               12.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 9/38

         Zahtjev za savjetodavno mišljenje Suda EFTA-e koji je 6. siječnja 2016. podnio Okružni sud u Oslu (Oslo tingrett) u predmetu Synnøve Finden protiv Staten v/Landbruks- og matdepartmentet
   (Predmet E-1/16)
   (2017/C 9/08)
   Okružni sud u Oslu (Oslo tingrett) podnio je Sudu EFTA-e dopisom od 6. siječnja 2016., zaprimljenim u pisarnicu Suda 18. siječnja 2016., zahtjev za savjetodavno mišljenje u predmetu Synnøve Finden protiv Staten v/Landbruks- og matdepartmentet (država Norveška koju zastupa Ministarstvo poljoprivrede i prehrane) o sljedećim pitanjima koja se odnose na Uredbu od 29. lipnja 2007. br. 832 o sustavu izjednačavanja cijena mlijeka (Uredba o izjednačavanju cijena):

               1.1.

               Je li plan potpora, naveden u trećem stavku odjeljka 8. Uredbe o izjednačavanju cijena, takve naravi da ga Sud, prilikom ocjene njegove zakonitosti, treba razmotriti s obzirom na pravila o slobodi poslovnog nastana iz članka 31. Sporazuma o EGP-u?

               1.2.

               Ako Sud treba razmotriti članak 31. Sporazuma o EGP-u s obzirom na zakonitost trećeg stavka odjeljka 8. Uredbe o izjednačavanju cijena, hoće li članak 31. Sporazuma o EGP-u biti relevantan samo ako u predmetu postoji prekogranični element?

               1.3.

               Ako Sud treba razmotriti članak 31. Sporazuma o EGP-u s obzirom na zakonitost trećeg stavka odjeljka 8. Uredbe o izjednačavanju cijena, hoće li članak 31. Sporazuma o EGP-u biti relevantan samo s obzirom na proizvode pod nazivom „proizvodi iz Protokola 3.”, ili će se smatrati da predstavlja potporu za prijevoz koja je relevantna za sve kategorije proizvoda, čak i ako je prijevoz ograničen na vlastite proizvode stranke?

               2.1.

               Je li plan potpora, naveden u trećem stavku odjeljka 8. Uredbe o izjednačavanju cijena, takav da je za njega, u skladu s člankom 60. Sporazuma o EGP-u, potrebna prethodna prijava Nadzornom tijelu EFTA-e?

               2.2.

               Ako je za plan potpora naveden u trećem stavku odjeljka 8. Uredbe o izjednačavanju cijena potrebna prethodna prijava Nadzornom tijelu EFTA-e u skladu s člankom 60. Sporazuma o EGP-u, odnosi li se to samo na proizvode pod nazivom „proizvodi iz Protokola 3.”, ili će se smatrati da predstavlja potporu za prijevoz koja je relevantna za sve kategorije proizvoda?


title: Predmet T-298/16: Tužba podnesena 13. lipnja 2016. – East West Consulting protiv Komisije

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/66

         Tužba podnesena 13. lipnja 2016. – East West Consulting protiv Komisije
   (Predmet T-298/16)
   (2016/C 270/71)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: East West Consulting SPRL (Nandrin, Belgija) (zastupnici: L. Levi i A. Tymen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je ova tužba dopuštena i osnovana;

         slijedom toga,

               —

               utvrdi da postoji izvanugovorna odgovornost Europske komisije;

               —

               tuženiku naloži da naknadi tužiteljevu štetu koja se procjenjuje u iznosu od 496 000 eura, pri čemu tužitelj pridržava pravo da naknadno specificira točan iznos;

               —

               u svakom slučaju naloži tuženiku snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog tužbi tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na dovoljno ozbiljnim povredama pravnih pravila koje je Komisija počinila time što je na temelju Odluke Komisije 2008/969/EZ, Euratom od 16. prosinca 2008. o sustavu ranog upozoravanja namijenjenog dužnosnicima za ovjeravanje Komisije i izvršnim agencijama (SL 2008., L 344, str. 125.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 4., str. 198.), nakon istrage Europskog ureda za borbu protiv prijevara (OLAF), u sustavu ranog upozoravanja (SAP) aktivirala upozorenje „W3b” protiv tužitelja, odredivši razinu rizika vezanu uz tužitelja u njegovu svojstvu odabranog ponuditelja u postupku javne nabave usluga u vezi s projektom kojemu je cilj jačanje borbe protiv neprijavljenog rada u bivšoj jugoslavenskoj Republici Makedoniji. Taj se tužbeni razlog sastoji od pet dijelova:

                           —

                           Prvi dio, u skladu s kojim je odluka o upozorenju u sustavu ranog upozoravanja (u daljnjem tekstu: odluka SAP) koja se odnosi na tužitelja nezakonita jer joj nedostaje pravni temelj, povrjeđuje članak 5. UEU-a i temeljno pravo presumpcije nevinosti;

                           —

                           Drugi dio, u skladu s kojim je odluka SAP nezakonita jer povrjeđuje načelo pravne sigurnosti u pogledu uvjeta vezanih uz upozorenje „W3b”;

                           —

                           Treći dio, u skladu s kojim je odluka SAP nezakonita jer je rezultat povrede članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, načela dobre uprave, prava obrane, temeljnog prava na saslušanje, kao i obveze obrazlaganja;

                           —

                           Četvrti dio, na koji se poziva podredno, u skladu s kojim je Komisija povrijedila odluku SAP, obvezu obrazlaganja utvrđenu člankom 41. Povelje, dužnost pažnje i načelo proporcionalnosti;

                           —

                           Peti dio, u skladu s kojim je razlog zbog kojeg je Komisija odbila dati svoje odobrenje nepravilan jer povređuje dokumentaciju za nadmetanje.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na šteti koju je pretrpio tužitelj i uzročnoj vezi između Komisijinog protupravnog postupanja i te štete.


title: Predmet F-60/09 RENV: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 17. listopada 2013. — Birkhoff protiv Komisije (Javna služba — Službenici — Vraćanje Općem sudu nakon poništenja — Naknada — Obiteljske potpore — Potpora za uzdržavano dijete — Dijete koje se zbog teške bolesti ili invalidnosti ne može samostalno uzdržavati — Zahtjev za nastavak isplate potpore)

text:
               8.3.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 71/29

      Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 17. listopada 2013. — Birkhoff protiv Komisije
      (Predmet F-60/09 RENV)
      (Javna služba - Službenici - Vraćanje Općem sudu nakon poništenja - Naknada - Obiteljske potpore - Potpora za uzdržavano dijete - Dijete koje se zbog teške bolesti ili invalidnosti ne može samostalno uzdržavati - Zahtjev za nastavak isplate potpore)
      (2014/C 71/54)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelj: Gerhard Birkhoff (Weitnau, Njemačka) (zastupnik: C. Inzillo, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i B. Eggers, agenti, uz asistenciju A. Dal Ferra, odvjetnika)

         Predmet

      Vraćanje nakon poništenja — Javna služba — Poništenje odluke kojom se odbija tužiteljev zahtjev za nastavak isplate potpore za uzdržavano dijete sukladno članku 2. podstavku 5. Priloga VII. Statuta.

         Izreka presude

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Europska komisija će, osim vlastitih, snositi i troškove G. Birkhoffa u predmetima F-60/09 i T-10/11 P.

                  3.

                  Svaka stranka snosit će vlastite troškove u predmetu F-60/09 RENV.


title: Predmet T-510/16: Presuda Općeg suda od 19. srpnja 2017. – Dessi protiv EIB-a („Javna služba — Osoblje EIB-a — Ocjena — Promaknuće — Ocjenjivanje i promaknuće 2012. — Odluka žalbenog odbora — Doseg nadzora — Predstavnici osoblja — Diskriminacija”)

text:
               28.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 283/45

         Presuda Općeg suda od 19. srpnja 2017. – Dessi protiv EIB-a
   (Predmet T-510/16) (1)

   ((„Javna služba - Osoblje EIB-a - Ocjena - Promaknuće - Ocjenjivanje i promaknuće 2012. - Odluka žalbenog odbora - Doseg nadzora - Predstavnici osoblja - Diskriminacija”))
   (2017/C 283/68)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Nathalie Dessi (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnici: A. Senes i L. Payot, a zatim L. Levi, odvjetnici)

      Tuženik: Europska investicijska banka (EIB) (zastupnici: u početku C. Gómez de la Cruz i E. Raimond, zatim E. Raimond i G. Faedo te naposljetku G. Faedo i K. Carr, agenti, uz asistenciju A. Dal Ferroa, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a za poništenje odluke žalbenog odbora EIB-a od 23. listopada 2013. kojom je on odbio tužiteljičin zahtjev za preispitivanje svojeg izvješća o ocjeni za 2012. u dijelu u kojem se tim izvješćem predsjedniku EIB-a ne preporučuje njeno promaknuće iz funkcijske skupine F u funkcijsku skupinu E.

      Izreka

               1.

               Poništava se odluka žalbenog odbora Europske investicijske banke (EIB) od 23. listopada 2013. o odbijanju zahtjeva Nathalie Dessi za preispitivanje izvješća o ocjeni za 2012. u dijelu u kojem se tim izviješćem predsjedniku EIB-a ne preporučuje njeno promaknuće iz funkcijske skupine F u funkcijsku skupinu E.

               2.

               EIB-u se nalaže snošenje troškova.

      (1)  SL C 85 od 22. 3. 2014. (predmet je prvotno registriran na Službeničkom sudu Europske unije pod brojem F-8/14 i prenesen na Opći sud Europske unije 1. 9. 2016.).


title: Predmet C-74/13: Presuda Suda (drugo vijeće) od 9. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – GSV kft protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága. (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička carinska tarifa — Tarifno razvrstavanje — Kombinirana nomenklatura — Oznake TARIC 7019590010 i 7019590090  — Uredbe koje uvode antidampinške pristojbe na uvoz određenih tkanina otvorene mrežaste strukture od staklenih vlakana podrijetlom iz Kine — Različite jezične verzije — Obveza plaćanja antidampinških pristojbi)

text:
               10.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 175/11

         Presuda Suda (drugo vijeće) od 9. travnja 2014. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – GSV kft protiv Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága.
   (Predmet C-74/13) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička carinska tarifa - Tarifno razvrstavanje - Kombinirana nomenklatura - Oznake TARIC 7019590010 i 7019590090 - Uredbe koje uvode antidampinške pristojbe na uvoz određenih tkanina otvorene mrežaste strukture od staklenih vlakana podrijetlom iz Kine - Različite jezične verzije - Obveza plaćanja antidampinških pristojbi))
   2014/C 175/12
   Jezik postupka: mađarski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: GSV kft

      Tuženik: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu odluku – Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Tumačenje četrnaeste uvodne izjave i članka 1. stavka 1. Uredbe Komisije (EU) br. 138/2011 od 16. veljače 2011. o uvođenju privremene antidampinške pristojbe na uvoz određenih tkanina otvorene mrežaste strukture od staklenih vlakana podrijetlom iz Narodne Republike Kine (SL L 43, str. 9.) – Oslobođenje od antidampinških pristojbi na uvoz tkanina od staklenih vlakana koje nisu obuhvaćene opisom podbroja TARIC 7019590010 kako proizlazi iz uredbi objavljenih na jeziku uvoznika – Roba koja se može razvrstati pod navedeni podbroj prema ostalim jezičnim verzijama

      Izreka

               1.

