title: Predmet C-27/20: Presuda Suda (osmo vijeće) od 12. svibnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de grande instance de Rennes – Francuska) – PF, QG/Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF) („Zahtjev za prethodnu odluku – Slobodno kretanje radnika – Jednako postupanje – Socijalne povlastice – Gornje granice koje se odnose na sredstva – Uzimanje u obzir sredstava ostvarenih tijekom pretposljednje godine koja prethodi razdoblju plaćanja doplataka – Radnik koji se vratio u svoju državu članicu podrijetla – Manja prava na obiteljske doplatke”)

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/16

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 12. svibnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal de grande instance de Rennes – Francuska) – PF, QG/Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF)
      (Predmet C-27/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno kretanje radnika - Jednako postupanje - Socijalne povlastice - Gornje granice koje se odnose na sredstva - Uzimanje u obzir sredstava ostvarenih tijekom pretposljednje godine koja prethodi razdoblju plaćanja doplataka - Radnik koji se vratio u svoju državu članicu podrijetla - Manja prava na obiteljske doplatke”)
      (2021/C 278/21)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal de grande instance de Rennes

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: PF, QG

         Tuženik: Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF)

         Izreka

      Članak 45. UFEU-a i članak 7. stavak 2. Uredbe (EU) br. 492/2011 Europskog parlamenta i Vijeća od 5. travnja 2011. o slobodi kretanja radnika u Uniji treba tumačiti na način da im se ne protivi propis države članice koji kao referentnu godinu za izračun obiteljskih davanja koja se odobravaju uzima pretposljednju godinu koja je prethodila razdoblju plaćanja, tako da u slučaju znatnog povećanja dohotka koji je nacionalni dužnosnik ostvario prilikom upućivanja u instituciju Unije koja se nalazi u drugoj državi članici dolazi, nakon povratka tog dužnosnika u državu članicu podrijetla, do znatnog smanjenja iznosa obiteljskih doplataka tijekom dvije godine.

         (1)  SL C 95, 23. 3. 2020.


title: Predmet C-47/20: Presuda Suda (prvo vijeće) od 29. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – F./Stadt Karlsruhe („Zahtjev za prethodnu odluku – Promet – Vozačka dozvola – Oduzimanje dozvole na području države članice različite od države članice koja je izdala dozvolu – Obnavljanje dozvole od strane države članice koja je izdala dozvolu nakon odluke o oduzimanju – Nepostojanje automatizma uzajamnog priznavanja”)

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/17

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 29. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesverwaltungsgericht – Njemačka) – F./Stadt Karlsruhe
      (Predmet C-47/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Promet - Vozačka dozvola - Oduzimanje dozvole na području države članice različite od države članice koja je izdala dozvolu - Obnavljanje dozvole od strane države članice koja je izdala dozvolu nakon odluke o oduzimanju - Nepostojanje automatizma uzajamnog priznavanja”)
      (2021/C 278/22)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: F.

         Tuženik: Stadt Karlsruhe

         Izreka

      Članak 2. stavak 1. i članak 11. stavak 4. drugi podstavak Direktive 2006/126/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. prosinca 2006. o vozačkim dozvolama treba tumačiti na način da im se ne protivi to da država članica na čijem je državnom području imatelju vozačke dozvole kategorija A i B koju je izdala druga država članica oduzeto pravo na upravljanje vozilom zbog protupravnog ponašanja koje se dogodilo prilikom privremenog boravka na tom području nakon izdavanja navedene dozvole odbije naknadno priznati valjanost te vozačke dozvole, nakon što ju je na temelju članka 7. stavka 3. te direktive obnovila država članica uobičajenog boravišta imatelja navedene dozvole u smislu članka 12. prvog stavka navedene direktive. Međutim, na sudu koji je uputio zahtjev jest da ispita prekoračuju li, u skladu s načelom proporcionalnosti, pravila propisana zakonodavstvom prve države članice kojima se utvrđuju uvjeti koje imatelj vozačke dozvole treba ispuniti radi ponovnog stjecanja prava na upravljanje vozilom na njezinu državnom području granice onoga što je prikladno i nužno za ostvarenje cilja Direktive 2006/126, koji se sastoji od poboljšanja sigurnosti prometa na cestama.

         (1)  SL C 161, 11. 5. 2020.


title: Predmet C-63/20 P: Presuda Suda (šesto vijeće) od 20. svibnja 2021. – Sigrid Dickmanns/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) („Žalba – Javna služba – Privremeno osoblje – Ugovor na određeno vrijeme s klauzulom o raskidu – Neuvrštavanje na popis uspješnih kandidata na natječaju – Isključivo potvrđujući akt – Rok za žalbu”)

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/18

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 20. svibnja 2021. – Sigrid Dickmanns/Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (Predmet C-63/20 P) (1)

      („Žalba - Javna služba - Privremeno osoblje - Ugovor na određeno vrijeme s klauzulom o raskidu - Neuvrštavanje na popis uspješnih kandidata na natječaju - Isključivo potvrđujući akt - Rok za žalbu”)
      (2021/C 278/24)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žaliteljica: Sigrid Dickmanns (zastupnik: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnici: A. Lukošiūtė, agent, uz asistenciju B. Wägenbaura, Rechtsanwalt)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Sigrid Dickmanns nalaže se snošenje troškova ovog postupka.

         (1)  SL C 201, 15. 6. 2020.


title: Predmet C-70/20: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 12. svibnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – YL/Altenrhein Luftfahrt GmbH („Zahtjev za prethodnu odluku – Zračni prijevoz – Montrealska konvencija – Članak 17. stavak 1. – Odgovornost zračnih prijevoznika u slučaju nesreće – Pojam „nesreća” – Grubo slijetanje koje je dio uobičajenog rada zrakoplova – Tjelesna ozljeda koju je navodno pretrpio putnik prilikom takvog slijetanja – Nepostojanje nesreće”)

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/18

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 12. svibnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Oberster Gerichtshof – Austrija) – YL/Altenrhein Luftfahrt GmbH
      (Predmet C-70/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Zračni prijevoz - Montrealska konvencija - Članak 17. stavak 1. - Odgovornost zračnih prijevoznika u slučaju nesreće - Pojam „nesreća” - Grubo slijetanje koje je dio uobičajenog rada zrakoplova - Tjelesna ozljeda koju je navodno pretrpio putnik prilikom takvog slijetanja - Nepostojanje nesreće”)
      (2021/C 278/25)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberster Gerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: YL

         Tuženik: Altenrhein Luftfahrt GmbH

         Izreka

      Članak 17. stavak 1. Konvencije o ujednačavanju određenih pravila u međunarodnom zračnom prijevozu, zaključene u Montréalu 28. svibnja 1999., koju je Europska zajednica potpisala 9. prosinca 1999., a koja je u njezino ime odobrena Odlukom Vijeća 2001/539/EZ od 5. travnja 2001., treba tumačiti na način da pojam „nesreća” predviđen tom odredbom ne obuhvaća slijetanje koje se odvilo u skladu s operativnim postupcima i ograničenjima primjenjivima na predmetni zrakoplov, uključujući predviđena odstupanja i rezerve u pogledu izvedbenih čimbenika koji znatno utječu na slijetanje te uzimajući u obzir pravila struke i najbolju praksu u području upravljanja zrakoplovom, čak i ako dotični putnik to slijetanje doživi kao nepredviđeni događaj.

         (1)  SL C 201, 15. 6. 2020.


title: Predmet C-87/20: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 12. svibnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Hauptzollamt B/XY („Zahtjev za prethodnu odluku – Zaštita vrsta divlje faune i flore uređenjem njihove trgovine – Uredbe (EZ) br. 338/97 i 865/2006 – Kavijar jesetrinih vrsta – Unošenje na carinsko područje Europske unije kao osobne ili kućne stvari – Uvozna dozvola – Odstupanje – Ograničenje od 125 grama po osobi – Prekoračenje – Namjera da ga se pokloni drugomu”)

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/19

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 12. svibnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Hauptzollamt B/XY
      (Predmet C-87/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita vrsta divlje faune i flore uređenjem njihove trgovine - Uredbe (EZ) br. 338/97 i 865/2006 - Kavijar jesetrinih vrsta - Unošenje na carinsko područje Europske unije kao osobne ili kućne stvari - Uvozna dozvola - Odstupanje - Ograničenje od 125 grama po osobi - Prekoračenje - Namjera da ga se pokloni drugomu”)
      (2021/C 278/26)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesfinanzhof

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Hauptzollamt B

         Tuženik: XY

         Izreka

                  1.

                  Članak 7. stavak 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 338/97 od 9. prosinca 1996. o zaštiti vrsta divlje faune i flore uređenjem trgovine njima, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 1320/2014 od 1. prosinca 2014., treba tumačiti na način da se kavijar jesetrinih vrsta, prilikom njegova unošenja na carinsko područje Europske unije, može smatrati „osobnom ili kućnom stvari” u smislu te odredbe ako je namijenjen tomu da ga se pokloni trećoj osobi, pod uvjetom da nijedan element ne upućuje na komercijalnu svrhu, i na njegova se uvoznika tako može primijeniti odstupanje od obveze predočenja uvozne dozvole predviđeno navedenom odredbom.

                  2.

                  Članak 57. stavak 5. točku (a) Uredbe Komisije (EZ) br. 865/2006 od 4. svibnja 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila o provedbi Uredbe br. 338/97, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) 2015/870 od 5. lipnja 2015., treba tumačiti na način da kada količina kavijara jesetrinih vrsta unesena na carinsko područje Europske unije premašuje ograničenje od 125 grama po osobi i uvoznik ne posjeduje dozvolu izdanu u svrhu provedenog uvoza, nadležno carinsko tijelo treba zaplijeniti cjelokupnu količinu tako uvezenog kavijara jesetrinih vrsta.

