title: Predmet C-453/14: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 21. siječnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – Vorarlberger Gebietskrankenkasse, Alfred Knauer protiv Landeshauptmann von Vorarlberg (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EZ) br. 883/2004 — Članak 5. — Pojam „istovjetna davanja” — Jednako postupanje s davanjima za slučaj starosti u dvije države članice Europskog gospodarskog prostora — Nacionalni propis koji uzima u obzir davanja za slučaj starosti koja se primaju u drugim državama članicama radi izračuna iznosa socijalnih doprinosa)

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/13

         Presuda Suda (četvrto vijeće) od 21. siječnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Verwaltungsgerichtshof – Austrija) – Vorarlberger Gebietskrankenkasse, Alfred Knauer protiv Landeshauptmann von Vorarlberg
   (Predmet C-453/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EZ) br. 883/2004 - Članak 5. - Pojam „istovjetna davanja” - Jednako postupanje s davanjima za slučaj starosti u dvije države članice Europskog gospodarskog prostora - Nacionalni propis koji uzima u obzir davanja za slučaj starosti koja se primaju u drugim državama članicama radi izračuna iznosa socijalnih doprinosa))
   (2016/C 098/15)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Vorarlberger Gebietskrankenkasse, Alfred Knauer

      Tuženik: Landeshauptmann von Vorarlberg

      uz sudjelovanje: Rudolf Mathis

      Izreka

   Članak 5. podtočku (a) Uredbe (EZ) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti treba tumačiti na način da su u okolnostima kao što su to one o kojima je riječ u glavnom postupku davanja za slučaj starosti koje isplaćuje strukovni mirovinski sustav države članice i davanja koje isplaćuje zakonski mirovinski sustav druge države članice, a oba su sustava obuhvaćena područjem primjene iste uredbe, istovjetna davanja u smislu te odredbe ako dvije kategorije davanja imaju isti cilj da se njihovim osiguranicima zajamči zadržavanje životnog standarda s obzirom na standard koji su uživali prije svojeg umirovljenja.

      (1)  SL C 462, 22. 12. 2014.


title: Predmet C-246/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. svibnja 2017. uputio Conseil d'État (Belgija) – Ibrahima Diallo protiv État belge

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. svibnja 2017. uputio Conseil d'État (Belgija) – Ibrahima Diallo protiv État belge
   (Predmet C-246/17)
   (2017/C 231/24)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Conseil d'État

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Ibrahima Diallo

      Tuženik: État belge

      Prethodna pitanja

               1.

               „Treba li članak 10. stavak 1. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica (1) tumačiti na način da se njime zahtijeva da se odluka kojom se utvrđuje pravo na boravak donese i dostavi u roku od šest mjeseci ili na način da dopušta da se odluku donese u istom roku, ali je se dostavi naknadno? Ako se gore navedena odluka može dostaviti naknadno, u kojem se ona roku mora dostaviti?”

               2.

               „Treba li članak 10. stavak 1. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, u vezi s njezinim člankom 5., s člankom 5. stavkom 4. Direktive [Vijeća] 2003/86/EZ od 22. rujna 2003. o pravu na spajanje obitelji (2) i s člancima 7., 20., 21. i 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, tumačiti i primijeniti na način da se odluku koja se donosi na toj osnovi može donijeti samo u roku od šest mjeseci koji je tim člankom propisan, a da pritom ne postoji nikakav rok za njezinu dostavu, niti to ima bilo kakav učinak na pravo na boravak u slučaju kada je dostava obavljena po isteku tog roka?”

               3.

               „Protivi li se načelu djelotvornosti, kako bi se zajamčila djelotvornost prava na boravak člana obitelji građanina Unije, to da nacionalno tijelo, nakon poništenja odluke koja se odnosi na gore navedeno pravo na boravak, ponovno raspolaže čitavim rokom od šest mjeseci koji je imalo na temelju članka 10. stavka 1. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica? U slučaju pozitivnog odgovora, koji rok nacionalno tijelo još ima na raspolaganju nakon poništenja odluke kojom je odbijeno priznanje predmetnog prava?”

               4.

               „Jesu li članci 5., 10. i 31. Direktive 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, u vezi s člancima 8. i 13. Konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, člancima 7., 24., 41. i 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i člankom 21. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, u skladu s nacionalnom sudskom praksom i odredbama, poput članka 39/2 st. 2., članka 40., članka 40bis, članka 42. i članka 43. Zakona od 15. prosinca 1980. o pristupu na državno područje, boravku i udaljavanju stranaca te članka 52. st. 4. Kraljevske uredbe od 8. listopada 1981. o pristupu na državno područje, boravku i udaljavanju stranaca, koje dovode do toga da presuda o poništenju odluke o odbijanju boravka na temelju tih odredbi, koju je donio Conseil du contentieux des étrangers (Vijeće za sporove u vezi sa strancima), ima zastojni, a ne odgodni učinak u odnosu na obvezni rok od šest mjeseci propisan člankom 10. Direktive 2004/38/EZ, člankom 42. Zakona od 15. prosinca 1980. i člankom 52. Kraljevske uredbe od 8. listopada 1981.?”

               5.

               „Zahtijeva li se Direktivom 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica da se predvidi posljedica za prekoračenje roka od šest mjeseci predviđenog njezinim člankom 10. stavkom 1., te, u slučaju pozitivnog odgovora, kakva mora biti ta posljedica? Zahtijeva li se istom Direktivom 2004/38/EZ ili se njome dopušta da posljedica prekoračenja tog roka bude automatska dodjela zatražene boravišne iskaznice, a da pritom nije utvrđeno da podnositelj zahtjeva stvarno ispunjava uvjete koji se zahtijevaju za ostvarenje prava na boravak koje on traži?”

      (1)  Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji slobodno se kretati i boraviti na državnom području država članica, o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1612/68 i stavljanju izvan snage direktiva 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL 2004., L 158, str. 77.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42. i ispravak u SL-u 2016., L 87, str. 36.)

      (2)  SL 2003., L 251, str. 12. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 8., str. 70.)


title: Predmet C-128/13: Presuda Suda (peto vijeće) od 11. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal da Relação de Lisboa – Portugal) – Cruz & Companhia Lda protiv Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP), Caixa Central – Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo, CRL (Zahtjev za prethodnu odluku — Poljoprivreda — Uredba (EEZ) br. 3665/87 — Članak 4. stavak 1. i članak 13. — Uredba (EEZ) br. 2220/85 — Članak 19. stavak 1. točka (a) — Izvozne subvencije — Predujam na subvenciju — Uvjeti za oslobađanje jamstva položenog radi osiguranja naknade predujma)

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/3

         Presuda Suda (peto vijeće) od 11. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal da Relação de Lisboa – Portugal) – Cruz & Companhia Lda protiv Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP), Caixa Central – Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo, CRL
   (Predmet C-128/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Poljoprivreda - Uredba (EEZ) br. 3665/87 - Članak 4. stavak 1. i članak 13. - Uredba (EEZ) br. 2220/85 - Članak 19. stavak 1. točka (a) - Izvozne subvencije - Predujam na subvenciju - Uvjeti za oslobađanje jamstva položenog radi osiguranja naknade predujma))
   (2015/C 046/04)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal da Relação de Lisboa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Cruz & Companhia Lda

      Tuženik: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP), Caixa Central – Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo, CRL

      Izreka

   Članak 19. stavak 1. točku (a) Uredbe Komisije (EEZ) br. 2220/85 od 22. srpnja 1985. o utvrđivanju zajedničkih detaljnih pravila za primjenu sustava jamstava za poljoprivredne proizvode, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 3403/93 od 10. prosinca 1993., treba tumačiti na način da se ne smatra da je jamstvo koje položi izvoznik radi osiguranja naknade plaćenog predujma na izvoznu subvenciju prestalo, čak i ako se utvrdi da je izvoznik podnio dokumente u vezi s primitkom izvozne deklaracije, dokaz da su proizvodi najkasnije u roku od 60 dana od tog primitka napustili carinsko područje Europske unije kao i dokaz o carinjenju tih proizvoda u trećoj zemlji uvoza, ako nisu ispunjeni drugi uvjeti za dodjelu subvencije, osobito uvjet dobre i zadovoljavajuće tržišne kvalitete izvoznih proizvoda, predviđen člankom 13. Uredbe Komisije (EEZ) br. 3665/87 od 27. studenoga 1987. o utvrđivanju zajedničkih detaljnih pravila za primjenu sustava izvoznih subvencija za poljoprivredne proizvode, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1829/94 od 26. srpnja 1994.

      (1)  SL C 171, 15.6.2013.


title: Predmet C-10/17 P: Žalba koju je 11. siječnja 2017. podnio Polo Club protiv rješenja Općeg suda (deveto vijeće) od 10. studenoga 2016. u predmetu T-67/15, Polo Club protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/2

         Žalba koju je 11. siječnja 2017. podnio Polo Club protiv rješenja Općeg suda (deveto vijeće) od 10. studenoga 2016. u predmetu T-67/15, Polo Club protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
   (Predmet C-10/17 P)
   (2017/C 231/02)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Polo Club (zastupnik: D. Masson, odvjetnik)

      Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO), Lifestyle Equities CV
   Žalba je rješenjem Suda (deseto vijeće) od 1. lipnja 2017. proglašena nedopuštenom.


title: Predmet T-43/13: Rješenje Općeg suda od 20. ožujka 2014. – Donnici protiv Parlamenta ( „Tužba za naknadu štete — Članovi Europskog parlamenta — Provjera valjanosti zastupničkih mandata — Odluka Parlamenta kojom se mandat zastupnika Europskog parlamenta proglašava nevaljanim — Poništenje odluke Parlamenta presudom Suda — Djelomično nedopuštena i djelomično neosnovana tužba” )

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/26

         Rješenje Općeg suda od 20. ožujka 2014. – Donnici protiv Parlamenta
   (Predmet T-43/13) (1)

   ((„Tužba za naknadu štete - Članovi Europskog parlamenta - Provjera valjanosti zastupničkih mandata - Odluka Parlamenta kojom se mandat zastupnika Europskog parlamenta proglašava nevaljanim - Poništenje odluke Parlamenta presudom Suda - Djelomično nedopuštena i djelomično neosnovana tužba”))
   2014/C 159/35
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Beniamino Donnici (Castrolibero, Italija) (zastupnici: V. Vallefuoco i J.-M. Van Gyseghem, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: N. Lorent i S. Seyr, agenti)

      Predmet

   Tužba za naknadu štete kojom se zahtjeva naknada štete koju je tužitelj pretrpio zbog donošenja Odluke Parlamenta od 24. svibnja 2007. u vezi s provjerom valjanosti njegovog mandata i koju je poništio Sud presudom od 30. travnja 2009., Italija i Donnici/Parlement (C-393/07 i C-9/08, Recueil, str. I-3679).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Beniaminu Donniciju snošenje troškova ovog postupka.

