euratoma – Prijelazno razdoblje – Pravni interes – Relativni razlog za odbijanje – Članak 8. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 4. Uredbe 2017/1001) – Pravila common law tužbe zbog zavaravajućeg označivanja (action for passing off) – Vjerojatnost zavaravajućeg prikaza – Vjerojatnost slabljenja razlikovnog karaktera ranijeg uglednog žiga”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/23

      Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Indo European Foods/EUIPO – Chakari (Abresham Super Basmati Selaa Grade One World’s Best Rice)
      (Predmet T-342/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije Abresham Super Basmati Selaa Grade One World’s Best Rice - Raniji neregistrirani verbalni žig BASMATI - Sporazum o povlačenju Ujedinjene Kraljevine iz Europske unije i Euratoma - Prijelazno razdoblje - Pravni interes - Relativni razlog za odbijanje - Članak 8. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 4. Uredbe 2017/1001) - Pravila common law tužbe zbog zavaravajućeg označivanja (action for passing off) - Vjerojatnost zavaravajućeg prikaza - Vjerojatnost slabljenja razlikovnog karaktera ranijeg uglednog žiga”)
      (2021/C 481/32)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Indo European Foods Ltd (Harrow, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: A. Norris, barrister, i N. Welch, solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: H. O’Neill i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Hamid Ahmad Chakari (Beč, Austrija)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. travnja 2020. (predmet R 1079/2019-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između društva Indo European Foods i H. A. Chakarija.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 2. travnja 2020. (predmet R 1079/2019-4).

                  2.

                  U preostalom dijelu tužba se odbija.

                  3.

                  EUIPO-u se nalaže snošenje troškova, uključujući nužne troškove društva Indo European Foods Ltd nastale u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a.

         (1)  SL C 262, 10. 8. 2020.


title: Predmet T-372/20: Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM) („Žig Europske unije – Postupak opoziva – Verbalni žig Europske unije JUVEDERM – Stvarna uporaba žiga – Uporaba za proizvode za koje je žig registriran – Uporaba uz suglasnost nositelja – Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/24

      Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings France (JUVEDERM)
      (Predmet T-372/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak opoziva - Verbalni žig Europske unije JUVEDERM - Stvarna uporaba žiga - Uporaba za proizvode za koje je žig registriran - Uporaba uz suglasnost nositelja - Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2021/C 481/33)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Dermavita Company S.a.r.l. (Bejrut, Libanon) (zastupnici: D. Todorov, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: K. Zajfert, J. Crespo Carrillo i V. J. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Allergan Holdings France SAS (Courbevoie, Francuska) (zastupnici: J. Day, solicitor, i T. de Haan, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. travnja 2020. (predmet R 877/2019 4), koja se odnosi na postupak opoziva između društava Dermavita Company i Allergan Holdings France.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Dermavita Company S.a.r.l. nalaže se snošenje troškova povezanih s ovim postupkom.

         (1)  SL C 262, 10. 8. 2020.


title: Predmet T-397/20: Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Allergan Holdings France/EUIPO – Dermavita Company (JUVEDERM) („Žig Europske unije – Postupak opoziva – Verbalni žig Europske unije JUVEDERM – Stvarna uporaba žiga – Uporaba za proizvode za koje je žig registriran – Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/24

      Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Allergan Holdings France/EUIPO – Dermavita Company (JUVEDERM)
      (Predmet T-397/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak opoziva - Verbalni žig Europske unije JUVEDERM - Stvarna uporaba žiga - Uporaba za proizvode za koje je žig registriran - Članak 51. stavak 1. točka (a) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 58. stavak 1. točka (a) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2021/C 481/34)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Allergan Holdings France SAS (Courbevoie, Francuska) (zastupnici: J. Day, solicitor, i T. de Haan, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: K. Zajfert i V. J. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Dermavita Company S.a.r.l. (Bejrut, Libanon) (zastupnik: D. Todorov, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. travnja 2020. (predmet R 877/2019 4), koja se odnosi na postupak opoziva između društava Dermavita Company i Allergan Holdings France.

         Izreka

                  1.

                  Prigovor nedopuštenosti se odbija.

                  2.

                  Tužba se odbija.

                  3.

                  Društvu Allergan Holdings France SAS nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) te dvije trećine troškova društva Dermavita Company S.a.r.l. povezanih s ovim postupkom.

                  4.

                  Društvo Dermavita Company S.a.r.l. snosit će trećinu vlastitih troškova povezanih s ovim postupkom.

         (1)  SL C 279, 24. 8. 2020.


title: Predmet T-404/20: Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Global Translation Solutions/Komisija („Javna nabava usluga – Postupak javne nabave – Usluge prevođenja – Odbijanje ponuditeljeve ponude – Dodjela ugovora o nabavi drugom ponuditelju – Kriteriji za dodjelu – Metoda ocjenjivanja – Očita pogreška u ocjeni – Jednako postupanje – Transparentnost – Obveza obrazlaganja – Obveza dužne pažnje – Načelo dobre uprave”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/25

      Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Global Translation Solutions/Komisija
      (Predmet T-404/20) (1)

      („Javna nabava usluga - Postupak javne nabave - Usluge prevođenja - Odbijanje ponuditeljeve ponude - Dodjela ugovora o nabavi drugom ponuditelju - Kriteriji za dodjelu - Metoda ocjenjivanja - Očita pogreška u ocjeni - Jednako postupanje - Transparentnost - Obveza obrazlaganja - Obveza dužne pažnje - Načelo dobre uprave”)
      (2021/C 481/35)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Global Translation Solutions ltd. (Valeta, Malta) (zastupnici: C. Mifsud-Bonnici, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Katsimerou, L. André i M. Ilkova, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije, iz dopisa od 17. travnja 2020., o odbijanju ponude koju je tužitelj podnio za grupu br. 22. (EN>MT) u vezi s postupkom javne nabave TRAD 19 i dodjeli te grupe drugom ponuditelju te „svih povezanih odluka”.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Global Translation Solutions ltd. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 297, 7. 9. 2020.