               Integrirana tarifa Europskih zajednica uvedena člankom 2. Uredbe Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi treba se tumačiti u smislu da njezinom oznakom 7019 59 00 10 mogu biti obuhvaćeni proizvodi poput onih koje je opisao sud koji je uputio zahtjev, koji se sastoje osobito od tkanine od staklenih vlakana s otvorima veličine 4 mm po duljini i širini, mase veće od 35 g/m2 i koji su namijenjeni sektoru graditeljstva.

               2.

               Činjenica da proizvod naveden u predmetnoj carinskoj deklaraciji iz glavnog postupka, iako odgovara karakteristikama predviđenima oznakom 7019 59 00 10 integrirane carinske tarife Europskih zajednica i onima koje preuzimaju uredbe koje ga podvrgavaju antidampinškim pristojbama, ne odgovara nazivu koji mu daju ta oznaka i te uredbe kako su objavljene na jeziku države članice podrijetla deklaranta i na kojima se potonji isključivo temelji u svojoj deklaraciji ne može uzrokovati poništenje njegovog tarifnog razvrstavanja pod navedenu oznaku koje su provela carinska tijela, utemeljenoga na svim drugim jezičnim verzijama iste oznake i navedenim uredbama.

      (1)  SL C 164, 8.6.2013.


title: Predmet T-17/12: Presuda Općeg suda od 30. travnja 2014. – Hagenmeyer i Hahn protiv Komisije ( „Zaštita potrošača — Uredba (EZ) br. 1924/2006 — Zdravstvene tvrdnje koje se nalaze na hrani — Odbijanje odobrenja tvrdnje o smanjenju rizika od neke bolesti — Navođenje faktora rizika — Zakonitost postupka odobrenja tvrdnji o smanjenju rizika od neke bolesti — Tužba za poništenje — Pravni interes — Izravni i osobni utjecaj — Dopuštenost — Proporcionalnost — Obveza obrazlaganja” )

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/21

         Presuda Općeg suda od 30. travnja 2014. – Hagenmeyer i Hahn protiv Komisije
   (Predmet T-17/12) (1)

   ((„Zaštita potrošača - Uredba (EZ) br. 1924/2006 - Zdravstvene tvrdnje koje se nalaze na hrani - Odbijanje odobrenja tvrdnje o smanjenju rizika od neke bolesti - Navođenje faktora rizika - Zakonitost postupka odobrenja tvrdnji o smanjenju rizika od neke bolesti - Tužba za poništenje - Pravni interes - Izravni i osobni utjecaj - Dopuštenost - Proporcionalnost - Obveza obrazlaganja”))
   2014/C 194/26
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelji: Moritz Hagenmeyer (Hamburg, Njemačka) i Andreas Hahn (Hannover, Njemačka) (zastupnik: T. Teufer, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Pignataro-Nolin i S. Grünheid, agenti)

      Intervenijent na strani tuženika: Vijeće Europske unije (zastupnici: I. Šulce, Z. Kupčová i M. Simm, agenti)

      Predmet

   Zahtjev da se djelomično poništi Uredba Komisije (EU) br. 1170/2011 od 16. studenoga 2011. o odbijanju autorizacije određenih zdravstvenih tvrdnji koje se navode na hrani, a odnose se na smanjenje rizika od neke bolesti (SL L 299, str. 1.)

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Moritz Hagenmeyer i Andreas Hahn snosit će vlastite troškove kao i troškove Europske komisije.

               3.

               Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 89, 24.3.2012.


title: Predmet T-189/14: Tužba podnesena 24. ožujka 2014. – Deza protiv ECHA-e

text:
               24.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 194/27

         Tužba podnesena 24. ožujka 2014. – Deza protiv ECHA-e
   (Predmet T-189/14)
   2014/C 194/35
   Jezik postupka: češki

      Stranke

      Tužitelj: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Češka Republika) (zastupnik: P. Dejl, odvjetnik)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku Europske agencije za kemikalije od 24. siječnja 2014. koja nosi oznake AFA-C-0000004274-77-09/F, AFA-C-0000004280-84-09/F, AFA-C-0000004275-75-09/F i AFA-C-0000004151-87-08/F te da

               —

               tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj u prilog tužbi ističe četiri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda članka 4. stavka 2. Uredbe (EZ) br. 1049/2001 (1) u vezi s člankom 118. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 (2), kao i povreda prava na zaštitu legitimnih komercijalnih interesa i prava intelektualnog vlasništva.
               U tom pogledu tužitelj ističe da se pobijanom odlukom krši članak 4. stavak 2. Uredbe br. 1049/2001 u vezi s člankom 118. Uredbe br. 1907/2006 zato što otkrivanje spornih podataka trećoj osobi vodi dovođenju u opasnost zaštite komercijalnih interesa i prava intelektualnog vlasništva tužitelja, pošto otkrivanje spornih podataka nije opravdano ni višim javnim interesom, niti je tuženik u svojoj odluci naveo da je javni interes bio važniji od potrebe da se zaštite spomenuta prava tužitelja.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: povreda obveza koje je Europska unija preuzela temeljem Sporazuma TRIPS te slijedom toga kršenje prava na zaštitu tajnosti podataka
               U tom pogledu tužitelj navodi da se pobijanom odlukom krše međunarodne obveze Europske unije koje proizlaze iz članka 39. stavka 2. Sporazuma TRIPS kojim se predviđa da države potpisnice jamče da će fizičke i pravne osobe imati mogućnost spriječiti da informacije koje su zakonito pod njihovim nadzorom ne budu otkrivene, stečene, ili korištene od strane trećih osoba bez njihova pristanka na način koji je suprotan poštenoj trgovačkoj praksi, pod uvjetom da su te informacije: (a) tajne u smislu da nisu, u svojoj cjelini ili u točnoj konfiguraciji i u sastavu svojih dijelova, opće poznate ili lako dostupne osobama unutar krugova koji se uobičajeno bave informacijama takve vrste; (b) imaju komercijalnu vrijednost zbog tajnosti; i (c) su bile predmetom razumnih mjera prema okolnostima, poduzetih od strane osobe koja punopravno kontrolira informaciju, da bi ostale tajna.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda obveza Europske unije koje proizlaze iz članka 8. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, povreda članka 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima te slijedom toga kršenje prava vlasništva i prava tužitelja na zaštitu vlasništva
               U tom pogledu navodi se da se pobijanom odlukom krši članak 8. Europske konvencije za zaštitu ljudskih prava i temeljnih sloboda, članak 1. Dodatnog protokola toj konvenciji i članak 17. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, u mjeri u kojoj se njome ograničava pravo tužitelja da se neometano koristi svojim stvarima.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: povreda članka 4. stavka 3. Uredbe br. 1049/2001
               Tužitelj smatra da se pobijanom odlukom krši članak 4. stavak 3. Uredbe br. 1049/2001 zato što otkrivanje spornih podataka ozbiljno ugrožava proces odlučivanja Komisije i tuženika koji donose odluku o zahtjevu za odobrenje supstance o kojoj je riječ, a s obzirom na to da otkrivanje spornih podataka nije opravdano ni višim javnim interesom, niti je tuženik u svojoj odluci naveo da je javni interes bio važniji od potrebe da se zaštite spomenuta prava tužitelja.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskoga parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskoga parlamenta, Vijeća i Komisije (SL L 145, 31. 5. 2001., str. 43.)

      (2)  Uredba (EZ) br. 1907/2006 Europskoga parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registriranju, ocjenjivanju, odobravanju i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjenama i dopunama Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94, kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i Direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (SL L 396, 30. 12. 2006., str. 1.)


title: Predmet T-261/14 P: Presuda Općeg suda od 25. veljače 2015. – Walton protiv Komisije ( „Žalba — Javna služba — Članovi privremenog osoblja — Odbacivanje tužbe u prvom stupnju kao očito nedopuštene — Ostavka člana privremenog osoblja — Iznos koji Komisija potražuje od tužitelja nakon njegove ostavke — Načelo pravomoćnosti — Odluke koje postaju konačne uslijed nepodnošenja tužbe” )

text:
               13.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/28

         Presuda Općeg suda od 25. veljače 2015. – Walton protiv Komisije
   (Predmet T-261/14 P) (1)

   ((„Žalba - Javna služba - Članovi privremenog osoblja - Odbacivanje tužbe u prvom stupnju kao očito nedopuštene - Ostavka člana privremenog osoblja - Iznos koji Komisija potražuje od tužitelja nakon njegove ostavke - Načelo pravomoćnosti - Odluke koje postaju konačne uslijed nepodnošenja tužbe”))
   (2015/C 118/37)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Robert Walton (Oxford, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnik: F. Moyse, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i A.-C. Simon, agenti)

      Predmet

   Žalba protiv rješenja Službeničkog suda Europske unije (treće vijeće) od 27. veljače 2014., Walton/Komisija (F-32/13, ZB. SS, EU:F:2014:37) radi poništenja te presude.

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Robert Walton snosit će svoje troškove kao i troškove Europske komisije koji su nastali u okviru ovog postupka.

      (1)  SL C 235, 21.7.2014.


title: Predmet F-134/14: Tužba podnesena 18. studenoga 2014. – ZZ protiv Komisije

text:
               2.2.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 34/53

         Tužba podnesena 18. studenoga 2014. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-134/14)
   (2015/C 034/65)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: S. Rodrigues, A. Tymen, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje Komisijine odluke koja isključuje postojanje štete nastale uslijed proteka vremena potrebnog da Komisija ustanovi profesionalni izvor bolesti tužitelja te da ga obešteti samo do visine od 2  000 eura na ime naknade štete za neizvjesnu situaciju u vezi s priznavanjem profesionalnog izvora njegove bolesti, kao i zahtjev za naknadu navodno pretrpljene nematerijalne štete.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku Europske komisije od 8. kolovoza 2014., koju je tužitelj zaprimio preporučenom poštom 1. listopada 2014., a kojom se odbija njegova žalba od 24. travnja 2014.;

               —

               u mjeri u kojoj je potrebno, poništiti odluku Europske komisije od 3. veljače 2014., kojom je samo djelomično uvažen tužiteljev zahtjev za naknadu štete od 16. listopada 2013.;

               —

               naložiti plaćanje nematerijalne štete nastale tužitelju, koja je ex aequo et bono procijenjena na 20  000 eura;

               —

               naložiti Europskoj komisiji snošenje ukupnih troškova.


title: Predmet C-11/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. siječnja 2015. uputio Nejvyšší správní soud (Republika Češka) – Odvolací finanční ředitelství protiv Český Rozhlas

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/26

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. siječnja 2015. uputio Nejvyšší správní soud (Republika Češka) – Odvolací finanční ředitelství protiv Český Rozhlas
   (Predmet C-11/15)
   (2015/C 138/37)
   Jezik postupka: češki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Nejvyšší správní soud

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Odvolací finanční ředitelství

      Druga stranka u postupku: Český Rozhlas

      Prethodna pitanja

   Može li se sektor javne radiotelevizije, koji se financira obvezatnim pristojbama u zakonom propisanom iznosu, temeljem vlasništva ili posjeda radijskog prijemnika ili drugog prava na njegovu uporabu, smatrati „pružanjem usluge u zamjenu za plaćanje naknade” u smislu članka 2. stavka 1. Šeste direktive Vijeća 77/388/EEZ (1) o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena osnovica za razrezivanje, koja mora biti izuzeta od PDV-a u skladu s člankom 13. odjeljkom A stavkom 1. točkom (q) te direktive ili se radi o aktivnosti koja nije gospodarske naravi i koja uopće ne podliježe PDV-u prema članku 2. Šeste direktive te na koju se stoga ne primjenjuje izuzeće od PDV-a temeljem članka 13. odjeljka A stavka 1. točke (q) te direktive?