      (1)  SL C 79, 16.3.2013.


title: Predmet T-683/13: Presuda Općeg suda od 2. veljače 2016. – Brammer protiv OHIM-a – Office Ernest T. Freylinger (EUROMARKER) („Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice EUROMARKER — Raniji verbalni žig Zajednice EURIMARK — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/32

         Presuda Općeg suda od 2. veljače 2016. – Brammer protiv OHIM-a – Office Ernest T. Freylinger (EUROMARKER)
   (Predmet T-683/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice EUROMARKER - Raniji verbalni žig Zajednice EURIMARK - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 098/42)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Brammer GmbH (Beč, Austrija) (zastupnik: R. Kornfeld, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: G. Schneider i H. Kunz, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Office Ernest T. Freylinger SA (Strassen, Luksemburg)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 8. listopada 2013. (predmet R 1653/2012-1) u vezi s postupkom povodom prigovora između društava Office Ernest T. Freylinger SA i Brammer GmbH.

      Izreka

               1.

               Djelomično se poništava odluka prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 8. listopada 2013. (predmet R 1653/2012-1) u dijelu u kojem je utvrđeno postojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu u odnosu na usluge iz razreda 38. „omogućavanje pristupa serverima baza podataka za pretraživanje dostupnosti i pravila u području žigova i dizajna Zajednice”, na koje se odnosi žig za koji je podnesena prijava.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Društvo Brammer GmbH i OHIM snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 61, 1. 3. 2014.


title: Predmet T-270/13: Tužba podnesena 21. svibnja 2013. — SACBO protiv Komisije i TEN-T EA

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/11

         Tužba podnesena 21. svibnja 2013. — SACBO protiv Komisije i TEN-T EA
   (Predmet T-270/13)
   (2013/C 207/77)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet C-18/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. siječnja 2016. uputio Rechtbank Den Haag, Sitzungsort Haarlem (Nizozemska) – K protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/25

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. siječnja 2016. uputio Rechtbank Den Haag, Sitzungsort Haarlem (Nizozemska) – K protiv Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Predmet C-18/16)
   (2016/C 098/31)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank Den Haag, Sitzungsort Haarlem

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: K

      Tuženik: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Prethodna pitanja

   Je li članak 8. stavak 3. točka (a) Direktive o prihvatu (1) u skladu s člankom 6. Povelje (2),

               (1)

               ako je državljanin treće zemlje zadržan prema članku 8. stavku 3. točki (a) Direktive o prihvatu i ako prema članku 9. Direktive o postupcima međunarodne zaštite (3) ima pravo ostati u državi članici do završetka razmatranja njegova zahtjeva za azilom, i

               (2)

               s obzirom na obrazloženje (SL 2007, C 303/02), prema kojem ograničenja, koja se legitimno mogu uvesti u odnosu na prava iz članka 6. Povelje, ne smiju prekoračiti ograničenja koja dopušta tekst članka 5. stavka 1. točke (f) Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava (EKLJP) i s obzirom na tumačenje te odredbe od strane Europskog suda za ljudska prava iz presude, među ostalim, Nabil i dr. protiv Mađarske, 62116/12 od 22. rujna 2015., prema kojem se zadržavanjem podnositelja zahtjeva za azilom krši članak 5. stavak 1. točka (f) EKLJP-a osim ako to zadržavanje nije povezano s odstranjivanjem?

      (1)  Direktiva 2013/33/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju standarda za prihvat podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu (SL L 180, str. 96.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 137.).

      (2)  Povelja Europske Unije o temeljnim pravima (SL 2007, C 303, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 7., str. 104.).

      (3)  Direktiva 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite (SL L 180, str. 60.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 249.).


title: Predmet C-411/15 P: Presuda Suda (deseto vijeće) od 12. siječnja 2017. – Timab Industries, Cie financière et de participations Roullier (CFPR) protiv Europske komisije (Žalba — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište fosfata za prehranu životinja — Dodjela prodajnih kvota, usklađivanje cijena i uvjeta prodaje te razmjena osjetljivih poslovnih podataka — Povlačenje žaliteljâ iz postupka nagodbe — Neograničena nadležnost — Zaštita legitimnih očekivanja i jednakog postupanja — Razumno trajanje postupka)

text:
               27.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 63/3

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 12. siječnja 2017. – Timab Industries, Cie financière et de participations Roullier (CFPR) protiv Europske komisije
   (Predmet C-411/15 P) (1)

   ((Žalba - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište fosfata za prehranu životinja - Dodjela prodajnih kvota, usklađivanje cijena i uvjeta prodaje te razmjena osjetljivih poslovnih podataka - Povlačenje žaliteljâ iz postupka nagodbe - Neograničena nadležnost - Zaštita legitimnih očekivanja i jednakog postupanja - Razumno trajanje postupka))
   (2017/C 063/04)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelji: Timab Industries, Cie financière et de participations Roullier (CFPR) (zastupnik: N. Lenoir, odvjetnica)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: C. Giolito i B. Mongin, agenti, uz asistenciju N. Coutrelis, odvjetnica)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Društvima Timab Industries i Cie financière et de participations Roullier (CFPR) nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 320, 28. 9. 2015.


title: Presuda Suda od 10. svibnja 2016. u spojenim predmetima E-15/15 i E-16/15 – Franz-Josef Hagedorn protiv Vienna-Life Lebensversicherung AG i Rainer Armbruster protiv Swiss Life (Lihtenštajn) AG (Direktiva 2002/83/EZ – Članak 36. – Prijenos ugovora o životnom osiguranju – Dopuštenost – Pojam „ugovor o osiguranju” – Promjena uvjeta osiguranja)

text:
               2.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 66/29

         PRESUDA SUDA
   od 10. svibnja 2016.
   u spojenim predmetima E-15/15 i E-16/15
   Franz-Josef Hagedorn protiv Vienna-Life Lebensversicherung AG i Rainer Armbruster protiv Swiss Life (Lihtenštajn) AG
   (Direktiva 2002/83/EZ – Članak 36. – Prijenos ugovora o životnom osiguranju – Dopuštenost – Pojam „ugovor o osiguranju” – Promjena uvjeta osiguranja)
   (2017/C 66/08)
   U spojenim predmetima E-15/15 i E-16/15, Franz-Josef Hagedorn protiv Vienna-Life Lebensversicherung AG i Rainer Armbruster protiv Swiss Life (Lihtenštajn) AG – ZAHTJEV Sudu na temelju članka 34. Sporazuma među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda koji je podnio Vrhovni sud Kneževine Lihtenštajna (Fürstlicher Oberster Gerichtshof) za tumačenje Direktive 2002/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. studenoga 2002. o životnom osiguranju, Sud u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen i Páll Hreinsson (sudac-izvjestitelj), suci, presudio je 10. svibnja 2016. kao u izreci:

               1.

               Članak 36. stavak 1. Direktive 2002/83/EZ ne odnosi se na pravne transakcije poput onih u kojima se postojeća polica životnog osiguranja vezana za udjele investicijskih fondova kupoprodajnim ugovorom prenosi s jedne na drugu osobu ako osigurani rizik, odnosno osigurana osoba, u polici osiguranja ostaje nepromijenjen. Prijenos police životnog osiguranja vezane za udjele investicijskih fondova pravnom transakcijom ne predstavlja promjenu uvjeta osiguranja osim ako su promijenjeni i uvjeti pod kojima je polica osiguranja sklopljena te je time narušena ravnoteža prava i obveza stranaka ugovora o osiguranju. Dužnost je suda koji je uputio zahtjev da procijeni činjenično stanje predmeta i utvrdi jesu li navedeni prijenosi doveli do promjene uvjeta police životnog osiguranja vezane za udjele investicijskih fondova koju je stekao podnositelj zahtjeva.

               2.

               Ako je došlo do „promjene uvjeta osiguranja” u smislu Direktive sud koji je uputio zahtjev mora razmotriti jesu li informacije navedene u podtočki 2. točke (b) stavka (B) Priloga III. nositelju prenesene police proslijeđene na jasan, točan i potpun način, u pisanom obliku, na službenom jeziku države obveze koja je država EGP-a.

               3.

               Za obvezu društva za osiguranje na pružanje informacija nije važno je li bivši nositelj police bio poduzetnik, a novi nositelj police potrošač, osim ako je ta razlika dovela do promjene uvjeta pod kojima je sklopljen ugovor o osiguranju.

               4.

               Informacije navedene u Prilogu III. točki A Direktive odnose se samo na „informacije o društvu za osiguranje” i „informacije o obvezi”. Stoga za obvezu društva za osiguranje na pružanje informacija u skladu s Direktivom nije važno je li izvorni nositelj police otkrio informacije o sebi na temelju kojih bi se mogao procijeniti njegov vlastiti profil rizičnosti ili investicijski profil.

               5.