         (1)  SL C 175, 25. 5. 2020.


title: Predmet C-130/20: Presuda Suda (šesto vijeće) od 12. svibnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social n° 3 de Barcelona – Španjolska) – YJ/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) („Zahtjev za prethodnu odluku – Jednako postupanje prema muškarcima i ženama u pitanjima socijalne sigurnosti – Direktiva 79/7/EEZ – Članak 4. stavak 1. – Diskriminacija na temelju spola – Nacionalni propis koji predviđa isplatu dodatka na mirovinu za majčinstvo ženama koje su imale određen broj djece – Isključivanje od prava na taj dodatak na mirovinu žena koje su tražile odlazak u prijevremenu mirovinu – Područje primjene Direktive 79/7/EEZ”)

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/20

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 12. svibnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona – Španjolska) – YJ/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (Predmet C-130/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Jednako postupanje prema muškarcima i ženama u pitanjima socijalne sigurnosti - Direktiva 79/7/EEZ - Članak 4. stavak 1. - Diskriminacija na temelju spola - Nacionalni propis koji predviđa isplatu dodatka na mirovinu za majčinstvo ženama koje su imale određen broj djece - Isključivanje od prava na taj dodatak na mirovinu žena koje su tražile odlazak u prijevremenu mirovinu - Područje primjene Direktive 79/7/EEZ”)
      (2021/C 278/28)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: YJ

         Tuženik: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Izreka

      Direktiva Vijeća 79/7/EEZ od 19. prosinca 1978. o postupnoj provedbi načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima socijalne sigurnosti ne primjenjuje se na nacionalni propis koji za žene koje su imale najmanje dvoje biološke ili posvojene djece predviđa dodatak na mirovinu za majčinstvo u slučaju odlaska u mirovinu u dobi predviđenoj zakonom ili u slučaju odlaska u prijevremenu mirovinu zbog određenih razloga predviđenih zakonom, ali ne i u slučaju dobrovoljnog odlaska zainteresirane osobe u prijevremenu mirovinu.

         (1)  SL C 201, 15. 6. 2020.


title: Predmet C-142/20: Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. svibnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana – Italija) – Analisi G. Caracciolo srl/Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione, Regione Sicilia – Assessorato della salute – Dipartimento per le attività sanitarie e osservatorio, Accredia – Ente Italiano di Accreditamento, Azienda sanitaria provinciale di Palermo („Zahtjev za prethodnu odluku – Usklađivanje zakonodavstava – Uredba (EZ) br. 765/2008 – Zahtjevi za akreditaciju i za nadzor tržišta u odnosu na stavljanje proizvoda na tržište – Jedinstveno nacionalno akreditacijsko tijelo – Izdavanje potvrde o akreditaciji tijelima za ocjenjivanje sukladnosti – Akreditacijsko tijelo sa sjedištem u trećoj državi – Članak 56. UFEU a – Članak 102. UFEU a – Članci 20. i 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima – Valjanost”)

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/21

      Presuda Suda (prvo vijeće) od 6. svibnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana – Italija) – Analisi G. Caracciolo srl/Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione, Regione Sicilia – Assessorato della salute – Dipartimento per le attività sanitarie e osservatorio, Accredia – Ente Italiano di Accreditamento, Azienda sanitaria provinciale di Palermo
      (Predmet C-142/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje zakonodavstava - Uredba (EZ) br. 765/2008 - Zahtjevi za akreditaciju i za nadzor tržišta u odnosu na stavljanje proizvoda na tržište - Jedinstveno nacionalno akreditacijsko tijelo - Izdavanje potvrde o akreditaciji tijelima za ocjenjivanje sukladnosti - Akreditacijsko tijelo sa sjedištem u trećoj državi - Članak 56. UFEU a - Članak 102. UFEU a - Članci 20. i 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima - Valjanost”)
      (2021/C 278/29)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Analisi G. Caracciolo srl

         Tuženici: Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione, Regione Sicilia – Assessorato della salute – Dipartimento per le attività sanitarie e osservatorio, Accredia – Ente Italiano di Accreditamento, Azienda sanitaria provinciale di Palermo

         uz sudjelovanje: Perry Johnson Laboratory Accreditation Inc.

         Izreka

                  1.

                  Članak 4. stavke 1. i 5. te članak 7. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 765/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 9. srpnja 2008. o utvrđivanju zahtjeva za akreditaciju i za nadzor tržišta u odnosu na stavljanje proizvoda na tržište i o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 339/93 treba tumačiti na način da im se protivi tumačenje nacionalnog zakonodavstva prema kojem akreditacijsku djelatnost mogu obavljati tijela različita od jedinstvenog nacionalnog akreditacijskog tijela, u smislu te uredbe, koja imaju sjedište u trećoj državi, čak i kada ta tijela zajamče da će poštovati međunarodne norme i dokažu, među ostalim, na temelju sporazumâ o uzajamnom priznavanju, da posjeduju jednakovrijednu kvalifikaciju onoj jedinstvenog akreditacijskog tijela.

                  2.

                  Ispitivanje drugog prethodnog pitanja nije otkrilo ni jedan element koji bi utjecao na valjanost odredbi poglavlja II. Uredbe br. 765/2008 s obzirom na članke 56. i 102. UFEU-a te članke 20. i 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

         (1)  SL C 209, 22. 6. 2020.


title: Predmet C-202/20 P: Presuda Suda (osmo vijeće) od 12. svibnja 2021. – Claudio Necci/Europska komisija, Europski parlament, Vijeće Europske unije („Žalba – Javna služba – Bivši ugovorni djelatnik – Socijalna sigurnost – Zajednički sustav zdravstvenog osiguranja (JSIS) – Članak 95. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije (CEOS) – Zadržavanje statusa osigurane osobe nakon umirovljenja – Uvjet zaposlenja koje je trajalo dulje od tri godine – Prijava u JSIS nakon prijenosa mirovinskih prava – Izjednačavanje priznatih godina staža s godinama službe – Odbijanje zahtjeva – Tužba za poništenje – Akt kojim se nanosi šteta – Rješenje Općeg suda kojim se utvrđuje nedopuštenost tužbe – Ukidanje”)

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/22

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 12. svibnja 2021. – Claudio Necci/Europska komisija, Europski parlament, Vijeće Europske unije
      (Predmet C-202/20 P) (1)

      („Žalba - Javna služba - Bivši ugovorni djelatnik - Socijalna sigurnost - Zajednički sustav zdravstvenog osiguranja (JSIS) - Članak 95. Uvjeta zaposlenja ostalih službenika Europske unije (CEOS) - Zadržavanje statusa osigurane osobe nakon umirovljenja - Uvjet zaposlenja koje je trajalo dulje od tri godine - Prijava u JSIS nakon prijenosa mirovinskih prava - Izjednačavanje priznatih godina staža s godinama službe - Odbijanje zahtjeva - Tužba za poništenje - Akt kojim se nanosi šteta - Rješenje Općeg suda kojim se utvrđuje nedopuštenost tužbe - Ukidanje”)
      (2021/C 278/30)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Claudio Necci (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, avocats, a potom S. Orlandi, avocat)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: B. Mongin i T. S. Bohr, agenti), Europski parlament (zastupnici: J. Van Pottelberge i I. Terwinghe, agenti), Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i M. Alver, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Ukida se rješenje Općeg suda Europske unije od 25. ožujka 2020., Necci/Komisija (T-129/19, neobjavljeno, EU:T:2020:131).

                  2.

                  Predmet se vraća na odlučivanje Općem sudu Europske unije.

                  3.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.

         (1)  SL C 304, 14. 9. 2020.


title: Predmet C-209/20: Presuda Suda (treće vijeće) od 20. svibnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Renesola UK Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs („Zahtjev za prethodnu odluku – Carinska unija – Ocjena valjanosti – Provedbena uredba (EU) br. 1357/2013 – Određivanje zemlje podrijetla solarnih modula sastavljenih u trećoj zemlji od solarnih ćelija proizvedenih u drugoj trećoj zemlji – Uredba (EEZ) br. 2913/92 – Carinski zakonik Zajednice – Članak 24. – Podrijetlo robe u čijoj je proizvodnji sudjelovalo nekoliko trećih zemalja – Pojam „posljednja bitna prerada ili obrada””)

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/22

      Presuda Suda (treće vijeće) od 20. svibnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Renesola UK Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Predmet C-209/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Carinska unija - Ocjena valjanosti - Provedbena uredba (EU) br. 1357/2013 - Određivanje zemlje podrijetla solarnih modula sastavljenih u trećoj zemlji od solarnih ćelija proizvedenih u drugoj trećoj zemlji - Uredba (EEZ) br. 2913/92 - Carinski zakonik Zajednice - Članak 24. - Podrijetlo robe u čijoj je proizvodnji sudjelovalo nekoliko trećih zemalja - Pojam „posljednja bitna prerada ili obrada””)
      (2021/C 278/31)
      Jezik postupka: engleski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Renesola UK Ltd

         Tuženik: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Izreka

      Razmatranjem prvog prethodnog pitanja nije utvrđeno postojanje nijednog elementa koji bi mogao utjecati na valjanost Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 1357/2013 оd 17. prosinca 2013. o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 2454/93 o utvrđivanju odredaba za provedbu Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 o Carinskom zakoniku Zajednice.

         (1)  SL C 262, 10. 8. 2020.


title: Predmet C-230/20: Presuda Suda (osmo vijeće) od 20. svibnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa (Senāts) – Latvija) – „BTA Baltic Insurance Company” AAS/Valsts ieņēmumu dienests („Zahtjev za prethodnu odluku – Uredba (EEZ) br. 2913/92 – Carinski zakonik Zajednice – Članak 195. – Članak 232. stavak 1. točka (a) – Članak 221. stavak 3. – Zajednička carinska tarifa – Naplata iznosa carinskog duga – Obavještavanje dužnika o iznosu carine – Rok zastare – Aktivacija jamčeve obveze – Prisilno izvršenje radi naplate – Razuman rok”)

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/23

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 20. svibnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Augstākā tiesa (Senāts) – Latvija) – „BTA Baltic Insurance Company” AAS/Valsts ieņēmumu dienests
      (Predmet C-230/20) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EEZ) br. 2913/92 - Carinski zakonik Zajednice - Članak 195. - Članak 232. stavak 1. točka (a) - Članak 221. stavak 3. - Zajednička carinska tarifa - Naplata iznosa carinskog duga - Obavještavanje dužnika o iznosu carine - Rok zastare - Aktivacija jamčeve obveze - Prisilno izvršenje radi naplate - Razuman rok”)
      (2021/C 278/32)
      Jezik postupka: latvijski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj:„BTA Baltic Insurance Company” AAS

         Tuženik: Valsts ieņēmumu dienests

         Izreka

                  1.

                  Članak 195. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2913/92 od 12. listopada 1992. o Carinskom zakoniku Zajednice, kako je izmijenjena Uredbom Vijeća (EZ) br. 1186/2009 od 16. studenoga 2009. o uspostavi sustava oslobođenja od carina u Zajednici, treba tumačiti na način da se jamac carinskog duga iz tog članka ne može kvalificirati kao „dužnik” u smislu članka 221. stavka 3 Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 1186/2009, te se, stoga, na navedenog jamca ne može primjenjivati rok zastare od tri godine od dana nastanka carinskog duga predviđen tom odredbom.

                  2.