      (1)  SL 1977 L 145, str. 1.


title: Predmet T-439/17: Tužba podnesena 14. srpnja 2017. – Yellow Window protiv EIGE-a

text:
               9.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 338/15

         Tužba podnesena 14. srpnja 2017. – Yellow Window protiv EIGE-a
   (Predmet T-439/17)
   (2017/C 338/16)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Yellow Window (Antwerpen, Belgija) (zastupnik: M. Velardo, odvjetnik)

      Tuženik: Europski institut za ravnopravnost spolova

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku od 8. svibnja 2017. kojom je odbijena ponuda tužitelja u postupku EIGE/2017/OPER/04 „Female Genital Mutilation: Estimating Girls at Risk” kao i naknadne odluke o prihvaćanju ponude drugog ponuditelja te dodjeli ugovora tom ponuditelju,

               —

               naloži tuženiku da tužitelju naknadi pretrpljenu štetu uz kamatu od 8 % ili podredno da naloži plaćanje kompenzacije zajedno s kamatama od 8 %,

               —

               naloži tuženiku snošenje troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: povreda načela jednakog postupanja, načela transparentnosti, načela postupanja s dužnom pažnjom, povreda dužnosti poštivanja povjerljivosti i očita pogreška u ocjeni.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: nedosljednost u obrazloženju, povreda načela proporcionalnosti prilikom ocjenjivanja tužiteljeve ponude.

               3.

               Treći tužbeni razlog: povreda prava na dobru upravu.


title: Predmet T-290/13: Tužba podnesena 24. svibnja 2013. — CMBG protiv Komisije i ESB-a

text:
               3.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 226/5

         Tužba podnesena 24. svibnja 2013. — CMBG protiv Komisije i ESB-a
   (Predmet T-290/13)
   (2013/C 226/22)

   Predmetni postupak pokrenut je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet C-437/14: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale di Bari – Italija) – kazneni postupak protiv Nicole Seminarija (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Jednaka prethodna pitanja — Članci 49. i 56. UFEU-a — Sloboda poslovnog nastana — Sloboda pružanja usluga — Igre na sreću — Nacionalni propis — Preustroj sustava koncesija putem privremenog vremenskog usklađivanja rokova — Novi postupak javne nabave — Koncesije kraćeg trajanja od ranijih koncesija — Besplatno ustupanje prava na uporabu materijalne i nematerijalne imovine u vlasništvu koja izgrađuje mrežu za organiziranje i prikupljanje oklada — Ograničenje — Važni razlozi u općem interesu — Proporcionalnost)

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/7

         Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale di Bari – Italija) – kazneni postupak protiv Nicole Seminarija
   (Predmet C-437/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Jednaka prethodna pitanja - Članci 49. i 56. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Sloboda pružanja usluga - Igre na sreću - Nacionalni propis - Preustroj sustava koncesija putem privremenog vremenskog usklađivanja rokova - Novi postupak javne nabave - Koncesije kraćeg trajanja od ranijih koncesija - Besplatno ustupanje prava na uporabu materijalne i nematerijalne imovine u vlasništvu koja izgrađuje mrežu za organiziranje i prikupljanje oklada - Ograničenje - Važni razlozi u općem interesu - Proporcionalnost))
   (2016/C 270/08)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Bari

      Stranka glavnog kaznenog postupka

   Nicola Seminario

      Izreka

               1.

               Članke 49. i 56. UFEU-a kao i načela jednakog postupanja te djelotvornosti treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalno zakonodavstvo poput onoga u glavnom postupku koje predviđa organizaciju novog postupka javne nabave za koncesije kraćeg trajanja od onog prethodno dodijeljenih koncesija zbog preustroja sustava putem privremenog vremenskog usklađivanja rokova koncesija.

               2.

               Članke 49. i 56. UFEU-a treba tumačiti na način da im se protivi ograničavajuća nacionalna odredba poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku koja obvezuje koncesionara igara na sreću da u slučaju prestanka djelatnosti zbog isteka koncesijskog razdoblja besplatno ustupi pravo na uporabu materijalne i nematerijalne imovine koju ima u vlasništvu i koja izgrađuje mrežu za organiziranje i prikupljanje oklada ako to ograničenje prelazi ono što je nužno za ostvarenje stvarnog cilja te odredbe, što sud koji je uputio zahtjev mora provjeriti.

      (1)  SL C 448, 15. 12. 2014.


title: Predmet T-308/15: Presuda Općeg suda od 20. srpnja 2016. – Reisenthel protiv EUIPO-a (keep it easy) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga keep it easy — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               5.9.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 326/25

         Presuda Općeg suda od 20. srpnja 2016. – Reisenthel protiv EUIPO-a (keep it easy)
   (Predmet T-308/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga keep it easy - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 326/45)
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Peter Reisenthel (Gilching, Njemačka) (zastupnik: E. A. Busse, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: A. Schifko, agent)

      Predmet

   Tužba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 26. ožujka 2015. (predmet R 2659/2014 5), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog znaka keep it easy kao žiga Europske unije.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Peteru Reisenthelu nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 270, 17. 8. 2015.


title: Predmet C-116/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. veljače 2016. uputio Østre Landsret (Danska) – Skatteministeriet protiv T Danmark

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. veljače 2016. uputio Østre Landsret (Danska) – Skatteministeriet protiv T Danmark
   (Predmet C-116/16)
   (2016/C 270/29)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Østre Landsret

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Skatteministeriet

      Tuženik: T Danmark

      Prethodna pitanja

               1.

               Podrazumijeva li to što se država članica poziva na članak 1. stavak 2. o primjeni nacionalnih odredbi za sprječavanje prijevara ili zloporaba iz Direktive (1) da je predmetna država članica donijela posebne nacionalne odredbe ili načela kojima se provodi članak 1. stavak 2. te direktive ili da nacionalno pravo sadržava opće odredbe ili načela o prijevari, zloporabi i utaji poreza koji se mogu tumačiti u skladu s člankom 5.?

                           1.1

                           Ako je odgovor na 1. pitanje potvrdan, može li se stavak 2. podstavak 1. točku (c) Zakona o porezu na dobit, koji propisuje da je „oslobađanje od poreza na dividende preduvjet (…) u skladu s odredbama Direktive Vijeća 90/435/EEZ o zajedničkom sustavu oporezivanja koji se primjenjuje na matična društva i društva kćeri različitih država članica”, tada smatrati posebnom nacionalnom odredbom u smislu članka 1. stavku 2. te direktive?

               2.

               Je li odredba konvencije o sprječavanju dvostrukog oporezivanja kojoj su dvije države članice pristupile i koja je sastavljena u skladu s predloškom porezne konvencije OECD-a, prema kojoj oporezivanje isplaćenih dividendi ovisi o tome smatra li se primatelj dividendi stvarnim vlasnikom dividendi, konvencijska odredba za sprječavanje zlouporaba obuhvaćena člankom 1. stavkom 2. te direktive?

               3.

               Ako je odgovor Suda na 2. pitanje potvrdan, je li onda na nacionalnim sudovima da utvrde što obuhvaća pojam stvarnog vlasnika ili bi taj pojam koji je upućen Sudu Europske unije da o njemu odluči, primjenom Direktive 90/435/EEZ, trebalo tumačiti na način da mu se značenje pridaje isključivo u kontekstu prava EU-a?

               4.

               Ako je odgovor Suda na pitanje 2. potvrdan i odgovor na pitanje 3. glasi da nije na nacionalnim sudovima da utvrđuju što je obuhvaćeno pojmom stvarnog vlasnika, treba li taj pojam onda tumačiti na način da znači da je društvo rezident u državi članici koje, kao u konkretnom slučaju, prima dividende od društva kćeri iz druge države članice stvarni vlasnik tih dividendi u smislu prava EU-a?

                           (a)

                           Treba li pojam stvarnog vlasnika tumačiti u skladu s odgovarajućim pojmom iz članka 1. stavka 1. Direktive 2003/49/EZ („Direktiva o kamatama i licencijama”), u vezi s njezinim člankom 1. stavkom 4.?

                           (b)

                           Treba li taj pojam tumačiti isključivo s obzirom na komentar na članak 10. predloška porezne konvencije OECD-a iz 1977. (stavak 12.) ili u tumačenje mogu biti ugrađeni naknadni komentari, uključujući dodatke iz 2003. o „intermedijarnim društvima” te dodatke iz 2014. o „ugovornim ili pravnim obvezama”?

                           (c)

                           Od kakve bi važnosti za ocjenu pitanja treba li se primatelja dividendi smatrati „stvarnim vlasnikom” bilo da je primatelj dividendi imao ugovornu ili pravnu obvezu da kamate prenese na drugu osobu?

                           (d)

                           Od kakve bi važnosti za ocjenu pitanja treba li se primatelja dividendi smatrati stvarnim vlasnikom bilo to da sud koji je uputio zahtjev, nakon što je utvrdio činjenice u slučaju, zaključi da primatelj – s obzirom na to da nije bio ugovorno ili pravno obvezan primljene kamate prenijeti na drugu osobu – nije imao „puno” pravo na „korištenje i uporabu” kamata kako se to navodi u komentarima iz 2014. na predložak porezne konvencije OECD-a iz 1977. godine?

               5.

               Ako se u konkretnom slučaju pretpostavi da su nacionalne odredbe nužne za sprječavanje prijevara ili zloporabe, vidjeti članak 1. stavak 2. Direktive 90/435/EEZ, da su dividende isplaćene iz društva (A) koje je rezident u državi članici matičnom društvu (B) u drugoj državi članici i iz njega prenesene na njezino matično društvo (C), koje je rezident izvan EU-a/EGP-a, koje je pak ta sredstva prenijelo na svoje matično društvo (D), također rezidentu izvan EU-a/EGP-a, da između prvo navedene države i države u kojoj je (C) rezident nije sklopljena konvencija o sprječavanju dvostrukog oporezivanja, da je konvencija o sprječavanju dvostrukog oporezivanja sklopljena između prvo navedene države i države u kojoj je (D) rezident i da prvo navedena država prema tome na temelju svojeg zakonodavstva ne bi imala osnovu za porez po odbitku na dividende koje je A isplatio D, da je D neposredni vlasnik A, postoji li povreda Direktive zbog koje B njome nije zaštićen?