               Direktive se u nacionalni pravni poredak država EGP-a moraju prenijeti s neupitnim obvezujućim učinkom te sa specifičnošću, preciznošću i jasnoćom nužnima za ispunjenje zahtjeva pravne sigurnosti. Nadalje, nacionalni sudovi moraju tumačiti nacionalno pravo u skladu s pravom EGP-a. Prema članku 34. Sporazuma o nadzoru i sudu, Sud je nadležan za davanje savjetodavnih mišljenja o tumačenju Sporazuma o EGP-u na zahtjev nacionalnih sudova. Nakon što Sud donese presudu, obvezu tumačenja nacionalnog prava u svjetlu čimbenika koje je razjasnio Sud ima sud koji je uputio zahtjev. U slučajevima kad usklađeno tumačenje nacionalnog prava nije dovoljno za postizanje rezultata koji zahtijeva odgovarajući propis Sporazuma o EGP-u, o tom se pitanju pred Sudom može pokrenuti postupak u skladu s člankom 31. Sporazuma o nadzoru i sudu.


title: Predmet T-541/13: Presuda Općeg suda od 26. studenog 2015. – Abertis Telecom i Retevisión I protiv Komisije („Državne potpore — Digitalna televizija — Potpora za uvođenje zemaljske digitalne televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima u Španjolskoj — Odluka kojom se potpore djelomično proglašavaju spojivima i djelomično nespojivima s unutarnjim tržištem — Prednost — Usluga od općeg gospodarskog interesa — Članak 107., stavak 3., točka (c) UFEU-a — Nove potpore — Obveza obrazlaganja”)

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/41

         Presuda Općeg suda od 26. studenog 2015. – Abertis Telecom i Retevisión I protiv Komisije
   (Predmet T-541/13) (1)

   ((„Državne potpore - Digitalna televizija - Potpora za uvođenje zemaljske digitalne televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima u Španjolskoj - Odluka kojom se potpore djelomično proglašavaju spojivima i djelomično nespojivima s unutarnjim tržištem - Prednost - Usluga od općeg gospodarskog interesa - Članak 107., stavak 3., točka (c) UFEU-a - Nove potpore - Obveza obrazlaganja”))
   (2016/C 027/48)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Abertis Telecom, SA (Barcelona, Španjolska) i Retevisión I, SA (Barcelona) (zastupnici: L. Cases Pallarès, J. Buendía Sierra, N. Ruiz García, A. Lamadrid de Pablo, M. Muñoz de Juan i M. Reverter Baquer, a zatim L. Cases Pallarès, J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo i M. Reverter Baquer, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: É. Gippini Fournier, B. Stromsky i P. Němečková, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženiku: SES Astra (Betzdorf, Luksemburg) (zastupnici: F. González Díaz, F. Salerno i V. Romero Algarra, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke Komisije 2014/489/EU od 19. lipnja 2013. o državnoj potpori SA. 28599 (C 23/2010 (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009)) Kraljevine Španjolske za uvođenje digitalne zemaljske televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima (osim u regiji Castilla–La Mancha) (SL L 217, str. 52.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Abertis Telecom, SA et Retevisión I, SA snosit će, osim vlastitih troškova, i troškove Europske komisije, te troškove društva SES Astra.

      (1)  SL C 352, 30. 11. 2013.


title: Predmet T-157/15: Tužba podnesena 30. ožujka 2015. – Estonija protiv Komisije

text:
               8.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 190/25

         Tužba podnesena 30. ožujka 2015. – Estonija protiv Komisije
   (Predmet T-157/15)
   (2015/C 190/29)
   Jezik postupka: estonski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Estonija (zastupnik: Kristi Kraavi-Käerdi)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Provedbenu odluku Komisije C(2015) 53 od 16. siječnja 2015. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih državama članicama u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (1) u dijelu u kojem se odnosi na Republiku Estoniju u iznosu od 6 91  746,53 eura,

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj pobija Provedbenu odluku Komisije C(2015) 53 od 16. siječnja 2015. u dijelu u kojem se odnosi na Republiku Estoniju za razdoblje od 2009. do 2011. u visini od 6 91  746,53 eura.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.
   Prvi tužbeni razlog: pobijanu odluku treba poništiti jer je Komisija netočno utvrdila i ocijenila okolnosti na kojima se temelji ta odluka te pogrešno primijenila europsko pravo i tako došla do netočnog zaključka da je Estonija ugrozila sredstva Unije.
   Drugi tužbeni razlog: Komisija je povrijedila načelo proporcionalnosti i pogrešno primijenila članak 52. stavak 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013 (2) u dijelu u kojem je pobijanom odlukom za Estoniju utvrđen paušalni ispravak od 2 %.
   Treći tužbeni razlog: Komisija je povrijedila načelo dobre uprave jer nije pažljivo razmotrila i uzela u obzir sve dokaze koje je podnio tužitelj.
   Četvrti tužbeni razlog: Komisija je povrijedila načelo pravne sigurnosti kada je zastupala stav da treba primijeniti standarde dobrih poljoprivrednih i okolišnih uvjeta za obilježja krajolika te da je njihovu primjenu trebalo neprekidno provjeravati i u 2009.

      (1)  SL L 16, str. 33.

      (2)  Uredba (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) 485/2008 (SL L 347, str. 549.).


title: Predmet T-547/13: Tužba podnesena 8. listopada 2013. — Rosian Express protiv OHIM-a (Oblik kutije)

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/34

         Tužba podnesena 8. listopada 2013. — Rosian Express protiv OHIM-a (Oblik kutije)
   (Predmet T-547/13)
   2013/C 367/61
   Jezik na kojem je podnesena tužba: rumunjski

      Stranke

      Tužitelj: Rosian Express (Mediaș, Rumunjska) (zastupnik: E. Grecu, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku petog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni);

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: trodimenzionalni žig koji predstavlja oblik kutije, za proizvode i usluge iz razreda 28. i 35.;

      Odluka ispitivača: zahtjev je odbijen

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: Pogrešna primjena članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet C-455/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. kolovoza 2015. uputio Varbergs tingsrätt (Švedska) – P protiv Q

text:
               19.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 346/11

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. kolovoza 2015. uputio Varbergs tingsrätt (Švedska) – P protiv Q
   (Predmet C-455/15)
   (2015/C 346/12)
   Jezik postupka: švedski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Varbergs tingsrätt

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: P

      Tuženik: Q

      Prethodna pitanja

   Treba li Varbergs tingsrätt odbiti priznati presudu prvostupanjskog suda u Šiluteu od 18. veljače 2015. (vidjeti Prilog A) na temelju članka 23. točke (a) Uredbe Bruxelles II (1) ili bilo koje druge [njezine] odredbe neovisno o članku 24. te uredbe. i slijedom toga nastaviti postupak u vezi s pravom na roditeljsku skrb koji je u tijeku pred Varbergs tingsrätt?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 2201/2003 od 27. studenoga 2003. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u bračnim sporovima i u stvarima povezanim s roditeljskom odgovornošću, kojom se stavlja izvan snage Uredba (EZ) br. 1347/2000 (SL 2003 L 338, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 13., str. 133.)


title: Predmet C-477/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. kolovoza 2017. uputio Centrale Raad van Beroep (Nizozemska) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank protiv D. Balandina i dr.

text:
               23.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 357/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 8. kolovoza 2017. uputio Centrale Raad van Beroep (Nizozemska) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank protiv D. Balandina i dr.
   (Predmet C-477/17)
   (2017/C 357/05)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Centrale Raad van Beroep

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

      Druge stranke u žalbenom postupku: D. Balandin, I. Lukachenko, Holiday on Ice Services BV

      Prethodno pitanje

   Treba li članak 1. Uredbe br. 1231/2010 (1) tumačiti na način da se radnici s državljanstvom treće zemlje koji borave izvan Unije, ali privremeno u različitim državama članicama rade za poslodavca sa sjedištem u Nizozemskoj mogu pozivati na uredbe br. 883/2004 (2) (odnosno njezinu glavu II.) i 987/2009 (3)?

      (1)  Uredba (EU) br. 1231/2010 Europskog parlamenta i Vijeća od 24. studenoga 2010. o proširenju primjene Uredbe (EZ) br. 883/2004 i Uredbe (EZ) br. 987/2009 na državljane trećih zemalja koji tim uredbama još nisu obuhvaćeni isključivo na temelju svog državljanstva (SL 2010., L 344, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 261.)

      (2)  Uredba (EU) br. 883/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (SL 2004., L 166, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 160.)

      (3)  Uredba (EU) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (SL 2009., L 284, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 171.)


title: Predmet C-429/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. rujna 2014. uputio Lietuvos Aukščiausiojo Teismo – AS Air Baltic Corporation protiv Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnybą

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. rujna 2014. uputio Lietuvos Aukščiausiojo Teismo – AS Air Baltic Corporation protiv Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnybą

   (Predmet C-429/14)
   2014/C 421/31
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: AS Air Baltic Corporation

      Tuženik: Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnyba

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članke 19., 22. i 29. Montrealske konvencije razumjeti i tumačiti na način da je zračni prijevoznik odgovoran trećim osobama, među ostalim i poslodavcu putnika, pravnoj osobi s kojom je sklopljen ugovor o međunarodnom prijevozu putnika, za štetu nastalu zbog kašnjenja leta, zbog kojeg je podnositelj zahtjeva (poslodavac) snosio dodatne izdatke povezane s kašnjenjem (primjerice plaćanje dnevnica)?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje negativan, treba li članak 29. Montrealske konvencije razumjeti i tumačiti na način da treće osobe imaju pravo podnijeti zahtjev protiv zračnog prijevoznika i na drugim temeljima, primjerice, na temelju nacionalnog prava?


title: Predmet C-38/15: Presuda Suda (šesto vijeće) od 10. ožujka 2016. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske (Povreda obveze države članice — Direktiva 91/271/EEZ — Pročišćavanje komunalnih otpadnih voda — Sabirni sustavi i sustavi za pročišćavanje — Ispuštanja u osjetljivim područjima — Metoda nadzora — Uzimanje uzoraka)

text:
               2.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 156/13

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 10. ožujka 2016. – Europska komisija protiv Kraljevine Španjolske
   (Predmet C-38/15) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Direktiva 91/271/EEZ - Pročišćavanje komunalnih otpadnih voda - Sabirni sustavi i sustavi za pročišćavanje - Ispuštanja u osjetljivim područjima - Metoda nadzora - Uzimanje uzoraka))
   (2016/C 156/17)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: E. Sanfrutos Cano, E. Manhaeve i D. Loma-Osorio Lerena, agenti)

      Tuženik: Kraljevina Španjolska (zastupnik: A. Gavela Llopis, agent)

      Izreka

               1.

               Time što nije osigurala odgovarajuće pročišćavanje svih komunalnih otpadnih voda ispuštenih u osjetljivim područjima koje potječu iz određenih aglomeracija, Kraljevina Španjolska nije ispunila obveze koje ima, s jedne strane, na temelju članka 4. Direktive Vijeća 91/271/EEZ od 21. svibnja 1991. o pročišćavanju komunalnih otpadnih voda, kako je izmijenjena Uredbom (EZ) br. 1137/2008 Parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2008., u pogledu aglomeracije Pontevedra-Marín-Poio-Bueu, i, s druge strane, na temelju članka 5. stavaka 2. i 3. te direktive, u pogledu aglomeracija Berga, Figueres, El Terri (Banyoles) i Pontevedra-Marín-Poio-Bueu.

               2.

               Tužba se u preostalom dijelu odbija.

               3.