title: Predmet T-417/20.: Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Esteves Lopes Granja/EUIPO – IVDP (PORTWO GIN) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava verbalnog žiga Europske unije PORTWO GIN – Ranija oznaka podrijetla „Porto” – Pojmovi upotrebe i iskorištavanja zaštićene oznake podrijetla – Članak 103. stavak 2. točka (a) podtočka (ii) Uredbe (EU) br. 1308/2013)”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/26

      Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Esteves Lopes Granja/EUIPO – IVDP (PORTWO GIN)
      (Predmet T-417/20.) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije PORTWO GIN - Ranija oznaka podrijetla „Porto” - Pojmovi upotrebe i iskorištavanja zaštićene oznake podrijetla - Članak 103. stavak 2. točka (a) podtočka (ii) Uredbe (EU) br. 1308/2013)”)
      (2021/C 481/36)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Joaquim José Esteves Lopes Granja (Vila Nova de Gaia, Portugal) (zastupnik: O. Santos Costa, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Gája, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP (IVDP) (Peso da Régua, Portugal) (zastupnik: P. Sousa e Silva, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. travnja 2020. (predmet R 993/2019-2), koji se odnosi na postupak povodom prigovora između Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP i Joaquima Jóséa Estevesa Lopesa Granje.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Joaquimu Joséu Estevesu Lopesu Granji nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 279, 24. 8. 2020.


title: Predmet T-505/20: Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Guo/EUIPO – Sand Cph (sandriver) („Žig Europske unije – Postupak za proglašenje žiga ništavim – Figurativni žig Europske unije sandriver – Raniji verbalni žig Europske unije SAND – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/26

      Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Guo/EUIPO – Sand Cph (sandriver)
      (Predmet T-505/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Figurativni žig Europske unije sandriver - Raniji verbalni žig Europske unije SAND - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2021/C 481/37)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Xiuling Guo (Šangaj, Kina) (zastupnik: L. Le Stanc, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: J. Mrozowski, A. Folliard-Monguiral i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Sand Cph A/S (Kopenhagen, Danska)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. lipnja 2020. (predmet R 2019/2019-2), u vezi s postupkom za proglašenje žiga ništavim između društva Sand Cph i Xiuling Guo.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Xiuling Guo nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 320, 28. 9. 2020.


title: Predmet T-635/20: Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings Francuska (JUVÉDERM VYBRANCE) („Žig Europske unije – Postupak za proglašenje žiga ništavim – Verbalni žig Europske unije JUVÉDERM VYBRANCE – Nepravodobno plaćanje pristojbe za podnošenje žalbe – Nedopuštenost žalbe pred žalbenim vijećem – Članak 101. stavak 4. Uredbe (EU) 2017/1001 – Članak 106. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/1001 – Povrat u prijašnje stanje”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/27

      Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings Francuska (JUVÉDERM VYBRANCE)
      (Predmet T-635/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije JUVÉDERM VYBRANCE - Nepravodobno plaćanje pristojbe za podnošenje žalbe - Nedopuštenost žalbe pred žalbenim vijećem - Članak 101. stavak 4. Uredbe (EU) 2017/1001 - Članak 106. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/1001 - Povrat u prijašnje stanje”)
      (2021/C 481/38)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Dermavita Company S.a.r.l. (Bejrut, Libanon) (zastupnik: D. Todorov, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: E. Markakis i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Allergan Holdings France SAS (Courbevoie, Francuska)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. kolovoza 2020. (predmet R 1014/2020-4), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Dermavita Company i Allergan Holdings Francuska.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Dermavita Company S.a.r.l. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 443, 21. 12. 2020.


title: Predmet T-636/20: Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings France (JUVÉDERM VOLUMA) („Žig Europske unije – Postupak za proglašenje žiga ništavim – Verbalni žig Europske unije JUVÉDERM VOLUMA – Nepravodobno plaćanje pristojbe za podnošenje žalbe – Nedopuštenost žalbe pred žalbenim vijećem – Članak 101. stavak 4. Uredbe (EU) 2017/1001 – Članak 106. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/1001 – Povrat u prijašnje stanje”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/27

      Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings France (JUVÉDERM VOLUMA)
      (Predmet T-636/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije JUVÉDERM VOLUMA - Nepravodobno plaćanje pristojbe za podnošenje žalbe - Nedopuštenost žalbe pred žalbenim vijećem - Članak 101. stavak 4. Uredbe (EU) 2017/1001 - Članak 106. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/1001 - Povrat u prijašnje stanje”)
      (2021/C 481/39)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Dermavita Company S.a.r.l. (Bejrut, Libanon) (zastupnik: D. Todorov, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: E. Markakis i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Allergan Holdings France SAS (Courbevoie, Francuska)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 24. kolovoza 2020. (predmet R 1016/2020-4), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Dermavita Company i Allergan Holdings France.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Dermavita Company S.a.r.l. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 443, 21. 12. 2020.


title: Predmet T-637/20: Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings France (JUVÉDERM VOLITE) („Žig Europske unije – Postupak za proglašenje žiga ništavim – Verbalni žig Europske unije JUVÉDERM VOLITE – Nepravodobno plaćanje pristojbe za podnošenje žalbe – Nedopuštenost žalbe pred žalbenim vijećem – Članak 101. stavak 4. Uredbe (EU) 2017/1001 – Članak 106. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/1001 – Povrat u prijašnje stanje”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/28

      Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Dermavita Company/EUIPO – Allergan Holdings France (JUVÉDERM VOLITE)
      (Predmet T-637/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije JUVÉDERM VOLITE - Nepravodobno plaćanje pristojbe za podnošenje žalbe - Nedopuštenost žalbe pred žalbenim vijećem - Članak 101. stavak 4. Uredbe (EU) 2017/1001 - Članak 106. stavak 1. točka (b) Uredbe 2017/1001 - Povrat u prijašnje stanje”)
      (2021/C 481/40)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Dermavita Company S.a.r.l. (Bejrut, Libanon) (zastupnik: D. Todorov, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: E. Markakis i V. Ruzek, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Allergan Holdings France SAS (Courbevoie, Francuska)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. kolovoza 2020. (predmet R 1015/2020-4), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Dermavita Company i Allergan Holdings France

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Dermavita Company S.a.r.l. nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 443, 21. 12. 2020.


title: Predmet T-3/21: Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Power Horse Energy Drinks/EUIPO – Robot Energy Europe (UNSTOPPABLE) („Žig Europske unije – Postupak za proglašenje žiga ništavim – Verbalni žig Europske unije UNSTOPPABLE – Apsolutni razlog za odbijanje – Razlikovni karakter – Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) – Nepostojanje opisnog karaktera – Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe 2017/1001)”)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/29

      Presuda Općeg suda od 6. listopada 2021. – Power Horse Energy Drinks/EUIPO – Robot Energy Europe (UNSTOPPABLE)
      (Predmet T-3/21) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije UNSTOPPABLE - Apsolutni razlog za odbijanje - Razlikovni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001) - Nepostojanje opisnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe 2017/1001)”)
      (2021/C 481/41)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Power Horse Energy Drinks GmbH (Linz, Austrija) (zastupnik: M. Woller, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: E. Markakis, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Robot Energy Europe (Mijas, Španjolska)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 6. listopada 2020. (predmet R 232/2020-2), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društava Power Horse Energy Drinks i Robot Energy Europe.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Power Horse Energy Drinks GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 62, 22. 2. 2021.


title: Predmet T-511/21: Tužba podnesena 18. kolovoza 2021. – TB/ENISA

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/29

      Tužba podnesena 18. kolovoza 2021. – TB/ENISA
      (Predmet T-511/21)
      (2021/C 481/42)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: TB (zastupnici: L. Levi i N. Flandin, odvjetnici)

         Tuženik: Agencija Europske unije za kibersigurnost (ENISA)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi ENISA-inu odluku o produljenju tužiteljeva ugovora, u dijelu u kojem se njome tužitelja premješta na radno mjesto s neupravljačkim funkcijama, pri čemu je ta odluka formalizirana potpisanom verzijom dokumenta koji je ENISA poslala 13. listopada 2020. i predstavila kao izmjenu njegova ugovora te time što su takav dokument 26. listopada 2020. potpisali i tužitelj i ENISA;

                  —

                  prema potrebi, poništi tuženikovu odluku od 12. svibnja 2021. o odbijanju žalbe koju je protiv odluke o produljenju podnio tužitelj na temelju članka 90. stavka 2. Pravilnika o osoblju;

                  —

                  naloži naknadu imovinske i neimovinske štete koju je tužitelj pretrpio;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je odluka o produljenju nezakonita jer se temelji na procesu reorganizacije koji je pokrenula ENISA i koji, kako se navodi, nije proveden u interesu službe – povreda članka 7. stavka 1. Pravilnika o osoblju, povreda načelâ transparentnosti i nediskriminacije te povreda članka 18. stavka 1. i članka 20. stavka 2. točke (a) Odluke upravnog odbora MB/2018/14.

                              —

                              Proces reorganizacije sadržava nedostatak jasnoće i transparentnosti, povredu načela pravne sigurnosti, očitu pogrešku u ocjeni i povredu načela 6. Odluke MB/2020/5.

                              —

                              Proces reorganizacije sadržava nedostatak u obrazloženju.

                              —

                              Proces reorganizacije proveden je u suprotnosti s Prilogom I. Upravnoj obavijesti.

                              —

                              Proces reorganizacije proveden je u suprotnosti s načelima 7. i 8. Odluke MB/2020/5, načelom dobre uprave, člankom 41. Povelje o temeljnim pravima i uz povredu dužne pažnje.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je odluka o produljenju nezakonita jer tužiteljev ugovor nije bio produljen u transparentnom i poštenom postupku – povreda članka 1. Odluke izvršnog direktora 38/2017, točke 5.1 Standardnog operativnog postupka i povreda dužnosti dobre uprave.


title: Predmet T-560/21: Tužba podnesena 2. rujna 2021. – TB/ENISA

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/30

      Tužba podnesena 2. rujna 2021. – TB/ENISA
      (Predmet T-560/21)
      (2021/C 481/43)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: TB (zastupnici: L. Levi i N. Flandin, odvjetnici)

         Tuženik: Agencija Europske unije za kibersigurnost

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku ENISA-inog odbora za odabir o neuvrštavanju tužiteljeva imena na popis uspješnih kandidata za radno mjesto načelnika odjela Ureda izvršnog direktora (TA/AD 9) – Ref. ENISA-TA-70-AD- 2020-04;

                  —

                  poništi odluku ENISA-inog odbora za odabir o neuvrštavanju tužiteljeva imena na popis uspješnih kandidata za radno mjesto načelnika odjela Usluga korporativne podrške (TA/AD 9) – Ref. ENISA TA71-AD-2020-05;