               6.

               Ako se za društvo koje je rezident u državi članici (matično društvo) konkretno smatra da u skladu s člankom 1. stavkom 2. Direktive 90/435/EEZ nije oslobođeno od poreza po odbitku na dividende dobivene od društva koje je rezident u drugoj državi članici (društvo kći) je li protivno članku 49. UFEU-a, u vezi s člankom 54, UFEU-a, zakonodavstvo na temelju kojega potonja država članica oporezuje dividende matičnog društva koje je rezident u drugoj državi članici, a pritom ta država članica matična društva rezidente u sličnim okolnostima smatra oslobođenim od poreza na te dividende?

               7.

               Ako se društvo koje je rezident u državi članici (matično društvo) konkretno smatra da u skladu s člankom 1. stavkom 2. Direktive 2003/49/EEZ nije oslobođeno od poreza na dividende dobivene od društva koje je rezident u drugoj državi članici (društvo kći), a matično se društvo iz potonje države članice smatra djelomično oporezivim za te dividende u toj državi članici, je li protivno članku 49. UEZ-a, u vezi s člankom 54. UEZ-a, zakonodavstvo na temelju kojega ta država članica od društva koje je obvezno primjenjivati porez po odbitku (društvo kći) zahtijeva da u slučaju zakašnjelog plaćanja poreza na dobit plaća zatezne kamate po stopama višim od stopa koje država članica primjenjuje na porez na dobit za društva koja su rezidenti u istoj državi članici?

               8.

               Ako je odgovor Suda na 2. pitanje potvrdan i odgovor na 3. pitanje glasi da nije na nacionalnim sudovima da utvrđuju što je obuhvaćeno pojmom stvarnog vlasnika i ako se društvo (matično društvo) koje je rezident u državi članici na temelju toga u skladu s Direktivom 90/435/EEZ ne može smatrati oslobođenim od poreza po odbitku na dividende primljene od društva koje je rezident u drugoj državi članici (društvo kći), je li potonja država članica u skladu s Direktivom 90/435/EEZ ili člankom 4. stavkom 3. UEU-a obvezna navesti koga u tom slučaju smatra stvarnim vlasnikom?

               9.

               Ako se za društvo koje je rezident u državi članici (matično društvo) konkretno smatra da u skladu s Direktivom 90/435/EEZ nije oslobođeno od poreza po odbitku na dividende dobivene od društva koje je rezident u drugoj državi članici (društvo kći), je li protivno članku 49. UFEU-a, u vezi s člankom 54. UFEU-a (podredno člankom 63. UFEU-a), u cijelosti ili zasebno, zakonodavstvo na temelju kojega:

                           (a)

                           potonja država članica od društva kćeri zahtijeva da te dividende oporezuje po odbitku i da snosi odgovornost u slučaju da to ne učini, s obzirom na to da takva obveza oporezivanja po odbitku ne postoji ako je matično društvo rezident u toj državi članici;

                           (b)

                           potonja država članica obračunava zatezne kamate na porez po odbitku koji se duguje?

                     Od Suda Europske unije traži se da odgovore na pitanja 6. i 7. uvrstiti u svoj odgovor na pitanje 9.

               10.

               U okolnostima u kojima:

                           (1)

                           društvo (matično društvo) koje je rezident u državi članici ispunjava zahtjev iz Direktive 90/435/EEZ u vlasništvu (u 2011.) ima najmanje 10 % temeljnog kapitala društva (društvo kći) koje je rezident u drugoj državi članici;

                           (2)

                           za matično se društvo konkretno smatra da nije oslobođeno od poreza po odbitku na temelju članka 1. stavka 2. Direktive 90/435/EEZ o dividendama koje isplaćuje društvo kći;

                           (3)

                           (neposredni ili posredni) dioničari, rezidenti u zemlji koja nije članica EU-a/EGP-a, smatraju se stvarnim vlasnicima dividendi o kojima je riječ;

                           (4)

                           navedeni (posredni ili neposredni) dioničari također ne ispunjavaju navedeni uvjet u vezi s udjelom u kapitalu;

                     je li protivno članku 63. UFEU-a zakonodavstvo na temelju kojega država članica u kojoj se društvo kći nalazi oporezuje te dividende kada predmetna država članica smatra da su rezidentna poduzeća koja ispunjavaju kapitalni zahtjev iz Direktive 90/435/EEZ, tj. da su u financijskoj godini 2011. imala u vlasništvu najmanje 10 % temeljnog kapitala društva koje je isplatilo dividende, oslobođena od poreza na te dividende?

      (1)  Direktiva Vijeća 90/435/EEZ od 23. srpnja 1990. o zajedničkom sustavu oporezivanja koji se primjenjuje na matična društva i društva kćeri iz različitih država članica [neslužbeni prijevod]


title: Predmet C-421/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. srpnja 2017. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej protiv Polfarmex Spółka Akcyjna sa sjedištem u Kutnom

text:
               23.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 357/3

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 13. srpnja 2017. uputio Naczelny Sąd Administracyjny (Poljska) – Szef Krajowej Administracji Skarbowej protiv Polfarmex Spółka Akcyjna sa sjedištem u Kutnom
   (Predmet C-421/17)
   (2017/C 357/03)
   Jezik postupka: poljski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Stranke glavnog postupka

      Podnositelj žalbe u kasacijskom postupku: Naczelny Sąd Administracyjny

      Druga strana u kasacijskom postupku: Polfarmex Spółka Akcyjna w Kutnie

      Prethodna pitanja

   Podliježe li prijenos nekretnine dioničkog društva na dioničara kao protučinidba za povlačenje njegovih dionica oporezivanju porezom na dodanu vrijednost sukladno članku 2. stavku 1. točki (a) Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (1)?

      (1)  SL L 347, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet F-137/15: Tužba podnesena 30. listopada 2015. – ZZ protiv Vijeća

text:
               25.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 27/77

         Tužba podnesena 30. listopada 2015. – ZZ protiv Vijeća
   (Predmet F-137/15)
   (2016/C 027/99)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnici: J-N. Louis i N. de Montigny, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Predmet i opis spora

   Poništenje konačnih odluka o prijenosu tužiteljevih prava iz mirovinskog osiguranja u mirovinski sustav Unije, u kojima se primjenjuju nove opće provedbene odredbe članka 11. stavka 2. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju od 3. ožujka 2011.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               poništiti odluke od 5. i 7. siječnja 2015. kao i odluku od 23. veljače 2015. o izračunu uračunavanja tužiteljevih prava iz mirovinskog osiguranja stečenih prije stupanja u službu Vijeća;

               —

               poništiti, u mjeri u kojoj je to potrebno, odluku od 23. srpnja 2015. kojom se odbija tužiteljeva žalba kojom zahtijeva primjenu općih provedbenih odredbi i aktuarskih stopa koje su bile na snazi u trenutku njegova zahtjeva za prijenos njegovih prava iz mirovinskog osiguranja;

               —

               naložiti Vijeću snošenje troškova.


title: Predmet C-252/13: Presuda Suda (šesto vijeće) od 22. listopada 2014. – Europska komisija protiv Kraljevine Nizozemske (Povreda obveze države članice — Direktive 2002/73/EZ i 2006/54/EZ — Jednako postupanje prema muškarcima i ženama — Zapošljavanje i rad — Mogućnost zapošljavanja — Povratak s rodiljnog dopusta — Formalni zahtjev vezan za tužbu kojom se pokreće postupak — Dosljedno navođenje prigovora — Nedvosmisleno sastavljanje tužbenog zahtjeva)

text:
               8.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 439/5

         Presuda Suda (šesto vijeće) od 22. listopada 2014. – Europska komisija protiv Kraljevine Nizozemske
   (Predmet C-252/13) (1)

   ((Povreda obveze države članice - Direktive 2002/73/EZ i 2006/54/EZ - Jednako postupanje prema muškarcima i ženama - Zapošljavanje i rad - Mogućnost zapošljavanja - Povratak s rodiljnog dopusta - Formalni zahtjev vezan za tužbu kojom se pokreće postupak - Dosljedno navođenje prigovora - Nedvosmisleno sastavljanje tužbenog zahtjeva))
   (2014/C 439/06)
   Jezik postupka: nizozemski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: D. Martin i M. van Beek, agenti)

      Tuženik: Kraljevina Nizozemska (zastupnici: M. Bulterman i J. Langer, agenti)

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 207, 20.7.2013.


title: Predmet T-584/14: Tužba podnesena 29. srpnja 2014. – Inditex protiv OHIM-a – Ansell (ZARA)

text:
               29.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 339/27

         Tužba podnesena 29. srpnja 2014. – Inditex protiv OHIM-a – Ansell (ZARA)
   (Predmet T-584/14)
   2014/C 339/32
   Jezik na kojem je tužba podnesena: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Arteixo, Španjolska) (zastupnik: C. Duch, odvjetnica)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Zainab Ansell i Roger Ansell (Moshi, Tanzanija)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) od 19. svibnja 2014. u predmetu R 1118/2013-2, u mjeri u kojoj potvrđuje opoziv žiga Zajednice „ZARA” br. 1 12  755 zbog neuporabe za sljedeće usluge iz razreda 39: „usluge prijevoza i distribucije proizvoda, osobito odjeće, cipela i dodataka, mirisa i kozmetike”, utoliko što tužitelj smatra da je žalbeno vijeće povrijedilo članak 51. stavak 1. točku (a) Uredbe br. 207/2009 počinivši sljedeće pogreške:

               —

               pravnu pogrešku smatrajući da su Inditexove franšize sastavni dijelovi unutarnje organizacije društva, iako je zapravo riječ o neovisnim pravnim subjektima Grupe Inditex;

               —

               pogrešku u ocjeni dokaza predbacujući tužitelju da nije pružio dokaze o prometu od pružanja usluga prijevoza u svrhu dokazivanja vanjske uporabe žiga, unatoč tome što je taj dokaz podnesen tijekom postupka;

               —

               naloži OHIM-u i, po potrebi, intervenijentu snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Registrirani žig Zajednice protiv kojeg je podnesen zahtjev za opoziv: verbalni žig „ZARA” za usluge iz razreda 39 i 42 – prijava za registraciju žiga Zajednice br. 1 12  755

      Nositelj žiga Zajednice: tužitelj

      Stranka koja zahtijeva opoziv žiga Zajednice: Zainab Ansell i Roger Ansell

      Odluka Odjela za poništaje: prihvaćanje zahtjeva za opoziv

      Odluka žalbenog vijeća: odbijanje žalbe

      Tužbeni razlozi: povreda članka 51. stavka 1. točke (a) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet C-297/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. svibnja 2016. uputio Curtea de Apel Bucureşti (Rumunjska) – Colegiul Medicilor Veterinari din România protiv Autoritatea Națională Sanitară Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor

text:
               29.8.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 314/10

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 25. svibnja 2016. uputio Curtea de Apel Bucureşti (Rumunjska) – Colegiul Medicilor Veterinari din România protiv Autoritatea Națională Sanitară Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor
   (Predmet C-297/16)
   (2016/C 314/15)
   Jezik postupka: rumunjski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Curtea de Apel Bucureşti

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Colegiul Medicilor Veterinari din România

      Tuženik: Autoritatea Națională Sanitară Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor

      Intervenijent: Asociaţia Naţională a Distribuitorilor de Produse de Uz Veterinar din Romania

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se pravu Europske unije nacionalni propis kojim je predviđeno da veterinar ima isključivo pravo maloprodaje i upotrebe bioloških proizvoda, sredstava protiv parazita za posebne namjene i veterinarsko-medicinskih proizvoda?