               Europska komisija i Kraljevina Španjolska snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 127, 20. 4. 2015.


title: Predmet C-566/14 P: Žalba koju je 9. prosinca 2014. podnio Jean-Charles Marchiani protiv presude Općeg suda (treće vijeće) donesene 10. listopada 2014. u predmetu T-479/13, Marchiani protiv Parlamenta

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/18

         Žalba koju je 9. prosinca 2014. podnio Jean-Charles Marchiani protiv presude Općeg suda (treće vijeće) donesene 10. listopada 2014. u predmetu T-479/13, Marchiani protiv Parlamenta
   (Predmet C-566/14 P)
   (2015/C 034/20)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Jean-Charles Marchiani (zastupnik: C.-S. Marchiani, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europski parlament

      Žalbeni zahtjev

               —

               Ukinuti presudu Općeg suda (treće vijeće) od 10. listopada 2014., Jean-Charles Marchiani/Europski parlament, donesenu u predmetu T-479/13.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelj navodi pet žalbenih razloga u prilog svojoj žalbi.
   Kao prvo, smatra da je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava time što je odbio na njega primijeniti tekst koji se odnosi na mjere provedbe Statuta članova Europskog parlamenta. Odluka od 4. srpnja 2014. donesena je, naime, u postupku koji je nezakonit zbog svoje suprotnosti odluci Predsjedništva Europskog parlamenta od 19. svibnja i 9. srpnja 2008. o mjerama provedbe Statuta članova Europskog parlamenta. Osim toga, ta je odluka, šire gledano, donesena kršenjem načela kontradiktornosti i poštovanja prava obrane.
   Kao drugo, Opći sud je počinio pogrešku koja se tiče prava te je njegovo obrazloženje proturječno zbog njegova pozivanja na Pravilnik FID u cilju potvrđivanja sporne odluke od 4. srpnja 2013. S jedne strane, odluka od 4. srpnja 2013. rezultat je pogrešne primjene Pravilnika FID, stavljenog van snage 2009. S druge strane, Opći sud, koji se isprva pozivao na navedeni Pravilnik FID, u tijeku dokazivanja se na njega potpuno prestao pozivati navođenjem Financijske uredbe Europske unije iz 2012. kao isključive pravne osnove.
   Kao treće, žalitelj prigovara Općem sudu da je počinio pogrešku koja se tiče prava u potpunosti prebacivši na žalitelja teret dokazivanja.
   Kao četvrto, Opći sud je počinio grubu povredu načela nepristranosti obvezatnog za sva tijela Europske unije u izvršavanju njihovih dužnosti. Naime, Opći sud uopće nije vodio računa o političkim funkcijama koje je ranije izvršavao glavni tajnik Europskog parlamenta, autor pobijane odluke.
   Naposljetku, žalitelj Općem sudu prigovara da je počinio pogrešku koja se tiče prava prihvativši da je u odluci od 4. srpnja 2013. odlučeno o iznosima u odnosu na čiju je naplatu u svakom slučaju nastupila zastara. Žalitelj stoga navodi da je nepoštovanje od strane Općeg suda pravila o zastari dovelo do povrede načela zabrane retroaktivnosti akata Zajednice, načela legitimnog očekivanja kao i načela razumnog roka.


title: Predmet T-383/11: Presuda Općeg suda od 13. rujna 2013. — Makhlouf protiv Vijeća ( „Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja protiv Sirije — Zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora — Ograničenja ulaska i provoza preko teritorija Unije — Pravo na obranu — Obveza obrazlaganja — Očita pogreška u ocjeni — Temeljna prava” )

text:
               26.10.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 313/23

         Presuda Općeg suda od 13. rujna 2013. — Makhlouf protiv Vijeća
   (Predmet T-383/11) (1)

   (Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja protiv Sirije - Zamrzavanje financijskih sredstava i gospodarskih izvora - Ograničenja ulaska i provoza preko teritorija Unije - Pravo na obranu - Obveza obrazlaganja - Očita pogreška u ocjeni - Temeljna prava)
   2013/C 313/44
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Makhlouf (Damask, Sirija) (zastupnici: P. Grollet i G. Karouni, a zatim G. Karouni i C. Rygaert, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: G. Étienne i R. Liudvinaviciute-Cordeiro, agenti)

      Intervenijent koji podržava tužitelja: Europska komisija (zastupnici:F. Castillo de la Torre i S. Pardo Quintillán, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Provedbene odluke Vijeća 2011/302/ZVSP od 23. svibnja 2011. o provedbi Odluke 2011/273/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Sirije (SL L 136, str. 91.), Odluke Vijeća 2011/782/ZVSP od 1. prosinca 2011. o mjerama ograničavanja protiv Sirije i stavljanju izvan snage Odluke 2011/273/ZVSP (SL L 319, str. 56.), i Odluke Vijeća 2012/739/ZVSP od 29. studenog 2012. o mjerama ograničavanja protiv Sirije i stavljanju izvan snage Odluke 2011/782 (SL L 330, str. 21.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Eyadu Makhloufu snošenje svojih troškova kao i troškova Vijeća Europske unije.

               3.

               Europska komisija će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 282, 24.9.2011.


title: Predmet T-62/14: Tužba podnesena 27. siječnja 2014. – BR IP Holder protiv OHIM-a – Greyleg Investments (HOKEY POKEY)

text:
               12.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 142/35

         Tužba podnesena 27. siječnja 2014. – BR IP Holder protiv OHIM-a – Greyleg Investments (HOKEY POKEY)
   (Predmet T-62/14)
   2014/C 142/46
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: BR IP Holder LLC (Canton, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: F. Traub, lawyer, i C. Rohsler, Solicitor)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Greyleg Investments Ltd (Baltonsborough, Ujedinjena Kraljevina)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 22. studenog 2013. donesenu u predmetu R 1091/2012-4;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

      Predmetni žig Zajednice: verbalni žig „HOKEY POKEY” za „slastice” iz razreda 30 – registracija žiga zajednice br. 9 275 678

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: tužitelj

      Navedeni žig ili znak: ranije, neregistrirani žig „HOKEY POKEY” se navodno upotrebljavao u Ujedinjenoj kraljevini za „slastice, i to sladoled”

      Odluka Odjela za prigovore: prigovor je u cijelosti odbačen

      Odluka žalbenog vijeća: žalba je odbijena

      Tužbeni razlozi: Povreda članka 8., stavka 4. Uredbe (EZ) br. 207/2009.


title: Predmet C-368/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Düsseldorf (Njemačka) – Hüsken i dr. protiv Lufthansa CityLine GmbH

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/27

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 16. lipnja 2017. uputio Amtsgericht Düsseldorf (Njemačka) – Hüsken i dr. protiv Lufthansa CityLine GmbH
   (Predmet C-368/17)
   (2017/C 309/34)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Hüsken i dr.

      Tuženik: Lufthansa CityLine GmbH
   Predmet je rješenjem Suda od 6. srpnja 2017. brisan iz sudskog upisnika.


title: Predmet C-527/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. listopada 2016. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Salzburger Gebietskrankenkasse, Bundesminister für Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/22

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. listopada 2016. uputio Verwaltungsgerichtshof (Austrija) – Salzburger Gebietskrankenkasse, Bundesminister für Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz
   (Predmet C-527/16)
   (2017/C 014/28)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Verwaltungsgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Revident: Salzburger Gebietskrankenkasse, Bundesminister für Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz

      Druge stranke u postupku: Alpenrind GmbH, Martin-Meat Szolgáltató és Kereskedelmi Kft, Martimpex-Meat Kft, Pensionsversicherungsanstalt, Allgemeine Unfallversicherungsanstalt

      Prethodna pitanja

               1.

               Vrijedi li obvezatnost dokumenata utvrđena člankom 5. Uredbe (EZ) br. 987/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EZ) br. 883/2004 o koordinaciji sustava socijalne sigurnosti (1), u smislu njezina članka 19. stavka 2., i u postupku pred sudom u smislu članka 267. UFEU-a?

               2.

               U slučaju da se na prvo pitanje ne da niječan odgovor:

                           a)

                           Vrijedi li navedena obvezatnost i onda kada je prethodno vođen postupak pred Administrativnom komisijom za koordinaciju sustava socijalne sigurnosti, u kojem nije došlo ni do dogovora ni do povlačenja spornih dokumenata?

                           b)

                           Vrijedi li navedena obvezatnost i onda kada je dokument „A 1” izdan tek nakon što je država članica primateljica formalno utvrdila obvezno osiguranje sukladno svojim propisima? Vrijedi li u takvim slučajevima obvezatnost i retroaktivno?

               3.

               Za slučaj da u određenim okolnostima postoji ograničena obvezatnost dokumenata u smislu članka 19. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 987/2009:
               Je li suprotno zabrani zamjene iz članka 12. stavka 1. Uredbe (EZ) br. 883/2004, kada zamjena nije učinjena u obliku upućivanja od strane istog poslodavca, već od strane drugog poslodavca? Je li pri tome od važnosti

                           a)

                           ima li taj poslodavac sjedište u istoj državi članici kao i prvi poslodavac, ili

                           b)

                           postoje li između prvog i drugog poslodavca osobne i/ili organizacijske veze?

      (1)  SL L 284, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 171.).


title: Predmet T-549/16: Rješenje Općeg suda od 6. rujna 2017. – Papathanasiou protiv EUIPO-a

text:
               23.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 357/32

         Rješenje Općeg suda od 6. rujna 2017. – Papathanasiou protiv EUIPO-a
   (Predmet T-549/16) (1)

   (2017/C 357/42)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 221 od 6. 7. 2015. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-64/15 i prenesen na Opći sud Europske unije 1. 9. 2016.).


title: Predmet C-132/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. ožujka 2017. uputio Bundesgerichtshofs (Njemačka) – Peugeot Deutschland GmbH protiv Deutsche Umwelthilfe eV

text:
               3.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/18

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. ožujka 2017. uputio Bundesgerichtshofs (Njemačka) – Peugeot Deutschland GmbH protiv Deutsche Umwelthilfe eV
   (Predmet C-132/17)
   (2017/C 213/22)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj zahtjeva za reviziju: Peugeot Deutschland GmbH

      Druga stranka u revizijskom postupku: Deutsche Umwelthilfe eV

      Prethodna pitanja

   Pruža li osoba koja putem internetskog servisa Youtube održava videokanal na kojemu korisnici mogu pregledati kratke promotivne videomaterijale o novim osobnim vozilima audiovizualnu uslugu u smislu članka 1. stavka 1. točke (a) Direktive 2010/13/EU (1)?