                  Članak 232. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 2913/92, kako je izmijenjena Uredbom br. 1186/2009, treba tumačiti na način da se obveza država članica predviđena u toj odredbi da poduzmu sve propisane mogućnosti prema važećem zakonodavstvu za osiguranje naplate tog duga, primjenjuje ne samo na dužnika, nego i na jamca, i da se potonjeg dakle, na temelju navedenog članka 232. stavka 1. točke (a) može smatrati osobom protiv koje je usmjereno prisilno izvršenje i na koju se primjenjuju pravila države članice, uključujući i ona koja se odnose na rokove, u području izvršenja.

                  3.

                  Pravilo koje proizlazi iz načela pravne sigurnosti, a u skladu s kojim treba poštovati razumni rok zastare, treba tumačiti na način da se primjenjuje na tužbu podnesenu protiv jamca kako bi se osigurala naplata carinskog duga.

         (1)  SL C 255, 3. 8. 2020.


title: Predmet C-665/20 PPU: Presuda Suda (peto vijeće) od 29. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – Izvršenje europskog uhidbenog naloga izdanog protiv osobe X („Zahtjev za prethodnu odluku – Hitni prethodni postupak – Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Okvirna odluka 2002/584/PUP – Europski uhidbeni nalog – Razlozi za moguće neizvršenje – Članak 4. točka 5. – Tražena osoba koja je u trećoj zemlji pravomoćno osuđena za ista djela – Kazna koja je izdržana ili više ne može biti izvršena u skladu s pravom države u kojoj je presuda izrečena – Provedba – Margina prosudbe pravosudnog tijela izvršenja – Pojam „ista djela” – Uvjetni otpust koji je odobrilo tijelo koje nije sud u okviru opće mjere pomilovanja”)

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/24

      Presuda Suda (peto vijeće) od 29. travnja 2021. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Amsterdam – Nizozemska) – Izvršenje europskog uhidbenog naloga izdanog protiv osobe X
      (Predmet C-665/20 PPU) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Hitni prethodni postupak - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Okvirna odluka 2002/584/PUP - Europski uhidbeni nalog - Razlozi za moguće neizvršenje - Članak 4. točka 5. - Tražena osoba koja je u trećoj zemlji pravomoćno osuđena za ista djela - Kazna koja je izdržana ili više ne može biti izvršena u skladu s pravom države u kojoj je presuda izrečena - Provedba - Margina prosudbe pravosudnog tijela izvršenja - Pojam „ista djela” - Uvjetni otpust koji je odobrilo tijelo koje nije sud u okviru opće mjere pomilovanja”)
      (2021/C 278/33)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Amsterdam

         Stranka glavnog postupka

      X

         Izreka

                  1.

                  Članak 4. točku 5. Okvirne odluke Vijeća 2002/584/PUP od 13. lipnja 2002. o Europskom uhidbenom nalogu i postupcima predaje između država članica, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom Vijeća 2009/299/PUP od 26. veljače 2009., treba tumačiti na način da, kada država članica odluči prenijeti tu odredbu u svoje nacionalno pravo, pravosudno tijelo izvršenja mora raspolagati određenom marginom prosudbe kako bi utvrdilo treba li izvršenje europskog uhidbenog naloga odbiti zbog razloga utvrđenog u navedenoj odredbi.

                  2.

                  Članak 3. točku 2. i članak 4. točku 5. Okvirne odluke 2002/584, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299, treba tumačiti na način da se pojam „ista djela”, koji se nalazi u tim dvjema odredbama, mora ujednačeno tumačiti.

                  3.

                  Članak 4. točku 5. Okvirne odluke 2002/584, kako je izmijenjena Okvirnom odlukom 2009/299 – koji primjenu razloga za moguće neizvršenje predviđenog u toj odredbi podvrgava uvjetu da je, u slučaju izricanja presude, kazna izdržana ili je u tijeku izdržavanje kazne, ili presuda više ne može biti izvršena u skladu s pravom države u kojoj je presuda izrečena – treba tumačiti na način da je taj uvjet ispunjen ako je u odnosu na traženu osobu donesena pravomoćna osuđujuća presuda za ista djela, kojom joj se izriče kazna zatvora čiji je jedan dio izvršen u trećoj zemlji u kojoj je kazna izrečena, dok joj je za preostalo trajanje te kazne tijelo te zemlje koje nije sud odobrilo uvjetni otpust u okviru opće mjere pomilovanja koja se primjenjuje i na osobe osuđene za teža djela i koja se ne temelji na objektivnim razlozima kaznenopravne politike. Na pravosudnom tijelu izvršenja je da prilikom korištenja marginom prosudbe, kojom raspolaže, odvagne, s jedne strane, sprečavanje nekažnjavanja i suzbijanje kriminala te, s druge strane, jamstvo pravne sigurnosti dotične osobe.

         (1)  SL C 128, 12. 4. 2021.


title: Predmet C-428/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. rujna 2020. uputio Sąd Apelacyjny w Warszawie (Poljska) – A.K./Skarb Państwa

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/24

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. rujna 2020. uputio Sąd Apelacyjny w Warszawie (Poljska) – A.K./Skarb Państwa
      (Predmet C-428/20)
      (2021/C 278/34)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Apelacyjny w Warszawie

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: A. K.

         Tuženik: Skarb Państwa

         Prethodna pitanja

      Je li, u skladu s člankom 2. Direktive 2005/14/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o izmjeni direktiva Vijeća 72/166/EEZ, 84/5/EEZ, 88/357/EEZ i 90/232/EEZ te Direktive 2000/26/EZ Europskog parlamenta i Vijeća u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila (1), država članica koja je utvrdila prijelazno razdoblje za prilagodbu minimalnih iznosa pokrića bila dužna povećati iznose pokrića do najmanje jedne polovine razina koje su utvrđene izmijenjenim člankom 1. stavkom 2. Direktive 84/5/EEZ u roku od trideset mjeseci od dana provedbe Direktive:

                  —

                  za sve ugovore o obveznom osiguranju motornih vozila koji su na snazi nakon isteka tih trideset mjeseci, uključujući ugovore sklopljene prije 11. prosinca 2009., ali koji su i dalje na snazi nakon tog datuma, u pogledu odštetnih zahtjeva nastalih nakon 11. prosinca 2009.,

                  —

                  ili samo za nove ugovore o obveznom osiguranju motornih vozila sklopljene nakon 11. prosinca 2009.?

         (1)  SL L 2005., L 149, str. 14.


title: Predmet C-580/20: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. studenoga 2020. uputio Tribunalul Neamţ (Rumunjska) – Ministerul Public – D.N.A. – Serviciul Teritorial Bacău/ XXX, YYY

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. studenoga 2020. uputio Tribunalul Neamţ (Rumunjska) – Ministerul Public – D.N.A. – Serviciul Teritorial Bacău/ XXX, YYY
      (Predmet C-580/20)
      (2021/C 278/35)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunalul Neamţ

         Stranke glavnog postupka

         Optuženici: XXX, YYY

         Druga stranka u postupku: Ministerul Public – D.N.A. – Serviciul Teritorial Bacău
      Rješenjem od 11. svibnja 2021., Sud (šesto vijeće) proglasio je očito nedopuštenim zahtjev za prethodnu odluku koji je odlukom od 14. listopada 2020. uputio Tribunalul Neamț (Viši sud u Neamtu, Rumunjska).


title: Predmet C-190/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2021. uputio Oberlandesgerichts Stuttgart (Njemačka) – Paypal (Europe) Sàrl i Cie, SCA/PQ

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/25

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. ožujka 2021. uputio Oberlandesgerichts Stuttgart (Njemačka) – Paypal (Europe) Sàrl i Cie, SCA/PQ
      (Predmet C-190/21)
      (2021/C 278/36)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberlandesgericht Stuttgart

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj i Žalitelj: Paypal (Europe) Sàrl i Cie, SCA

         Tužitelj i druga stranka u žalbenom postupku: PQ

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li deliktni zahtjev, zasebno razmatran i samostalno tumačen, smatrati ugovornim zahtjevom u skladu s člankom 7. točkom 1. Uredbe (EU) 1215/2012 (1) ako je deliktni zahtjev na neki način u konkurenciji s ugovornim zahtjevom, a da postojanje deliktnog zahtjeva pritom ne ovisi o tumačenju ugovora?

                  2.

                  U slučaju niječnog odgovora na prvo pitanje: gdje se nalazi mjesto nastanka štete u smislu članka 7. točke 2. Uredbe Bruxelles Ia ako pružatelj platnih usluga izvrši kreditni transfer elektroničkog novca s klijentova računa na račun priređivača igara na sreću otvoren kod istog pružatelja platnih usluga te se posredovanje pružatelja platnih usluga u plaćanjima u korist priređivača igara na sreću može smatrati stvarju povezanom s deliktima:

                  2.1

                  Nalazi li se to mjesto u registriranom sjedištu pružatelja platnih usluga kao mjestu transakcije elektroničkog novca?

                  2.2

                  Je li to mjesto u kojem na temelju transakcije (u svakom slučaju ako je transakcija zakonita) nastaje zahtjev pružatelja platnih usluga za naknadu troškova od klijenta koji je naložio plaćanje?

                  2.3

                  Je li to mjesto u kojem klijent koji je naložio plaćanje ima domicil?

                  2.4

                  Je li to mjesto u kojem se nalazi klijentov bankovni račun kojem pružatelj platnih usluga ima pristup na temelju ovlaštenja za izravno terećenje radi nadoplate računa elektroničkog novca?

                  2.5

                  Je li to mjesto u kojem igrač prilikom igre na sreću izgubi novac koji je pružatelj platnih usluga prenio na njegov račun za klađenje koji ima kod priređivača igara na sreću, dakle mjesto u kojem se nalazi sjedište priređivača igara na sreću?

                  2.6

                  Je li to mjesto u kojem klijent sudjeluje u zabranjenoj igri na sreću (ako je mjesto u kojem se igra održava ujedno klijentov domicil)?

                  2.7

                  Je li moguće da to mjesto nije nijedno od prethodno navedenih mjesta?

                  2.8

                  U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje 2.2 i ako je relevantno mjesto u kojem na temelju transakcije nastaje zahtjev pružatelja platnih usluga za naknadu troškova od klijenta: gdje nastaje zahtjev za naknadu troškova od klijenta koji je naložio plaćanje? Može li se za određivanje mjesta te obveze uzeti u obzir mjesto izvršenja okvirnog ugovora o platnim uslugama ili domicil dužnika?