               2.

               Ako je to isključivo pravo u skladu s pravom Europske unije, protivi li se potonjem pravu okolnost da se to isključivo pravo odnosi i na poduzeća za tu prodaju, u smislu da ona trebaju biti u većinskom ili isključivom vlasništvu veterinara?


title: Predmet C-462/14: Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale di Bari – Italija) – kazneni postupak protiv Lorenza Carluccija (Zahtjev za prethodnu odluku — Članak 99. Poslovnika Suda — Istovjetnaprethodna pitanja — Članci 49. i 56. UFEU-a — Sloboda poslovnog nastana — Slobodno pružanje usluga — Igre na sreću — Nacionalni propis — Preustroj sustava koncesija putem vremenskog usklađivanja rokova — Novi poziv na nadmetanje — Koncesije kraćeg trajanja od onog ranijih koncesija — Besplatno ustupanje prava na uporabu materijalne i nematerijalne imovine u vlasništvu koja tvori mrežu za organiziranje i prikupljanje oklada — Ograničenje — Važni razlozi u općem interesu — Proporcionalnost)

text:
               25.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 270/7

         Rješenje Suda (sedmo vijeće) od 7. travnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku Tribunale di Bari – Italija) – kazneni postupak protiv Lorenza Carluccija
   (Predmet C-462/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 99. Poslovnika Suda - Istovjetnaprethodna pitanja - Članci 49. i 56. UFEU-a - Sloboda poslovnog nastana - Slobodno pružanje usluga - Igre na sreću - Nacionalni propis - Preustroj sustava koncesija putem vremenskog usklađivanja rokova - Novi poziv na nadmetanje - Koncesije kraćeg trajanja od onog ranijih koncesija - Besplatno ustupanje prava na uporabu materijalne i nematerijalne imovine u vlasništvu koja tvori mrežu za organiziranje i prikupljanje oklada - Ograničenje - Važni razlozi u općem interesu - Proporcionalnost))
   (2016/C 270/09)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Tribunale di Bari

      Stranka glavnog kaznenog postupka

   Lorenzo Carlucci

      Izreka

               1.

               Članke 49. i 56. UFEU-a kao i načela jednakog postupanja te djelotvornosti treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalno zakonodavstvo o igrama na sreću poput onoga u glavnom postupku koje predviđa organizaciju novog poziva na nadmetanje za koncesije kraćeg trajanja od onog prethodno dodijeljenih koncesija zbog preustroja sustava putem vremenskog usklađivanja rokova koncesija.

               2.

               Članke 49. i 56. UFEU-a treba tumačiti na način da im se protivi ograničavajuća nacionalna odredba poput one o kojoj je riječ u glavnom postupku koja obvezuje koncesionara za igre na sreću da u slučaju prestanka djelatnosti zbog isteka koncesijskog razdoblja besplatno ustupi pravo na uporabu materijalne i nematerijalne imovine koju ima u vlasništvu i koja tvori mrežu za organiziranje i prikupljanje oklada jer to ograničenje prelazi ono što je nužno za ostvarenje stvarnog cilja te odredbe, što sud koji je uputio zahtjev mora provjeriti.

      (1)  SL C 448, 15. 12. 2014.


title: Predmet C-526/16: Tužba podnesena 12. listopada 2016. – Europska komisija protiv Republike Poljske

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/21

         Tužba podnesena 12. listopada 2016. – Europska komisija protiv Republike Poljske
   (Predmet C-526/16)
   (2017/C 014/27)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: M. Owsiany-Hornung i C. Zadra)

      Tuženik: Republika Poljska

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je Republika Poljska povrijedila svoje obveze iz članka 2. stavka 1. i članka 4. stavaka 2. i 3. Direktive 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (1) u vezi s njezinim Prilozima II. i III., jer je projekte o traženju ili ispitivanju postojanja minerala uz pomoć iskopa do dubine od 5 000 m – osim iskopa u područjima iz kojih se zahvaća voda, područjima zaštićenih kopnenih voda i područjima zaštićenim kao nacionalni parkovi, prirodni rezervati, parkovi prirode i zaštićena područja u okviru mreže Natura 2000, te vanjskih zaštitnih zona tih područja, u kojima iskopi dublji od 1 000 m podliježu postupku za ispitivanje potrebe procjene učinaka na okoliš – izuzela od postupka ispitivanja potrebe procjene učinaka na okoliš, na način da je za iskope izvan područja iz kojih se zahvaća voda, područja zaštićenih kopnenih voda i različitih navedenih zaštićenih područja, kao i za vanjske zaštitne zone tih područja, utvrdila prag koji dovodi do pokretanja tog postupka koji ne uzima u obzir sve bitne kriterije odabira navedene u Prilogu III. te direktive;

               —

               naloži Republici Poljskoj snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Komisija stavlja Republici Poljskoj na teret povredu članka 2. stavka 1. i članka 4. stavaka 2. i 3. Direktive 2011/92 u vezi s njezinim Prilozima II. i III.
   Članak 2. stavak 1. Direktive 2011/92 obvezuje države članice da se pobrinu kako bi se „prije davanja odobrenja osiguralo da se projekti koji bi mogli imati značajne učinke na okoliš, između ostalog na temelju njihove prirode, veličine ili lokacije, podvrgnu obvezi ishođenja odobrenja za provedbu projekta i procjeni u pogledu njihovih učinaka”.
   U skladu s člankom 4. stavkom 2. Direktive 2011/92, države članice određuju pojedinačnim ispitivanjem ili pragovima ili kriterijima koje same utvrđuju (tj. u okviru „screeninga”) podliježu li projekti koji su navedeni u Prilogu II. toj direktivi procjeni utjecaja na okoliš.
   U skladu s člankom 4. stavkom 3. Direktive 2011/92, kad se postavljaju kriteriji ili pragovi za „screening”, „moraju se uzeti u obzir relevantni kriteriji odabira navedeni u Prilogu III.”.
   Iskopi za ispitivanje i traženje minerala potpadaju pod Prilog II. Direktive 2011/92, s obzirom na to da je riječ o „dubinskim kopovima” u smislu točke 2. podtočke (d) tog priloga.
   To su projekti kod kojih se na temelju općenite procjene ne može reći da nemaju značajne učinke na okoliš.
   Države članice su obvezne te projekte podvrgnuti „screeningu” uz korištenje bitnih kriterija navedenih u Prilogu III. Direktivi 2011/92.
   Međutim, nacionalni pravni propisi kojima je Direktiva 2011/92 prenesena u poljsko pravo su isključili projekte o traženju ili ispitivanju postojanja minerala uz pomoć iskopa do dubine od 5 000 m iz postupka „screeninga” (osim kada je riječ o iskopima u takozvanim „osjetljivim područjima”, tj. područjima iz kojih se crpi voda, područjima zaštićenih kopnenih voda i područjima zaštićenim kao nacionalni parkovi, prirodni rezervati, parkovi prirode i zaštićena područja u okviru mreže Natura 2000, te vanjskih zaštitnih zona tih područja, u kojima iskopi dublji od 1 000 m podliježu postupku „screeninga”).
   Iz navedenoga u bitnom proizlazi da je velika većina iskopa za ispitivanje i traženje minerala izvan „osjetljivih područja” isključena od postupka „screeninga”.
   Takvo isključivanje, bez uzimanja u obzir svih bitnih kriterija navedenih u Prilogu III. Direktivi 2011/92, prema mišljenju Komisije, povrjeđuje članak 2. stavak 1. i članak 4. stavke 2. i 3. Direktive 2011/92, u vezi s njezinim Prilozima II. i III.

      (1)  SL L 26, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 27., str. 3.).


title: Predmet C-304/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. svibnja 2017. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Helga Löber protiv Barclays Bank PLC

text:
               14.8.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 269/6

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 24. svibnja 2017. uputio Oberster Gerichtshof (Austrija) – Helga Löber protiv Barclays Bank PLC
   (Predmet C-304/17)
   (2017/C 269/09)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Oberster Gerichtshof

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Helga Löber

      Tuženik: Barclays Bank PLC

      Prethodno pitanje

   Je li na temelju članka 5. točke 3. Uredbe Vijeća (EZ) br. 44/2001 od 22. prosinca 2000. o nadležnosti, priznavanju i izvršenju sudskih odluka u građanskim i trgovačkim stvarima (1) za izvanugovornu odgovornost za štetu koja proizlazi iz prospekta, ako

               —

               je investitor donio odluku o ulaganju na temelju manjkavog prospekta u mjestu u kojem ima domicil

               —

               te je na temelju te odluke kupovnu cijenu za vrijednosni papir kojeg je kupio na sekundarnom tržištu sa svojega računa u austrijskoj banci uplatio na račun za namiru vrijednosnih papira u drugoj austrijskoj banci, s kojega je kupovna cijena po nalogu tužitelja uplaćena prodavatelju,

               (a)

               nadležan sud na području kojega investitor ima svoj domicil,

               (b)

               nadležan sud na području kojega se nalazi sjedište/poslovnica banke u kojoj se vodi bankovni račun tužitelja, sa kojega je tužitelj uloženi iznos uplatio na račun za namiru,

               (c)

               nadležan sud na području kojega se nalazi sjedište/poslovnica banke u kojoj se vodi račun za namiru,

               (d)

               nadležan jedan od navedenih sudova po odabiru tužitelja,

               (e)

               niti jedan od ovih sudova nije nadležan?

