title: Predmet C-81/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. veljače 2017. uputio Curtea de Apel Suceava (Rumunjska) – Zabrus Siret SRL protiv Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Iași – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Suceava

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. veljače 2017. uputio Curtea de Apel Suceava (Rumunjska) – Zabrus Siret SRL protiv Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Iași – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Suceava
   (Predmet C-81/17)
   (2017/C 161/11)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Suceava

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Zabrus Siret SRL

      Tuženik: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Iași – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Suceava

      Prethodna pitanja

               1.

               Protive li se Direktivi 2006/112/EZ (1) te načelima porezne neutralnosti i proporcionalnosti, u okolnostima kao što su one u glavnom postupku, upravna praksa i/ili tumačenje odredbi nacionalnog propisa kojima se sprečava nadzor i priznavanje prava na povrat PDV-a koji potječe od usklađivanja transakcija izvršenih u razdoblju, koje prethodi razdoblju nadzora, za koje je već proveden porezni nadzor, povodom kojeg porezna tijela nisu utvrdila nepravilnosti na temelju kojih treba izmijeniti osnovicu PDV-a, bez obzira na to što se te odredbe tumače tako da porezna tijela mogu izvršiti ponovnu provjeru za razdoblje koje je ranije bilo predmetom poreznog nadzora, na temelju dodatnih podataka i informacija dobivenih kasnije zahvaljujući suradnji između državnih tijela i institucija?

               2.

               Treba li Direktivu 2006/112/EZ te načela porezne neutralnosti i proporcionalnosti, u okolnostima kao što su one u glavnom postupku, tumačiti na način da im se protive nacionalne odredbe normativne naravi kojima se isključuje mogućnost ispravka materijalnih pogrešaka u prijavama PDV-a za porezna razdoblja za koja je proveden porezni nadzor, osim u slučaju kada se ispravak vrši na temelju akta kojim se određuju mjere koje treba poduzeti, koji je dostavilo tijelo poreznog nadzora prilikom prethodnog nadzora?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-455/13 P: Žalba od 12. kolovoza 2013. koju su podnijele Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) donesene 30. svibnja 2013. u predmetu T-454/10: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) protiv Europske komisije

text:
               9.11.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 325/14

         Žalba od 12. kolovoza 2013. koju su podnijele Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) protiv presude Općeg suda (drugo vijeće) donesene 30. svibnja 2013. u predmetu T-454/10: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) protiv Europske komisije
   (Predmet C-455/13 P)
   2013/C 325/26
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelji: Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) (zastupnici: M. Merola, M.C. Santacroce, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon), Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA), Europska komisija

      Zahtjevi

   Žalitelji zahtijevaju od Suda da:

               —

               ukine pobijanu odluku u cijelosti;

               —

               proglasi nedopuštenom žalbu industrijskih prerađivača voća i povrća, i stoga prihvati tužbene zahtjeve žaliteljâ iz prvog stupnja;

               —

               podredno, ako Sud odluči da su tužbe za poništenje bile dopuštene (quod non), ukine pobijanu presudu zbog teških i očitih pogrešaka u primjeni prava, kao i nedovoljnog i proturječnog pravnog obrazloženja, kako je objašnjeno u žalbi, i vrati predmet Općem sudu radi ponovnog odlučivanja o meritumu;

               —

               podredno, ako Sud odluči potvrditi (quod non) ocjenu Općeg suda o meritumu predmeta, ukine dio presude koji se odnosi na učinke poništenja članka 60. stavka 7. Uredbe br. 543/2011 (1) jer je utemeljen na proturječnom obrazloženju koje je također suprotno načelima pravne sigurnosti i legitimnog očekivanja, s obzirom na trajanje i funkcioniranje operativnih programa;

               —

               naloži tužiteljima u prvom stupnju snošenje troškova oba stupnja ili odgodi odlučivanje o troškovima postupka u prvom stupnju i žalbenog postupka ukoliko predmet vrati Općem sudu.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelji ističu da je Opći sud u pobijanoj presudi:

               —

               pogrešno ocijenio dopuštenost tužbe u predmetu T-454/l0 u dijelu u kojem se ona odnosi na Prilog VIII. Uredbi br. 1580/2007 (2), osobito time što je smatrao da Prilog VIII. čini jednu cjelinu s člankom 52. stavkom 2. točkom (a) drugim podstavkom gore navedene Uredbe, ne uzimajući u obzir da potonjom odredbom nije izmijenjen sadržaj Priloga VIII., koji je oduvijek dopuštao financiranje i ulaganje Unije u određene djelatnosti prerađivanja;

               —

               pogrešno ocijenio ovlaštenje tužiteljâ u prvom stupnju na podnošenje tužbe za poništenje temeljem članka 263. stavaka 4. i 6. UFEU-a;

               —

               pogrešno odlučio da su pobijane odredbe donesene protivno Jedinstvenoj uredbi o ZOT-u, pogrešno pretpostavljajući da spomenuta uredba iz dosega europskog financiranja isključuje sve djelatnosti koje obavljaju organizacije proizvođača osim proizvodnje svježih proizvoda (bilo za prehranu ili namijenjenih preradi);

               —

               pogrešno primijenio načelo nediskriminacije, zamjenjujući ga za načelo neiskrivljene konkurencije između jednakih sudionika tržišta i previdjevši da je poljoprivredni sektor podvrgnut vlastitim pravilima u okviru zajedničke poljoprivredne politike;

               —

               što se tiče učinaka poništenja, pogrešno primijenio članak 264. stavak 2. UFEU-a praveći razliku između članka 52. stavka 2. točke (a) — drugog podstavka bivše Uredbe br. 1580/2007 i članka 50. stavka 3. Uredbe br. 543/2011, s jedne strane i članka 60. stavka 7. Uredbe br. 543/2011 s druge strane, također donoseći presudu koju nije moguće izvršiti sukladno članku 60. stavku 7. Uredbe br. 543/2011.

      (1)  543/2011/EU: Provedbena Uredba Komisije (EU) br. 543/2011 od 7. lipnja 2011. o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1234/2007 za sektore voća i povrća te prerađevina voća i povrća
   (SL L 157, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 24., str. 186.)

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 1580/2007 od 21. prosinca 2007. o utvrđivanju provedbenih pravila Uredbi Vijeća (EZ) br. 2200/96, (EZ) br. 2201/96 i (EZ) br. 1182/2007 za sektor voća i povrća (SL L 350, str. 1.)


title: Predmet T-433/15: Tužba podnesena 27. srpnja 2015. – Bank Saderat protiv Vijeća

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/40

         Tužba podnesena 27. srpnja 2015. – Bank Saderat protiv Vijeća
   (Predmet T-433/15)
   (2015/C 320/58)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Bank Saderat plc (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: S. Jeffrey, S. Ashley i A. Irvine, Solicitors, i M-E. Demetriou i R. Blakeley, Barristers)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               naloži Vijeću da tužitelju isplati sljedeće iznose:

                           —

                           8 8 9 06  191 eura s naslova materijalne štete nastale do datuma ove tužbe,

                           —

                           8 7 13  285 eura s naslova kamata na iznos naveden u gore navedenom prvom podstavku uz dnevnu kamatu od 10  377 eura do datuma presude, podredno uz glavnu refinancirajuću stopu Europske centralne banke od + 2 % godišnje do dana presude i dalje podredno uz stopu i za razdoblje koje Sud smatra prikladnima,

                           —

                           iznos po danu od 54  716 eura s naslova materijalne štete od dana ove tužbe do kraja tužbenog razdoblja,

                           —

                           kamatu na ukupan iznos izračunat u skladu s gore navedenim trećim podstavkom, uz stopu od 4,2601 % godišnje do dana presude, podredno uz glavnu refinancirajuću stopu Europske centralne banke od + 2 % godišnje do dana presude i dalje podredno uz stopu i za razdoblje koje Sud smatra prikladnima,

                           —

                           3 2 9 64  320 eura s naslova materijalne štete od početka do kraja tužbenog razdoblja,

                           —

                           1 0 00  000 eura s naslova nematerijalne štete,

                           —

                           kamate na iznose navedene u podstavcima 1. do 6. gore uz stopu od 4,2601 % godišnje do dana plaćanja, podredno uz glavnu refinancirajuću stopu Europske centralne banke od + 2 % godišnje do dana plaćanja i dalje podredno uz stopu i za razdoblje koje Sud smatra prikladnima, i

                           —

                           troškove nastale banci povodom ove tužbe,

               —

               naloži Vijeću snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj navodi da je Vijeće Europske unije određivanjem mjera ograničavanja tužitelju dovoljno ozbiljno povrijedilo obveze iz kojih tužitelj izvodi prava te je zbpg toga nastala izvanugovorna odgovornost Europske unije.
   Prema tužitelju, ta povreda je izravan uzrok značajne materijalne i nematerijalne štete na temelju koje tužitelj ima pravo na naknadu.


title: Predmet T-561/13: Tužba podnesena 24. listopada 2013. — Španjolska protiv Komisije

text:
               14.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 367/37

         Tužba podnesena 24. listopada 2013. — Španjolska protiv Komisije
   (Predmet T-561/13)
   2013/C 367/67
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: N. Díaz Abad, Abogado del Estado)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               djelomično poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem isključuje izdatke koje je Kraljevina Španjolska učinila u okviru pomoći putem ICDN-a (posebne naknade za prirodna ograničenja) u programu ruralnog razvoja Galicije 2007.-2013. u iznosu od 757 968,97 eura koje odgovaraju pojmu „prirodnih ograničenja” te

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova tužba odnosi se na Provedbenu odluku Komisije 2013/433/EU od 13. kolovoza 2013. kojom se iz financiranja Europske unije isključuju određeni izdaci koje su države članice učinile na teret Odsjeka za jamstva Europskog fonda za smjernice i jamstva u poljoprivredi (EFSJP), Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR).
   U prilog tužbi, tužitelj navodi dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 10. stavaka 2. i 4. te članka 14. stavka 2. Uredbe br. 1975/2006.

                           —

                           Navodi se da je obveza prebrojavanja životinja tijekom kontrola na terenu za potrebe pomoći putem ICDN-a protivna trajnom karakteru kriterija gustoće naseljenosti i načelu jednakog postupanja; također se navodi da je Komisija pogrešno protumačila navedene odredbe kada je ocijenila da španjolski sustav nije bio adekvatan za provjeru ispunjavanja kriterija gustoće naseljenosti.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 2. stavka 2. Uredbe br. 1082/2003 i članka 26. stavka 2. točke (b) Uredbe br. 796/2004.