         (1)  Uredba (EU) br. 1215/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2012., L 351, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289. i ispravci SL 2014., L 160, str. 40. i SL 2016., L 202, str. 57.)


title: Predmet C-206/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. ožujka 2021. uputio Tribunal administratif de Dijon (Francuska) – M. X/Préfet de Saône-et-Loire

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/26

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 31. ožujka 2021. uputio Tribunal administratif de Dijon (Francuska) – M. X/Préfet de Saône-et-Loire
      (Predmet C-206/21)
      (2021/C 278/37)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal administratif de Dijon

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: M. X

         Tuženik: Préfet de Saône-et-Loire

         Prethodno pitanje

      Dovode li članak 7. stavak 1. točka (b) i članak 8. stavak 4. Direktive 2004/38/EZ od 29. travnja 2004. (1), zato što se njima zahtijeva da osoba bude zdravstveno osigurana i ima dostatna sredstva kako ne bi postala teret za sustav socijalne pomoći, do neizravne diskriminacije […] na štetu osoba koje zbog svojeg invaliditeta ne mogu obavljati profesionalnu djelatnost ili mogu obavljati samo ograničenu djelatnost te se tako mogu naći u situaciji u kojoj nisu sposobne ostvariti dostatna sredstva za vlastito uzdržavanje, a da se pritom znatno, pa čak i nerazumno ne koriste sustavom socijalne pomoći države članice u kojoj borave?

         (1)  Direktiva 2004/38/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 29. travnja 2004. o pravu građana Unije i članova njihovih obitelji na slobodno kretanje i boravište na području države članice, kojom se izmjenjuje Uredba (EEZ) br. 1612/68 i stavljaju izvan snage direktive 64/221/EEZ, 68/360/EEZ, 72/194/EEZ, 73/148/EEZ, 75/34/EEZ, 75/35/EEZ, 90/364/EEZ, 90/365/EEZ i 93/96/EEZ (SL 2004, L 158, str. 77)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 2., str. 42 i ispravak SL 2016., L 87, str. 36.).


title: Predmet C-245/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. travnja 2021. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Bundesrepublik Deutschland koju zastupa Bundesministerium des Innern, für Bau und Heimat/MA, PB

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/27

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. travnja 2021. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Bundesrepublik Deutschland koju zastupa Bundesministerium des Innern, für Bau und Heimat/MA, PB
      (Predmet C-245/21)
      (2021/C 278/38)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj revizije: Bundesrepublik Deutschland

         Druge stranke u revizijskom postupku: MA, PB

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Obuhvaća li područje primjene članka 27. stavka 4. Uredbe Dublin III (1) tijekom sudskog postupka povodom pravnog lijeka upravnu odgodu izvršenja odluke o transferu, koja se može opozvati samo zbog stvarne (privremene) nemogućnosti transfera uslijed pandemije bolesti COVID-19?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: dovodi li takva odluka o odgodi do prekida roka za transfer na temelju članka 29. stavka 1. Uredbe Dublin III?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje: vrijedi li to i u slučaju kad je sud prije početka pandemije bolesti COVID-19 odbio zahtjev osobe koja traži zaštitu da se na temelju članka 27. stavka 3. točke (c) Uredbe Dublin III odgodi provedba odluke o transferu do ishoda postupka povodom pravnog lijeka?

         (1)  Uredba (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (SL 2013., L 180, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 108.)


title: Predmet C-248/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. travnja 2021. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Bundesrepublik Deutschland koju zastupa Bundesministerium des Innern, für Bau und Heimat/LE

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/28

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. travnja 2021. uputio Bundesverwaltungsgericht (Njemačka) – Bundesrepublik Deutschland koju zastupa Bundesministerium des Innern, für Bau und Heimat/LE
      (Predmet C-248/21)
      (2021/C 278/39)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesverwaltungsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj revizije: Bundesrepublik Deutschland

         Druga stranka u revizijskom postupku: LE

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Obuhvaća li područje primjene članka 27. stavka 4. Uredbe Dublin III (1) tijekom sudskog postupka povodom pravnog lijeka upravnu odgodu izvršenja odluke o transferu, koja se može opozvati samo zbog stvarne (privremene) nemogućnosti transfera uslijed pandemije bolesti COVID-19?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: dovodi li takva odluka o odgodi do prekida roka za transfer na temelju članka 29. stavka 1. Uredbe Dublin III?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje: vrijedi li to i u slučaju kad je sud prije početka pandemije bolesti COVID-19 odbio zahtjev osobe koja traži zaštitu da se na temelju članka 27. stavka 3. točke (c) Uredbe Dublin III odgodi provedba odluke o transferu do ishoda postupka povodom pravnog lijeka?

         (1)  Uredba (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (SL 2013., L 180, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 108.)


title: Predmet C-254/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. travnja 2021. uputio Tribunale ordinario di Roma (Italija) – DG / Ministero dell'Interno – Dipartimento per le Libertà Civili e l'Immigrazione – Direzione Centrale dei Servizi Civili per L’Immigrazione e l’Asilo – Unità Dublino

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/28

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. travnja 2021. uputio Tribunale ordinario di Roma (Italija) – DG / Ministero dell'Interno – Dipartimento per le Libertà Civili e l'Immigrazione – Direzione Centrale dei Servizi Civili per L’Immigrazione e l’Asilo – Unità Dublino
      (Predmet C-254/21)
      (2021/C 278/40)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale ordinario di Roma

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: DG

         Tuženik: Ministero dell'Interno – Dipartimento per le Libertà Civili e l'Immigrazione – Direzione Centrale dei Servizi Civili per L’Immigrazione e l’Asilo – Unità Dublino

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Zahtijeva li pravo na djelotvoran pravni lijek u skladu s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima da se smatra da članci 4. i 19. te povelje u okolnostima kao što su one iz glavnog postupka pružaju zaštitu i od opasnosti neizravnog prisilnog udaljenja ili vraćanja nakon transfera u državu članicu Unije u kojoj ne postoje sustavni nedostaci u smislu članka 3. stavka 2. Uredbe Dublin (1) (u slučaju nepostojanja drugih odgovornih država članica na temelju kriterija iz poglavlja III. i IV.) i koja je već razmotrila i odbila prvi zahtjev za međunarodnu zaštitu?

                  2.

                  Treba li sud države članice u kojoj je podnesen drugi zahtjev za međunarodnu zaštitu kojem je podnesen pravni lijek u smislu članka 27. Uredbe Dublin i koji je stoga odgovoran za ocjenu transfera unutar Unije, ali ne i za donošenje odluke o zahtjevu za zaštitu, ocijeniti da postoji opasnost od neizravnog prisilnog udaljenja ili vraćanja u treću zemlju kad je država članica u kojoj je podnesen prvi zahtjev za međunarodnu zaštitu drukčije ocijenila izraz „zaštita unutar države podrijetla” u smislu članka 8. Direktive 2011/95/EU (2)?

                  3.

                  Je li ocjena postojanja [opasnosti od] neizravnog prisilnog udaljenja ili vraćanja nakon različitog tumačenja potrebe „zaštite unutar države podrijetla” između dviju država članica u skladu s člankom 3. stavkom 1. (drugim dijelom) Uredbe i s općom zabranom za državljane treće zemlje da odluče u kojoj će državi članici Unije podnijeti zahtjev za međunarodnu zaštitu?

                  4.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno navedena pitanja:

                              a.

                              Obvezuje li ocjena postojanja [opasnosti od] neizravnog prisilnog udaljenja ili vraćanja, koju je izvršio sud države u kojoj je podnositelj zahtjeva podnio drugi zahtjev za međunarodnu zaštitu nakon što je odbijen prvi zahtjev, na primjenu klauzule iz članka 17. stavka 1., koja je u Uredbi definirana kao „diskrecijska klauzula”?

                              b.

                              Koje kriterije, osim onih koji se navode u poglavlju III. i IV., sud pred kojim je pokrenut postupak [na temelju] članka 27. Uredbe treba uzeti u obzir kako bi mogao ocijeniti postojanje opasnosti od neizravnog prisilnog udaljenja ili vraćanja, s obzirom na to da je tu opasnost već isključila zemlja koja je razmotrila prvi zahtjev za međunarodnu zaštitu?

         (1)  Uredba (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (preinaka) (SL 2013., L180, str. 31.)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 108.)

         (2)  Direktiva 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni statusa izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite (preinačena) (SL 2011., L 337, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 13., str. 248.)


title: Predmet C-256/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. travnja 2021. uputio Oberlandesgerichts München (Njemačka) – KP/TV i Gemeinde Bodman-Ludwigshafen

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/29

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. travnja 2021. uputio Oberlandesgerichts München (Njemačka) – KP/TV i Gemeinde Bodman-Ludwigshafen
      (Predmet C-256/21)
      (2021/C 278/41)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Oberlandesgericht München

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: KP

         Tuženici: TV, Gemeinde Bodman-Ludwigshafen

         Prethodna pitanja

      Treba li članak 124. točku (d) i članak 128. Uredbe 2017/1001 (1) tumačiti na način da je sud za žigove Europske unije nadležan za odlučivanje o proglašavanju ništavosti žiga Europske unije koje se traži protutužbom u smislu članka 128. Uredbe 2017/1001 čak i nakon što se valjano povukla tužba zbog povrede tog žiga Europske unije u smislu članka 124. točke (a) te uredbe?

         (1)  Uredba (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2017. o žigu Europske unije (SL 2017., L 154, str. 1.)


title: Predmet C-264/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. travnja 2021. uputio Korkein oikeus (Finska) – Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia/Koninklijke Philips N.V.

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/30

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. travnja 2021. uputio Korkein oikeus (Finska) – Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia/Koninklijke Philips N.V.
      (Predmet C-264/21)
      (2021/C 278/42)
      Jezik postupka: finski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Korkein oikeus

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia

         Druga stranka u žalbenom postupku: Koninklijke Philips N.V.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Zahtijeva li pojam proizvođača u smislu članka 3. stavka 1. Direktive o odgovornosti za proizvode (1) da se osoba, koja je obilježila proizvod svojim imenom, žigom ili drugim znakom raspoznavanja ili dopustila to obilježavanje, i na drugi način predstavlja kao proizvođač proizvoda?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: na temelju kojih čimbenika treba ocijeniti da se osoba predstavlja kao proizvođač? Je li prilikom te ocjene relevantno da je proizvod proizvelo jedno, a prodalo drugo društvo kći nositelja žiga?