                  —

                  poništi i, prema potrebi, tuženikovu odluku od 8. lipnja 2021. o odbijanju žalbe koju je tužitelj podnio protiv prethodno navedenih odluka na temelju članka 90. stavka 2. Pravilnika o osoblju;

                  —

                  naloži naknadu neimovinske štete koju je tužitelj pretrpio;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da su odluke o načelniku odjela Ureda izvršnog direktora (Executive Director Office) (u daljnjem tekstu: odluka EDO) i o načelniku odjela Usluga korporativne podrške (Corporate Support Services) (u daljnjem tekstu: odluka CSS) nezakonite jer proizlaze iz odluke od 5. kolovoza 2020. kojom su objavljena dva oglasa za slobodno radno mjesto za radna mjesta načelnika odjela EDO-a odnosno CSS-a, što je također nezakonito.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji o povredi načela dobre uprave i nepostojanju dostatnog obrazloženja odluka EDO i CSS.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je odluka EDO zahvaćena nedostatkom nepristranosti odbora za odabir i nezakonitošću – povreda članka 41. Povelje EU-a o temeljnim pravima i povreda članka 14. Odluke ENISA-inog upravnog odbora MB/2013/6.


title: Predmet T-585/21: Tužba podnesena 9. rujna 2021. – Zásilkovna/Komisija

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/31

      Tužba podnesena 9. rujna 2021. – Zásilkovna/Komisija
      (Predmet T-585/21)
      (2021/C 481/44)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Zásilkovna s. r. o (Prag, Češka Republika) (zastupnik: R. Kubáč, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Komisijinu odluku u predmetu SA.55208 (2020/C) – Naknada Češkoj pošti za obvezu pružanja univerzalne usluge u razdoblju od 2018. do 2022., u obliku dopisa od (i) 9. srpnja 2021. i (ii) 31. kolovoza 2021., kojom se djelomično odbija tužiteljeva žalba od 8. studenoga 2019. u pogledu unakrsnog subvencioniranja vlastitih poslovnih aktivnosti, koje je provodilo društvo Česká pošta s.p.;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje vlastitih troškova i troškova tužitelja.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila očitu pogrešku time što je zaključila da unakrsno subvencioniranje, koje je provodilo društvo Češka pošta, ne čini državnu potporu u skladu s člankom 107. stavkom 1. UFEU-a.

                              —

                              Konkretno, navodi se da unakrsno subvencioniranje, koje je provodilo društvo Češka pošta, čini samostalnu nespojivu državnu potporu na temelju članka 107. stavka 1. UFEU-a, koja se već provodila barem u razdoblju od 2013. do 2017. (ali vjerojatno još i prije), koju je Komisija stoga treba temeljito ocijeniti u zasebnom upravnom postupku, a ne kao sporedno pitanje u okviru postupka u predmetu SA.55208 (2020/C), ograničenog na razdoblje od 2018. do 2022. To je potkrijepljeno prethodnom Komisijinom praksom. Međutim, Komisija je pogrešno zaključila da to unakrsno subvencioniranje uopće ne čini državnu potporu.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila bitnu povredu postupka, s obzirom na to da njezina odluka da unakrsno subvencioniranje, koje je provodilo društvo Češka pošta, ne smatra samostalnom državnom potporom nije valjano obrazložena.

                              —

                              Konkretno, Komisija nije na odgovarajući način obrazložila pobijanu odluku. Stoga je Komisija povrijedila tužiteljevo bitno postupovno pravo, s obzirom na to da su institucije EU-a dužne obrazložiti mjere o kojima je riječ kako bi se osigurala mogućnost njihova preispitivanja pred sudovima.


title: Predmet T-589/21: Tužba podnesena 16. rujna 2021. – Serrano Velázquez/Parlament

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/32

      Tužba podnesena 16. rujna 2021. – Serrano Velázquez/Parlament
      (Predmet T-589/21)
      (2021/C 481/45)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužiteljica: María Teresa Serrano Velázquez (Sevilla, Španjolska) (zastupnik: F. Vázquez Sánchez, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku Odbora za predstavke Europskog parlamenta o predstavci 0242/21 koju je podnijela María Teresa Serrano Velázquez i istraži u njoj navedene činjenice.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi tužiteljica se poziva na jedan tužbeni razlog koji se temelji na činjenici da donesena odluka nije pravilno obrazložena, u skladu s onime što je propisano člankom 296. UFEU-a.


title: Predmet T-600/21: Tužba podnesena 20. rujna 2021. – WS i dr./Frontex

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/32

      Tužba podnesena 20. rujna 2021. – WS i dr./Frontex
      (Predmet T-600/21)
      (2021/C 481/46)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: WS i 5 drugih tužitelja (zastupnici: A. van Eik i L.-M. Komp, odvjetnici)

         Tuženik: Agencija za europsku graničnu i obalnu stražu

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  utvrdi da je Agencija na temelju članka 268. i članka 340. stavka 2. UFEU-a odgovorna za štetu koju je Agencija prouzročila tužiteljima;

                  —

                  utvrdi da postoji dovoljno ozbiljna povreda Agencijinih obveza na temelju članaka 16., 22., 26., 28., 34. i 72. Uredbe 2016/1624, koraka 1. do 5. Standardnog operativnog postupka i članka 4. Kodeksa ponašanja, kojima se tužiteljima dodjeljuju prava sadržana u člancima 1., 4., 18., 19., 24., 41. i 47. Povelje EU-a i dovoljno ozbiljna povreda temeljnih prava tužiteljâ iz članaka 1., 4., 18., 19., 24., 41. i 47. Povelje EU-a, koju je počinila Agencija, čime je izravno prouzročila štetu koju su tužitelji pretrpjeli;