                           —

                           S tim u svezi navodi se da pobijana odluka ne poštuje navedene odredbe u dijelu u kojem zahtijeva da se radi provjere kriterija gustoće naseljenosti prilikom kontrole na terenu provodi brojanje životinja.


title: Predmet T-285/17: Tužba podnesena 12. svibnja 2017. – Yanukovych protiv Vijeća

text:
               17.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 231/37

         Tužba podnesena 12. svibnja 2017. – Yanukovych protiv Vijeća
   (Predmet T-285/17)
   (2017/C 231/46)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Viktor Fedorovych Yanukovych (Kijev, Ukrajina) (zastupnik: T. Beazley, QC)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2017/381 od 3. ožujka 2017. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2017., L 58, str. 34.) u dijelu u kojem se primjenjuje na tužitelja;

               —

               poništi Provedenu uredbu Vijeća (EU) 2017/374 od 3. ožujka 2017. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (SL 2017., L 58, str. 1.) u dijelu u kojem se primjenjuje na tužitelja;

               —

               naloži Vijeću snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Vijeće nije na temelju odgovarajuće pravne osnove donijelo pobijane akte.

                           —

                           Pobijana odluka nije ispunjavala pretpostavke potrebne za to da je Vijeće usvoji na temelju članka 29. UEU-a.

                           —

                           Nisu bile ispunjene pretpostavke za donošenje akata na temelju članka 215. UFEU-a jer nije postojala valjana odluka na temelju Glave V. Poglavlja 2. UEU-a.

                           —

                           Nije postojala dovoljna veza da bi se protiv tužitelja moglo pozvati na članak 215. UFEU-a.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Vijeće zlouporabilo svoje ovlasti.

                           —

                           U biti, prava svrha provedbe pobijanih akta bila je dodvoravanje postojećem ukrajinskom režimu (kako bi Ukrajina razvila bliske veze s Europskom unijom), a ne u pobijanim aktima izričito navedeni razlozi/svrhe.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tome da Vijeće nije navelo obrazloženje.

                           —

                           „Obrazloženje” pobijanih akata za obuhvaćanje tuženika tim mjerama, osim što je pogrešno, šablonsko je, neprimjereno i nedovoljno podrobno.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da tužitelj ne ispunjava navedene pretpostavke koji su potrebni za uvrštenje osobe na popis u mjerodavnom trenutku.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je Vijeće počinilo očite pogreške u procjeni time što je tužitelja obuhvatilo pobijanim mjerama. Vijeće je počinilo očitu pogrešku time što je ponovo uvrstilo tužitelja na popis, ne uzimajući u obzir očitu nepovezanost „obrazloženja” i mjerodavnih kriterija za uvrštavanje.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tome da su povrijeđena tužiteljeva prava obrane i/ili da mu je bila uskraćena djelotvorna sudska zaštita. Između ostalog, Vijeće se nije prikladno savjetovalo s tužiteljem prije njegovog ponovnog uvrštavanja na popis te tužitelju nije bilo omogućeno da na prikladan ili pravedan način ispravi greške ili dostavi podatke koji se odnose na njegove osobne okolnosti.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da je povrijeđeno tužiteljevo pravo na vlasništvo iz članka 17. stavka 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima jer, među ostalim, mjere ograničavanja predstavljaju neopravdano i neproporcionalno ograničenje prava na vlasništvo.


title: Predmet C-152/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. ožujka 2015. uputio Tribunal da Relação de Lisboa (Portugal) – Cruz & Companhia Lda protiv Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP), Caixa Central – Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL

text:
               22.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 205/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 30. ožujka 2015. uputio Tribunal da Relação de Lisboa (Portugal) – Cruz & Companhia Lda protiv Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP), Caixa Central – Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL
   (Predmet C-152/15)
   (2015/C 205/23)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunal da Relação de Lisboa

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Cruz & Companhia Lda

      Tuženici: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP), Caixa Central – Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL

      Prethodna pitanja

   Tribunal da Relação de Lisboa pita Sud:

               —

               je li bankarska garancija, dana radi dobivanja predujma povrata na izvoz, neprikladna zbog toga što ne ispunjava „ostale pretpostavke”, pri čemu se to neispunjenje provjeravalo tek prilikom inspekcija koje su izvršene nakon što je došlo do izvoza i nakon što je odnosna roba carinjena;

               —

               ili je, protivno tomu, takva garancija prikladna jer nije riječ o „ostalim pretpostavkama”, a što se provjerava tek nakon carinjena.


title: Predmet T-777/14: Tužba podnesena 26. studenoga 2014. – Fon Wireless protiv OHIM-a – Henniger (NEOFON – FON ET AL.)

text:
               26.1.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 26/41

         Tužba podnesena 26. studenoga 2014. – Fon Wireless protiv OHIM-a – Henniger (NEOFON – FON ET AL.)
   (Predmet T-777/14)
   (2015/C 026/52)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Fon Wireless Ltd (London, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: J. Devaureix i L. Montoya Terán, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka postupka pred žalbenim vijećem: Andreas Henniger (Starnberg, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Nositelj spornog žiga: druga stranka postupka pred žalbenim vijećem

      Sporni žig u pitanju: verbalni žig Zajednice „Neofon”– prijava za registraciju br. 10 674 893

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 15. rujna 2014. u predmetu R 2519/2013-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku i, slijedom toga, poduzme potrebne mjere kako bi se osigurala učinkovitost odluke Suda;

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-270/16 P: Presuda Općeg suda od 14. veljače 2017. – Kerstens protiv Komisije („Žalba — Javna služba — Dužnosnici — Odbijanje tužbe u prvom stupnju — Postupanja protivna dostojanstvu javne službe — Širenje uvreda o drugom dužnosniku — Stegovni postupak — Istraga u obliku ispitivanja činjenica — Stegovna mjera ukora — Postupovna nepravilnost — Posljedice nepravilnosti”)

text:
               27.3.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 95/12

         Presuda Općeg suda od 14. veljače 2017. – Kerstens protiv Komisije
   (Predmet T-270/16 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Dužnosnici - Odbijanje tužbe u prvom stupnju - Postupanja protivna dostojanstvu javne službe - Širenje uvreda o drugom dužnosniku - Stegovni postupak - Istraga u obliku ispitivanja činjenica - Stegovna mjera ukora - Postupovna nepravilnost - Posljedice nepravilnosti”))
   (2017/C 095/20)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Petrus Kerstens (Overijse, Belgija) (zastupnik: C. Mourato, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: T. Bohr i C. Ehrbar, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv presude Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 18. ožujka 2016., Kerstens/Komisija (F-23/15, EU:F:2016:65) kojom se zahtijeva ukidanje te presude.

      Izreka

               1.

               Ukida se presuda Službeničkog suda Europske unije (drugo vijeće) od 18. ožujka 2016., Kerstens/Komisija (F-23/15, EU:F:2016:65), u dijelu u kojem se njome odbija zahtjev za poništenje odluke Europske komisije od 15. travnja 2014. kojom se Petrusu Kerstensu izriče ukor.

               2.

               Poništava se Komisijina odluka od 15. travnja 2014. kojom se P. Kerstensu izriče ukor.

               3.

               Komisiji se nalaže snošenje troškova žalbenog i prvostupanjskog postupka.

      (1)  SL C 260, 18. 7. 2016.


title: Predmet C-224/14 P: Žalba koju je 7. svibnja 2014. podnio Lidl Stiftung & Co. KG protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 27. veljače 2014. u predmetu T-226/12, Lidl Stiftung & Co. KG protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

text:
               25.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 282/17

         Žalba koju je 7. svibnja 2014. podnio Lidl Stiftung & Co. KG protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 27. veljače 2014. u predmetu T-226/12, Lidl Stiftung & Co. KG protiv Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)
   (Predmet C-224/14 P)
   2014/C 282/23
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Lidl Stiftung & Co. KG (zastupnici: M. Wolter, M. Kefferpütz, A. K. Marx, Rechtsanwälte)

      Druga stranka u postupku: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 27. veljače 2014. (predmet T-226/12);

               —

               u slučaju proglašenja žalbe osnovanom, poništi odluku prvog žalbenog vijeća od 21. ožujka 2012. (R 2380/2010-1) kako je zahtijevano u postupku pred Općim sudom;

               —

               naloži OHIM-u kao tuženiku u postupku pred Općim sudom snošenje troškova postupka pred Općim sudom i žalbenog postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U žalbi društvo Lidl Stiftung & Co. KG ističe tri žalbena razloga protiv pobijane presude:

               1)

               povredu članka 42. stavka 2. i 3. Uredbe br. 207/2009 (1) i pravila 22. stavaka 3. i 4. Uredbe br. 2868/95 (2) u vezi s člankom 15. stavkom 1. Uredbe br. 207/2009 jer je Opći sud pogrešno tumačio uvjete za dokaz stvarne uporabe predmetnog žiga u skladu s tim odredbama;

               2)

               povredu članka 15. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009 u vezi s člankom 42. stavcima 2. i 3. Uredbe br. 207/2009 jer je Opći sud pogrešno tumačio uvjete za utvrđenje da uporaba predmetnog žiga u obliku koji se razlikuje od registriranog predstavlja stvarnu uporabu u smislu članka 15. stavka 1. Uredbe br. 207/2009;

               3)

               povredu članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009 jer je Opći sud pogrešno tumačio uvjete o ocjeni vjerojatnosti dovođenja u zabludu.

         Glavni argumenti mogu se sažeti kako slijedi:
   U vezi s prvim žalbenim razlogom žalitelj smatra je Opći sud počinio pogrešku koja se tiče prava kada je utvrdio da je žalbeno vijeće tri nedatirane fotografije zajedno s nekoliko računa ispravno smatralo čvrstim i objektivnim dokazima dostatnima da dokažu stvarnu uporabu predmetnog žiga, osobito s obzirom na narav uporabe.
   U vezi s drugim žalbenim razlogom smatra da je Opći sud zanemario posebno obilježje članka 15. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009 koje iz razloga pravne sigurnosti i predvidivosti zahtijeva točno i restriktivno tumačenje i ocjenu svih elemenata žiga u obliku u kojem je registriran. Opći sud je stoga počinio pogrešku koja se tiče prava kada je potvrdio utvrđenje žalbenog vijeća da je rabljeni oblik žiga uspostavio stvarnu uporabu budući da nije izmijenio razlikovni karakter predmetnog žiga u obliku u kojem je registriran jer žalbeno vijeće nije uzelo u obzir sve elemente predmetnog žiga.
   U vezi s trećim žalbenim razlogom, Opći sud je pogrešno tumačio članak 8. stavak 1. točku (b) Uredbe br. 207/2009 prilikom svoje ocjene utvrđenja žalbenog vijeća o sličnosti žigova i vjerojatnosti dovođenja u zabludu jer nije na odgovarajući način uzeo u obzir, kao prvo, da je u ovom slučaju stupanj pozornosti relevantne javnosti vrlo visok, kao drugo, da prosječni potrošač žig obično percipira kao cjelinu i ne analizira njegove različite detalje i kao treće, da ocjena sličnosti žigova isključivo na temelju dominantnog elementa može biti provedena samo ako su svi drugi sastavni elementi žiga zanemarivi. Da su ovi aspekti ispravno bili uzeti u obzir, ne bi mogla biti utvrđena vjerojatnost dovođenja u zabludu.
   Budući da pobijana presuda stoga nije u skladu s odredbama Uredbe br. 207/2009, društvo Lidl Stiftung & Co. KG zahtijeva njezino ukidanje.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (SL L 78, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.).