         (1)  Direktiva 1999/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 10. svibnja 1999. o izmjeni Direktive Vijeća 85/374/EEZ o usklađivanju zakona i drugih propisa država članica u vezi s odgovornošću za neispravne proizvode (SL 1999., L 141, str. 20.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 43.)


title: Predmet C-277/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. travnja 2021. uputio Conseil d’État (Belgija) – Secrétariat général de l’Enseignement catholique ASBL (SeGEC), Fédération des Établissements libres subventionnés indépendants ASBL (FELSI), Groupe scolaire Don Bosco à Woluwe-Saint-Lambert ASBL, École fondamentale libre de Chênée ASBL, Collège Saint-Guibert de Gembloux ASBL, Collège Saint-Benoit de Maredsous ASBL, Pouvoir organisateur des Centres PMS libres à Woluwe ASBL/Institut des Comptes nationaux (ICN), Banque nationale de Belgique

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/30

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. travnja 2021. uputio Conseil d’État (Belgija) – Secrétariat général de l’Enseignement catholique ASBL (SeGEC), Fédération des Établissements libres subventionnés indépendants ASBL (FELSI), Groupe scolaire Don Bosco à Woluwe-Saint-Lambert ASBL, École fondamentale libre de Chênée ASBL, Collège Saint-Guibert de Gembloux ASBL, Collège Saint-Benoit de Maredsous ASBL, Pouvoir organisateur des Centres PMS libres à Woluwe ASBL/Institut des Comptes nationaux (ICN), Banque nationale de Belgique
      (Predmet C-277/21)
      (2021/C 278/43)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Conseil d’État

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Secrétariat général de l’Enseignement catholique ASBL (SeGEC), Fédération des Établissements libres subventionnés indépendants ASBL (FELSI), Groupe scolaire Don Bosco à Woluwe-Saint-Lambert ASBL, École fondamentale libre de Chênée ASBL, Collège Saint-Guibert de Gembloux ASBL, Collège Saint-Benoit de Maredsous ASBL, Pouvoir organisateur des Centres PMS libres à Woluwe ASBL

         Tuženici: Institut des Comptes nationaux (ICN), Banque nationale de Belgique

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li stavak 20.309. točku (h) Priloga A Uredbi br. 549/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2013. o Europskom sustavu nacionalnih i regionalnih računa u Europskoj uniji (1) tumačiti na način da valja smatrati da je propis, na temelju kojeg opća država nadležna u području djelatnosti obrazovanja:

                              —

                              odobrava nastavne programe,

                              —

                              uređuje kako strukturu nastave tako i prioritetne i posebne zadaće, organizira nadzor nad uvjetima za upis i isključenje učenika, odlukama razrednog vijeća i financijskim sudjelovanjem, organizira grupiranje školskih ustanova u strukturirane mreže i zahtijeva izradu obrazovnih, pedagoških i razvojnih projekata, kao i podnošenje izvješća o aktivnostima,

                              —

                              organizira nadzor i inspekciju koji se osobito odnose na područja o kojima se podučava, razinu obrazovanja i primjenu jezičnih zakona, isključujući pedagoške metode i

                              —

                              utvrđuje minimalni broj učenika u razredu, odjeljenju, stupnju ili drugim pododjelima, osim u slučaju odstupanja utvrđenog na ministarskoj razini,

                        „pretjeran”, u smislu te odredbe, u tolikoj mjeri da zapravo upravlja općom politikom ili programom jedinica predmetnog područja djelatnosti ili ih uvjetuje?

                  2.

                  Treba li stavak 20.15. Priloga A istoj uredbi tumačiti na način da se njime u pojam općih odredbi uključuju posebna pravila koja čine „pravilnik”, koja se primjenjuju na članove osoblja neprofitnih ustanova koje djeluju u području obrazovanja i koje financira opća država?

         (1)  SL 2013, L 174, str. 1.


title: Predmet C-278/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. travnja 2021. uputio Østre Landsret (Danska) – Dansk Akvakultur, koji djeluje u ime AquaPri A/S/Miljø- og Fødevareklagenævnet

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/31

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. travnja 2021. uputio Østre Landsret (Danska) – Dansk Akvakultur, koji djeluje u ime AquaPri A/S/Miljø- og Fødevareklagenævnet
      (Predmet C-278/21)
      (2021/C 278/44)
      Jezik postupka: danski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Østre Landsret

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Dansk Akvakultur, koji djeluje u ime AquaPri A/S

         Tuženik: Miljø- og Fødevareklagenævnet

         Intervenijent: Landbrug & Fødevarer (u potporu AquaPri A/S)

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 6. stavak 3. [prvu rečenicu] Direktive Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (Direktiva o staništima) (1) tumačiti na način da se primjenjuje na situaciju poput one o kojoj je riječ u ovom predmetu u kojoj se traži odobrenje za nastavak rada postojećeg ribogojilišta ako su aktivnost ribogojilišta i ispuštanje dušika i ostalih hranjivih tvari ostali nepromijenjeni u odnosu na aktivnost i ispuštanje odobreno 2006., ali ako nije provedena procjena utjecaja ukupne aktivnosti i kumulativnih učinaka svih ribogojilišta na tom području vezano za prethodno odobrenje za ribogojilište s obzirom na to da su nadležna tijela provela samo procjenu ukupnog dodatnog ispuštanja dušika itd. iz predmetnog ribogojilišta?

                  2.

                  Je li za odgovor na prvo pitanje relevantna činjenica da se nacionalnim Planom upravljanja riječnim slivovima za razdoblje 2015. – 2021. vodi računa o prisutnosti ribogojilišta na tom području s obzirom na to da se njime izdvaja određena količina dušika kako bi se osiguralo da postojeća ribogojilišta na tom području mogu koristiti svoja postojeća odobrenja za ispuštanje te da stvarno ispuštanje ribogojilišta ostaje unutar utvrđenih graničnih vrijednosti?

                  3.

                  Ako se u situaciji poput one o kojoj je riječ u ovom predmetu mora provesti procjena u skladu s člankom 6. stavkom 3. [prvom rečenicom] Direktive o staništima, je li u vezi s tom procjenom nadležno tijelo dužno uzeti u obzir granične vrijednosti ispuštanja dušika izdvojene u Planu upravljanja riječnim slivovima za razdoblje 2015. – 2021. i sve druge relevantne informacije i procjene koje bi mogle proizaći iz Plana upravljanja riječnim slivovima ili iz plana Natura 2000 za to područje?

         (1)  SL 1992., L 206, str. 7. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 14.)


title: Predmet C-279/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. travnja 2021. uputio Østre Landsret (Danska) – X/Udlændingenævnet

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/32

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. travnja 2021. uputio Østre Landsret (Danska) – X/Udlændingenævnet
      (Predmet C-279/21)
      (2021/C 278/45)
      Jezik postupka: danski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Østre Landsret

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: X

         Tuženik: Udlændingenævnet

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Protive li se klauzuli o mirovanju (standstill) iz članka 13. Odluke br. 1/80 (1) uvođenje i primjena nacionalnog pravila koje, kao uvjet za spajanje bračnih drugova, zahtijeva – ako u konkretnom slučaju ne postoje posebno značajni razlozi – da bračni drug/životni partner koji je, kao turski radnik u odnosnoj državi članici, obuhvaćen Sporazumom o pridruživanju i Odlukom br. 1/80 položi ispit poznavanja službenog jezika države članice domaćina u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, u kojoj je turski radnik stekao pravo na trajni boravak u toj državi članici na temelju ranije važećih pravila, koja nisu zahtijevala polaganje ispita poznavanja jezika navedene države kao preduvjet za stjecanje tog prava?

                  2.

                  Obuhvaća li posebna zabrana diskriminacije predviđena u članku 10. stavku 1. Odluke br. 1/80 nacionalno pravilo koje, kao uvjet za spajanje bračnih drugova, zahtijeva – ako u konkretnom slučaju ne postoje posebno značajni razlozi – da bračni drug/životni partner koji je, kao turski radnik u odnosnoj državi članici, obuhvaćen Sporazumom o pridruživanju i Odlukom br. 1/80 položi ispit poznavanja službenog jezika države članice domaćina u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, u kojoj je turski radnik stekao pravo na trajni boravak u toj državi članici na temelju ranije važećih pravila, koja nisu zahtijevala polaganje ispita poznavanja jezika navedene države kao preduvjet za stjecanje tog prava?

                  3.

                  U slučaju negativnog odgovora na drugo pitanje, protivi li se nacionalno pravilo, poput opisanog, općoj zabrani diskriminacije predviđenoj u članku 9. Sporazuma o pridruživanju u situaciji poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku, u kojoj je turski radnik stekao pravo na trajni boravak u odnosnoj državi članici na temelju ranije važećih pravila, koja nisu zahtijevala polaganje ispita poznavanja službenog jezika države članice domaćina kao preduvjet za stjecanje tog prava, ako se takav uvjet ne primjenjuje na državljane odnosne nordijske države članice (ovdje je to Danska), državljane ostalih nordijskih zemalja niti za državljane drugih država članica Unije (dakle, ne primjenjuje se na državljane država članica Unije/EGP-a)?

                  4.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na treće pitanje, je li moguće izravno se pred nacionalnim sudovima pozivati na opću zabranu diskriminacije predviđenu u članku 9. Sporazuma o pridruživanju?

         (1)  Odluka Vijeća za pridruživanje br. 1/80 od 19. rujna 1980. o razvoju pridruživanja (neobjavljena)


title: Predmet C-280/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. travnja 2021. uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) – P.I./Migracijos departamentas prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/33

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. travnja 2021. uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) – P.I./Migracijos departamentas prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos
      (Predmet C-280/21)
      (2021/C 278/46)
      Jezik postupka: litavski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: P.I.

         Tuženik: Migracijos departamentas prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos

         Prethodno pitanje

      Treba li suprotstavljanje korumpiranoj i utjecajnoj skupini koja djeluje nezakonito i ugnjetava podnositelja zahtjeva za azil pomoću državnog aparata te kojoj se nemoguće legitimno usprotiviti zbog raširene korupcije u državi smatrati istovjetnim pripisanom političkom mišljenju u smislu članka 10. Direktive 2011/95/EU (1)?

         (1)  Direktiva 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni statusa izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite (SL 2011., L 337, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 13., str. 248. i ispravak SL 2020., L 76, str. 37.)


title: Predmet C-287/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. svibnja 2021. uputio Landesgericht Salzburg (Austrija) – FC/FTI Touristik GmbH

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/33

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. svibnja 2021. uputio Landesgericht Salzburg (Austrija) – FC/FTI Touristik GmbH
      (Predmet C-287/21)
      (2021/C 278/47)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesgericht Salzburg

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: FC

         Tuženik: FTI Touristik GmbH

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 12. stavak 2. Direktive (EU) 2015/2302 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2015. o putovanjima u paket aranžmanima i povezanim putnim aranžmanima (1) (u daljnjem tekstu: Direktiva) tumačiti na način da je putnikov raskid ugovora o putovanju u paket aranžmanu pozivanjem na „izvanredne okolnosti koje se nisu mogle izbjeći” načelno dopušten tek neposredno prije polaska ili do tog raskida u pojedinačnim slučajevima može doći i 3 do 4 mjeseca prije toga?