                  —

                  naloži Agenciji da nadoknadi štetu koju su tužitelji pretrpjeli kao izravnu posljedicu nezakonitog postupanja Agencije u cijelosti, što iznosi 96 212,55 eura imovinske štete u rujnu 2021., uvećano za iznos kamata na dan plaćanja, i 40 000 eura neimovinske štete, uvećano za iznos kamata na dan plaćanja, kako je prethodno navedeno, ili u dijelu koji odredi Opći sud;

                  —

                  naloži Agenciji snošenje troškova tužiteljâ u ovom postupku, s kamatama;

                  —

                  odredi da se sve plati u roku od dva tjedna od donošenja presude i uveća za kamate za svaki dan za koji isplata bude kasnila.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu osam tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Agencija nije provela procjenu rizika, kako se zahtijeva člankom 34. Uredbe 2016/1624 (1), člancima 18. i 19. Povelje EU-a te koracima 1. i 2. Standardnog operativnog postupka (2).

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Agencija nije poduzela mjere za koje se moglo razumno očekivati da će ublažiti ozbiljne rizike u pogledu temeljnih prava, kako se zahtijeva člankom 34. Uredbe 2016/1624, člancima 18. i 19. Povelje EU-a o temeljnim pravima i korakom 1. točkom 2. Standardnog operativnog postupka.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Agencija nije izradila (dovoljno detaljan) operativni plan, kako se zahtijeva člancima 16. i 34. Uredbe 2016/1624, člancima 18. i 19. Povelje EU-a o temeljnim pravima i korakom 2. Standardnog operativnog postupka.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Agencija provela operaciju vraćanja na način da se povrede temeljnih prava nisu mogle uočiti niti se na njih moglo skrenuti pozornost, u suprotnosti s člancima 22., 25., 28. i 34. Uredbe 2016/1624, člancima 18. i 19. Povelje EU-a o temeljnim pravima, korakom 3. Standardnog operativnog postupka i člankom Charter 4. stavkom 3. točkom (a) Kodeksa ponašanja (3).

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Agencija nije poduzela nikakve mjere povodom jasno vidljivih povreda članaka 1., 4. i 24. Povelje EU-a o temeljnim pravima, u suprotnosti s člancima 22. i 34. Uredbe 2016/1624 i člankom 4. Kodeksa ponašanja.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Agencija nije osigurala djelotvorno praćenje zajedničke operacije vraćanja, kako se zahtijeva člancima 28. i 34. Uredbe 2016/1624.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Agencija nije ocijenila operaciju vraćanja, kako se zahtijeva člancima 26. i 28. Uredbe 2016/1624 i koracima 4. i 5. Standardnog operativnog postupka.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da Agencija nije na odgovarajući način uzela u obzir pritužbu tužiteljâ na temelju mehanizma za podnošenje pojedinačnih pritužbi, kako se zahtijeva člancima 34. i 72. Uredbe 2016/1624, člankom 10. Pravila o mehanizmu za podnošenje pritužbi (4), člancima 41. i 47. Povelje EU-a o temeljnim pravima.

         (1)  Uredba (EU) 2016/1624 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. rujna 2016. o europskoj graničnoj i obalnoj straži i o izmjeni Uredbe (EU) 2016/399 Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 863/2007 Europskog parlamenta i Vijeća, Uredbe Vijeća (EZ) br. 2007/2004 i Odluke Vijeća 2005/267/EZ (SL 2016., L 251, str. 1.).

         (2)  Odluka izvršnog direktora br. 2012/87 od 19. srpnja 2012. o donošenju Frontexovog Standardnog operativnog postupka radi osiguranja poštovanja temeljnih prava u Frontexovim zajedničkim operacijama i pilot-projektima.

         (3)  Odluka izvršnog direktora br. 2013/67 od 7. listopada 2013. o Kodeksu ponašanja za zajedničke operacije vraćanja koje koordinira Frontex.

         (4)  Odluka izvršnog direktora br. R-ED-2016-106 od 6. listopada 2016. o Mehanizmu za podnošenje pritužbi.


title: Predmet T-601/21: Tužba podnesena 20. rujna 2021. – Pharmadom/EUIPO – Wellstat Therapeutics (WELLMONDE)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/33

      Tužba podnesena 20. rujna 2021. – Pharmadom/EUIPO – Wellstat Therapeutics (WELLMONDE)
      (Predmet T-601/21)
      (2021/C 481/47)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Pharmadom (Boulogne-Billancourt, Francuska) (zastupnik: M.-P. Dauquaire, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Wellstat Therapeutics Corp. (Rockville, Maryland, Sjedinjene Američke Države)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije WELLMONDE – prijava za registraciju br. 16 152 803

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. lipnja 2021. u predmetu R 1776/2020-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-610/21: Tužba podnesena 22. rujna 2021. – L’Oréal/EUIPO – Heinze (K K WATER)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/34

      Tužba podnesena 22. rujna 2021. – L’Oréal/EUIPO – Heinze (K K WATER)
      (Predmet T-610/21)
      (2021/C 481/48)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: L’Oréal (Pariz, Francuska) (zastupnik: T. de Haan, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Arne-Patrik Heinze (Hamburg, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije K K WATER – prijava za registraciju br. 18 092 777

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. lipnja 2021. u predmetu R 2327/2020-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u i intervenijentu snošenje troškova, uključujući i snošenje tužiteljevih troškova pred drugim žalbenim vijećem Ureda.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-614/21: Tužba podnesena 24. rujna 2021. – KPMG Advisory/Komisija