      (1)  Direktiva 2010/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 10. ožujka 2010. o koordinaciji određenih odredaba utvrđenih zakonima i drugim propisima u državama članicama o pružanju audiovizualnih medijskih usluga, SL 2010. L 95,str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 7., str. 160.


title: Predmet T-513/15: Presuda Općeg suda od 16. veljače 2017. – Gruppe Nymphenburg Consult protiv EUIPO-a (Limbic® Map) („Žig Europske unije — Prijava za registraciju verbalnog žiga Europske unije Limbic® Map — Nepostojanje opisnog karaktera — Apsolutni razlog za odbijanje — Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               3.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 104/46

         Presuda Općeg suda od 16. veljače 2017. – Gruppe Nymphenburg Consult protiv EUIPO-a (Limbic® Map)
   (Predmet T-513/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava za registraciju verbalnog žiga Europske unije Limbic® Map - Nepostojanje opisnog karaktera - Apsolutni razlog za odbijanje - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2017/C 104/64)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Gruppe Nymphenburg Consult AG (München, Njemačka) (zastupnici: R. Kunze i G. Würtenberger, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Fischer, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. lipnja 2015. (predmet R 1973/2014-1) koja se odnosi na prijavu verbalnog znaka Limbic® Map kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 23. lipnja 2015. (predmet R 1973/2014-1).

               2.

               EUIPO će snositi vlastite troškove i troškove društva Gruppe Nymphenburg Consult AG.

      (1)  SL C 354, 26. 10. 2015.


title: Predmet T-519/13: Presuda Općeg suda od 9. prosinca 2014. – Leder & Schuh International protiv OHIM-a – Epple (VALDASAAR) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice VALDASAAR — Raniji verbalni žig Zajednice Val d’Azur — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009” )

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/38

         Presuda Općeg suda od 9. prosinca 2014. – Leder & Schuh International protiv OHIM-a – Epple (VALDASAAR)
   (Predmet T-519/13) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice VALDASAAR - Raniji verbalni žig Zajednice Val d’Azur - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 034/44)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Leder & Schuh International AG (Salzburg, Austrija) (zastupnik: S. Korn, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Pohlmann, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Valerie Epple (Bronnen, Njemačka)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 9. srpnja 2014. (predmet R 719/2012-1) u vezi s postupkom povodom prigovora između Valerie Epple i društva Leder & Schuh International AG.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Leder & Schuh International AG nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 344, 23.11.2013.


title: Predmet C-262/14: Presuda Suda (šesto vijeće) od 21. svibnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunalul Neamț – Rumunjska) – Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD) protiv Ministerul Finanțelor Publice (Zahtjev za prethodnu odluku — Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja — Direktiva 2000/78/EZ — Članak 2., članak 3. stavak 1. i članak 6. — Zabrana diskriminacije na temelju dobi — Diskriminacija na temelju pripadnosti socioprofesionalnoj kategoriji ili na temelju radnog mjesta — Nacionalno zakonodavstvo koje, uz neka ograničenja, zabranjuje istovremeno primanje starosne mirovine i prihoda od nesamostalnog rada koji proizlaze iz obavljanja profesionalne djelatnosti u javnom sektoru — Prestanak radnog odnosa ili odnosa zasnovanog u javnoj službi po službenoj dužnosti)

text:
               20.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 236/17

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 21. svibnja 2015. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunalul Neamț – Rumunjska) – Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD) protiv Ministerul Finanțelor Publice
   (Predmet C-262/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja - Direktiva 2000/78/EZ - Članak 2., članak 3. stavak 1. i članak 6. - Zabrana diskriminacije na temelju dobi - Diskriminacija na temelju pripadnosti socioprofesionalnoj kategoriji ili na temelju radnog mjesta - Nacionalno zakonodavstvo koje, uz neka ograničenja, zabranjuje istovremeno primanje starosne mirovine i prihoda od nesamostalnog rada koji proizlaze iz obavljanja profesionalne djelatnosti u javnom sektoru - Prestanak radnog odnosa ili odnosa zasnovanog u javnoj službi po službenoj dužnosti))
   (2015/C 236/23)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunalul Neamț

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Sindicatul Cadrelor Militare Disponibilizate în rezervă și în retragere (SCMD)

      Tuženik: Ministerul Finanțelor Publice

      Izreka

   Članak 2. stavak 2. te članak 3. stavak 1. Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja ne primjenjuju se na nacionalno zakonodavstvo, kao što je ono u glavnom postupku, koje predviđa prestanak na temelju zakona radnog odnosa ili odnosa zasnovanog u javnoj službi zaposlenika u javnom tijelu koji ima, među ostalim, pravo na starosnu mirovinu u visini većoj od prosječne bruto plaće i koji u određenom roku nije zatražio nastavak tog radnog odnosa ili tog odnosa zasnovanog u javnoj službi.

      (1)  SL C 315, 15.9.2014.


title: Predmet T-376/14: Tužba podnesena 30. svibnja 2014. – Yassin protiv Vijeća

text:
               28.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 245/26

         Tužba podnesena 30. svibnja 2014. – Yassin protiv Vijeća
   (Predmet T-376/14)
   2014/C 245/35
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin (Kairo, Egipat) (zastupnici: J. Bellis, R. Luff, A. Bailleux, Q. Declève, P. Vovan, S. Rowe i A. Yehia, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               tužbu proglasi dopuštenom i osnovanom;

               —

               poništi Odluku 2014/153, utoliko što se njome, do 22. ožujka 2015., protiv tužitelja produljuje primjena mjera ograničavanja iz Odluke 2011/172/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Egiptu;

               —

               naloži Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U potporu tužbi, tužitelj ističe pet tužbenih razloga koji su u suštini istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-375/14, Al Naggar/Vijeće.


title: Predmet T-136/17: Tužba podnesena 2. ožujka 2017. – Cotecnica protiv EUIPO-a – Mignini & Petrini (cotecnica MAXIMA)

text:
               24.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/29

         Tužba podnesena 2. ožujka 2017. – Cotecnica protiv EUIPO-a – Mignini & Petrini (cotecnica MAXIMA)
   (Predmet T-136/17)
   (2017/C 129/43)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Cotecnica, SCCL (Bellpuig, Španjolska) (zastupnici: J. Erdozain López, J. Galán López i J. Devaureix, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Mignini & Petrini SpA (Petrignano di Assisi, Italija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije s verbalnim elementima ‘cotecnica MAXIMA’ – prijava za registraciju br. 13 292 495

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 17. studenoga 2016. u predmetu R 853/2016-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-143/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. ožujka 2016. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Abercrombie & Fitch Italia Srl protiv Antonina Bordonara

text:
               6.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 200/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. ožujka 2016. uputio Corte suprema di cassazione (Italija) – Abercrombie & Fitch Italia Srl protiv Antonina Bordonara
   (Predmet C-143/16)
   (2016/C 200/11)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte suprema di cassazione

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Abercrombie & Fitch Italia Srl

      Druga strana u postupku: Antonino Bordonaro

      Prethodna pitanja

   Je li nacionalni propis, i to članak 34. Uredbe sa zakonskom snagom br. 276. iz 2003., kojime je propisano da se ugovor o radu za privremeno obavljanje poslova može zaključiti uvijek kada ugovorne obveze izvršavaju osobe mlađe od dvadeset i pet godina, protivan načelu nediskriminacije na temelju dobi koje je uređeno u Direktivi 2000/78 (1) i Povelji Europske unije o temeljnim pravima (članak 21. stavak. 1.)?

      (1)  Direktiva Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (SL L 303, str. 16.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69.)


title: Predmet T-336/14: Tužba podnesena 15. svibnja 2014. – Société des produits Nestlé protiv OHIM-a (NOURISHING PERSONAL HEALTH)

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/27

         Tužba podnesena 15. svibnja 2014. – Société des produits Nestlé protiv OHIM-a (NOURISHING PERSONAL HEALTH)
   (Predmet T-336/14)
   2014/C 261/50
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švicarska) (zastupnici: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht i S. Cobet-Nüse, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) donesenu 12. ožujka 2014. u predmetu R 149/2013-4;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: međunarodna registracija verbalnog žiga „NOURISHING PERSONAL HEALTH” za proizvode i usluge iz razreda 5, 10, 41, 42 i 44 – prijava žiga Zajednice br. 01 102 735

      Odluka ispitivača: prijava odbijena

      Odluka žalbenog vijeća: žalba odbijena

      Tužbeni razlozi:

               —

               povreda članka 76. stavka 1. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 75. Uredbe br. 207/2009;

               —

               povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet F-61/13: Tužba podnesena 25. lipnja 2013. — ZZ e.a. protiv EIB-a

text:
               21.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 274/23

         Tužba podnesena 25. lipnja 2013. — ZZ e.a. protiv EIB-a
   (Predmet F-61/13)
   2013/C 274/47

   Predmetni postupak završen je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-337/17: Tužba podnesena 30. svibnja 2017. – Air France-KLM protiv Komisije

text:
               7.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 256/32

         Tužba podnesena 30. svibnja 2017. – Air France-KLM protiv Komisije
   (Predmet T-337/17)
   (2017/C 256/38)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Air France-KLM (Pariz, Francuska) (zastupnici: A. Wachsmann i S. Thibault-Liger, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ponajprije, na temelju članka 263. UFEU-a, u cijelosti poništi odluku Europske komisije br. C(2017) 1742 final od 17. ožujka 2017. u vezi s postupkom u skladu s člankom 101. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, člankom 53. Sporazuma o EGP-u i člankom 8. Sporazuma između Europske zajednice i Švicarske konfederacije o zračnom prometu, Predmet AT.39258 – Zračni prijevoz tereta, u dijelu u kojem se odnosi na društvo Air France-KLM, kao i obrazloženje na kojem se temelji njezina izreka, na osnovi njegova prvog tužbenog razloga;

               —

               podredno, ako Opći sud ne poništi u cijelosti odluku br. (2017) 1742 na osnovi prvog tužbenog razloga:

                           —

                           poništi članak 1. prvi podstavak, točke 1. (b), 2. (b), 3. (b) i 4. (b) Odluke br. C(2017) 1742 final, u dijelu u kojem se utvrđenje jedinstvene i trajne povrede koju se pripisuje društvu Air France-KLM temelji na dokazima koje je podnijela Lufthansa u okviru njezina zahtjeva za imunitet primjenom Obavijesti Komisije o oslobađanju od kazni i smanjenju kazni u slučajevima kartela i obrazloženje na kojem se temelji, članak 3. (b) i (d) Odluke u dijelu u kojem se društvu Air France-KLM izriču dvije novčane kazne u ukupnom iznosu od 307 360 000 eura i članak 4. Odluke te da posljedično, na osnovi članka 261. UFEU-a, smanji iznos tih novčanih kazni u skladu s njegovim drugim tužbenim razlogom;