                  2.

                  Ako je izjavljivanje raskida dopušteno bez vremenskog ograničenja, postavlja se pitanje

                              a)

                              je li za predviđanje koje je, s putnikova stajališta, potrebno poduzeti u okviru ex ante razmatranja planiranog vremenskog razdoblja putovanja, dovoljno već to da se navedene okolnosti i njihov štetni utjecaj mogu s vjerojatnošću procijeniti i da se u pogledu rizične situacije koja je već nastupila s velikom vjerojatnošću ne može očekivati znatno poboljšanje, i

                              b)

                              ne ide li onda eventualno preuranjeno izjavljeni raskid na štetu putnika, ako se okolnosti koje postoje već u trenutku izjave o raskidu tek neposredno prije polaska očituju na način da organizator u konačnici uopće ne može izvršiti putovanje ili da bi sudjelovanje u putovanju bilo neprihvatljivo za putnika?

                  3.

                  Ovisi li ocjena postojanja izvanrednih okolnosti koje se nisu mogle izbjeći, a koje su nastupile na odredištu ili u njegovoj neposrednoj blizini, te ocjena značajnog štetnog utjecaja koje one imaju na izvršenje paket aranžmana

                              a)

                              samo o objektivnim okolnostima ili u obzir treba uzeti i subjektivne okolnosti na putnikovoj strani, kao što su svrha putovanja i putovanje s dvoje male djece, i

                              b)

                              ovisi li procjena izgledne rizične situacije u vremenskom razdoblju oko polaska i povratka prvenstveno o odredištu Sardiniji, a ne o ostatku Italije?

                  4.

                  Ne postoji li pravo na besplatno odustajanje ako su okolnosti na koje se poziva putnik već postojale prilikom rezervacije ili su barem bile predvidive ili to barem može dovesti do primjene strožeg kriterija pri procjeni prihvatljivosti štetnog utjecaja?

                  5.

                  Ako ne postoje pretpostavke za besplatan raskid, postavlja se pitanje moraju li se ugovorene „razumne standardne naknade za raskid ugovora”, u smislu članka 12. stavka 2. Direktive kretati samo u okviru sektorskih postotaka na temelju iskustva ili je uvijek potrebna provjera očekivane uštede troškova i prihoda od pružanja usluga putovanja drugom korisniku u pojedinačnim slučajevima uz objavljivanje organizatorove osnovice izračuna?

                  6.

                  Može li se pri ocjenjivanju primjerenosti ugovorenih paušalnih naknada za raskid ugovora primijeniti nacionalno pravo ako se njime, u slučaju očekivane nerazmjerne postupovne poteškoće, omogućava utvrđivanje visine iznosa po diskrecijskoj ovlasti suda?

                  7.

                  Odnosi li se posljednja rečenica u članku 12. stavku 1. Direktive – u skladu s kojom organizator, na zahtjev putnika, pruža obrazloženje za iznos naknada za raskid ugovora – i na paušalnu naknadu za raskid ugovora koja je ugovorena u postotku i koje pravne posljedice proizlaze iz toga što organizator tu obvezu nije ispunio ili je nije dostatno ispunio?

                  8.

                  Je li teret dokazivanja primjerenosti paušalne naknade za raskid ugovora koja je ugovorena u postotku na organizatoru ili je putnik uvijek obvezan iznijeti i potkrijepiti dokazima što to organizator, ovisno o trenutku raskida, uobičajeno uštedi i što to može zaraditi od prodaje usluga putovanja drugom korisniku?

         (1)  Direktiva (EU) 2015/2302 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2015. o putovanjima u paket aranžmanima i povezanim putnim aranžmanima, o izmjeni Uredbe (EZ) br. 2006/2004 i Direktive 2011/83/EU Europskog parlamenta i Vijeća te o stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 90/314/EEZ (SL 2015., L 326, str. 1.).


title: Predmet C-288/21 P: Žalba koju je 5. svibnja 2021. podnio Universität Koblenz-Landau protiv presude Općeg suda (deseto prošireno vijeće) od 24. veljače 2021. u predmetu T-108/18, Universität Koblenz-Landau/ Europska izvršna agencija za obrazovanje i kulturu

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/34

      Žalba koju je 5. svibnja 2021. podnio Universität Koblenz-Landau protiv presude Općeg suda (deseto prošireno vijeće) od 24. veljače 2021. u predmetu T-108/18, Universität Koblenz-Landau/ Europska izvršna agencija za obrazovanje i kulturu
      (Predmet C-288/21 P)
      (2021/C 278/48)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Universität Koblenz-Landau (zastupnici: C. von der Lühe, odvjetnik, R. Di Prato, odvjetnica)

         Druga strana u žalbenom postupku: Europska izvršna agencija za obrazovanje i kulturu

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda Europske unije od 24. veljače 2021. u predmetu T-108/18 i utvrdi da zahtjevi za povrat, koje je svojom odlukom od 21. prosinca 2017. (dokument OF/2016/0720) i od 7. veljače 2018. (dokument OF/2016/0720), a u odnosu na žalitelja, istaknula druga strana u žalbenom postupku, ne postoje;

                  —

                  podredno, ukine navedenu presudu Općeg suda Europske unije i vrati predmet na ponovno odlučivanje Općem sudu Europske unije;

                  —

                  naloži drugoj strani u žalbenom postupku snošenje troškova postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog svojoj žalbi, žalitelj ističe tri žalbena razloga.

                  1.

                     Prvi žalbeni razlog: postupovni prigovor zbog izostanka ponovnog otvaranja usmenog dijela postupka
                  Žalitelj ističe da novi tužiteljevi navodi, za koje je doznao tek nakon okončanja usmenog dijela postupka i koje do tog trenutka nije mogao iznijeti u postupku, znatno utječu na valjanost argumentacije na kojoj se temelji pobijana odluka, s obzirom na to da se ta argumentacija ne temelji na utvrđenjima nacionalnog nadležnog tijela koje provodi kaznene istrage.
                  Nadalje, tužiteljev zahtjev za ponovnim otvaranjem usmenog dijela postupka zbog novootkrivenih činjenica koje su pravno relevantne za ishod spora jer mogu, sa stajališta stranaka, povoljno utjecati na taj ishod, odbijen je zbog pogreške u ocjeni.

                  2.

                     Drugi žalbeni razlog: pogrešno tumačenje dosega prava na saslušanje
                  Opći sud nije uzeo u obzir da je, zbog činjenice da je, bez tužiteljeve krivnje, u vrijeme donošenja pobijane tuženikove odluke bilo objektivno nemoguće podnijeti dokumente kojima se dokazuje pravilna uporaba sredstava, tuženik donio odluku o uporabi sredstava koja je nepovoljna u odnosu na tužitelja.

                  3.

                     Treći žalbeni razlog: povreda načela zaštite legitimnih očekivanja i pogrešno tumačenje dosega načela proporcionalnosti
                  Opći sud nije – odnosno nije, a da pritom nije počinio pogrešku koja se tiče prava – ocijenio tužiteljeva legitimna očekivanja, koja su stvorena tuženikovom pisanom potvrdom o pravilnoj provedbi spornih financiranih projekata.
                  Opći sud nije utvrdio nikakva naknadna činjenična odstupanja koja se razlikuju od onih na kojima se temeljila tuženikova izjava kojom se potvrđuje pravilna uporaba sredstava i koja bi sama po sebi mogla dovesti u pitanje prvotnu pozitivnu ocjenu provedbenih postupaka i njihove prikladnosti.
                  Naposljetku, to što naznaka mogućeg drugačijeg činjeničnog stanja nije u potpunosti razjašnjena uz korištenje svih izvora informacija koji stoje na raspolaganju tuženiku i Općem sudu prije nego što je tuženik poduzeo najstrožu mjeru (u ovom slučaju, puni povrat odobrenih i dodijeljenih sredstava) nije u skladu s načelom proporcionalnosti.


title: Predmet C-291/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. svibnja 2021. uputio tribunal de première instance de Liège (Belgija) – Starkinvest SRL

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/35

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 7. svibnja 2021. uputio tribunal de première instance de Liège (Belgija) – Starkinvest SRL
      (Predmet C-291/21)
      (2021/C 278/49)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal de première instance de Liège

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Starkinvest SRL

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Je li dostavljena sudska odluka u kojoj se stranci nalaže plaćanje novčane kazne u slučaju nepostupanja u skladu s nalogom za prestanak radnji presuda kojom se od dužnika zahtijeva isplata tražbine vjerovnika u smislu članka 7. stavka 2. Uredbe br. 655/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi postupka za europski nalog za blokadu računa (1)?

                  2.

                  Je li sudska odluka u kojoj se stranci nalaže plaćanje novčane kazne, iako je izvršiva u zemlji podrijetla, obuhvaćena pojmom „presuda” u smislu članka 4. Uredbe br. 655/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi postupka za europski nalog za blokadu računa, ako iznos novčane kazne nije utvrđen u skladu s člankom 55. Uredbe 1215/12 Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2012. o [sudskoj] nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim (2) stvarima?

         (1)  Uredba (EU) br. 655/2014 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uspostavi postupka za europski nalog za blokadu računa kako bi se pojednostavila prekogranična naplata duga u građanskim i trgovačkim stvarima (SL 2014., L 189, str. 59.)

         (2)  SL 2012., L 351, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 11., str. 289.)


title: Predmet C-297/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. svibnja 2021. uputio Tribunale Ordinario di Firenze (Italija) – XXX.XX/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/36

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 10. svibnja 2021. uputio Tribunale Ordinario di Firenze (Italija) – XXX.XX/Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino
      (Predmet C-297/21)
      (2021/C 278/50)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale Ordinario di Firenze

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: XXX.XX

         Tuženik: Ministero dell’Interno, Dipartimento per le Libertà civili e l'Immigrazione – Unità Dublino

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 17. stavak 1. Uredbe (EU) 604/2013 (1), s obzirom na članke 19. i 47. [Povelje Europske unije o temeljnim pravima] i članak 27. Uredbe (EU) 604/2013, tumačiti na način da se sudu države članice kojem je podnesena žalba protiv mjere Unità Dublino (Jedinica za dublinski sustav, Italija) dopušta da utvrdi odgovornost države nacionalnog suda koja na temelju članka 18. stavka 1. točke (d) treba izvršiti transfer ako utvrdi da u odgovornoj državi članici postoji opasnost od povrede načela zabrane prisilnog udaljenja ili vraćanja zbog prisilnog udaljenja ili vraćanja podnositelja zahtjeva u njegovu zemlju podrijetla u kojoj bi podnositelj zahtjeva bio izložen smrtnoj opasnosti ili opasnosti od nečovječnog i ponižavajućeg postupanja?