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/35

      Tužba podnesena 24. rujna 2021. – KPMG Advisory/Komisija
      (Predmet T-614/21)
      (2021/C 481/49)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: KPMG Advisory SpA (Milano, Italija) (zastupnici: G. Roberti, I. Perego i R. Fragale, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  –

                  (i.) u skladu s člankom 263. stavkom 4., u cijelosti ili djelomično poništi Decision of 13th July 2021 on the exclusion of KPMG Advisory S.p.A. from participating in award procedures governed by Regulation (EU, Euratom) 2018/1046 of the European Parliament and of the Council or from being selected for implementing Union funds [Ref. Ares(2021)4544873], koja je dostavljena 14. srpnja 2021. (u daljnjem tekstu: pobijana odluka);

                  –

                  (ii.) podredno, u skladu s člankom 261. UFEU-a i člankom 143. stavkom 9. Financijske uredbe iz 2018., poništi ili umanji sankciju isključenja i/ili poništi sankciju objavljivanja koje su određene pobijanom odlukom;

                  –

                  (iii.) prema potrebi, utvrdi, u skladu s člankom 277. UFEU-a, nezakonitost članka 73. stavka 3. Uredbe 2018/1046 (1) i/ili članka 146. stavka 6. Uredbe 2018/1046;

                  –

                  (iv.) i, u svakom slučaju, naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na bitnoj povredi postupka i povredi načela kolegijalnosti.

                              —

                              Tužitelj u tom pogledu ističe da pobijana odluka sadržava bitnu povredu postupka i povredu načela kolegijalnosti jer je nije donijela Komisija, nego glavni direktor povredom odredbi o delegiranju ovlasti iz članaka 1. i 14. Poslovnika Komisije.

                              —

                              Tužitelj nadalje ističe prigovor nezakonitosti članka 73. stavka 3. Uredbe 2018/1046.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava obrane i temeljnog prava na dobru upravu.

                              —

                              Tužitelj u tom pogledu ističe da pobijana odluka sadržava povredu koja se sastoji u tome da tužitelj nije imao mogućnost potpunog ostvarenja prava na kontradiktorni postupak, osobito pred dužnosnikom odgovornim za donošenje odluke.

                              —

                              Tužitelj nadalje ističe povredu obveze nepristranog i pažljivog provođenja ispitnog postupka, koja je utvrđena člankom 41. Povelje.

                              —

                              Tužitelj nadalje ističe prigovor nezakonitosti članka 136. stavka 6. Uredbe 2018/1046.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 106. stavka 1. Financijske uredbe iz 2015. (2) i članka 136. stavka 2. Uredbe 2018/1046 – pogreška u ocjeni i nedostatno obrazloženje.

                              —

                              Tužitelj u tom pogledu ističe da odluka sadržava povredu koja se sastoji u tome da je dužnosnik morao provjeriti, ocijeniti i u odluci objasniti, s obzirom na sve relevantne elemente, postojanje ili nepostojanje teške povrede dužnosti.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 136. stavaka 6. i 7. Uredbe 2018/1046 – pogreška u ocjeni i nedostatno obrazloženje.

                              —

                              Tužitelj u tom pogledu ističe da pobijana odluka sadržava povredu koja se sastoji u tome da je dužnosnik zbog nedostatka u izvođenju dokaza i pogrešaka u ocjeni smatrao neprikladnima popravne mjere koje je tužitelj donio u smislu članka 136. stavaka 6. i 7. Uredbe 2018/1046.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na prigovoru o zastari ovlaštenja za isključenje gospodarskog subjekta u skladu s člankom 136. Uredbe 2018/1046 i na povredi načela proporcionalnosti

                              —

                              Tužitelj u tom pogledu ističe da se smatra da je dužnosnikovo ovlaštenje da isključi tužitelja i naloži objavu isključenja zastarjelo.

                              —

                              Određivanje isključenja i njegove objave povređuje načelo proporcionalnosti.

         (1)  Uredba (EU, Euratom) 2018/1046 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. srpnja 2018. o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije, o izmjeni uredaba (EU) br. 1296/2013, (EU) br. 1301/2013, (EU) br. 1303/2013, (EU) br. 1304/2013, (EU) br. 1309/2013, (EU) br. 1316/2013, (EU) br. 223/2014, (EU) br. 283/2014 i Odluke br. 541/2014/EU te o stavljanju izvan snage Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 (SL 2018., L 193, str. 1. i ispravak SL 2018., L 294, str. 45.)

         (2)  Uredba (EU, Euratom) 2015/1929 Europskog parlamenta i Vijeća od 28. listopada 2015. o izmjeni Uredbe (EU, Euratom) br. 966/2012 o financijskim pravilima koja se primjenjuju na opći proračun Unije (SL 2015., L 286, str.1.)


title: Predmet T-624/21: Tužba podnesena 29. rujna 2021. – Primagran/EUIPO – Primagaz (prımagran)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/36

      Tužba podnesena 29. rujna 2021. – Primagran/EUIPO – Primagaz (prımagran)
      (Predmet T-624/21)
      (2021/C 481/50)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Primagran sp. z o.o. (Stegna, Poljska) (zastupnik: E. Jaroszyńska-Kozłowska, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Compagnie des gaz de pétrole Primagaz (Pariz, Francuska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije prımagran – prijava za registraciju br. 18 051 750

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. srpnja 2021. u predmetu R 2486/2020-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem se njome odbija tužiteljeva žalba R 2486/2020-4 protiv odluke EUIPO-ova Odjela za prigovore od 30. listopada 2020. kojom je odlučeno o registraciji žiga Europske unije br. 18 051 750 i naloženo svakoj stranki snošenje vlastitih troškova postupka povodom prigovora i žalbenog postupka;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka, a u slučaju da se druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem uključi u postupak, i intervenijentu.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 27. stavka 2. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625 i članka 95. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda načela zabrane reformatio in peius;