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 2868/95 od 13. prosinca 1995. o provedbi Uredbe Vijeća (EZ) br. 40/94 o žigu Zajednice (SL L 303, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 84.).


title: Predmet T-36/16: Presuda Općeg suda od 3. svibnja 2017. – Enercon protiv EUIPO-a – Gamesa Eólica (Degradacija zelene boje) („Žig Europske unije — Postupak za proglašenje žiga ništavim — Žig Europske unije koji se sastoji od degradacije zelene boje — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Članak 52. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 207/2009”)

text:
               19.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 195/23

         Presuda Općeg suda od 3. svibnja 2017. – Enercon protiv EUIPO-a – Gamesa Eólica (Degradacija zelene boje)
   (Predmet T-36/16) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak za proglašenje žiga ništavim - Žig Europske unije koji se sastoji od degradacije zelene boje - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Članak 52. stavak 1. točka (a) Uredbe br. 207/2009”))
   (2017/C 195/31)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Enercon GmbH (Aurich, Njemačka) (zastupnici: S. Overhage, R. Böhm i A. Silverleaf, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Folliard-Monguiral, agent)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Gamesa Eólica, SL (Sarriguren, Španjolska) (zastupnik: A. Sanz Cerralbo, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. listopada 2015. (predmet R 597/2015-2), koja se odnosi na postupak za proglašenje žiga ništavim između društava Gamesa Eólica i Enercon.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Enercon GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 111, 29. 3. 2016.


title: Predmet T-239/17: Tužba podnesena 25. travnja 2017. – Njemačka protiv Komisije

text:
               19.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 195/40

         Tužba podnesena 25. travnja 2017. – Njemačka protiv Komisije
   (Predmet T-239/17)
   (2017/C 195/54)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: D. Klebs i T. Henze)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi članak 1. i prilog Provedbene odluke Komisije (EU) 2017/264 od 14. veljače 2017. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) u dijelu u kojem su plaćanja koja je provela agencija za plaćanja Hauptzollamt Hamburg-Jonas Savezne Republike Njemačke u ukupnom iznosu od 1 964 861,71 eura isključena iz financiranja Europske unije, te da

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: nepostojanje pogrešnog izračuna i iskaza kamata
               Povreda članka 31. stavka 1. u vezi s člankom 32. stavkom 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 1290/2005 (1) u vezi s člankom 6. točkom (h) Uredbe (EZ) br. 885/2006 (2) (članak 52. stavak 1. u vezi s člankom. 54. stavkom 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013 (3) u vezi s člankom 29. točkom (f) Provedbene uredbe (EU) br. 908/2014 (4)) zbog toga što su plaćanja isključena iz financiranja unatoč tome što su njemačka tijela poštovala sve relevantne propise u odnosnom razdoblju te posebno izračunala i prikazala kamate u skladu s važećim propisima u tablici III. prema Uredbi (EZ) br. 885/2006 (u inačici Uredbe (EZ) br. 1233/2007 (5)).

               2.

               Drugi tužbeni razlog: nedostatak u obrazloženju odluke
               Povreda članka 296. stavka 2. UFEU-a jer Komisija nije dostatno i bez proturječja obrazložila zašto iz članka 31. stavka 1. u vezi s člankom 32. stavkom 5. Uredbe (EZ) br. 1290/2005 u vezi s člankom 6. točkom (h) Uredbe br. 885/2006 u inačici Uredbe br. 1233/2007 proizlazi obveza za države članice da već tijekom razdoblja od 2006. do 2008. naznače u okviru neregularnosti kod povrata novca pri izvozu u tablici III. Uredbe (EZ) br. 885/2006 u inačici Uredbe (EZ) br. 1233/2007, povrate i pripadajuće kamate u zajedničkom nizu čak i prije utvrđivanja iznosa kamata (pri čemu se postojanje kamata kao takvih ne osporava). Komisija nadalje nije dostatno i bez proturječja obrazložila u čemu je konkretno došlo do povrede obveze ključne kontrole.

               3.

               Treći tužbeni razlog: Istek roka iz članka 31. stavka 4. Uredbe (EZ) br. 1290/2005
               Povreda članka 31. stavka 4. točke (a) Uredbe (EU) br. 1290/2005 i članka 52. stavka 4. točke (a) Uredbe (EU) br. 1306/2013, u mjeri u kojoj Komisija nije u roku od 24 mjeseca nakon provedbe plaćanja pisanim putem obavijestila o pritužbama (izračun i prikaz kamata, propust ključne kontrole) na kojima se temelji isključenje iz financiranja.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: prekomjerno trajanje postupka
               Povreda članka 31. Uredbe (EZ) br. 1290/2005 kao i članka 11. Uredbe (EZ) br. 885/2006 i članka 52. Uredbe br. 1306/2013 kao i članka 34. Provedbene uredbe (EU) br. 908/2014 u vezi s općim pravnim načelom provedbe upravnog postupka u razumnom roku i povreda prava obrane iz razloga što je Komisijin postupak prekomjerno trajao.

               5.

               Peti tužbeni razlog: povreda načela proporcionalnosti
               Povreda članka 31. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1290/2013 i članka 52. stavka 2. Uredbe (EU) br. 1306/2013 kao i načela proporcionalnosti s obzirom na to da Komisija, primjenjujući paušalnu korekciju od 5 %, nije pravilno ocijenila narav i doseg moguće povrede. Komisija je posebno zanemarila činjenicu da Unija činjenično nije pretrpjela materijalnu štetu niti je ikada postojala stvarna opasnost od nastanka štete te da je tužitelj odgovoran (ako i uopće) samo za manju pogrešku. Štoviše, Komisija je počinila povredu načela proporcionalnosti jer je provela korekciju za godišnje financijsko izvješće za 2010. bez jasne veze sa spornim financijskim godinama od 2006. do 2008.

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1290/2005 od 21. lipnja 2005. o financiranju zajedničke poljoprivredne politike
   (SL 2005., L 201, str. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 1., str. 44.).

      (2)  Uredba Komisije (EZ) br. 885/2006 o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1290/2005 u pogledu akreditacije agencija za plaćanja i drugih tijela te poravnanja računa EFJP-a i EPFRR-a (SL. 2006., L 171, str. 90.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 2., str. 88.).

      (3)  Uredba (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o financiranju, upravljanju i nadzoru zajedničke poljoprivredne politike i o stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 352/78, (EZ) br. 165/94, (EZ) br. 2799/98, (EZ) br. 814/2000, (EZ) br. 1290/2005 i (EZ) 485/2008 (SL 2013., L 347, str. 549.).

      (4)  Provedbena Uredba Komisije (EU) br. 908/2014 od 6. kolovoza 2014. o utvrđivanju pravila za primjenu Uredbe (EU) br. 1306/2013 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu agencija za plaćanje i drugih tijela, financijskog upravljanja, poravnanja računa, pravila o kontroli, jamstava i transparentnosti (SL 2014., L 255, str. 59.).

      (5)  Uredba Komisije (EZ) br. 1233/2007 od 22. listopada 2007. o izmjeni Uredbe (EZ) br. 885/2006 o utvrđivanju detaljnih pravila za primjenu Uredbe Vijeća (EZ) br. 1290/2005 u pogledu akreditacije agencija za plaćanja i drugih tijela te poravnanja računa EFJP i EPFRR (SL 2007., L 279, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 14., svezak 2., str. 177.).


title: Predmet C-447/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. kolovoza 2016. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Roland Becker protiv Hainan Airlines Co. Ltd

text:
               21.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 428/5

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. kolovoza 2016. uputio Bundesgerichtshof (Njemačka) – Roland Becker protiv Hainan Airlines Co. Ltd
   (Predmet C-447/16)
   (2016/C 428/06)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesgerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Roland Becker

      Tuženik: Hainan Airlines Co. Ltd

      Prethodno pitanje

   Treba li kod prijevoza osoba na dva leta bez značajnijeg zadržavanja u transfernim zračnim lukama mjesto polazišta prvog leta smatrati mjestom izvršenja obveze u skladu s člankom 5. stavkom 1. točkom (b) drugom alinejom Uredbe (EZ) br. 44/2001 (1), ako se zahtjev za odštetu temeljem članka 7. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (2), koji je sadržan u tužbi, zasniva na smetnji koja je nastupila na drugom letu, a tužba je usmjerena protiv ugovornog partnera iz ugovora o prijevozu, koji je doduše stvarni zračni prijevoznik na drugom letu, ali ne i na prvom?

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima, SL L 12, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.).

      (2)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91, SL L 46, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.).


title: Postupak koji je Međunarodna nogometna federacija (FIFA) pokrenula protiv Nadzornog tijela EFTA-e 4. listopada 2013 . (Predmet E-21/13)

text:
               19.12.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 372/20

         Postupak koji je Međunarodna nogometna federacija (FIFA) pokrenula protiv Nadzornog tijela EFTA-e 4. listopada 2013.
   (Predmet E-21/13)
   (2013/C 372/09)
   Međunarodna nogometna federacija (FIFA), koju zastupaju odvjetnik Ami Barav, član Odvjetničke komore Engleske i Walesa te Odvjetničke komore Pariza, odvjetnik Peter Dyrberg, član Odvjetničke komore Danske, i odvjetnik Damien Reymond, član Odvjetničke komore Pariza, c/o Olswang, 326 Avenue Louise, bte 26, 1050 Bruxelles, Belgija, pokrenula je 4. listopada 2013. pred Sudom EFTA-e postupak protiv Nadzornog tijela EFTA-e (ESA).
   Tužitelj od Suda EFTA-e zahtijeva:

               i.

               da poništi osporavanu odluku u dijelu kojim se odobrava uključivanje utakmica manje važnosti koje se igraju na FIFA-inom Svjetskom nogometnom prvenstvuTM na norveški popis događanja;

               ii.

               da naloži ESA-i da plati svoje i FIFA-ine troškove ovog postupka.

      Pravna pozadina i činjenična osnova te navedeni razlozi:

               —

               Tužitelj, Međunarodna nogometna federacija (FIFA), zahtijeva poništenje Odluke Nadzornog odbora EFTA-a (ESA) br. 309/13/COL od 16. srpnja 2013. u skladu s člankom 14. stavkom 2. Direktive o audiovizualnim medijskim uslugama (AVMSD) (osporavana odluka) u dijelu kojim se na norveški popis događanja, sastavljen na temelju članka 14. stavka 1., odobrava uključivanje svih utakmica koje se igraju na završnom turniru FIFA-ina Svjetskog nogometnog prvenstvaTM, osobito utakmica prije finala i polufinala te utakmica norveške reprezentacije (utakmice manje važnosti).

               —

               FIFA je 12. srpnja i 5. kolovoza 2013. od ESA-e zatražila komunikaciju o osporavanoj odluci. ESA im je u odgovoru dostavila poveznicu na elektroničku bazu podataka u kojoj je odluka objavljena.