                  2.

                  Podredno, treba li članak 3. stavak 2. Uredbe (EU) 604/2013, s obzirom na članke 19. i 47. [Povelje] i članak 27. Uredbe (EU) 604/2013, tumačiti na način da se sudu dopušta da utvrdi odgovornost države članice koja je na temelju članka 18. stavka 1. točke (d) te uredbe obvezna izvršiti transfer u slučaju u kojem se utvrdi:

                              a.

                              da u odgovornoj državi članici postoji opasnosti od povrede načela zabrane prisilnog udaljenja ili vraćanja zbog prisilnog udaljenja ili vraćanja podnositelja zahtjeva u njegovu zemlju podrijetla u kojoj bi bio izložen smrtnoj opasnosti odnosno nečovječnom ili ponižavajućem postupanju;

                              b.

                              nemogućnost izvršenja transfera u drugu državu koja se određuje [na] temelju kriterija iz poglavlja III. Uredbe (EU) 604/2013?

         (1)  Uredba (EU) br. 604/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o utvrđivanju kriterija i mehanizama za određivanje države članice odgovorne za razmatranje zahtjeva za međunarodnu zaštitu koji je u jednoj od država članica podnio državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva (SL 2013., L 180, str. 31.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 15., str. 108. i ispravak SL 2017., L 49, str. 50.)


title: Predmet C-303/21: Tužba podnesena 11. svibnja 2021. – Europska komisija/Talijanska Republika

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/37

      Tužba podnesena 11. svibnja 2021. – Europska komisija/Talijanska Republika
      (Predmet C-303/21)
      (2021/C 278/51)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: W. Roels, A. Spina, agenti)

         Tuženik: Talijanska Republika

         Tužbeni zahtjev

      Komisija od Suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je Talijanska Republika, time što je građane Europske unije koji nisu talijanski državljani i koji se nemaju namjeru nastaniti u Italiji isključila iz sustava snižene porezne stope kod stjecanja prve, neluksuzne stambene nekretnine na talijanskom državom području, povrijedila obveze koje ima na temelju članaka 18. i 63. Ugovora o funkcioniranju Europske unije;

                  —

                  naloži Talijanskoj Republici snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Snižena stopa poreza na promet nekretnina za stjecanje stambene nekretnine u Italiji (prva kuća) primjenjuje se pod određenim uvjetima, među kojima je taj da se nekretnina nalazi na području općine u kojoj porezni obveznik ima prebivalište ili u kojoj namjerava prijaviti prebivalište u roku od 18 mjeseci nakon stjecanja nekretnine. Radi primjene te porezne olakšice, takav uvjet primjenjuje se na jednak način i na talijanske državljane i na državljane drugih država članica. Ipak, na temelju odredbi koje su predmet ove tužbe, takav uvjet ne moraju ispuniti samo talijanski državljani koji zbog poslovnih razloga žive u inozemstvu.
      Komisija smatra da predmetno nacionalno zakonodavstvo, time što u svrhu porezne olakšice propisuje da je talijansko državljanstvo poreznih obveznika odlučujući čimbenik koji dovodi do razlikovanja talijanskih državljana od državljana drugih država članica, čini izravnu diskriminaciju na temelju državljanstva zabranjenu člankom 18. UFEU-a.
      Komisija nadalje smatra da s obzirom na to da je stjecanje nekretnine na državnom području države članice od strane nedržavljana ulaganje u nekretnine obuhvaćeno kretanjem kapitala između država članica, povlašteni tretman državljana države članice predviđen u predmetnom nacionalnom zakonodavstvu čini ograničenje slobodnog kretanja kapitala zabranjeno člankom 63. stavkom 1. UFEU-a koje se ne može objektivno opravdati na temelju članka 65. prvog i trećeg stavka UFEU-a.


title: Predmet C-342/21: Tužba podnesena 3. lipnja 2021. – Europska komisija/Slovačka Republika

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/37

      Tužba podnesena 3. lipnja 2021. – Europska komisija/Slovačka Republika
      (Predmet C-342/21)
      (2021/C 278/52)
      Jezik postupka: slovački

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Noll-Ehlers, R. Lindenthal, agenti)

         Tuženik: Slovačka Republika

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je Slovačka Republika, time što je sustavno i trajno prekoračivala dnevne granične vrijednosti PM10 od 2005., u području SKBB01 Banskobystrický kraj (Regija Banská Bystrica, Slovačka) (uz izuzetak 2016.), i u aglomeraciji SKKO0.1 Košice (Košice, Slovačka) (uz izuzetak 2009., 2015. i 2016.) povrijedila obveze koje ima na temelju članka 13. stavka 1. u vezi s Prilogom XI. Direktive 2008/50/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu;

                  —

                  utvrdi da je Slovačka Republika, time što nije u planovima za kvalitetu zraka predvidjela odgovarajuće mjere da bi opseg u kojem vrijednosti nisu ostvarene bio najmanji mogući u području SKBB01 Banskobystrický kraj (Regija Banská Bystrica, Slovačka) (uz izuzetak 2016.), u aglomeraciji SKKO0.1 Košice (Košice, Slovačka) i u području SKKO02 Košický kraj (Regija Košice, Slovačka), povrijedila obveze koje ima na temelju članka 23. stavka 1. podstavka 2. u vezi s Prilogom XV. Direktive 2008/50/EZ;

                  —

                  naloži Slovačkoj Republici snošenje troškova postupka

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Direktiva 2008/50/EZ određuje dopuštenu vrijednost dnevne koncentracije PM10 (50 μg/m3). Vrijednost dnevne koncentracije ne može biti premašena više od 35 puta tijekom kalendarske godine. Slovačka Republika je sustavno i trajno povrjeđivala članak 13. stavak 1. Direktive 2008/50 u području Banskobystrický kraj (Regija Banská Bystrica, Slovačka) i u aglomeraciji Košice (Košice, Slovačka), kako proizlazi iz godišnjih izvješća o kvaliteti zraka koje je Slovačka Republika dostavila na temelju članka 27. te direktive.
      Članak 23. stavak 1. Direktive 2008/50/EZ usto određuje da ako u određenim zonama ili aglomeracijama razine onečišćujućih tvari u zraku prekorače bilo koju graničnu vrijednost, države članice osiguravaju izradu planova za kvalitetu zraka za te zone i aglomeracije kako bi postigle relevantnu graničnu vrijednost navedenu u prilogu XI. U slučaju prekoračenja onih graničnih vrijednosti za koje je rok za postizanje sukladnosti već prošao, u planovima za kvalitetu zraka utvrđene su odgovarajuće mjere kako bi razdoblje prekoračenja bilo što je moguće kraće. Komisija navodi da je Slovačka Republika povrijedila obvezu dostave planova za kvalitetu zraka u slučaju prekoračenja graničnih vrijednosti za područja Banskobystrický kraj (Regija Banská Bystrica, Slovačka), Košický kraj (Regija Košice, Slovačka) i za aglomeraciju Košice (Košice, Slovačka), u kojim se određuju odgovarajuće mjere kako bi opseg u kojem te vrijednosti nisu dosegnute bio najmanji mogući. Međutim, ta povreda proizlazi već iz same činjenice da je u ta dva područja i jednoj aglomeraciji Slovačka Republika sustavno i trajno povrjeđivala članak 13. stavak 1. prekoračujući dnevne granične vrijednosti PM10. Usto, povreda članka 23. stavka 1. Direktive proizlazi i iz neodgovarajućih planova za kvalitetu zraka, neprimjerene strategije zaštite kvalitete zraka, nedostatka dodatnih sredstava i iz nedostataka u slovačkom zakonodavstvu.

         (1)  SL L 2008., L 152, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 29., str. 169.)


title: Predmet T-769/16: Presuda Općeg suda od 24. ožujka 2021. – Picard/Komisija („Javna služba – Ugovorno osoblje – Reforma Pravilnika o osoblju iz 2014. – Prijelazne odredbe koje se odnose na određene načine izračuna mirovinskih prava – Promjena uvjeta zaposlenja nakon potpisivanja novog ugovora člana ugovornog osoblja – Pojam „službovanje””)

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/39

      Presuda Općeg suda od 24. ožujka 2021. – Picard/Komisija
      (Predmet T-769/16) (1)

      („Javna služba - Ugovorno osoblje - Reforma Pravilnika o osoblju iz 2014. - Prijelazne odredbe koje se odnose na određene načine izračuna mirovinskih prava - Promjena uvjeta zaposlenja nakon potpisivanja novog ugovora člana ugovornog osoblja - Pojam „službovanje””)
      (2021/C 278/53)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Maxime Picard (Hettange-Grande, Francuska) (zastupnici: M.-A. Lucas i M. Bertha, avocats)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: B. Mongin G. Gattinara, agenti)

         Predmet

      [Kako je ispravljeno rješenjem od 16. travnja 2021.] Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži poništenje, s jedne strane, odgovora upravitelja sektora „Mirovine” Ureda Komisije za upravljanje individualnim materijalnim pravima i njihovu isplatu (PMO) od 4. siječnja 2016. i, s druge strane, u mjeri u kojoj je to potrebno, odluke direktora uprave E, Komisijine Glavne uprave za ljudske resurse, od 25. srpnja 2016. o odbijanju tužiteljeva prigovora od 1. travnja 2016. protiv odluke odnosno nedonošenja odluke u odgovoru od 4. siječnja 2016.,

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Maximu Picardu nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 14, 16. 1. 2017.


title: Predmet T-223/18: Presuda Općeg suda od 2. lipnja 2021. – Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo/Komisija („Državne potpore – Usluge zdravstvene njege – Izravna bespovratna sredstva odobrena javnim bolnicama u regiji Latium (Italija) – Odluka o utvrđivanju nepostojanja državne potpore – Tužba za poništenje – Regulatorni akt koji ne podrazumijeva provedbene mjere – Izravni utjecaj – Dopuštenost – Obveza obrazlaganja – Pojam gospodarske djelatnosti”)

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/39

      Presuda Općeg suda od 2. lipnja 2021. – Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo/Komisija
      (Predmet T-223/18) (1)

      („Državne potpore - Usluge zdravstvene njege - Izravna bespovratna sredstva odobrena javnim bolnicama u regiji Latium (Italija) - Odluka o utvrđivanju nepostojanja državne potpore - Tužba za poništenje - Regulatorni akt koji ne podrazumijeva provedbene mjere - Izravni utjecaj - Dopuštenost - Obveza obrazlaganja - Pojam gospodarske djelatnosti”)
      (2021/C 278/54)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo (Albano Laziale, Italija) (zastupnik: F. Rosi, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: K. Herrmann i F. Tomat, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Odluke Komisije C(2017) 7973 final od 4. prosinca 2017. u vezi s državnom potporom SA.39913 (2017/NN) – Italija – Navodna naknada javnim bolnicama u regiji Latium.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvo Casa Regina Apostolorum della Pia Società delle Figlie di San Paolo snosit će vlastite troškove i troškove Europske komisije.