      (1)  SL L 12, str. 1; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 19., svezak 3., str. 30.


title: Predmet C-267/12: Presuda Suda (peto vijeće) od 12. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation — Francuska) — Frédéric Hay protiv Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres (Direktiva Vijeća 2000/78/EZ — Jednako postupanje — Kolektivni ugovor koji ograničava povlastice u pogledu plaće i radnih uvjeta na zaposlenike koji sklapaju brak — Isključenje partnera koji su sklopili PACS — Diskriminacija na temelju spolne orijentacije)

text:
               22.2.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 52/12

         Presuda Suda (peto vijeće) od 12. prosinca 2013. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour de cassation — Francuska) — Frédéric Hay protiv Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres
   (Predmet C-267/12) (1)

   (Direktiva Vijeća 2000/78/EZ - Jednako postupanje - Kolektivni ugovor koji ograničava povlastice u pogledu plaće i radnih uvjeta na zaposlenike koji sklapaju brak - Isključenje partnera koji su sklopili PACS - Diskriminacija na temelju spolne orijentacije)
   2014/C 52/18
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour de cassation

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Frédéric Hay

      Tuženik: Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres

      Predmet

   Zahtjev za prethodnu oduku — Cour de cassation (Francuska) — Tumačenje članka 2. stavka 2. točke (b) Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja (SL L 303, str. 16.), (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1., str. 69.) — Dopuštenost nacionalnog kolektivnog ugovora koji ograničava povlastice u pogledu plaće i radnih uvjeta na zaposlenike koji sklapaju brak, a isključuje partnere koji sklapaju PACS — Diskriminacije na temelju spolne orijentacije — Mogućnost opravdanja neizravne diskriminacije legitimnim, nužnim i primjerenim ciljem

      Izreka

   Članak 2. stavak 2. točku (a) Direktive Vijeća 2000/78/EZ od 27. studenoga 2000. o uspostavi općeg okvira za jednako postupanje pri zapošljavanju i obavljanju zanimanja treba tumačiti na način da se protivi odredbi kolektivnog ugovora kao što je ona u glavnom postupku na temelju koje je zaposlenik koji sklopi PACS s osobom istog spola isključen od prava na stjecanje povlastica, kao što su dani posebnog dopusta i dodatak na plaću, koje se dodjeljuju zaposlenicima prilikom sklapanja njihovog braka, dok nacionalno zakonodavstvo predmetne države članice ne dozvoljava osobama istog spola da sklope brak, u mjeri u kojoj se, uzevši u obzir cilj i uvjete dodjele tih povlastica, taj zaposlenik nalazi u usporedivoj situaciji u odnosu na zaposlenika koji sklapa brak.

      (1)  SL C 250, 18.8.2012.


title: Predmet T-762/16: Tužba podnesena 31. listopada 2016. – ArcelorMittal Belval & Differdange i ThyssenKrupp Steel Europe protiv ECHA-e

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/41

         Tužba podnesena 31. listopada 2016. – ArcelorMittal Belval & Differdange i ThyssenKrupp Steel Europe protiv ECHA-e
   (Predmet T-762/16)
   (2017/C 014/50)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: ArcelorMittal Belval & Differdange SA (Esch-sur-Alzette, Luksemburg) i ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg, Njemačka) (zastupnici: H. Scheidmann i M. Kottmann, odvjetnici)

      Tuženik: Europska agencija za kemikalije (ECHA)

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi ECHA-inu odluku od 26. rujna 2016. (broj ATD/52/2016);

               —

               podredno, poništi ECHA-inu odluku od 19. kolovoza 2016. (odluka ATD/52/2016) u dijelu u kojem se njome odbija zahtjev tužitelja da pristupe svojem spisu;

               —

               naloži ECHA-i snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 4. stavka 2. prve alineje Uredbe (EZ) br. 1049/2001

                           —

                           Tužitelji tvrde da se u pobijanoj odluci pogrešno primjenjuje gore navedena odredba time što se pogrešno zaključuje da bi komercijalni interesi bili dovedeni u pitanje kada bi se omogućio pristup te nadalje ističu da se tom odlukom zanemaruje prevagujući javni interes.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 41. stavka 2. točke (b) Povelje Europske unije o temeljnim pravima

                           —

                           Tužitelji tvrde da se pobijanom odlukom krši gore navedena odredba i da su, protivno toj odluci, dokumenti za koje se zahtijeva pristup doista dio spisa tužitelja i da zato nisu isključeni iz područja primjene te odredbe.


title: Predmet C-524/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. listopada 2016. uputio Corte dei Conti (Italija) – Istituto Nazionale della Previdenza Sociale protiv Francesca Faggiane

text:
               16.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 14/19

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 12. listopada 2016. uputio Corte dei Conti (Italija) – Istituto Nazionale della Previdenza Sociale protiv Francesca Faggiane
   (Predmet C-524/16)
   (2017/C 014/25)
   Jezik postupka: talijanski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Corte dei Conti

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

      Tuženik: Francesco Faggiano

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li pravno uređenje Zajednice iz Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1408/1971 od 14. lipnja 1971 (1) i Uredbe Vijeća (EZ) br. 1606/1998 od 29. lipnja 1998 (2) tumačiti na način da se njime isključuje mogućnost da osoba koja već prima starosnu mirovinu podnese zahtjev za zbrajanje doprinosa za socijalno osiguranje koji su uplaćeni u različitim mirovinskim sustavima, osobito u državi koje je ona državljanin i u drugoj državi članici Europske unije?

               2.

               Protivi li se članku 49. stavku 1. točki (b) podtočki (ii.) Uredbe Vijeća (EEZ) br. 1408/1971 od 14. lipnja 1971. nacionalno zakonodavstvo, poput onog talijanskog, koje u članku 71. Zakona br. 338. od 23. prosinca 2000. predviđa da zahtjev za zbrajanje doprinosa za socijalno osiguranje koji su uplaćeni u različitim mirovinskim sustavima, osobito u državi koje je zainteresirana osoba državljanin i u drugoj državi članici Europske unije, mogu podnijeti osobe koje još nisu ostvarile pravo na mirovinu ni u jednom sustavu socijalne sigurnosti?

      (1)  Uredba Vijeća (EEZ) br. 1408/71 od 14. lipnja 1971. o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe i njihove obitelji koji se kreću unutar Zajednice (SL L 149, str. 2.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 5., str. 7.)

      (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1606/98 od 29. lipnja 1998. o izmjeni Uredbe (EEZ) br. 1408/71 o primjeni sustava socijalne sigurnosti na zaposlene osobe, samozaposlene osobe i članove njihovih obitelji koji se kreću unutar Zajednice i Uredbe (EEZ) br. 574/72 o utvrđivanju postupka provedbe Uredbe (EEZ) br. 1408/71, radi njihovog proširenja na posebne sustave za državne službenike (SL L 209, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 5., str. 138.)


title: Mišljenje 1/14: Zahtjev za mišljenje koji je podnijela Republika Malta na temelju članka 218. stavka 11. UFEU-a

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/25

         Zahtjev za mišljenje koji je podnijela Republika Malta na temelju članka 218. stavka 11. UFEU-a
   (Mišljenje 1/14)
   2014/C 315/37
   Jezik postupka: svi službeni jezici

      Podnositelj zahtjeva

   Republika Malta (zastupnici: A. Buhagiar, P. Grech, agenti)

      Pitanje postavljeno Sudu:

   Je li Nacrt Konvencije Vijeća Europe protiv manipulacije sportskim natjecanjima, u mjeri u kojoj regulira sportsko klađenje i definira „nezakonito sportsko klađenje” u članku 3. stavku 5. točki (a) kao „sva djelatnost sportskog klađenja čija vrsta ili operator nisu dopušteni prema primjenjivom pravu jurisdikcije pod kojom se potrošač nalazi” u vezi s njezinim člancima 9. i 11. koji se tiču tako definiranog „nezakonitog sportskog klađenja”, sukladna s Ugovorima, osobito člancima 18., 49. i 56. UFEU-a?


title: Predmet C-526/17: Tužba podnesena 4. rujna 2017. – Europska komisija protiv Talijanske Republike

text:
               16.10.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 347/24

         Tužba podnesena 4. rujna 2017. – Europska komisija protiv Talijanske Republike
   (Predmet C-526/17)
   (2017/C 347/32)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: G. Gattinara, P. Ondrůšek, A. Tokár, agenti)

      Tuženik: Talijanska Republika

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Suda zahtijeva da:

               —

               utvrdi da je Talijanska Republika, time što je produljila do 31. prosinca 2046. istek roka na koji je dana koncesija radova u vezi s autocestom A 12 Civitavecchia-Livorno a da nije objavila poziv na nadmetanje, povrijedila obveze koje ima na temelju članaka 2. i 58. Direktive 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, od 31. ožujka 2004., o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL L 134, str. 114.), kako je kasnije izmijenjena;

               —

               Talijanskoj Republici naloži snošenje sudskih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Komisija smatra da je produljenje do 31. prosinca 2046. koncesije za radove na autocesti A 12 Civitavecchia-Livorno izmjena bitnog uvjeta koncesije; kada je riječ o materijalnoj izmjeni te koncesije, navedeno produljenje jednako je sklapanju nove koncesije za radove te kao takva treba biti objavljena putem objave poziva na nadmetanje. Međutim, s obzirom da nije došlo do objave, Talijanska Republika je povrijedila obveze koje ima na temelju članaka 2. i 58. Direktive 2004/18/EZ.


title: Predmet T-498/15: Tužba podnesena 31. kolovoza 2015. – LG Electronics protiv OHIM-a – Cyrus Wellness Consulting (Viewty)

text:
               12.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 337/45

         Tužba podnesena 31. kolovoza 2015. – LG Electronics protiv OHIM-a – Cyrus Wellness Consulting (Viewty)
   (Predmet T-498/15)
   (2015/C 337/51)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: LG Electronics, Inc. (Seoul, Republika Koreja) (zastupnik: M. Graf, lawyer)

      Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (OHIM)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlin, Njemačka)

      Podaci o postupku pred OHIM-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Zajednice ‘Viewty’ – prijava za registraciju br. 6 266 531

      Postupak pred OHIM-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 15. lipnja 2015. u spojenim predmetima R 1935/2014-2 i R 1563/2014-2

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku,

               —

               naloži OHIM-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009


title: Predmet C-402/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. kolovoza 2014. uputio Dioikitiko Efeteio Athinon (Grčka) – Viamar – Elliniki Aftokiniton kai Genikon Epicheiriseon Anonymi Etaireia protiv Elliniko Dimosio

text:
               27.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 380/4

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. kolovoza 2014. uputio Dioikitiko Efeteio Athinon (Grčka) – Viamar – Elliniki Aftokiniton kai Genikon Epicheiriseon Anonymi Etaireia protiv Elliniko Dimosio
   (Predmet C-402/14)
   2014/C 380/04
   Jezik postupka: grčki

      Sud koji je uputio zahtjev

   Dioikitiko Efeteio Athinon

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Viamar – Elliniki Aftokiniton kai Genikon Epicheiriseon Anonymi Etaireia

      Tuženik: Elliniko Dimosio (Helenska Republika)

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li odredba članka 1. stavka 3. Direktive 2008/118/EZ (1) od 16. prosinca 2008. pravno dovoljno precizna, bezuvjetna i jasna, tako da, bez obzira što konkretna odredba direktive nije provedena u unutarnji pravni sustav države članice/Helenske Republike, ima izravni učinak te se pojedinac u odnosu na kojeg direktiva stvara prava može na nju pozvati pred nacionalnim sudovima, koji o njoj moraju voditi računa.