               —

               FIFA je organizator i jedini izvorni nositelj prava na FIFA-ino Svjetsko nogometno prvenstvoTM koje je na temelju odobrenja ESA-e uvršteno na norveški popis. FIFA smatra da je uključivanjem na popis svih utakmica FIFA-ina Svjetskog nogometnog prvenstvaTM, osobito utakmica manje važnosti koje se igraju tijekom tog natjecanja, ESA počinila jasnu pogrešku te zanemarila pravo EGP-a i Sporazum među državama EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda (SCA).

         Tužitelj tvrdi i da je Nadzorno tijelo EFTA-e:

               —

               prekršilo članak 16. SCA-e i

               —

               prekrišlo članak 14. stavak 2. AVMSD-a i članak 5. stavak 2. točku (d) SCA-e jer nije primjerno provjerilo sukladnost norveških mjera s pravom EGP-a.


title: Predmet T-485/15: Tužba podnesena 24. kolovoza 2015. – Alsharghawi protiv Vijeća

text:
               12.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 337/41

         Tužba podnesena 24. kolovoza 2015. – Alsharghawi protiv Vijeća
   (Predmet T-485/15)
   (2015/C 337/46)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johannesburg, Južna Afrika) (zastupnik: É. Moutet, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2015/1333 od 31. srpnja 2015. o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Libiji i stavljanju izvan snage Odluke 2011/137/ZVSP i Provedbene uredbe Vijeća (EU) 2015/1323 od 31. srpnja 2015. o provedbi članka 16. stavka 2. Uredbe (EU) br. 204/2011 o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Libiji;

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog odnosi se na nenadležnost Vijeća da tužitelja uvrsti na popis osoba na koje se primjenjuju mjere ograničavanja, jer njegovo ime nije spomenuto u rezolucijama Vijeća sigurnosti Ujedinjenih naroda 1970 (2011) i 1973 (2011) niti u rezolucijama 2213/2015 i 2214/2015 kojima su izmijenjene.

               2.

               Drugi tužbeni razlog odnosi se na bitne povrede postupka i dijeli se na dva dijela:

                           —

                           povredu obveze obrazlaganja;

                           —

                           povredu tužiteljevog prava na obranu zbog toga što je izostao kontradiktorni postupak.

               3.

               Treći tužbeni razlog odnosi se na povredu Ugovora Europske unije i dijeli se na dva dijela:

                           —

                           povredu pretpostavke nedužnosti;

                           —

                           povredu temeljnih prava jer je Vijeće, namećući tužitelju mjere ograničavanja, nezakonito ograničilo njegovu slobodu odlaska i povratka te pravo na vlasništvo.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog odnosi se na to da su pobijani akti neosnovani, jer ne postoji nikakva čvrsta činjenična osnova koja uspostavlja njihovu relevantnost.


title: Predmet T-377/12: Presuda Općeg suda od 27. veljače 2015. – Spa Monopole protiv OHIM-a – Olivar Del Desierto (OLEOSPA) („Žig Zajednice — Postupak prigovora — Prijava figurativnog žiga Zajednice OLEOSPA — Raniji verbalni žigovi Beneluxa SPA — Relativni razlog za odbijanje — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/20

         Presuda Općeg suda od 27. veljače 2015. – Spa Monopole protiv OHIM-a – Olivar Del Desierto (OLEOSPA)
   (Predmet T-377/12) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak prigovora - Prijava figurativnog žiga Zajednice OLEOSPA - Raniji verbalni žigovi Beneluxa SPA - Relativni razlog za odbijanje - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2015/C 127/27)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgija) (zastupnici: L. De Brouwer, E. Cornu i E. De Gryse, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: V. Melgar, potom V. Melgar i A. Folliard-Monguiral, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a: Olivar Del Desierto, SL (Almería, Španjolska)

      Predmet

   Tužba podnesena protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća OHIM-a od 22. lipnja 2012. (predmet R 135/2011-4), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV i Olivar Del Desierto, SL.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka četvrtog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM) od 22. lipnja 2012. (predmet R 135/2011-4), u mjeri u kojoj se njome odbija prigovor za kozmetičke proizvode iz razreda 3 u smislu Nicanskog sporazuma o međunarodnoj klasifikaciji proizvoda i usluga radi registracije žigova od 15. lipnja 1957., kako je revidiran i izmijenjen.

               2.

               OHIM-u se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 331, 27.10.2012.


title: Predmet C-367/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. lipnja 2017. uputio Bundespatentgericht (Njemačka) – S protiv EA i dr.

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. lipnja 2017. uputio Bundespatentgericht (Njemačka) – S protiv EA i dr.
   (Predmet C-367/17)
   (2017/C 293/21)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundespatentgericht

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: S

      Protustranke: EA, EB, EC

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li odluku o zahtjevu koji je podnesen 15. veljače 2007. nadležnom nacionalnom tijelu (u ovom slučaju: Deutsches Patent- und Markenamt (Njemački ured za patente i žigove)) radi izmjena specifikacije zaštićenog geografskog podrijetla, na način da se rezanje i pakiranje proizvoda (u ovom slučaju: Schwarzwälder Schinken) može obavljati samo na području proizvodnje, donijeti na temelju Uredbe br. 510/2006 (1) koja je bila na snazi u vrijeme podnošenja zahtjeva ili na temelju Uredbe br. 1151/2012 (2) koja je na snazi kada se donosi odluka?

               2.

               Ako je odluku potrebno donijeti na temelju Uredbe br. 1151/2012 koja je sada na snazi:

                           2.1

                                       a)

                                       Predstavlja li okolnost da neprimjereni prijevoz proizvoda u svrhu prerade (rezanje i pakiranje) u druga područja može štetno djelovati na njegov autentični okus, autentičnu kvalitetu i trajnost, sa stajališta osiguranja kvalitete proizvoda, razlog specifičan za proizvod u smislu članka 7. stavka 1. točke (e) Uredbe br. 1151/2012 koji dostatno opravdava da se rezanje i pakiranje proizvoda može obavljati samo u području proizvodnje?

                                       b)

                                       Predstavljaju li zahtjevi u vezi s rezanjem i pakiranjem predviđeni u specifikaciji koji ne prekoračuju važeće standarde higijene živežnih namirnica, sa stajališta osiguranja kvalitete proizvoda, razlog specifičan za proizvod u smislu članka 7. stavka 1. točke (e) Uredbe br. 1151/2012 koji dostatno opravdava da se rezanje i pakiranje proizvoda može obavljati samo u području proizvodnje?

                           2.2

                                       a)

                                       Može li se kao razlog specifičan za proizvod u smislu članka 7. stavka 1. točke (e) Uredbe br. 1151/2012 koji dostatno opravdava pravilo predviđeno u specifikaciji zaštićenog geografskog podrijetla, prema kojem se rezanje i pakiranje može obavljati samo na području proizvodnje, načelno smatrati okolnost da su time omogućene provjere (proizvođača) na području proizvodnje (članak 7. stavak 1. točka (g) u vezi s člankom 36. stavkom 3. točkom (a) i člankom 37. Uredbe br. 1151/2012), veća učestalost kontrola i općenito bolje jamstvo od kontrola (zlouporaba) u smislu članka 36. stavka 3. točke (b) u vezi s člankom 38. Uredbe br. 1151/2012?

                                       b)

                                       Ako je odgovor na potpitanje a) negativan:
                                       Je li opravdana drugačija ocjena, ako se radi o proizvodu za kojime je velika potražnja i izvan regije, koji se u značajnoj mjeri reže i pakira i izvan područja proizvodnje, čak i ako konkretni slučajevi zloupotrebe zaštićenog geografskog podrijetla u smislu članka 13. do sada nisu utvrđeni?

                           2.3

                           Može li se kao razlog specifičan za proizvod u smislu članka 7. stavka 1. točke (e) Uredbe br. 1151/2012 koji dostatno opravdava pravilo predviđeno u specifikaciji zaštićenog geografskog podrijetla, prema kojem se rezanje i pakiranje može obavljati samo na području proizvodnje, smatrati okolnost da se u drugim slučajevima ne može sigurno zajamčiti sljedivost prerađenog proizvoda?
                           Je li u tom kontekstu od značaja okolnost da

                                       a)

                                       se na temelju članka 18. stavka 1. Uredbe (EZ) Europskog parlamenta i Vijeća br. 178/2002 o utvrđivanju općih načela i uvjeta zakona o hrani, osnivanju Europske agencije za sigurnost hrane te utvrđivanju postupaka u područjima sigurnosti hrane (3) u vezi s Provedbenom uredbom Komisije (EU) br. 931/2011 od 19. rujna 2011. o zahtjevima sljedivosti utvrđenima Uredbom (EZ) br. 178/2002 Europskog parlamenta i Vijeća za hranu životinjskog podrijetla (4) mora osigurati sljedivost hrane, osobito one životinjskog podrijetla;

                                       b)

                                       se mora osigurati sljedivost proizvoda sudjelovanjem prerađivača proizvoda u privatnim sustavima sigurnosti, koji su pravno dobrovoljni, a u praksi obvezujući?

                           2.4

                           Ako je jedan od odgovora na pitanja od 1. do 3. pozitivan:
                           Može li ili mora li u specifikaciji zaštićenog zemljopisnog podrijetla biti predviđeno, kao blaže sredstvo od obveznog premještanja poslova rezanja i pakiranja u područje proizvodnje, da se prerađivači sa sjedištem izvan područja proizvodnje moraju podvrgnuti kontroli tijela i organa koja su u skladu sa specifikacijom nadležna za provjere na području proizvodnje (članak 7. stavak 1. točka (g) Uredbe br. 1151/2012)?

               3.

               Ako je odluku potrebno donijeti na temelju Uredbe br. 510/2006 (vidjeti prvo pitanje), sud koji je uputio zahtjev poziva da se na drugo postavljeno pitanje odgovori na temelju Uredbe br. 510/2006, posebno članka 4. stavka 2. točke (e) te uredbe u vezi s člankom 8. i uvodnom izjavom 8. Uredbe Komisije (EZ) br. 1898/2006 od 14. prosinca 2006. o utvrđivanju detaljnih pravila za provedbu Uredbe Vijeća (EZ) br. 510/2006 o zaštiti oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka izvornosti poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda (5).

      (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 510/2006 od 20. ožujka 2006. o zaštiti oznaka zemljopisnog podrijetla i oznaka izvornosti poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda (SL L 93, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 4., str. 184.)

      (2)  Uredba (EU) Europskog parlamenta i Vijeća br. 1151/2012 od 21. studenoga 2012. o sustavima kvalitete za poljoprivredne i prehrambene proizvode (SL L 343, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 25., str. 31.)

      (3)  SL L 31, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 7., str. 91.

      (4)  SL L 242, str. 2.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 68., str. 251.