                           —

                           poništi članak 1. prvi podstavak, točke 1. (b), 2 (b), 3. (b) i 4. (b) Odluke br. C(2017) 1742 final, u dijelu u kojem iz opsega jedinstvene i trajne povrede koju se pripisuje društvu Air France-KLM isključuje zračne prijevoznike na koje se odnosi obrazloženje odluke u smislu da su uključeni u djelovanja vezana uz tu povredu te obrazloženje na kojem se temelji, članak 3. (b) i (d) Odluke u dijelu u kojem se društvu Air France-KLM izriču dvije novčane kazne u ukupnom iznosu od 307 360 000 eura i članak 4. Odluke te da posljedično, na osnovi članka 261. UFEU-a, smanji novčane kazne u skladu s njegovim trećim tužbenim razlogom;

                           —

                           poništi članak 1. prvi podstavak, točke 2. (b) i 3. (b) Odluke br. C(2017) 1742 final, u dijelu u kojem je utvrđeno da jedinstvena i trajna povreda koju se pripisuje društvu Air France-KLM obuhvaća usluge prijevoza tereta koji ulaze u EGP (ulazni promet EGP-a) te obrazloženje na kojem se temelji, članak 3. (b) i (d) Odluke u kojem se društvu AirFrance-KLM izriču dvije novčane kazne u ukupnom iznosu od 307 360 000 eura i članak 4. Odluke te da posljedično, na osnovi članka 261. UFEU-a smanji iznose tih novčanih kazni, u skladu s njegovim četvrtim tužbenim razlogom;

               —

               podredno prethodno navedenome, ako Opći sud ne poništi Odluku br. C(2017) 1742 final na osnovi drugog, trećeg i četvrtog tužbenog razloga:

                           —

                           poništi članak 1. prvi podstavak, točke 1. (b), 2. (b), 3. (b) i 4. (b) Odluke br. C(2017) 1742 final, u dijelu u kojem je utvrđeno da je odbijanje naplate provizije špediterima element odvojen od jedinstvene i trajne povrede koju se pripisuje društvu Air France KLM te obrazloženje na kojem se temelji, članak 3. (b) i (d) Odluke u dijelu u kojem se društvu Air France KLM izriču dvije novčane kazne u ukupnom iznosu od 307 360 000 eura te članak 4. Odluke te da posljedično, na osnovi članka 261. UFEU-a, smanji iznos tih novčanih kazni, u skladu s njegovim petim tužbenim razlogom;

               —

               podredno prethodno navedenome, ako Opći sud ne poništi Odluku br. C(2017) 1742 final na temelju petog tužbenog razloga:

                           —

                           poništi članak 3. (b) i (d) Odluke br. C(2017) 1742 final, u dijelu u kojem se društvu Air France-KLM izriču dvije novčane kazne u ukupnom iznosu od 307 360 000 eura, zato što izračun tih kazni obuhvaća cijene i 50 % prihoda koji ulaze u EGP (ulazni prihodi EGP-a) društava Air France i KLM (u skladu s njegovim šestim tužbenim razlogom), precjenjuje težinu povrede koju se pripisuje društvu Air France-KLM (u skladu s njegovim sedmim tužbenim razlogom), društvu Air France pripisuje pogrešno trajanje povrede (u skladu s njegovim osmim tužbenim razlogom) i primjenjuje nedovoljno smanjenje novčane kazne na temelju regulatornih sustava (u skladu s njegovim devetim tužbenim razlogom), kao i obrazloženje na kojem se temelji te da, na osnovi članka 261. UFEU-a, smanji te novčane kazne na primjeren iznos;

               —

               u svakom slučaju, naloži Europskoj komisiji snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe devet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešnom pripisivanju odgovornosti za djelovanja društava Air France i KLM društvu Air France KLM. Ovaj se tužbeni razlog dijeli na dva dijela:

                           —

                           Prvi dio, koji se temelji na pogrešnom pripisivanju odgovornosti za djelovanja društva Air France društvu Air France KLM od 15. rujna 2004. te za KLM-ova djelovanja od 5. svibnja 2004.;

                           —

                           Drugi dio, koji se temelji na pogrešnom pripisivanju odgovornosti za djelovanja društva Air France društvu Air France KLM između 7. prosinca 1999. i 15. rujna 2004.;

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi Obavijesti o oslobođenju od novčane kazne iz 2002. i načela legitimnih očekivanja, jednakog postupanja i nediskriminacije između društava Air France KLM i Lufthansa koji utječu na dopustivost dokumentacije podnesene u okviru Lufthansina zahtjeva za imunitet;

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja i načela jednakog postupanja, nediskriminacije te zaštite od Komisijine arbitrarne intervencije na temelju činjenice isključenja zračnih prijevoznika koji su sudjelovali u djelovanjima iz izreke odluke. Ovaj se tužbeni razlog dijeli na dva dijela:

                           —

                           prvi dio, koji se temelji na argumentu prema kojem je isključenje prijevoznika koji su sudjelovali u djelovanjima zahvaćeno povredom koja se tiče nepostojanja obrazloženja;

                           —

                           drugi dio, koji se temelji na argumentu prema kojem je isključenje prijevoznika koji su sudjelovali u djelovanjima iz izreke odluke zahvaćeno povredom načela jednakog postupanja i nediskriminacije te načela zaštite od Komisijine arbitrarne intervencije;

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na uključenju ulaznog prometa EGP-a, u jedinstvenu i trajnu povredu kojom su prekršena pravila o postavljanju granica Komisijine teritorijalne nadležnosti. Ovaj se tužbeni razlog dijeli na dva dijela:

                           —

                           prvi dio, koji se temelji na činjenici da se djelovanja koja se odnose na ulazni promet nisu provodila unutar EGP-a;

                           —

                           drugi dio: Komisija nije utvrdila postojanje kvalificiranih učinaka unutar EGP-a, povezanih s djelovanjima koja se odnose na ulazni promet EGP-a;

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na kontradiktornosti u obrazloženju i na očitoj pogrešci u ocjeni kojima je zahvaćeno utvrđenje prema kojem je odbijanje naplate pristojbi element odvojen od jedinstvene i trajne povrede:

                           —

                           prvi dio, prema kojem je navedeno utvrđenje zahvaćeno kontradiktornim obrazloženjem;

                           —

                           drugi dio, prema kojem je navedeno utvrđenje zahvaćeno očitom pogreškom u ocjeni;

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešnoj vrijednosti prodaje uzete u obzir za određivanje novčane kazne izrečene društvu Air France KLM i koji se dijeli na dva dijela:

                           —

                           prvi dio, koji se temelji na činjenici da se uključenje cijena u vrijednost prodaje temelji na kontradiktornosti u obrazloženju, nekoliko pogrešaka koje se tiču prava te očitoj pogrešci u ocjeni;

                           —

                           drugi dio, koji se temelji na činjenici da su uključenjem 50 % ulaznih prihoda EGP-a u vrijednosti prodaje prekršene smjernice Komisije o utvrđivanju novčanih kazni iz 2006. i načelo non bis in idem;

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešnoj ocjeni težine povrede, koja se dijeli na dva dijela:

                           —

                           prvi dio, koji se temelji na argumentu prema kojem se precjenjivanje težine djelovanja temelji na nekoliko očitih pogrešaka u ocjeni te na povredi načela proporcionalnosti kazni i jednakog postupanja;

                           —

                           drugi dio, koji se temelji na argumentu prema kojem je precjenjivanje težine djelovanja dovelo do uključenja kontakata koji se odnose na djelovanja provedena izvan EGP-a u opseg povrede kršenjem pravila o Komisijinoj teritorijalnoj nadležnosti;

               8.

               Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na pogrešnom izračunu trajanja povrede društva Air France i njezina uzimanja u obzir za izračun novčane kazne izrečene društvu Air France-KLM;

               9.

               Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na nepostojanju obrazloženja te na nedovoljnom smanjenju od 15 % koje je Komisija odobrila na temelju regulatornih sustava.


title: Predmet T-310/12: Presuda Općeg suda od 20. svibnja 2015. – Yuanping Changyuan Chemicals protiv Vijeća („Damping — Uvoz oksalne kiseline podrijetlom iz Indije i Narodne Republike Kine — Konačna antidampinška pristojba — Industrija Zajednice — Utvrđivanje štete — Članak 9. stavak 4., članak 14. stavak 1. i članak 20. stavci 1. i 2. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 — Obveza obrazlaganja — Pravo na iznošenje primjedbi — Članak 20. stavak 5. Uredbe br. 1225/2009”)

text:
               6.7.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 221/7

         Presuda Općeg suda od 20. svibnja 2015. – Yuanping Changyuan Chemicals protiv Vijeća
   (Predmet T-310/12) (1)

   ((„Damping - Uvoz oksalne kiseline podrijetlom iz Indije i Narodne Republike Kine - Konačna antidampinška pristojba - Industrija Zajednice - Utvrđivanje štete - Članak 9. stavak 4., članak 14. stavak 1. i članak 20. stavci 1. i 2. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 - Obveza obrazlaganja - Pravo na iznošenje primjedbi - Članak 20. stavak 5. Uredbe br. 1225/2009”))
   (2015/C 221/09)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Yuanping Changyuan Chemicals Co. Ltd (Yuan Ping City, Xin Zhou, Kina) (zastupnik: V. Akritidis, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-P. Hix, agent, uz asistenciju N. Chesaitesa, barristera, i G. Berrischa, odvjetnika, zatim D. Geradina, odvjetnika)

      Intervenijent u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: M. França i A. Stobiecka-Kuik, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 325/2012 od 12. travnja 2012. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz oksalne kiseline podrijetlom iz Indije i Narodne Republike Kine (SL L 106, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 127., str. 95.).

      Izreka

               1.

               Poništava se Provedbena uredba Vijeća (EU) br. 325/2012 od 12. travnja 2012. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz oksalne kiseline podrijetlom iz Indije i Narodne Republike Kine u dijelu u kojem se odnosi na društvo Yuanping Changyuan Chemicals Co. Ltd.

               2.

               Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove kao i troškove društva Yuanping Changyuan Chemicals Co uz isključenje troškova koji su potonjem prouzročeni intervencijom Europske komisije.

               3.

               Europska komisija snosit će vlastite troškove kao i troškove društva Yuanping Changyuan Chemicals Co. nastale zbog njezine intervencije.