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-638/21: Tužba podnesena 4. listopada 2021. – Apart/EUIPO – S. Tous (prikaz obrisa medvjeda)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/37

      Tužba podnesena 4. listopada 2021. – Apart/EUIPO – S. Tous (prikaz obrisa medvjeda)
      (Predmet T-638/21)
      (2021/C 481/51)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Apart sp. z o.o. (Suchy Las, Poljska) (zastupnik: J. Gwiazdowska, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: S. Tous, SL (Manresa, Španjolska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije (prikaz obrisa medvjeda) – žig Europske unije br. 8 127 144

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za brisanje

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. srpnja 2021. u predmetu R 1437/2020-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  u cijelosti poništi pobijanu odluku i preinači je opozivom predmetnog žiga;

                  —

                  podredno, u cijelosti poništi pobijanu odluku i vrati predmet žalbenom vijeću;

                  —

                  naloži EUIPO-u i društvu S. TOUS, S.L. snošenje troškova žalbenog postupka i postupka pred Općim sudom.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 51. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 15. stavkom 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 94. stavka 1. i članka 95. stavka 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća zbog nedostatka razloga na kojima se temelje pretpostavke o prirodi osporenog žiga;

                  —

                  povreda članka 20. i članka 41. stavka 1. i stavka 2. točaka (a) i (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima, osobito prava na saslušanje, obveze uprave da obrazloži svoje odluke, načelâ dobre uprave, pravne sigurnosti i jednakog postupanja.


title: Predmet T-639/21: Tužba podnesena 4. listopada 2021. – CB/EUIPO – China Construction Bank (CCB)

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/38

      Tužba podnesena 4. listopada 2021. – CB/EUIPO – China Construction Bank (CCB)
      (Predmet T-639/21)
      (2021/C 481/52)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Groupement des cartes bancaires (CB) (Pariz, Francuska) (zastupnik: C. Herissay-Ducamp, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: China Construction Bank Corp. (Peking, Kina)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava za registraciju figurativnog žiga Europske unije s verbalnim elementom CCB – prijava za registraciju br. 13 359 609

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 30. srpnja 2021. u predmetu R 1305/2020-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku, prihvati prigovor i odbije prijavu za registraciju žiga br. 13 359 609;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 94. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 8. stavka 5. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


title: Predmet T-643/21: Tužba podnesena 5. listopada 2021. – Foodwatch/Komisija

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/38

      Tužba podnesena 5. listopada 2021. – Foodwatch/Komisija
      (Predmet T-643/21)
      (2021/C 481/53)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Foodwatch eV (Berlin, Njemačka) (zastupnici: R. Klinger, C. Douhaire i S. Ernst, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Komisije od 5. kolovoza 2021. [C(2021)5963 final] sukladno Uredbi (EC) br. 1049/2001, kojom se odbija tužiteljev drugi zahtjev od 6. svibnja 2021. za potpuni pristup dokumentu „Briefing for the EU RCF co-chair for the Regulatory Cooperation Forum meeting on 3-4 February 2020” [Ares(2021)1264866] u dijelu u kojem se odbijanje temelji na razlogu za odbijanje utvrđenome u trećoj alineji članka 4. stavka 1. točke (a) Uredbe (EZ) br. 1049/2001

                  —

                  naloži Komisiji snošenje troškova postupka uključujući tužiteljeve troškove.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi protiv Odluke Komisije C(2021)5963 final od 5. kolovoza 2021., kojom se odbija neograničeni pristup dokumentu koji se odnosi na pripreme za sastanak Foruma za regulatornu suradnju (CRF) povodom Sveobuhvatnog gospodarskog i trgovinskog sporazuma između EU-a i Kanade (CETA), tužitelj ističe sljedeće tužbene razloge:

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi treće alineje članka 4. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 1049/2001 (1) zbog pogrešne primjene prava.

                              —

                              Netočna je pretpostavka da bi međunarodni odnosi mogli biti narušeni u smislu te odredbe zbog toga što bi otkrivanje internih strateških razmatranja moglo ugroziti uspješni ishod pregovora o provedbi ugovora koji su u tijeku.

                              —

                              Netočna je pretpostavka da bi međunarodni odnosi mogli biti narušeni u smislu te odredbe zbog toga što bi treće zemlje mogle korištene informacije iskoristiti protiv EU-a.

                              —

                              Također je netočna pretpostavka da bi međunarodni odnosi mogli biti narušeni u smislu te odredbe zbog toga što bi mogla biti ugrožena suradnja s Kanadom.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 4. stavka 6. Uredbe br. 1049/2001 zbog pogrešne odluke da se otkriju samo dijelovi dotičnog dokumenta.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 4. stavka 7. Uredbe br. 1049/2001 zbog vremenski neograničenog odbijanja pristupa.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja sukladno članku 296. UFEU-a i članka 41. stavka 2. točke (c) Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

         (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL 2001. L 145, str. 43.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 16., str. 70.)


title: Predmet T-645/21: Tužba podnesena 6. listopada 2021. – Bloom/Parlament i Vijeće

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/39

      Tužba podnesena 6. listopada 2021. – Bloom/Parlament i Vijeće
      (Predmet T-645/21)
      (2021/C 481/54)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Bloom (Pariz, Francuska) (zastupnici: C. Saynac i L. Chovet-Ballester, odvjetnice)