      (5)  SL L 369, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 59., str. 38.


title: Predmet F-141/14: Tužba podnesena 24. prosinca 2014. – ZZ protiv Komisije

text:
               16.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 89/46

         Tužba podnesena 24. prosinca 2014. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-141/14)
   (2015/C 089/56)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: L. Levi, A. Tymen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska Komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke kojom se odbija zahtjev za naknadu štete koji je podnio tužitelj kao žrtva teške nesreće, zbog pogreške u obavljanju službe koju je počinila Komisija zadužena za vođenje njegovog zdravstvenog dosjea, te naknada navodno pretrpljene materijalne i nematerijalne štete, s isplatom kamata.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               naložiti tuženiku naknadu materijalne i nematerijalne štete;

               —

               poništiti, ako je potrebno, odluku od 24. veljače 2014. kojom se odbija njegov zahtjev za naknadu štete od 15. studenog 2013.;

               —

               poništiti, ako je potrebno, odluku od 23. rujna 2014. kojom se odbija njegova žalba od 23. svibnja 2014., nadopunjena njegovim dopisom od 17. lipnja 2014.;

               —

               naložiti tuženiku snošenje cjelokupnih troškova.


title: Predmet T-598/15: Rješenje Općeg suda od 25. studenoga 2016. – Stichting Accolade protiv Komisije („Državne potpore — Prodaja zemljišta navodno ispod tržišne cijene — Pritužba treće osobe Komisiji — Odluka kojom se utvrđuje da sporna mjera ne predstavlja potporu — Postupak prethodnog ispitivanja na temelju članka 108. stavka 2. UFEU-a, članka 10. stavka 1., članka 13. stavka 1. i članka 4. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 659/1999 u vezi s pojedinačnom, navodno nezakonitom potporom — Tužba treće osobe za poništenje — Dopuštenost — Procesna legitimacija — Tužba radi očuvanja postupovnih prava — Tužba kojom se pobija osnovanost sporne mjere — Nepostojanje bitnog utjecaja na konkurentski položaj — Nedopuštenost”)

text:
               23.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 22/34

         Rješenje Općeg suda od 25. studenoga 2016. – Stichting Accolade protiv Komisije
   (Predmet T-598/15) (1)

   ((„Državne potpore - Prodaja zemljišta navodno ispod tržišne cijene - Pritužba treće osobe Komisiji - Odluka kojom se utvrđuje da sporna mjera ne predstavlja potporu - Postupak prethodnog ispitivanja na temelju članka 108. stavka 2. UFEU-a, članka 10. stavka 1., članka 13. stavka 1. i članka 4. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 659/1999 u vezi s pojedinačnom, navodno nezakonitom potporom - Tužba treće osobe za poništenje - Dopuštenost - Procesna legitimacija - Tužba radi očuvanja postupovnih prava - Tužba kojom se pobija osnovanost sporne mjere - Nepostojanje bitnog utjecaja na konkurentski položaj - Nedopuštenost”))
   (2017/C 022/46)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Stichting Accolade (Drachten, Nizozemska) (zastupnici: H. de Boer i J. Abma, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P.-J. Loewenthal i S. Noë, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje Odluke Komisije C(2015) 4411 final od 30. lipnja 2015. o državnoj potpori SA.34676 (2015/NN) – Nizozemska (prodaja zemljišta navodno ispod tržišne cijene od strane općine Harlingen), na temelju koje je Komisija odlučila da prodaja navedenih zemljišta društvu Ludinga Vastgoed BV ne predstavlja državnu potporu u smislu članka 107. stavka 1. UFEU-a.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Društvu Stichting Accolade nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 406, 7. 12. 2015.


title: Predmet T-230/14: Rješenje Općeg suda od 9. lipnja 2015. – Deutsche Edelstahlwerke protiv Komisije („Državne potpore — Mjere koje je usvojila Njemačka u korist električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije i poduzeća velikih potrošača električne energije — Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a — Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe — Obustava postupka”)

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/57

         Rješenje Općeg suda od 9. lipnja 2015. – Deutsche Edelstahlwerke protiv Komisije
   (Predmet T-230/14) (1)

   ((„Državne potpore - Mjere koje je usvojila Njemačka u korist električne energije proizvedene iz obnovljivih izvora energije i poduzeća velikih potrošača električne energije - Odluka o pokretanju postupka iz članka 108. stavka 2. UFEU-a - Donošenje konačne odluke nakon podnošenja tužbe - Obustava postupka”))
   (2015/C 294/69)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Deutsche Edelstahlwerke GmbH (Witten, Njemačka) (zastupnici: S. Altenschmidt i H. Janssen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zasutpnici: T. Maxian Rusche i R. Sauer, agenti, uz asistenciju A. Lukea i C. Maurera, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Odluke Komisije C (2013) 4424 final od 18. prosinca 2013. o pokretanju postupka predviđenog u članku 108. stavku 2. UFEU-a u vezi s mjerama koje je usvojila Savezna Republika Njemačka u korist električne energije iz obnovljivih izvora kao i velikih potrošača energije (Državna potpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)).

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Obustavlja se postupak po zahtjevu za intervenciju koji je podnijelo Nadzorno tijelo EFTA-e.

               3.

               Deutsche Edelstahlwerke GmbH snosit će vlastite troškove i troškove Europske komisije.

               4.

               Nadzorno tijelo EFTA-e snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 223, 14. 7. 2014.


title: Predmet C-299/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. svibnja 2017. uputio Landgericht Berlin (Njemačka) – VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte von Medienunternehmen mbH protiv Google Inc.

text:
               18.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 309/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. svibnja 2017. uputio Landgericht Berlin (Njemačka) – VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte von Medienunternehmen mbH protiv Google Inc.
   (Predmet C-299/17)
   (2017/C 309/27)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Landgericht Berlin

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte von Medienunternehmen mbH

      Tuženik: Google Inc.

      Prethodna pitanja

               1.

               Predstavlja li nacionalni propis koji isključivo komercijalnim operatorima tražilica i komercijalnim ponuditeljima usluga koji uređuju sadržaj, ali ne i ostalim korisnicima, uključujući komercijalne, zabranjuje stavljanje na raspolaganje javnosti novinskih proizvoda ili njihova dijela (isključujući pojedinačne riječi i vrlo male isječke iz tekstova) u smislu članka 1. točaka 2. i 5. Direktive 98/34/EZ, kako je izmijenjena Direktivom 98/48/EZ (1), propis koji se ne odnosi posebno na usluge definirane u toj točki?
               Ako to nije slučaj,

               2.

               predstavlja li nacionalni propis koji isključivo komercijalnim operatorima tražilica i komercijalnim ponuditeljima usluga koji uređuju sadržaj, ali ne i ostalim korisnicima, uključujući komercijalne, zabranjuje stavljanje na raspolaganje javnosti novinskih proizvoda ili njihova dijela (isključujući pojedinačne riječi i vrlo male isječke iz tekstova) tehnički propis u smislu članka 1. točke 11. Direktive 98/37/EZ, kako je izmijenjena Direktivom 98/48/EZ, odnosno obvezujući propis koji se odnosi na pružanje određene usluge?

      (1)  Direktiva 98/34/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. lipnja 1998. o utvrđivanju postupka osiguravanja informacija u području tehničkih normi i propisa, u verziji iz Direktive 98/48/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 20. srpnja 1998. o izmjeni Direktive 98/34/EZ o utvrđivanju postupka pružanja informacija u području tehničkih normi i propisa (SL L 217, str. 18.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 55., str. 11.)


title: Predmet C-280/16 P: Žalba koju je 17. svibnja 2016. podnio Società cooperativa Amrita arl i dr. protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 11. ožujka 2016. u predmetu T-439/15, Amrita i dr. protiv Komisije

text:
               18.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/33

         Žalba koju je 17. svibnja 2016. podnio Società cooperativa Amrita arl i dr. protiv rješenja Općeg suda (osmo vijeće) od 11. ožujka 2016. u predmetu T-439/15, Amrita i dr. protiv Komisije
   (Predmet C-280/16 P)
   (2016/C 260/41)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Žalitelji: Soc. coop. Amrita arl; Cesi Marta; Comune Agricola Lunella - Soc. mutua coop. arl; Rollo Olga; Borrello Claudia; Società agricola Merico Maria Rosa di Consiglia, Marta i Vito Lisi; Marzo Luigi; Stasi Anna Maria; Azienda Agricola Crie di Miggiano Gianluigi; Castriota Maria Grazia; Azienda Agricola di Cagnoni Fiorella; Azienda Agricola Spirdo ss agr.; Impresa Agricola Stefania Stamerra; Azienda Agricola Clemente Pezzuto di Pezzuto Francesco; Simone Cosimo Antonio; Masseria Alti Pareti Soc. agr. arl (zastupnici: L. Paccione, V. Stamerra, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

               —

               poništiti i vratiti Općem sudu pobijano rješenje, i prema potrebi utvrditi, da žalitelji u cijelosti imaju procesnu legitimaciju;

               —

               naložiti Europskoj komisiji snošenje troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelji iznose sljedeće žalbene razloge u potporu svojoj žalbi:

               1.

                  Prvi žalbeni razlog: pogreška koja se tiče prava. Pogrešna ocjena relevantnih činjenica. Nedostatci i greške u obrazloženju u vezi s točkama 12. do 22. pobijanog rješenja

               Pobijano rješenje temelji se na pogrešnoj premisi da su žalitelji zatražili da se poništi u cijelosti Provedbena odluka Komisije (EU) 2015/789 оd 18. svibnja 2015. o mjerama za sprečavanje unošenja u Uniju organizma Xylella fastidiosa (Wells et al.) i njegova širenja unutar Unije (SL L 125, str. 36.), iako su oni u stvari zatražili poništenje samo određenih dijelova naznačenih u tužbi kojom se pokreće postupak i u odgovoru na prigovor nedopuštenosti Komisije.

               2.

                  Drugi žalbeni razlog: pogreška koja se tiče prava. Pogrešna ocjena relevantnih činjenica. Nedostatci, proturječnost i greške u obrazloženju

               U pobijanom rješenju pogrešno je utvrđeno da se Komisijinom odlukom određuju provedbene mjere Talijanske države u vezi s razgraničenjem područja zaraženog Xylellom fastidiosom. Tu tvrdnju opovrgava nesporna činjenica da se odlukom kao zaraženo područje određuje, na način da se od toga ne može odstupiti, cijela administrativna provincija Lecce, čije su granice već određene na kartama.

               3.

                  Treći žalbeni razlog: nezakonitost točke 25. osobito u vezi s točkom 21. pobijanog rješenja: proturječnost, greške u obrazloženju i njegova očita neosnovanost

               Obrazloženje Općeg suda iz točke 21. pobijanog rješenja potvrđuje da za ocjenu okolnosti sadrži li regulatorni akt provedbene mjere u obzir treba uzeti položaj osobe koja se poziva na pravo na pravno sredstvo. Taj isti Opći sud dalje u tekstu u točki 25. rješenja odstupa od tog kriterija za tumačenje odgovarajući negativno na pitanje imaju li žalitelji procesnu legitimaciju.

               4.