               2.

               U svakom slučaju, jesu li odredbe članka 130. stavka 5. nacionalnog zakonika o carinama u vezi s odredbama članka 128. stavka 1. istog zakonika, prema kojima se potvrda o carinjenju vozila sa područja Zajednice koja su uvezena u državno područje izdaje nakon plaćanja poreza na registraciju vozila, koja obveza nastaje nakon ulaska takvih vozila u grčko državno područje, u skladu s odredbama članka 3. točke (c) Ugovora o Europskoj ekonomskoj zajednici koje predviđaju uklanjanje prepreka slobodnom kretanju robe među državama članicama.

      (1)  Direktiva Vijeća 2008/118/EZ od 16. prosinca 2008. o općim aranžmanima za trošarine i o stavljanju izvan snage Direktive 92/12/EEZ (SL L 9 od 14.1.2009., str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 2., str. 174.)


title: Spojeni predmeti T-427/10 te T-576/10 i T-439/12: Rješenje Općeg suda od 25. studenoga 2014. – Trefilerías Quijano protiv Komisije („Tužba za poništenje – Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Europsko tržište čelika za prednapinjanje – Utvrđivanje cijena, podjela tržišta i razmjena osjetljivih poslovnih podataka – Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a – Odluka kojom se izmjenjuje prvotna odluka bez utjecaja na iznos novčane kazne izrečene tužitelju – Nepostojanje pravnog interesa – Djelomična očita nedopuštenost”)

text:
               2.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/31

      Rješenje Općeg suda od 25. studenoga 2014. – Trefilerías Quijano protiv Komisije
      (Spojeni predmeti T-427/10 te T-576/10 i T-439/12) (1)

      („Tužba za poništenje - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište čelika za prednapinjanje - Utvrđivanje cijena, podjela tržišta i razmjena osjetljivih poslovnih podataka - Odluka kojom se utvrđuje povreda članka 101. UFEU-a - Odluka kojom se izmjenjuje prvotna odluka bez utjecaja na iznos novčane kazne izrečene tužitelju - Nepostojanje pravnog interesa - Djelomična očita nedopuštenost”)
      (2015/C 073/41)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Trefilerías Quijano, SA (Los Corrales de Buelna, Španjolska) (zastupnici: u predmetima T-427/10 i T-576/10, F. González Díaz i A. Tresandi Blanco, i, u predmetu T-439/12, F. González Díaz i P. Herrero Prieto, a zatim F. González Díaz i A. Tresandi Blanco, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: F. Castillo de la Torre i V. Bottka kao i, u predmetu T-439/12, C. Urraca Caviedes, agenti, uz asistenciju L. Ortiza Blanca, odvjetnika)

         Predmet

      Zahtjevi za poništenje i preinaku odluke Komisije C (2010) 4387 final od 30. lipnja 2010. o postupku primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet COMP/38344 – Čelik za prednapinjanje), koja je izmijenjena odlukom Komisije C (2010) 6676 final od 30. rujna 2010. i odlukom Komisije C (2011) 2269 final od 4. travnja 2011., kao i dopisa COMP/G2/DVE/nvz/79465 glavnog direktora za tržišno natjecanje Komisije od 25. srpnja 2012.

         Izreka

                  1.

                  U predmetu T-427/10, tužbeni zahtjev za djelomično poništenje odluke Komisije C (2010) 6676 final od 30. rujna 2010., kojom se izmjenjuje odluka Komisije C (2010) 4387 final od 30. lipnja 2010. o postupku primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru (EGP) (predmet COMP/38344 – Čelik za prednapinjanje), odbacuje se kao očito nedopušten.

                  2.

                  U predmetu T-576/10, tužba se odbacuje kao očito nedopuštena.

                  3.

                  O ostalim tužbenim razlozima i zahtjevima odlučit će se naknadno.

                  4.

                  Društvu Trefilerías Quijano, SA nalaže se snošenje troškova tužbenih razloga i zahtjeva protiv odluke Komisije C (2010) 6676 final od 30. rujna 2010., kojom se izmjenjuje odluka Komisije C (2010) 4387 final od 30. lipnja 2010. o postupku primjene članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru (EGP) (predmet COMP/38344 – Čelik za prednapinjanje), koji su podneseni u predmetu T-427/10, kao i troškova u predmetu T-576/10.

         (1)  SL C 317, 20.11.2010.


title: Predmet T-148/16 P: Žalba koju su 11. travnja 2016. podnijeli Adrian Barnett i Sven-Ole Mogensen protiv presude Službeničkog suda od 5. veljače 2016. u predmetu F-56/15, Barnett i Mogensen protiv Komisije

text:
               30.5.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 191/42

         Žalba koju su 11. travnja 2016. podnijeli Adrian Barnett i Sven-Ole Mogensen protiv presude Službeničkog suda od 5. veljače 2016. u predmetu F-56/15, Barnett i Mogensen protiv Komisije
   (Predmet T-148/16 P)
   (2016/C 191/56)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelji: Adrian Barnett (Roskilde, Danska), Sven-Ole Mogensen (Hellerup, Danska) (zastupnici: S. Orlandi i T. Martin, odvjetnici)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelji od Općeg suda zahtijevaju da:
   proglasi i odluči,

               —

               da se ukida presuda Službenog suda u predmetu F-56/15, Barnett i Mogensen/Komisija;

         odlučujući na temelju novih odredaba,

               —

               da se poništavaju odluke sadržane u obračunu mirovine za lipanj 2014. kojima je korektivni koeficijent koji se primjenjuje na mirovinu tužiteljâ smanjen počevši od 1. siječnja 2014.;

               —

               da se Komisiji naloži snošenje troškova oba postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe žalitelj ističe dva žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava, koju je počinio Službenički sud (SS) protumačivši jasne i precizne odredbe Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik o osoblju) u odnosu na navodnu „stvarnu volju zakonodavca” glede opsega suspenzije mehanizma ažuriranja mirovina i plaća za 2013. i 2014. Na taj je način Službenički sud dao tumačenje contra legem članka 65. stavka 4. Pravilnika o osoblju i njegovih provedbenih pravila iz Priloga XI. navedenom pravilniku o osoblju.

               2.

               Drugi žalbeni razlog, koji se temelji na pogrešci koja se tiče prava, koju je počinio Službenički sud (SS), s obzirom na to da uvjeti propisani Pravilnikom o osoblju za sporno privremeno ažuriranje, iz Priloga XI. navedenom pravilniku o osoblju, nisu bili ispunjeni te je Komisija, obavivši to ažuriranje, počinila zloporabu ovlasti. Naime, nakon što je u pobijanoj presudi utvrdio da je korektivni koeficijent u Uredbi Vijeća (EU) br. 1416/2013 od 17. prosinca 2013. o usklađivanju korektivnih koeficijenata koji se primjenjuju na primitke od rada i mirovine dužnosnika te drugih službenika Europske unije s učinkom od 1. srpnja 2013. pogrešno izračunat, Službenički je sud počinio pogrešku koja se tiče prava utvrdivši da je tijelo za imenovanje (AIPN) na temelju načela jednakog postupanja bilo ovlašteno obaviti sporno privremeno ažuriranje, ne uzimajući u obzir teoriju povlačenja nezakonitih upravnih akata na temelju kojih nastaje pravo ili slične pogodnosti.


title: Predmet F-121/15: Tužba podnesena 21. kolovoza 2015. – ZZ protiv Komisije

text:
               26.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 354/57

         Tužba podnesena 21. kolovoza 2015. – ZZ protiv Komisije
   (Predmet F-121/15)
   (2015/C 354/69)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik:M. Casado García-Hirschfeld, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o odbijanju tužiteljeve prijave za radno mjesto, za koje je raspisan oglas za slobodno radno mjesto COM/2014/2036, koje se temelji na nepoštovanju uvjeta prema kojem se zahtijeva prekid u trajanju od šest mjeseci između ugovora prije zapošljavanja člana osoblja koji je ranije bio zaposlen na temelju ugovora u razredu AT2c, u skladu s obavijesti DG HR-a D(2005)18064 od 28. srpnja 2005., i naknada navodno pretrpljene imovinske i neimovinske štete.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

               —

               Poništiti odluku od 22. svibnja 2014. u kojoj se DG HR protivio zapošljavanju tužitelja;

               —

               poništiti, u dijelu u kojemu je to potrebno, odluku od 14. studenog 2014. o odbijanju prigovora;

               —

               naložiti naknadu imovinske i neimovinske štete koju je tužitelj pretrpio, a koja proizlazi iz tih odluka, procijenjenu, uz mogućnost ponovne procjene, na iznos od 3 26  275,00 eura, pri čemu dodijeljenu naknadu treba platiti zajedno s indeksiranim zateznim kamatama;

               —

               naložiti Komisiji snošenje troškova.


title: Predmet C-128/17: Tužba podnesena 10. ožujka 2017. – Republika Poljska protiv Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije

text:
               15.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 151/24

         Tužba podnesena 10. ožujka 2017. – Republika Poljska protiv Europskog parlamenta i Vijeća Europske unije
   (Predmet C-128/17)
   (2017/C 151/31)
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Poljska (zastupnik: B. Majczyna)

      Tuženik: Europski parlament i Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Republika Poljska od Suda zahtijeva da

               —

               poništi Direktivu (EU) 2016/2284 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. prosinca 2016. o smanjenju nacionalnih emisija određenih atmosferskih onečišćujućih tvari, o izmjeni Direktive 2003/35/EZ i stavljanju izvan snage Direktive 2001/81/EZ (1);

               —

               podredno, djelomično poništi tu direktivu u dijelu u kojem određuje nacionalne obveze smanjenja emisija za 2030. i sljedeće godine;

               —

               naloži Europskom parlamentu i Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Republika Poljska ističe sljedeće tužbene razloge protiv pobijane direktive:
   1.   Povreda načela lojalne suradnje (članak 4. stavak 3. UEU-a)

   Tužene institucije u okviru pripremanja pobijane direktive nisu postupale transparentno, pritom su nejednako postupale prema državama članicama te su samo pojedinim državama članicama naložile dodatne obveze smanjenja koje nisu opravdane kriterijem troškovne ekonomičnosti i načelima u području metodologije podjele obveza. Činjenica da su Poljskoj (te drugim dvjema državama članicama) – prije zaključenja konačnog dogovora s Europskim parlamentom – naložene nove vrijednosti smanjenja emisija kako bi se postigla jako ambiciozna razina ukupnog smanjenja znači da je Poljska zapravo isključena iz pregovora u kojima je odlučeno o konačnom uređenju nacionalnih obveza smanjenja emisija za 2030. i sljedeće godine.
   Usto su tužene institucije Poljskoj oduzele mogućnost da stvarno provjeri podatke o Poljskoj na temelju kojih su određene nacionalne obveze smanjenja emisija za 2030. i sljedeće godine i time povrijedile pravo Poljske na razmatranje njezina stajališta.
   2.   Povreda načela otvorenosti djelovanja i transparentnosti (članak 15. UFEU-a) i nepostojanje dostatnog obrazloženja (članak 296. UFEU-a)