         (1)  SL C 190, 4. 6. 2018.


title: Predmet T-854/19: Presuda Općeg suda od 2. lipnja 2021. – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (MONTANA) („Žig Europske unije – Postupak za proglašenje žiga ništavim – Verbalni žig Europske unije MONTANA – Apsolutni razlog za odbijanje – Opisni karakter – Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) – Pravo na saslušanje – Članak 94. stavak 1. Uredbe 2017/1001 – Ispitivanje činjeničnog stanja po službenoj dužnosti – Podnošenje dokaza koji su prvi put podneseni u postupku pred žalbenim vijećem – Članak 95. stavci 1. i 2. Uredbe 2017/1001”)

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/40

      Presuda Općeg suda od 2. lipnja 2021. – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (MONTANA)
      (Predmet T-854/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije MONTANA - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) - Pravo na saslušanje - Članak 94. stavak 1. Uredbe 2017/1001 - Ispitivanje činjeničnog stanja po službenoj dužnosti - Podnošenje dokaza koji su prvi put podneseni u postupku pred žalbenim vijećem - Članak 95. stavci 1. i 2. Uredbe 2017/1001”)
      (2021/C 278/55)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Franz Schröder GmbH & Co. KG (Delbrück, Njemačka) (zastupnici: L. Pechan i N. Fangmann, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Gája, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: RDS Design ApS (Allerød, Danska) (zastupnik: J. Viinberg, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. listopada 2019. (predmet R 2393/2018-4), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društava Franz Schröder i RDS Design.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Franz Schröder GmbH & Co. KG nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

                  3.

                  Društvo RDS Design ApS snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 54, 17. 2. 2020.


title: Predmet T-855/19: Presuda Općeg suda od 2. lipnja 2021. – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (MONTANA) („Žig Europske unije – Postupak za proglašavanje žiga ništavim – Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija – Figurativni žig MONTANA – Apsolutni razlog za odbijanje – Opisni karakter – Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) – Pravo na saslušanje – Članak 94. stavak 1. Uredbe 2017/1001 – Ispitivanje činjeničnog stanja po službenoj dužnosti – Podnošenje dokaza koji su prvi put podneseni u postupku pred žalbenim vijećem – Članak 95. stavci 1. i 2. Uredbe 2017/1001”)

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/41

      Presuda Općeg suda od 2. lipnja 2021. – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (MONTANA)
      (Predmet T-855/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Figurativni žig MONTANA - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) - Pravo na saslušanje - Članak 94. stavak 1. Uredbe 2017/1001 - Ispitivanje činjeničnog stanja po službenoj dužnosti - Podnošenje dokaza koji su prvi put podneseni u postupku pred žalbenim vijećem - Članak 95. stavci 1. i 2. Uredbe 2017/1001”)
      (2021/C 278/56)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Franz Schröder GmbH & Co. KG (Delbrück, Njemačka) (zastupnici: L. Pechan i N. Fangmann, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Gája, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: RDS Design ApS (Allerød, Danska) (zastupnik: J. Viinberg, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. listopada 2019. (predmet R 1006/2019–4), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Franz Schröder i RDS Design.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Franz Schröder GmbH & Co. KG nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

                  3.

                  Društvo RDS Design ApS snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 54, 17. 2. 2020.


title: Predmet T-856/19: Presuda Općeg suda od 2. lipnja 2021. – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (MONTANA) („Žig Europske unije – Postupak za proglašavanje žiga ništavim – Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija – Verbalni žig MONTANA – Apsolutni razlog za odbijanje – Opisni karakter – Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 40/94 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) – Pravo na saslušanje – Članak 94. stavak 1. Uredbe 2017/1001 – Ispitivanje činjeničnog stanja po službenoj dužnosti – Podnošenje dokaza koji su prvi put podneseni u postupku pred žalbenim vijećem – Članak 95. stavci 1. i 2. Uredbe 2017/1001”)

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/41

      Presuda Općeg suda od 2. lipnja 2021. – Franz Schröder/EUIPO – RDS Design (MONTANA)
      (Predmet T-856/19) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašavanje žiga ništavim - Međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija - Verbalni žig MONTANA - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 40/94 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001) - Pravo na saslušanje - Članak 94. stavak 1. Uredbe 2017/1001 - Ispitivanje činjeničnog stanja po službenoj dužnosti - Podnošenje dokaza koji su prvi put podneseni u postupku pred žalbenim vijećem - Članak 95. stavci 1. i 2. Uredbe 2017/1001”)
      (2021/C 278/57)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Franz Schröder GmbH & Co. KG (Delbrück, Njemačka) (zastupnici: L. Pechan i N. Fangmann, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Gája, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: RDS Design ApS (Allerød, Danska) (zastupnik: J. Viinberg, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 14. listopada 2019. (predmet R 2394/2018–4), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Franz Schröder i RDS Design.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Franz Schröder GmbH & Co. KG nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

                  3.

                  Društvo RDS Design ApS snosit će vlastite troškove.

         (1)  SL C 54, 17. 2. 2020.


title: Predmet T-17/20: Presuda Općeg suda od 2. lipnja 2021. – adp Gauselmann/EUIPO – Gameloft (GAMELAND) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava figurativnog žiga Europske unije GAMELAND – Raniji verbalni žig Europske unije Gameloft – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 – Stvarna uporaba ranijeg žiga – Članak 47. stavak 2. Uredbe 2017/1001 – Ograničenje usluga označenih u prijavi žiga”)

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/42

      Presuda Općeg suda od 2. lipnja 2021. – adp Gauselmann/EUIPO – Gameloft (GAMELAND)
      (Predmet T-17/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije GAMELAND - Raniji verbalni žig Europske unije Gameloft - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001 - Stvarna uporaba ranijeg žiga - Članak 47. stavak 2. Uredbe 2017/1001 - Ograničenje usluga označenih u prijavi žiga”)
      (2021/C 278/58)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Njemačka) (zastupnik: K. Mandel, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: S. Palmero Cabezas, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Gameloft SE (Pariz, Francuska) (zastupnik: M. Decker, odvjetnica)

         Predmet

      Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. studenoga 2019. (predmet R 2502/2018-5) u vezi s postupkom povodom prigovora između društava Gameloft i adp Gauselmann.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu adp Gauselmann GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 68, 2. 3. 2020.


title: Predmet T-177/20: Presuda Općeg suda od 2. lipnja 2021. – Himmel/EUIPO – Ramirez Monfort (Hispano Suiza) („Žig Europske unije – Postupak povodom prigovora – Prijava verbalnog žiga Europske unije Hispano Suiza – Raniji verbalni žig Europske unije HISPANO SUIZA – Relativni razlog za odbijanje – Vjerojatnost dovođenja u zabludu – Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/43

      Presuda Općeg suda od 2. lipnja 2021. – Himmel/EUIPO – Ramirez Monfort (Hispano Suiza)
      (Predmet T-177/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Europske unije Hispano Suiza - Raniji verbalni žig Europske unije HISPANO SUIZA - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2021/C 278/59)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Erwin Leo Himmel (Walchwil, Švicarska) (zastupnik: A. Gomoll, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Fischer, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a: Gonzalo Andres Ramirez Monfort (Barcelona, Španjolska)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. siječnja 2020. (predmet R 67/2019-1), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između E. L. Himmela i G. A. Ramireza Monforta.

         Izreka

                  1.

                  Odluka prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (predmet R 67/2019-1) od 21. siječnja 2020. se poništava.

                  2.

                  EUIPO-u se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 191, 8. 6. 2020.


title: Predmet T-183/20: Presuda Općeg suda od 2. lipnja 2021. – Schneider/EUIPO – Raths (Teslaplatte) („Žig Europske unije – Postupak za proglašenje žiga ništavim – Verbalni žig Europske unije Teslaplatte – Apsolutni razlog za odbijanje – Opisni karakter – Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/43

      Presuda Općeg suda od 2. lipnja 2021. – Schneider/EUIPO – Raths (Teslaplatte)
      (Predmet T-183/20) (1)

      („Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Verbalni žig Europske unije Teslaplatte - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (c) Uredbe (EU) 2017/1001)”)
      (2021/C 278/60)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Christian Schneider (Leverkusen, Njemačka) (zastupnik: R. Buttron, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: D. Walicka, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Oliver Raths (Männedorf, Švicarska) (zastupnici: G. Jacobs i M. Maybaum, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 15. siječnja 2020. (predmet R 247/2019-2) u vezi s postupkom za proglašenje žiga ništavim između O. Rathsa i C. Schneidera.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Christianu Schneideru nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 191, 8. 6. 2020.


title: Predmet T-233/20: Rješenje Općeg suda od 25. svibnja 2021. – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services) („Žig Europske unije – Opoziv pobijane odluke – Prestanak postojanja predmeta spora – Obustava postupka”)

text:
               12.7.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 278/44

      Rješenje Općeg suda od 25. svibnja 2021. – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)
      (Predmet T-233/20) (1)

      („Žig Europske unije - Opoziv pobijane odluke - Prestanak postojanja predmeta spora - Obustava postupka”)
      (2021/C 278/61)
      Jezik postu pka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Rochem Group AG (Zug, Švicarska) (zastupnik: K. Guridi Sedlak, odvjetnica)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: P. Sipos, agent)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Rochem Marine Srl (Genova, Italija) (zastupnici: R. Gioia i L. Mansi, odvjetnici)

         Predmet

      Tužba podnesena protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 20. veljače 2020. (predmet R 1544/2019-1), koja se odnosi na postupak za proglašavanje žiga ništavim između društava Rochem Marine i Rochem Group.

         Izreka

                  1.

                  Obustavlja se postupak po tužbi.

                  2.

                  Uredu Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) nalaže se snošenje vlastitih troškova i troškova društava Rochem Group AG i Rochem Marine Srl.

         (1)  SL C 215, 29. 6. 2020.