                  Četvrti žalbeni razlog: pogreška koja se tiče prava. Pogrešna ocjena relevantnih činjenica. Nedostatci, proturječnost i greške u obrazloženju

               Opći sud s jedne strane potvrđuje da je talijanski Ministero delle Politiche Agricole zakonodavnom uredbom usvojio provedbene mjere za članke 4., 6. i 7. Komisijine odluke, a s druge strane proturječi sam sebi navodeći da se određene mjere iz Komisijine odluke ne nalaze u toj zakonodavnoj uredbi.

               5.

                  Peti žalbeni razlog: pogreška koja se tiče prava. Pogrešna ocjena relevantnih činjenica. Nedostatci, proturječnost i greške u obrazloženju

               U točki 24. pobijanog rješenja Opći sud propustio je uzeti u obzir sadržaj tužbe kojom se pokreće postupak u kojoj žalitelji osporavaju članak 6. stavak 4. i članak 7. stavak 4. odluke, u dijelu koji se odnosi na obvezu primjene fitosanitarnih postupaka zabranjenih u organskoj poljoprivredi, obvezu koja je dio izravno izvršne mjere koja neposredno šteti žaliteljima koji bi zbog njezine primjene mogli izgubiti certifikat organske proizvodnje.

               6.

                  Šesti žalbeni razlog: pogreška koja se tiče prava. Pogrešna ocjena relevantnih činjenica. Nedostatci, proturječnost i greške u obrazloženju

               U točkama 33. i 34. pobijanog rješenja zanemaruju se pisani dokazi podneseni tijekom postupka u vezi s individualnom štetom koju žalitelji trpe zbog pobijanih mjera.

               7.

                  Sedmi žalbeni razlog: pogreška koja se tiče prava. Nepostojanje odluke o izravnoj šteti koja proizlazi iz pobijanih mjera

               Opći sud propustio je odlučiti o objektivnom postojanju izravne štete koju žalitelji trpe zbog primjene izravno izvršnih mjera koje je odredila Komisija i koje se osporavaju u ovom postupku.


title: Predmet C-164/14 P: Rješenje Suda (deveto vijeće) od 24. veljače 2015. – Pesquerias Riveirenses, SL i dr. protiv Vijeća Europske unije (Žalba — Ribarstvena politika — Očuvanje ribolovnih resursa — Riblji stokovi koji su predmet pregovora ili međunarodnih sporazuma — Uzimanje u obzir zajednički sjevernih i južnih sastavnih dijelova stoka ugotice pučinke u sjeveroistočnom Atlantiku radi uspostavljanja TAC-a — Nedopuštenost tužbe — Akt koji se ne odnosi izravno na pojedince — Očito neosnovana žalba)

text:
               15.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 198/15

         Rješenje Suda (deveto vijeće) od 24. veljače 2015. – Pesquerias Riveirenses, SL i dr. protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-164/14 P) (1)

   ((Žalba - Ribarstvena politika - Očuvanje ribolovnih resursa - Riblji stokovi koji su predmet pregovora ili međunarodnih sporazuma - Uzimanje u obzir zajednički sjevernih i južnih sastavnih dijelova stoka ugotice pučinke u sjeveroistočnom Atlantiku radi uspostavljanja TAC-a - Nedopuštenost tužbe - Akt koji se ne odnosi izravno na pojedince - Očito neosnovana žalba))
   (2015/C 198/20)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Žalitelji: Pesquerias Riveirenses, SL, Pesquerias Campo de Marte, SL, Pesquera Anpajo, SL, Arrastreros del Barbanza, SA, Martinez Pardavila e Hijos, SL, Lijo Pesca, SL, Frigorificos Hermanos Vidal, SA, Pesquera Boteira, SL, Francisco Mariño Mos y Otros, CB, Perez Vidal Juan Antonio y Hno, CB, Marina Nalda, SL, Portillo y Otros, SL, Vidiña Pesca, SL, Pesca Hermo, SL, Pescados Oubiña Perez, SL, Manuel Pena Graña, Campo Eder, SL, Pesquera Laga, SL, Pesquera Jalisco, SL, Pesquera Jopitos, SL, Pesca-Julimar, SL (zastupnik: J. Tojeiro Sierto, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Westerhof Löfflerová i A. de Gregorio Merino, agenti)

      Intervenijent u potporu tuženika: Europska komisija (zastupnici: A. Szmytkowska i I. Galindo Martín, agenti)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija kao očito neosnovana.

               2.

               Pesquerias Riveirenses SL i dr. snosi vlastite troškove i troškove Vijeća Europske unije.

               3.

               Europska komisija snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 159, 26.5.2014.


title: Predmet T-526/14: Presuda Općeg suda od 19. studenoga 2015. – Matratzen Concord protiv OHIM-a – Barranco Rodriguez i Barranco Schnitzler (Matratzen Concord) („Žig Zajednice — Postupak prigovora — Prijava verbalnog žiga Zajednice Matratzen Concord — Raniji nacionalni verbalni žigovi MATRATZEN — Relativni razlog za odbijanje — Dokaz o uporabi — Vjerojatnost dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) i Članak 42. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               18.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 16/34

         Presuda Općeg suda od 19. studenoga 2015. – Matratzen Concord protiv OHIM-a – Barranco Rodriguez i Barranco Schnitzler (Matratzen Concord)
   (Predmet T-526/14) (1)

   ((„Žig Zajednice - Postupak prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice Matratzen Concord - Raniji nacionalni verbalni žigovi MATRATZEN - Relativni razlog za odbijanje - Dokaz o uporabi - Vjerojatnost dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) i Članak 42. stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 016/42)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Matratzen Concord GmbH (Köln, Njemačka) (zastupnik: I. Selting, odvjetnik)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnici: G. Schneider i D. Botis, agenti)

      Druge stranke u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijenti u postupku pred Općim sudom: Mariano Barranco Rodriguez (Sant Just Desvern, Španjolska) i Pablo Barranco Schnitzler (Sant Just Desvern) (zastupnik: J. Iglesias Monravá, odvjetnik)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 9. travnja 2014. (predmet R 1523/2013-1) o postupku povodom prigovora između, s jedne strane, Mariana Barrancoa Rodrigueza i Pabla Barrancoa Schnitzlera i, s druge strane, društva Matratzen Concord GmbH.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Društvu Matratzen Concord GmbH nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 303, 8. 9. 2014.


title: Predmet C-174/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. travnja 2015. uputio Rechtbank Den Haag (Nizozemska) – Vereniging Openbare Bibliotheken protiv Stichting Leenrecht, intervenijenti: Nederlands Uitgeversverbond i dr.

text:
               29.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 213/17

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. travnja 2015. uputio Rechtbank Den Haag (Nizozemska) – Vereniging Openbare Bibliotheken protiv Stichting Leenrecht, intervenijenti: Nederlands Uitgeversverbond i dr.
   (Predmet C-174/15)
   (2015/C 213/27)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Rechtbank Den Haag

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Vereniging Openbare Bibliotheken

      Tuženik: Stichting Leenrecht

      Intervenijenti: Nederlands Uitgeversverbond, Stichting LIRA, Stichting Pictoright

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 1. stavak 1., članak 2. stavak 1. točku (b) i članak 6. stavak 1. Direktive 2006/115 (1) tumačiti na način da u pojam „posuđivanje” kako se ondje navodi ulazi također i stavljanje na raspolaganje za upotrebu romana, zbirki priča, biografija, putopisa, knjiga za djecu i mladež koji su zaštićeni autorskim pravom, bez ostvarivanja izravne ili neizravne imovinske ili komercijalne koristi, kada se provodi posredovanjem organizacija koje su dostupne javnosti,

                           —

                           koje se obavlja stavljanjem umnoženog primjerka u digitalnom obliku (primjerak A) na poslužitelj organizacije i omogućavanjem korisniku da taj umnoženi primjerak preuzimanjem kopira na svoje računalo (primjerak B),

                           —

                           pri čemu umnoženi primjerak koji je korisnik izradio tijekom preuzimanja (primjerak B) nakon proteka ograničenog razdoblja više nije upotrebljiv i

                           —

                           ostali korisnici tijekom tog razdoblja ne mogu preuzeti umnoženi primjerak (primjerak A) na svoje računalo?

               2.

               Ako je odgovor na prvo pitanje potvrdan: protivi li se članak 6. Direktive 2006/115 i/ili druga odredba prava Unije tome da države članice primjenu ograničenja prava posudbe sadržano u članku 6. navedene Direktive uvjetuju time da je nositelj prava umnoženi primjerak djela koji je organizacija stavila na raspolaganje (primjerak A) stavio na tržište prvom prodajom ili drugim prijenosom vlasništva tog umnoženog primjerka u Uniji ili da je do toga došlo uz njegov pristanak u smislu članak 4. stavka 2. Direktive 2001/29 (2)?

               3.

               Ako je odgovor na drugo pitanje negativan: postavlja li članak 6. Direktive 2006/115 druge uvjete glede podrijetla umnoženog primjerka koji je organizacija stavila na raspolaganje (primjerak A) kao na primjer uvjet da je taj umnoženi primjerak stečen na zakonit način?

               4.

               Ako je odgovor na drugo pitanje potvrdan: treba li članak 4. stavak 2. Direktive 2001/29 tumačiti na način da pod prvom prodajom ili drugim prijenosom vlasništva predmetâ u smislu ove odredbe treba također razumjeti i vremenski neograničeno stavljanje na raspolaganje za preuzimanje na daljinu digitalnog umnoženog primjerka romana, zbirki priča, biografija, putopisa, knjiga za djecu i mladež koji su zaštićeni autorskim pravom?

      (1)  Direktiva 2006/115/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. prosinca 2006. o pravu iznajmljivanja i pravu posudbe te o određenim autorskom pravu srodnim pravima u području intelektualnog vlasništva (kodificirana verzija) (SL L 376, str. 28.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 218.).

      (2)  Direktiva 2001/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2001. o usklađivanju određenih aspekata autorskog i srodnih prava u informacijskom društvu (SL L 167, str. 10.)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 119.).


title: Predmet C-348/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. lipnja 2016. uputio Tribunale di Milano (Italija) – Sacko Moussa protiv Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano

text:
               19.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 343/28

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. lipnja 2016. uputio Tribunale di Milano (Italija) – Sacko Moussa protiv Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano
   (Predmet C-348/16)
   (2016/C 343/40)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Milano

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Sacko Moussa

      Tuženik: Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano

      Prethodna pitanja

   Treba li Direktivu 2013/32/EU (1) (osobito članke 12., 14., 31. 46.) tumačiti na način da je njome dopušten postupak poput talijanskog (članak 19. stavak 9. Zakonodavnog dekreta 150 iz 2011.) u kojemu je sudu kojem se obratio tražitelj azila – čiji je zahtjev po završetku punog ispitnog postupka sa saslušanjem, odbilo upravno tijelo nadležno za ispitivanje zahtjeva za azil – dopušteno izravno odbaciti pravni lijek podnesen sudu, a da ne mora ponovno saslušati samog tražitelja azila, u slučaju kad je taj pravni lijek očito neosnovan te stoga nema nikakve mogućnosti pobijanja odluke upravnog tijela?