         Tuženici: Europski parlament i Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  djelomično poništi, na temelju članaka 256. i 263. UFEU-a, Uredbu (EU) 2021/1139 Europskog parlamenta i Vijeća od 7. srpnja 2021. o uspostavi Europskog fonda za pomorstvo, ribarstvo i akvakulturu i izmjeni Uredbe (EU) 2017/1004 (SL 2021., L 247, str. 1.), posebno njezine članke 17., 18. i 19.;

                  —

                  naloži Europskom parlamentu i Vijeću Europske unije snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi ciljeva visoke razine zaštite okoliša i održivog razvoja. Tužitelj tvrdi da se člancima 17., 18. i 19. Uredbe (EU) 2021/1139 Europskog parlamenta i Vijeća od 7. srpnja 2021. o uspostavi Europskog fonda za pomorstvo, ribarstvo i akvakulturu i izmjeni Uredbe (EU) 2017/1004 (u daljnjem tekstu: Uredba o EFPRA-i) ponovno uvode subvencije štetne za morski okoliš, kršeći ciljeve visoke razine zaštite okoliša i održivog razvoja koji su potvrđeni europskim propisima.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi općih načela europskog prava o predostrožnosti i proporcionalnosti. Tužitelj smatra da su članci 17., 18. i 19. Uredbe o EFPRA-i u suprotnosti s načelom predostrožnosti utvrđenim u članku 191. stavku 2. UFEU-a. Nadalje, tvrdi da su učinci spomenutih članaka u proturječju s načelom proporcionalnosti koje se primjenjuje u području ribarstva.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi Konvencije Ujedinjenih naroda o pravu mora od 10. prosinca 1982., Konvencije o zaštiti morskog okoliša i obalnog područja Sredozemlja od 9. srpnja 2004. i načela izvršenja ugovorâ u dobroj vjeri. Tužitelj ustraje u tvrdnji da su članci 17., 18. i 19. Uredbe o EFPRA-i u suprotnosti s obvezama u području suzbijanja prelova i očuvanja morskih resursa koje se predviđaju spomenutim konvencijama. Tvrdi da su donošenjem spornih članaka Parlament i Vijeće povrijedili načelo izvršenja ugovorâ u dobroj vjeri.


title: Predmet T-647/21: Tužba podnesena 1. listopada 2021. – Sberbank Europe/ESB

text:
               29.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 481/40

      Tužba podnesena 1. listopada 2021. – Sberbank Europe/ESB
      (Predmet T-647/21)
      (2021/C 481/55)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Sberbank Europe AG (Beč, Austrija) (zastupnik: M. Fellner, odvjetnik)

         Tuženik: Europska središnja banka

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi tuženikovu Odluku od 2. kolovoza 2021. (1); i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dvanaest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik povrijedio zabranu dvostrukog kažnjavanja iz članka 50. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (u daljnjem tekstu: Povelja o temeljnim pravima) i članak 4. Europske konvencije o ljudskim pravima (u daljnjem tekstu: EKLJP).

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik povrijedio članak 49. Povelje o temeljnim pravima i članak 7. EKLJP-a izricanjem kazne koja prelazi najviše iznose propisane člankom 18. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1024/2013 (2).

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik povrijedio članak 17. Povelje o temeljnim pravima i članak 1. Dodatnog protokola br. 1. uz EKLJP.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik povrijedio načelo dobre vjere jer je povrijedio metodu utvrđivanja administrativnih novčanih kazni iz članka 18. stavaka 1. i 7. Uredbe (EU) br. 1024/2013.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik povrijedio članak 6. EKLJP-a.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da tuženik nije poštovao najviše iznose kazni u skladu s člankom 18. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 1024/2013.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da članak 97. austrijskog Zakona o bankarstvu (u daljnjem tekstu: Zakon o bankarstvu) nije primjenjiv ako nije ostvarena nikakva korist ili nije izbjegnut nikakav gubitak prekoračenjem ograničenja velike izloženosti.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženikova mogućnost da tužitelju naloži kompenzacijske kamate zastarjela u skladu s člankom 97. Zakona o bankarstvu u vezi s člankom 395. Uredbe (EU) br. 575/2013.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik pogrešno primijenio članak 97. stavak 1. Zakona o bankarstvu u vezi s člankom 30. točkom (a) Zakona o bankarstvu i člankom 395. stavkom 1. Uredbe (EU) br. 575/2013.

                  10.

                  Deseti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da tužitelj nije imao namjeru prekoračiti ograničenja velike izloženosti iz članka 395. Uredbe (EU) br. 575/2013 (3).

                  11.

                  Jedanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da tužitelj nije ostvario nikakvu korist ni izbjegao nikakav gubitak koji se trebao kompenzirati prekoračenjem ograničenja velike izloženosti u osporavanom razdoblju.

                  12.

                  Dvanaesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je tuženik zlouporabio svoju diskrecijsku ovlast time što tuženiku nije odobrio iznimku iz članka 396. stavka 1. Uredbe (EU) br. 575/2013.

         (1)  Br. ECB-SSM-2021-ATSBE-7 – ESA-2020-00000051

         (2)  Uredba Vijeća (EU) br. 1024/2013 od 15. listopada 2013. o dodjeli određenih zadaća Europskoj središnjoj banci u vezi s politikama bonitetnog nadzora kreditnih institucija institutions (SL 2013., L 287, str. 63.-89.).

         (3)  Uredba (EU) br. 575/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o bonitetnim zahtjevima za kreditne institucije i investicijska društva i o izmjeni Uredbe (EU) br. 648/2012 Tekst značajan za EGP (SL 2013., L 176, str. 1.-337.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 13., str. 3. i ispravak SL 2017., L 20, str. 2.)