      (1)  SL C 273, 8. 9. 2012.


title: Predmet T-388/14: Tužba podnesena 2. lipnja 2014. – salesforce.com protiv OHIM-a (MARKETINGCLOUD)

text:
               22.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 329/17

         Tužba podnesena 2. lipnja 2014. – salesforce.com protiv OHIM-a (MARKETINGCLOUD)
   (Predmet T-388/14)
   2014/C 329/24
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: salesforce.com, Inc. (San Francisco, Sjedinjene Američke Države) (zastupnik: A. Nordemann, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 6. ožujka 2014. u predmetu R 1853/2013-1;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Predmetni žig Zajednice: Verbalni znak „MARKETINGCLOUD” za usluge u razredima 35. i 42. – Prijava žiga Zajednice br. 1 0 9 79  417
   Odluka ispitivača: Žig nije prikladan za registraciju
   Odluka žalbenog vijeća: Žalba se odbija
   Tužbeni razlozi: Povreda članka 7. stavka 1 točke (b) i (c) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-550/16: Rješenje Općeg suda od 6. rujna 2017. – Dickmanns protiv EUIPO-a

text:
               23.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 357/32

         Rješenje Općeg suda od 6. rujna 2017. – Dickmanns protiv EUIPO-a
   (Predmet T-550/16) (1)

   (2017/C 357/43)
   Jezik postupka: njemački
   Predsjednik sedmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 221, 6. 7. 2015. (predmet je najprije bio upisan u upisnik Službeničkog suda Europske unije pod brojem F-65/15 i prenesen je Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016.)


title: Predmet T-471/14: Tužba podnesena 25. lipnja 2014. – Ibercaja Banco i drugi protiv Komisije

text:
               11.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 261/46

         Tužba podnesena 25. lipnja 2014. – Ibercaja Banco i drugi protiv Komisije
   (Predmet T-471/14)
   2014/C 261/73
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelji: Ibercaja Banco, SA (Zaragoza, Španjolska); Banco Grupo Cajatres, SA (Zaragoza) i Naviera Bósforo, AIE (Las Palmas de Gran Canaria, Španjolska) (zastupnici: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero i A. Lamadrid de Pablo, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi osporavanu odluku u mjeri u kojoj Komisija skup mjera, koje prema njoj sačinjavaju takozvani španjolski sustav financijskog leasinga, kvalificira kao novu državnu potporu nespojivu s unutarnjim tržištem;

               —

               podredno, poništi članke 1. i 4. pobijane odluke kojima se ulagači u AIE-ove (gospodarska interesna udruženja) utvrđuju kao korisnici navodnih potpora i isključivi adresati naloga za povrat;

               —

               podredno, poništi članak 4. pobijane odluke u mjeri u kojoj se njime nalaže povrat navodnih potpora;

               —

               poništi članak 4. pobijane odluke u mjeri u kojoj se u njemu izjašnjava o zakonitosti privatnih ugovora između ulagača i drugih pravnih subjekata, i

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti istovjetni su onima u predmetu T-700/13, Bankia protiv Komisije.


title: Predmet T-577/13: Rješenje Općeg suda od 16. srpnja 2014. – Zehnder protiv OHIM-a – UAB „Amalva” (komfovent)

text:
               22.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 329/26

         Rješenje Općeg suda od 16. srpnja 2014. – Zehnder protiv OHIM-a – UAB „Amalva” (komfovent)
   (Predmet T-577/13) (1)

   2014/C 329/42
   Jezik postupka: engleski
   Predsjednik osmog vijeća odredio je brisanje predmeta.

      (1)  SL C 24, 25.1.2014.


title: Predmet T-206/14: Tužba podnesena 27. ožujka 2014. – Hüpeden protiv Vijeća i Komisije

text:
               7.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 212/33

         Tužba podnesena 27. ožujka 2014. – Hüpeden protiv Vijeća i Komisije
   (Predmet T-206/14)
   2014/C 212/43
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Hüpeden & Co. (GmbH & Co.) KG (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: K. Landry, odvjetnik)

      Tuženici: Vijeće Europske unije i Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               tuženicima naloži plaćanje naknade štete tužitelju u iznosu od 1 18  762,57 eura zajedno s kamatama po godišnjoj stopi od 8 % od objave presude, odnosno utvrdi da postoji zahtjev za naknadu štete protiv tuženika;

               —

               naloži tuženicima snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj zahtijeva naknadu štete zbog donošenja Uredbe (EZ) br. 1355/2008 (1), koja je poništena presudom Suda od 22. ožujka 2012. u predmetu GLS (C-338/10).
   Tužitelj ističe da su antidampinške pristojbe koje su nezakonito naplaćene na temelju te uredbe doduše nadoknađene od strane nacionalnih carinskih tijela. No tužitelju je time prouzročena gospodarska šteta, zato što je na temelju povlačenja likvidnosti bio prisiljen koristiti dodatne bankovne kredite s uobičajenom tržišnom kamatnom stopom, kao i kratkoročne kredite s fiksnom kamatnom stopom. Stoga tužitelj zahtijeva naknadu razlike između kamata koje je platio na svoje bankovne kredite i nižih kamata, koje bi platio da nije naplaćena antidampinška pristojba. Tužitelj s tim u vezi ističe da su tuženici protupravnim donošenjem Uredbe br. 1355/2008 dovoljno ozbiljno povrijedili svoju obvezu pažnje i dobrog upravljanja, čime je tužitelju prouzročena šteta koja se ne može drugačije nadoknaditi, s obzirom na to da obračun kamata na iznos razlike u korist obveznika plaćanja nije bio predviđen u vrijeme plaćanja sukladno odgovarajućim nacionalnim propisima za uvozne pristojbe.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1355/2008 od 18. prosinca 2008. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe na uvoz pripremljenih ili konzerviranih agruma (i to mandarina itd.) podrijetlom iz Narodne Republike Kine (SL, L 350, str.35) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 11., svezak 82., str. 61.)


title: Predmet T-232/12: Presuda Općeg suda od 21. siječnja 2014. — Wilmar Trading protiv OHIM-a — Agroekola (ULTRA CHOCO) ( „Žig Zajednice — Postupak povodom prigovora — Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice ULTRA CHOCO — Raniji nacionalni verbalni žig ultra choco — Raniji neregistrirani žig ULTRA CHOCO upotrebljavan u trgovinskim odnosima u Europskoj uniji i u Bugarskoj — Članak 60. Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Nepoštivanje obveze plaćanja žalbene pristojbe u roku — Odluka žalbenog vijeća kojom se smatra da žalba nije podnesena” )

text:
               1.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 61/9

         Presuda Općeg suda od 21. siječnja 2014. — Wilmar Trading protiv OHIM-a — Agroekola (ULTRA CHOCO)
   (Predmet T-232/12) (1)

   (Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava za registraciju verbalnog žiga Zajednice ULTRA CHOCO - Raniji nacionalni verbalni žig ultra choco - Raniji neregistrirani žig ULTRA CHOCO upotrebljavan u trgovinskim odnosima u Europskoj uniji i u Bugarskoj - Članak 60. Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Nepoštivanje obveze plaćanja žalbene pristojbe u roku - Odluka žalbenog vijeća kojom se smatra da žalba nije podnesena)
   2014/C 61/14
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Wilmar Trading Pte Ltd (Singapour, Singapur) (zastupnik: E. Miller, avocat)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: C. Negro i D. Botis, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Agroekola EOOD (Sofija, Bugarska)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 27. ožujka 2012. (predmet R 87/2012-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Wilmar Trading Pte Ltd i Agroekola EOOD.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Nalaže se Wilmar Trading Pte Ltd. snošenje troškova.

      (1)  SL C 243, 11.8.2012.


title: Predmet C-334/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. lipnja 2016. uputio Audiencia Provincial de Albacete (Španjolska) – José Luís Núñez Torreiro protiv Seguros Chartis Europe S.A.

text:
               22.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 305/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. lipnja 2016. uputio Audiencia Provincial de Albacete (Španjolska) – José Luís Núñez Torreiro protiv Seguros Chartis Europe S.A.
   (Predmet C-334/16)
   (2016/C 305/25)
   Jezik postupka: španjolski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Audiencia Provincial de Albacete

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: José Luís Núñez Torreiro

      Druga stranka u postupku: Seguros Chartis Europe S.A.

      Prethodna pitanja

               1.

               Može li se pojam „upotreba (prometovanje) vozila” – ili „činjenica upotrebe (prometovanja)” – kao rizik osiguranja od građanskopravne odgovornosti zbog upotrebe i prometovanja motornih vozila na koji upućuje zakonodavstvo Unije (uključujući Direktivu 2009/103/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009., članak 3.) (1) nacionalnim zakonodavstvom države članice definirati drukčije od onoga kako je određeno zakonodavstvom Unije.

               2.

               U slučaju pozitivnog odgovora, može li se iz tog pojma (pored određenih osoba, vozila s određenim pločicama ili određenih vrsta vozila, kako je to predviđeno člankom 5. stavcima 1. i 2. navedene direktive) isključiti slučajeve upotrebe (prometovanja) ovisno o mjestu na kojem se odvija, na primjer na cestama ili terenima koji „nisu prikladni” za upotrebu (prometovanje).

               3.

               U istom slučaju, može li se iz pojma „činjenica upotrebe (prometovanja)” isključiti određene aktivnosti vozila u vezi s njegovom namjenom (na primjer, njegova upotreba u svrhu sporta, industrije ili poljoprivrede) ili u vezi s namjerom vozača (kao što može biti slučaj počinjenja namjernog kaznenog djela vozilom).