      (1)  Direktiva 2013/32/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite (preinačena) (SL L 180, str. 60.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 12., str. 249.).


title: Predmet C-123/15: Presuda Suda (drugo vijeće) od 30. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Max-Heinz Feilen protiv Finanzamt Fulda (Zahtjev za prethodnu odluku — Oporezivanje — Slobodno kretanje kapitala — Porez na nasljedstvo — Propis države članice koji predviđa smanjenje poreza na nasljedstvo primjenjivo na nasljedstva koja obuhvaćaju imovinu koja je već bila predmet prijenosa nasljeđivanjem oporezovanog tim porezom u toj državi članici — Ograničenje — Opravdanje — Usklađenost poreznog sustava)

text:
               12.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/15

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 30. lipnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundesfinanzhof – Njemačka) – Max-Heinz Feilen protiv Finanzamt Fulda
   (Predmet C-123/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Slobodno kretanje kapitala - Porez na nasljedstvo - Propis države članice koji predviđa smanjenje poreza na nasljedstvo primjenjivo na nasljedstva koja obuhvaćaju imovinu koja je već bila predmet prijenosa nasljeđivanjem oporezovanog tim porezom u toj državi članici - Ograničenje - Opravdanje - Usklađenost poreznog sustava))
   (2016/C 335/19)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Bundesfinanzhof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Max-Heinz Feilen

      Tuženik: Finanzamt Fulda

      Izreka

   Članku 63. stavku 1. i članku 65. UFEU-a nije protivan propis države članice, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, koji u slučaju nasljeđivanja od strane osoba iz određenog poreznog razreda predviđa smanjenje poreza na nasljedstvo kada ostavina sadržava imovinu koja je tijekom deset godina koje su prethodile tom stjecanju već bila prenesena nasljeđivanjem, pod uvjetom da je taj prijenos već bio oporezovan porezom na nasljedstvo u toj državi članici.

      (1)  SL C 213, 29. 6. 2015.


title: Predmet T-217/14: Rješenje Općeg suda od 30. studenoga 2015. – Gmina Kosakowo protiv Komisije („Tužba za poništenje — Zamjena pobijanog akta tijekom postupka — Obustava postupka”)

text:
               1.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/53

         Rješenje Općeg suda od 30. studenoga 2015. – Gmina Kosakowo protiv Komisije
   (Predmet T-217/14) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Zamjena pobijanog akta tijekom postupka - Obustava postupka”))
   (2016/C 038/70)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Gmina Kosakowo (Kosakowo, Poljska) (zastupnik: M. Leśny, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Grespan, S. Noë i A. Stobiecka-Kuik, agenti)

      Intervenijent u potporu tužitelju: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna, agent)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2014/883/EU od 11. veljače 2014. o mjeri SA. 35388 (13/C) (ex 13/NN i ex 12/N) – Poljska – Osnivanje trgovačkog društva Gdynia-Kosakowo Airport (SL L 357, str. 51.).

      Izreka

               1.

               Obustavlja se postupak po tužbi.

               2.

               Europska komisija će snositi vlastite troškove, kao i troškove Gmine Kosakowo koji se tiču glavnog postupka.

               3.

               Gmina Kosakowo će snositi vlastite troškove, kao i troškove Komisije koji se tiču postupka privremene pravne zaštite.

               4.

               Republika Poljska će snositi vlastite troškove.

      (1)  SL C 202, 30. 6. 2014.


title: Predmet T-366/14: Tužba podnesena 28. svibnja 2014. – August Storck protiv OHIM-a (2good)

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/48

         Tužba podnesena 28. svibnja 2014. – August Storck protiv OHIM-a (2good)
   (Predmet T-366/14)
   2014/C 253/63
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: August Storck (Berlin, Njemačka) (zastupnici: I. Rohr, A. Richter, P. Goldenbaum i T. Melchert, odvjetnici)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku prvog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 27. veljače 2014. u predmetu R 996/2013-1;

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Predmetni žig Zajednice: međunarodna registracija verbalnog žiga „2good” u kojoj je naznačena Europska unija za proizvode u razredu 30 – Međunarodna registracija br. 1 1 33  636

      Odluka ispitivača: odbijanje prijave

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet C-440/13: Presuda Suda (peto vijeće) od 11. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italija) – Croce Amica One Italia Srl protiv Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU) (Zahtjev za prethodnu odluku — Javna nabava usluga — Direktiva 2004/18/EZ — Direktiva 89/665/EEZ — Osobna situacija natjecatelja ili ponuditelja — Privremena dodjela ugovora — Istražni postupak pokrenut protiv zakonskog zastupnika uspješnog ponuditelja — Odluka javnog naručitelja da neće konačno dodijeliti ugovor i da će opozvati poziv na nadmetanje — Sudski nadzor)

text:
               9.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 46/12

         Presuda Suda (peto vijeće) od 11. prosinca 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Italija) – Croce Amica One Italia Srl protiv Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU)
   (Predmet C-440/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Javna nabava usluga - Direktiva 2004/18/EZ - Direktiva 89/665/EEZ - Osobna situacija natjecatelja ili ponuditelja - Privremena dodjela ugovora - Istražni postupak pokrenut protiv zakonskog zastupnika uspješnog ponuditelja - Odluka javnog naručitelja da neće konačno dodijeliti ugovor i da će opozvati poziv na nadmetanje - Sudski nadzor))
   (2015/C 046/15)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Croce Amica One Italia Srl

      Tuženik: Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU)

      uz sudjelovanje: Consorzio Lombardia Sanità

      Izreka

               1.

               Članak 41. stavak 1. i članak 45. Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2004/18/EZ od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama treba tumačiti tako da se u slučajevima kada nisu ispunjene pretpostavke za primjenu razloga za isključenje propisanih u tom članku ne protivi tome da javni naručitelj donese odluku da će odustati od provođenja postupka javne nabave za koji postoji poziv na nadmetanje i da neće konačno dodijeliti taj ugovor jedinom preostalom ponuditelju koji je privremeno bio proglašen uspješnim ponuditeljem.

               2.

               Pravo Europske unije u području javne nabave i osobito članak 1. stavak 1. treći podstavak Direktive Vijeća 89/665/EEZ od 21. prosinca 1989. o usklađivanju zakona i drugih propisa u odnosu na primjenu postupaka kontrole na sklapanje ugovora o javnoj nabavi robe i javnim radovima, kako je izmijenjena Direktivom 2007/66/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. prosinca 2007., treba tumačiti tako da je nadzor propisan u toj odredbi nadzor zakonitosti odluka koje donose javni naručitelji, kojim se nastoji osigurati poštovanje relevantnih pravila prava Unije ili nacionalnih odredbi kojima se prenose ta pravila i da se taj nadzor pritom ne može svoditi na puko ispitivanje arbitrarnosti odluka javnog naručitelja. Međutim, to ne isključuje mogućnost za nacionalnog zakonodavca da nadležnim nacionalnim sudovima dodijeli ovlasti izvršavanja nadzora svrhovitosti.

      (1)  SL C 344, 23.11.2013.


title: Predmet T-153/16: Rješenje Općeg suda od 10. veljače 2017. – Acerga protiv Vijeća („Tužba za poništenje — Ribarstvo — Očuvanje ribolovnih resursa — Ribolovne mogućnosti za određene stokove ili skupine stokova u vodama Unije i za ribarska plovila Unije u određenim vodama izvan Unije — Udruženje — Nepostojanje osobnog utjecaja — Akt koji sadrži provedbene mjere — Nedopuštenost”)

text:
               10.4.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 112/36

         Rješenje Općeg suda od 10. veljače 2017. – Acerga protiv Vijeća
   (Predmet T-153/16) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Ribarstvo - Očuvanje ribolovnih resursa - Ribolovne mogućnosti za određene stokove ili skupine stokova u vodama Unije i za ribarska plovila Unije u određenim vodama izvan Unije - Udruženje - Nepostojanje osobnog utjecaja - Akt koji sadrži provedbene mjere - Nedopuštenost”))
   (2017/C 112/50)
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Asociación de armadores de cerco de Galicia (Acerga) (Sada, Španjolska) (zastupnik: B. Huarte Melgar, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: A. Westerhof Löfflerová i F. Florindo Gijón, agenti)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži djelomično poništenje Uredbe Vijeća (EU) 2016/72 od 22. siječnja 2016. o utvrđivanju ribolovnih mogućnosti za 2016. za određene riblje stokove i skupine ribljih stokova koje se primjenjuju u vodama Unije te za ribarska plovila Unije u određenim vodama izvan Unije i o izmjeni Uredbe (EU) 2015/104 (SL 2016., L 22, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Obustavlja se postupak o zahtjevu za intervenciju Europske komisije.

               3.

               Nalaže se Asociaciónu de armadores de cerco de Galicia (Acerga) snošenje troškova.

      (1)  SL C 200, 6. 6. 2016.


title: Predmet C-178/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. travnja 2014. uputio Finanzgericht Düsseldorf (Njemačka) – Vario Tek GmbH protiv Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/2

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 11. travnja 2014. uputio Finanzgericht Düsseldorf (Njemačka) – Vario Tek GmbH protiv Hauptzollamt Düsseldorf
   (Predmet C-178/14)
   2014/C 223/02
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Finanzgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Vario Tek GmbH

      Tuženik: Hauptzollamt Düsseldorf

      Prethodna pitanja

               1.

               Isključuje li okolnost da videokamera nema mogućnost zumiranja njezino svrstavanje u podbroj 8525 80 9 kombinirane nomenklature u verziji prema uredbama Komisije (EU) br. 861/2010 od 5. listopada 2010. i br. 1006/2011 od 27. rujna 2011. o izmjeni Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (1)?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje, ima li videokamera za snimanje sposobnost pohrane zvuka i slika snimljenih televizijskom kamerom u smislu podbroja 8525 80 91 KN i onda kada se na izmjenjivi nosač podataka potreban za funkcioniranje kamere mogu preko USB priključka na kameri kopirati video ili audio datoteke s drugog uređaja, pri čemu se te datoteke ne mogu gledati ili slušati samo s kamerom?

      (1)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi (SL L 256, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 2., svezak 12., str. 3.), kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EU) br. 861/2010 od 5. listopada 2010. i Uredbom Komisije br. 1006/2011 od 27. rujna 2011. o izmjeni Priloga I. Uredbi (EEZ) br. 2658/87 (SL L 284, str. 1.).


title: Presuda Suda od 24. rujna 2014. u predmetu E-4/14 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda (Propust ugovorne stranke da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Direktiva 2007/23/EZ o stavljanju na tržište pirotehničkih sredstava)

text:
               23.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 131/7

         PRESUDA SUDA
   od 24. rujna 2014.
   u predmetu E-4/14
   Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda
   (Propust ugovorne stranke da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Direktiva 2007/23/EZ o stavljanju na tržište pirotehničkih sredstava)
   (2015/C 131/07)
   U predmetu E-4/14, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda – ZAHTJEV za izjavu da nedonošenjem mjera potrebnih za pravilnu provedbu akta iz točke 4. Poglavlja XXIX. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2007/23/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. svibnja 2007. o stavljanju na tržište pirotehničkih sredstava), prilagođenog Sporazumu o EGP-u njegovim Protokolom 1., ili neobavješćivanjem Nadzornog tijela EFTA-e o tim mjerama u predviđenom roku Island nije ispunio svoje obveze iz članka 21. tog akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik i sudac izvjestitelj, Per Christiansen i Páll Hreinsson, suci, presudio je 24. rujna 2014. kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Izjavljuje da zbog toga što nije u predviđenom roku donio mjere potrebne za provedbu akta iz točke 4. Poglavlja XXIX. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2007/23/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 23. svibnja 2007. o stavljanju na tržište pirotehničkih sredstava), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1., Island nije ispunio svoje obveze iz članka 21. tog akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u.

               2.

               Nalaže Islandu plaćanje troškova postupka.


title: Predmet C-436/15: Presuda Suda (treće vijeće) od 15. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Aplinkos projektų valdymo agentūra protiv „Alytaus regiono atliekų tvarkymo centras” UAB (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita financijskih interesa Europske unije — Uredba (EZ, Euratom) br. 2988/95 — Članak 3. stavak 1. — Financiranje iz Kohezijskog fonda — Projekt razvoja regionalnog sustava za gospodarenje otpadom — Nepravilnosti — Pojam „višegodišnji program” — Konačni završetak višegodišnjeg programa — Rok zastare)

text:
               21.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 277/4

         Presuda Suda (treće vijeće) od 15. lipnja 2017. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Aplinkos projektų valdymo agentūra protiv „Alytaus regiono atliekų tvarkymo centras” UAB
   (Predmet C-436/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita financijskih interesa Europske unije - Uredba (EZ, Euratom) br. 2988/95 - Članak 3. stavak 1. - Financiranje iz Kohezijskog fonda - Projekt razvoja regionalnog sustava za gospodarenje otpadom - Nepravilnosti - Pojam „višegodišnji program” - Konačni završetak višegodišnjeg programa - Rok zastare))
   (2017/C 277/04)
   Jezik postupka: litavski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Aplinkos projektų valdymo agentūra

      Tuženik:„Alytaus regiono atliekų tvarkymo centras” UAB

      uz sudjelovanje: Lietuvos Respublikos finansų ministerija, „Skirnuva” UAB, „Parama” UAB, „Alkesta” UAB, „Dzūkijos statyba”UAB

      Izreka

               1.

               Projekt poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, koji se sastoji od uspostave sustava gospodarenja otpadom u određenoj regiji i za čiju provedbu je planirano da će se odvijati nekoliko godina i financirati sredstvima Europske unije, obuhvaćen je pojmom „višegodišnji program”, u smislu članka 3. stavka 1. drugog podstavka druge rečenice Uredbe Vijeća (EZ, Euratom) br. 2988/95 od 18. prosinca 1995. o zaštiti financijskih interesa Europskih zajednica.

               2.

               Članak 3. stavak 1. Uredbe br. 2988/95 treba tumačiti na način da rok zastare za nepravilnost počinjenu u okviru „višegodišnjeg programa”, poput projekta o kojem je riječ u glavnom postupku, počinje teći od dana kada je počinjena predmetna nepravilnost, u skladu s člankom 3. stavkom 1. prvim podstavkom Uredbe br. 2988/95, s tim da, ako je riječ o „stalnoj ili ponovljenoj” nepravilnosti, rok zastare teče od dana prestanka nepravilnosti, u skladu s člankom 3. stavkom 1. drugim podstavkom Uredbe br. 2988/95.
               Usto, „višegodišnji program” smatra se „konačno završenim” u smislu članka 3. stavka 1. drugog podstavka druge rečenice Uredbe br. 2988/95 na dan završetka koji je predviđen za taj program, u skladu s pravilima kojima je uređen. Osobito, višegodišnji program uređen Uredbom Vijeća (EZ) br. 1164/94 o osnivanju Kohezijskog fonda, kako je izmijenjena Uredbom Vijeća br. 1264/1999 od 21. lipnja 1999. i Uredbom Vijeća br. 1265/1999 od 21. lipnja 1999., kao i Aktom o uvjetima pristupanja Češke Republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Mađarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije i Slovačke Republike i prilagodbama ugovorâ na kojima se temelji Europska unija, treba smatrati „konačno završenim”, u smislu navedene odredbe, na dan koji je u odluci Europske komisije kojom se odobrava taj projekt naveden kao konačni datum za završetak radova i izvršenje plaćanja prihvatljivih izdataka koji se na njih odnose, ne dovodeći u pitanje eventualno produljenje u tom smislu, novom Komisijinom odlukom.

      (1)  SL C 337, 12. 10. 2015.


title: Predmet F-10/16: Tužba podnesena 17. veljače 2016. – ZZ protiv Europskog ombudsmana

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/51

         Tužba podnesena 17. veljače 2016. – ZZ protiv Europskog ombudsmana
   (Predmet F-10/16)
   (2016/C 191/74)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: M. Vasileios A. Christianos, odvjetnik)

      Tuženik: Europski ombudsman

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke Europskog ombudsmana o neprihvaćanju kandidature tužitelja za mjesto glavnog tajnika Ureda ombudsmana i nalaganje tuženiku plaćanja štete s kamatama na ime imovinske i neimovinske štete koju je navodno pretrpio tužitelj.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti pobijanu odluku Europskog ombudsmana od 9. studenog 2015. kojom je on odbio administrativne prigovore;

               —

               poništiti odluku od 10. travnja 2015. kojom je tužitelju odbijeno sudjelovanje u razgovoru, i odluku od 16. srpnja 2015. o imenovanju B.G.-a na mjesto glavnog tajnika u Uredu Europskog ombudsmana;

               —

               naložiti Europskom ombudsmanu da tužitelju plati iznos od 112 472,64 eura za popravljanje imovinske štete koju je on pretrpio;

               —

               naložiti Europskom ombudsmanu da tužitelju plati iznos od trideset tisuća (30 000) eura za popravljanje neimovinske štete koju je on pretrpio;

               —

               naložiti Europskom ombudsmanu snošenje svih troškova tužitelja.


title: Predmet C-420/17: Tužba podnesena 12. srpnja 2017. – Europska komisija protiv Francuske Republike

text:
               11.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 300/25

         Tužba podnesena 12. srpnja 2017. – Europska komisija protiv Francuske Republike
   (Predmet C-420/17)
   (2017/C 300/29)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: O. Beynet, i C. Hermes, agenti)

      Tuženik: Francuska Republika

      Tužbeni zahtjev

               —

               utvrditi da je Francuska Republika, time što nije poduzela sve mjere potrebne za uspostavu općeg sustava zaštite vrtne strnadice u departmanu Landes, povrijedila obveze koje ima na temelju članka 5. Direktive 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o očuvanju divljih ptica

               —

               naložiti Francuskoj Republici snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Komisija smatra da Francuska nikad nije poduzela koherentne i koordinirane zaštitne mjere potrebne za uspostavu sustava zaštite vrtne strnadice i time povrijedila obveze koje proizlaze iz Direktive 2009/147/CE (1).

      (1)  SL L 20 od 26.1.2010., str. 7., SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 32., str. 128.


title: Predmet C-82/15 P: Žalba koju je 20. veljače 2015. podnio PP Nature-Balance Lizenz GmbH protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 11. prosinca 2014. u predmetu T-189/13, PP Nature-Balance Lizenz gmbH protiv Europske komisije

text:
               20.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 127/11

         Žalba koju je 20. veljače 2015. podnio PP Nature-Balance Lizenz GmbH protiv presude Općeg suda (peto vijeće) od 11. prosinca 2014. u predmetu T-189/13, PP Nature-Balance Lizenz gmbH protiv Europske komisije
   (Predmet C-82/15 P)
   (2015/C 127/18)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelj: PP Nature-Balance Lizenz GmbH (zastupnik: M. Ambrosius, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               ukine presudu Općeg suda od 11.12.2014. u predmetu T-189/13;

               —

               poništi pobijanu Provedbenu odluku C(2013)369 u dijelu u kojem ona države članice obvezuje na izmjenu dozvole za stavljanje lijeka u promet tako da se ukloni indikacija za lokomotoriku;

               —

               naloži Komisiji snošenje svih troškova.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog žalbi žalitelj ističe ukupno pet žalbenih razloga.
   Prvi žalbeni razlog: povreda članka 116. Direktive 2001/83 (1) u vezi s načelom opreznosti
   Opći sud se poziva na načelo opreznosti kako bi izrazio ozbiljne sumnje u pogledu procjene koristi. Međutim, načelo opreznosti odnosi se na procjenu rizika, a ne na procjenu djelotvornosti lijeka.
   Drugi žalbeni razlog: povreda članka 116. Direktive 2001/83 time što je Opći sud četiri studije smatrao novim informacijama
   Žalitelj smatra da su nove informacije koje mogu biti uzete u obzir u okviru postupka u skladu s člankom 31. Direktive 2001/83 jedino one koje su se pojavile nakon dozvole za stavljanje lijeka u promet, odnosno njezinog prvog produljenja. Nasuprot tome, Opći sud smatra da je procjena Odbora za lijekove za humanu primjenu (Committee for Medicinal Products for Human use; CHMP) neovisna o procjeni koju su izvršila nacionalna tijela. Stoga je informacija nova već i kada CHMP još nije odlučivao o predmetu.
   Treći žalbeni razlog: povreda članka 116. Direktive 2001/83 u pogledu uzimanja u obzir kriterija nedokazane djelotvornosti
   Opći sud smatra da je postojanje studija koje ne mogu dokazati djelotvornost već samo za sebe dovoljno za pretpostaviti da ne postoje koristi lijeka ili da su niže nego što se prethodno smatralo. Žalitelj smatra da je trebao priznati da u vezi s tim treba uzeti u obzir razloge koji su doveli do neuspjeha određene studije.
   Četvrti žalbeni razlog: iskrivljavanje dokaza
   Opći sud je iskrivio dokaze time što je utvrdio da ne postoji proturječje između procjene rizika reakcija preosjetljivosti izvjestitelja, suizvjestitelja i SAG-N-a u postupku provjere i procjene CHMP-a.
   Peti žalbeni razlog: povreda članka 10.a Direktive 2001/83 i Priloga Direktivi
   Opći sud je povrijedio članak 10.a Direktive 2001/83 i Prilog I. Direktivi time što je smatrao da se ova odredba primjenjuje samo u okviru postupka novog odobrenja za stavljanje lijeka u promet. Usto, žalitelj smatra da postoji povreda članka 10.a Direktive 2001/83 time što je Opći sud prihvatio okolnost da se CHMP usredotočio na ocjenu samo 4 studije dok ukupno postoji više od 80 studija s tolperizonom.

      (1)  Direktiva 2001/83/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. studenoga 2001. o zakoniku Zajednice o lijekovima za humanu primjenu, SL L 311, str. 67. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 56., str. 27.).