      (1)  Direktiva 2009/103/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti, SL L 263, str. 11. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 7., str. 114.)


title: Predmet C-145/13: Žalba od 22. ožujka 2013. koju je podnio Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) donesenog 22. siječnja 2013. u predmetu T-218/00, Coperativa Mare Azzuro Socialpesca Soc. coop. arl, ranije Cooperativa Mare Azzuro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl, protiv Europske Komisije

text:
               20.7.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 207/2

         Žalba od 22. ožujka 2013. koju je podnio Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. protiv rješenja Općeg suda (četvrto vijeće) donesenog 22. siječnja 2013. u predmetu T-218/00, Coperativa Mare Azzuro Socialpesca Soc. coop. arl, ranije Cooperativa Mare Azzuro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl, protiv Europske Komisije
   (Predmet C-145/13)
   (2013/C 207/02)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji.


title: Predmet T-137/16: Tužba podnesena 25. ožujka 2016. – Uniwersytet Wrocławski protiv Komisije i REA-e

text:
               6.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 200/27

         Tužba podnesena 25. ožujka 2016. – Uniwersytet Wrocławski protiv Komisije i REA-e
   (Predmet T-137/16)
   (2016/C 200/39)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Uniwersytet Wrocławski (Wrocław, Poljska) (zastupnik: W. Dubis, odvjetnik)

      Tuženici: Europska komisija i Izvršna agencija za istraživanje (REA)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Izvršne agencija za istraživanje (REA) kojom se raskida Sporazum o financijskoj potpori br. 252908 za Projekt COSSAR (Cooperative Spectrum Sensing Algorithms for Cognitive Radio Networks) (PIEF-GA-2009-252908), koji je sklopljen 26. srpnja 2010. u okviru Sedmog okvirnog programa Europske unije – Europski projekt za istraživanje i osposobljavanje Marie Curie – u području razvoja karijere i tužitelju nalaže povrat dijela financijske potpore u iznosu od 36 508,37 eura i 58 031,38 eura, povrat jamstva iz jamstvenih fondova u iznosu od 6 286,68 eura kao i isplata ugovorne kazne u iznosu od 5 803,14 eura;

               —

               obveže REA-u da tužitelju vrati dio financijske potpore u iznosu od 36 508,37 eura i 58 031,38 eura, jamstvo iz jamstvenih fondova u iznosu od 6 286,68 eura kao i isplaćenu ugovornu kaznu u iznosu od 5 803,14 eura, zajedno s kamatama od dana izvršenja pojedine isplate do dana povrata;

               —

               naloži REA-i snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj ističe jedan tužbeni razlog koji se odnosi na tumačenje članka III.3 [stavka 1. podstavka 6.] točke (j) Priloga III. Sporazumu o financijskoj potpori.

               —

               Tužitelj tvrdi da Sporazum o financijskoj potpori ne sadrži zakonsku definiciju izraza iz sporne odredbe te je njegovo uobičajeno značenje u suprotnosti s onim koje zastupa REA. On se poziva na pravila o doslovnom, funkcionalnom i teleološkom tumačenju iz belgijskog prava koje se prema tom sporazumu podredno primjenjuje na njega.


title: Predmet C-345/13: Presuda Suda (drugo vijeće) od 19. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court – Irska) – Karen Millen Fashions Ltd protiv Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd (Uredba (EZ) br. 6/2002 — Dizajn Zajednice — Članak 6. — Individualni karakter — Različiti ukupni dojam — Članak 85., stavak 2. — Neregistrirani dizajn Zajednice — Valjanost — Pretpostavke — Teret dokazivanja)

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/15

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 19. lipnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supreme Court – Irska) – Karen Millen Fashions Ltd protiv Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd
   (Predmet C-345/13) (1)

   ((Uredba (EZ) br. 6/2002 - Dizajn Zajednice - Članak 6. - Individualni karakter - Različiti ukupni dojam - Članak 85., stavak 2. - Neregistrirani dizajn Zajednice - Valjanost - Pretpostavke - Teret dokazivanja))
   2014/C 282/20
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supreme Court

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Karen Millen Fashions Ltd

      Tuženici: Dunnes Stores, Dunnes Stores (Limerick) Ltd

      Izreka

               1.

               Članak 6. Uredbe Vijeća (EZ) br. 6/2002 od 12. prosinca 2001. o dizajnu Zajednice treba tumačiti u smislu da se, kako bi se smatralo da dizajn ima individualni karakter, ukupni dojam koji on ostavlja na upućenog korisnika mora razlikovati od dojma koji na takvog korisnika proizvodi jedan ili više ranijih dizajna, uzeti zasebno, a ne kombinacija izdvojenih obilježja iz više ranijih dizajna.

               2.

               Članak 85. stavak 2. Uredbe br. 6/2002 treba tumačiti na način da, kako bi sud za dizajn Zajednice smatrao valjanim neregistrirani dizajn Zajednice, njegov nositelj nije obvezan dokazati da dizajn ima individualni karakter u smislu članka 6. navedene uredbe već samo treba ukazati od čega se sastoji individualni karakter dizajna, to jest identificirati element ili elemente svog dizajna iz kojih prema njegovom mišljenju proizlazi individualni karakter.

      (1)  SL C 260, 7.9.2013.


title: Predmet C-140/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. ožujka 2016. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italija) – Edra Costruzioni Soc. coop., Edilfac Srl protiv Comune di Maiolati Spontini

text:
               6.6.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 200/7

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. ožujka 2016. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italija) – Edra Costruzioni Soc. coop., Edilfac Srl protiv Comune di Maiolati Spontini
   (Predmet C-140/16)
   (2016/C 200/10)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Edra Costruzioni Soc. coop., Edilfac Srl

      Tuženik: Comune di Maiolati Spontini

      Prethodna pitanja

   Protivi li se načelima Zajednice o zaštiti legitimnih očekivanja i pravne sigurnosti, zajedno s načelima slobodnog kretanja robe, slobode poslovnog nastana i slobodnog pružanja usluga iz Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) kao i načelima koja iz njega proizlaze, poput jednakog postupanja, nediskriminacije, međusobnog priznavanja, proporcionalnosti i transparentnosti propisana Direktivom br. 2014/24/EZ (1), nacionalni propis, poput onog talijanskog koji proizlazi iz članka 87. stavka 4. i članka 86. stavka 3. bis Uredbe sa zakonskom snagom br. 163 iz 2006. i iz članka 26. stavka 6. Uredbe sa zakonskom snagom br. 81. iz 2008., kako je, radi osiguravanja jedinstvene primjene zakona, protumačen u smislu članka 99. Zakonika o upravnim sporovima u presudama Opće sjednice Consiglia di Stato br. 3 i br. 9 iz 2015., koji propisuje da propust odvojenog navođenja troškova zaštite na radu poduzetnika u ponudama koje se podnose u postupku javne nabave radova dovodi uvijek do isključenja ponuditelja, a da mu pritom nije dana mogućnost podnošenja pravnog sredstva kojime se pokreće dokazni i kontradiktorni postupak, čak ni u slučaju da obveza odvojenog navođenja troškova nije pobliže određena propisom kojim je uređen postupak javne nabave niti navedena u obrascu u prilogu, kojeg valja ispuniti prilikom podnošenja ponuda, neovisno o tome što su, s materijalno-pravnog stajališta, u ponudi stvarno uključeni minimalni troškovi zaštite na radu poduzetnika?

      (1)  Direktiva 2014/24/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. veljače 2014. o javnoj nabavi i o stavljanju izvan snage Direktive 2004/18/EZ (SL L94, str. 65.)


title: Predmet T-38/11: Presuda Općeg suda od 16. prosinca 2015. – Cathay Pacific Airways protiv Komisije („Tržišno natjecanje — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište zračnog teretnog prijevoza — Sporazumi i usklađena djelovanja u pogledu više elemenata cijena usluga zračnog teretnog prijevoza (uvođenje dodatnih pristojbi za gorivo i sigurnost, odbijanje plaćanja provizije na dodatne pristojbe) — Članak 101. UFEU-a, članak 53. Sporazuma o EGP-u i članak 8. Sporazuma između Zajednice i Švicarske o zračnom prometu — Obveza obrazlaganja”)

text:
               8.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 48/32

         Presuda Općeg suda od 16. prosinca 2015. – Cathay Pacific Airways protiv Komisije
   (Predmet T-38/11) (1)

   ((„Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište zračnog teretnog prijevoza - Sporazumi i usklađena djelovanja u pogledu više elemenata cijena usluga zračnog teretnog prijevoza (uvođenje dodatnih pristojbi za gorivo i sigurnost, odbijanje plaćanja provizije na dodatne pristojbe) - Članak 101. UFEU-a, članak 53. Sporazuma o EGP-u i članak 8. Sporazuma između Zajednice i Švicarske o zračnom prometu - Obveza obrazlaganja”))
   (2016/C 048/36)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Cathay Pacific Airways Ltd (Queensway, Hong Kong, Kina) (zastupnici: D. Vaughan, QC, R. Kreisberger, barrister, B. Bär-Bouyssière, odvjetnik, i M. Rees, solicitor, zatim D. Vaughan, R. Kreisberger i M. Rees)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: S. Noë, N. von Lingen i J. Bourke, zatim A. Dawes, agenti, uz asistenciju J. Holmesa, barrister)

      Predmet

   Zahtjev koji se odnosi na poništenje Odluke Komisije C (2010) 7694 final, od 9. studenoga 2010., o postupku primjene članka 101. UFEU-a, članka 53. Sporazuma o EGP-u i članka 8. Sporazuma između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o zračnom prometu (predmet COMP/39258 – Zračni teretni prijevoz), u djelu u kojem se odnosi na tužitelja, a podredno na smanjenje iznosa novčane kazne koja je izrečena tužitelju.

      Izreka

               1.

               Članci 2., 3. i 5. Odluke Komisije C (2010) 7694 final od 9. studenoga 2010. o postupku primjene članka 101. UFUE-a, članka 53. Sporazuma o EGP-u i članka 8. Sporazuma između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o zračnom prometu (predmet COMP/39258 – Zračni teretni prijevoz), poništavaju se u djelu u kojem se odnose na Cathay Pacific Airways Ltd.

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova Cathay Pacific Airways.

      (1)  SL C 72, 5. 3. 2011.


title: Predmet T-575/13: Tužba podnesena 30. listopada 2013. — Lesaffre et Compagnie protiv OHIM-a — Louis Baking Company (BAKING CENTER BY TECHNOLINE)

text:
               1.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 31/11

         Tužba podnesena 30. listopada 2013. — Lesaffre et Compagnie protiv OHIM-a — Louis Baking Company (BAKING CENTER BY TECHNOLINE)
   (Predmet T-575/13)
   2014/C 31/20
   Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Lesaffre et Compagnie (Pariz, Francuska) (zastupnici: T. De Haan i P. Péters, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Louis Baking Company, SL (Girona, Španjolska)

      Zahtjevi

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               u cijelosti ukine odluku četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 30. kolovoza 2013. u predmetu R 2333/2012-4; i

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova koje je imao Lesaffre u postupku pred Općim sudom i pred četvrtim žalbenim vijećem.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Podnositelj prijave žiga Zajednice: Louis Baking Company, SL

      Predmetni žig Zajednice: figurativni žig u bojama koji sadrži verbalne elemente „BAKING CENTER By TECHNOLINE” za proizvode i usluge iz razreda 30, 35 i 42 Prijava žiga Zajednice br. 9 195 793

      Nositelj žiga ili znaka navedenog u postupku prigovora: tužitelj

      Navedeni žig ili znak: francuski žig „BAKING CENTER” za usluge iz razreda 41

      Odluka odjela za prigovore: odbijanje prigovora

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Pravni navodi: povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.