   Republika Poljska ističe da osnovne pretpostavke na temelju kojih su određene nacionalne obveze smanjenja emisija za 2030. i sljedeće godine nisu učinjene dostupnima ili objavljene. Nedostaju informacije o projekcijskim pretpostavkama o tehnološkoj strukturi pojedinih sektora na kojima su se temeljile projekcije o emisijama u 2030. Nepostojanje tih informacija onemogućava provjeru osnovanosti projekcija emisija izvršenih za 2030. Nadalje, nije poznato prema kojoj je formuli preračunan ukupni cilj u području zdravlja, naime smanjenje smrtnosti u Uniji, u obvezu smanjenja emisija za cijelu Uniju te za pojedine države članice.
   Zbog toga nisu jasno i nedvosmisleno izražena razmatranja institucija koje su donijele direktivu povezana s navedenim obvezama smanjenja.
   3.   Povreda obveze prikladne ocjene posljedica pobijane direktive na pojedine države članice te obveze podnošenja dostatne procjene posljedica njezine provedbe

   Republika Poljska ističe da je, s obzirom na znatne društvene i gospodarske posljedice koje se očekuju u državama članicama zbog obveza smanjenja emisija za 2030. i sljedeće godine, procjena posljedica koju je provela Komisija nedostatna.
   U procjeni posljedica upućuje se na povezanost između postizanja ciljeva direktive i strukturnih promjena kojima se treba smanjiti udjel ugljena kao goriva u energetskom i stambenom sektoru. Međutim, u procjeni posljedica ne analizira se točno bi li provedba obveza znatno utjecala na izbor države članice između različitih energetskih izvora i opće strukture njezine opskrbe energijom. To je jako važno jer ako bi se potvrdio znatan utjecaj, to bi značilo da je zakonodavac Unije pobijanu direktivu trebao donijeti na drugoj pravnoj osnovi, naime na temelju članka 192. stavka 2. UFEU-a, a ne na temelju članka 192. stavka 1. UFEU-a.
   4.   Povreda načela proporcionalnosti (članak 5. stavak 4. UEU-a)

   Tužene institucije nisu uzele u obzir znatne društvene i gospodarske troškove koje provedba obveza smanjenja emisija onečišćujućih tvari za razdoblje od 2030. uzrokuje u Poljskoj. Slijedom toga, provedba obveza smanjenja od strane Poljske za 2030. i sljedeće godine može imati znatne negativne društvene i gospodarske posljedice. Trošak u svrhu provedbe tih obveza može se pokazati neproporcionalan u odnosu na očekivane posljedice.
   U direktivi provedeno određivanje tako visokih nacionalnih obveza smanjenja emisija za 2030. i sljedećih godina očito nije nužno za postizanje ciljeva određenih u direktivi.
   5.   Povreda načela jednakosti država članica (članak 4. stavak 2. UEU-a) i načela uravnoteženog razvoja (članak 191. stavak 3. četvrti podstavak UFEU-a u vezi s člankom 191. stavkom 2. UFEU-a)

   Obveze smanjenja emisija koje su naložene pojedinim državama članicama od 2030. ne uzimaju u obzir različitu gospodarsku situaciju i tehnološke i društvene uvjete država članica, uključujući opseg potrebe ulaganja u različitim regijama Unije. Prilikom određivanja obveza smanjenja primijenjena je jedinstvena metoda, bez uzimanja u obzir stvarne i različite gospodarske i društvene situacije pojedinih država članica.
   Osim toga, tužene institucije prilikom nalaganja obveza smanjenja emisija za 2030. i sljedeće godine vjerojatno nisu odgovarajuće uzele u obzir da znatna količina onečišćujućih tvari u pojedine države članice prekogranično dospijeva iz područja u neposrednom susjedstvu Unije, što može dovesti do nejednakog postupanja prema državama članicama koje imaju granicu s trećim zemljama u odnosu na države članice ne koje ne utječe problem unosa onečišćujućih tvari koje potječu izvan Unije.

      (1)  SL 2016., L 344, str. 1.


title: Predmet T-178/13: Rješenje Općeg suda od 23. rujna 2014. – Jaczewski protiv Komisije ( „Tužba za poništenje — Poljoprivreda — Pravni interes — Regulatorni akt koji podrazumijeva provedbene mjere — Nepostojanje osobnog utjecaja — Nedopuštenost” )

text:
               17.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 409/41

         Rješenje Općeg suda od 23. rujna 2014. – Jaczewski protiv Komisije
   (Predmet T-178/13) (1)

   ((„Tužba za poništenje - Poljoprivreda - Pravni interes - Regulatorni akt koji podrazumijeva provedbene mjere - Nepostojanje osobnog utjecaja - Nedopuštenost”))
   2014/C 409/58
   Jezik postupka: poljski

      Stranke

      Tužitelj: Grzegorz Jaczewski (Bielany, Poljska) (zastupnik: M. Goss, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Rossi i A. Szmytkowska, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za djelomično poništenje Provedbene odluke Komisije C (2012) 5049 final, od 24. srpnja 2012., kojom se dopušta dodjeljivanje dopunskih nacionalnih izravnih plaćanja u Poljskoj za 2012.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbacuje kao nedopuštena.

               2.

               Grzegorzu Jaczewskiju nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 156, 1.6.2013.


title: Predmet C-205/11 P: Presuda Suda (treće vijeće) od 18. srpnja 2013. — Fédération internationale de football association (FIFA) protiv Europske komisije, Kraljevine Belgije, Ujedinjenog Kraljevstva Velike Britanije i Sjeverne Irske (Žalba — Televizijsko emitiranje — Direktiva 89/552/EEZ — Članak 3.a — Mjere koje je Ujedinjeno Kraljevstvo poduzelo u pogledu događaja od velikog značenja za društvo te države članice — Svjetski nogometni kup — Odluka kojom se mjere proglašavaju kompatibilnima s pravom Europske unije — Obrazloženje — Članci 43. UEZ-a, 49. UEZ-a i 86. UEZ-a — Pravo vlasništva)

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/4

         Presuda Suda (treće vijeće) od 18. srpnja 2013. — Fédération internationale de football association (FIFA) protiv Europske komisije, Kraljevine Belgije, Ujedinjenog Kraljevstva Velike Britanije i Sjeverne Irske
   (Predmet C-205/11 P) (1)

   (Žalba - Televizijsko emitiranje - Direktiva 89/552/EEZ - Članak 3.a - Mjere koje je Ujedinjeno Kraljevstvo poduzelo u pogledu događaja od velikog značenja za društvo te države članice - Svjetski nogometni kup - Odluka kojom se mjere proglašavaju kompatibilnima s pravom Europske unije - Obrazloženje - Članci 43. UEZ-a, 49. UEZ-a i 86. UEZ-a - Pravo vlasništva)
   2013/C 260/05
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Žalitelj: Fédération internationale de football association (FIFA) (zastupnici: A. Barav i D. Reymond, odvjetnici)

      Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: E. Montaguti i N. Yerrell, agenti, uz asistenciju M. Gray, barrister), Kraljevstvo Belgija (zastupnici: C. Pochet, M. J.-C. Halleux, agenti, uz asistenciju A. Joachimowicz i J. Stuyck, odvjetnici), Ujedinjeno Kraljevstvo Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: S. Ossowski i J. Beeko, agenti, uz asistenciju T. de la Mare, QC)

      Predmet

   Žalba protiv presude Općeg suda (sedmo vijeće) od 17. veljače 2011. — Fédération Internationale de Footbal Association (FIFA) protiv Komisije (T-68/08) kojom se odbija tužba za poništenje Odluke Komisije 2007/730/EZ od 16. listopada 2007. o kompatibilnosti mjera koje poduzima Ujedinjena Kraljevina sukladno članku 3.a stavku 1. Direktive Vijeća 89/552/EEZ o usklađivanju određenih odredaba utvrđenih zakonima i drugim propisima u državama članicama u pogledu obavljanja djelatnosti televizijskog emitiranja s propisima Zajednice (SL L 295, str. 12.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 9., str. 180.)

      Izreka

               1.

               Žalba se odbija.

               2.

               Nalaže se Fédération internationale de football association (FIFA) snošenje troškova.

      (1)  SL C 232, 6.8.2011.


title: Predmet T-752/15: Tužba podnesena 22. prosinca 2015. – European Dynamics Luxembourg i Evropaïkí Dynamikí protiv Komisije

text:
               22.2.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 68/40

         Tužba podnesena 22. prosinca 2015. – European Dynamics Luxembourg i Evropaïkí Dynamikí protiv Komisije
   (Predmet T-752/15)
   (2016/C 068/51)
   Jezik postupka: grčki

      Stranke

      Tužitelji: European Dynamics Luxembourg SA (Luxembourg, Luksemburg) i Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atena, Grčka) (zastupnici: M. Sfyrí i Ch. Dede, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

               —

               poništi odluku Europske Komisije koja im je priopćena dopisom od 29. listopada 2015. DIGIT/R/3/SDP/PT 5107460 (2015), kojom je Komisija ponudu tužitelja razvrstala na šesto mjesto u jednoj od tri skupine, konkretno u skupini br. 3., u otvorenom postupku javne nabave br. DIGIT/R3/PO/2015/0008 – STIS IV pod nazivom „Support and consulting services for technical informatics staff IV (STIS IV)”.

               —

               naloži Komisiji naknadu štete nanesene tužiteljima time što su izgubili priliku da ih se klasificira na prvo mjesto u skupini br. 3. Okvirnog sporazuma STIS IV; i

               —

               naloži Komisiji snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Prema mišljenju tužitelja pobijanu odluku treba poništiti s obzirom na to da su njome nedovoljno obrazloženi: i) procjena tehničke vrijednosti; ii) razlozi zbog kojih se uspješne ekonomske ponude društva i konzorcija nisu smatrale previše niskima, i zbog toga što je Komisija povrijedila obveze vezane uz ugovorne dokumente i pravo Unije u vezi s postojanjem očitih pogrešaka u ocijeni.


title: Predmet C-463/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. kolovoza 2016. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – Stadion Amsterdam CV protiv Staatssecretaris van Financiën

text:
               7.11.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 410/8

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. kolovoza 2016. uputio Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemska) – Stadion Amsterdam CV protiv Staatssecretaris van Financiën
   (Predmet C-463/16)
   (2016/C 410/09)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Hoge Raad der Nederlanden

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Stadion Amsterdam CV

      Druga stranka: Staatssecretaris van Financiën

      Prethodna pitanja

   Treba li članak 12. stavak 3. točku (a) Šeste direktive (1) tumačiti na način da se u slučaju kada se usluga, koja se za potrebe PDV-a smatra jedinstvenom uslugom, sastoji od dva ili više konkretna i specifična dijela, na koje bi se, kada bi se gledali pojedinačno, primjenjivale dvije različite stope PDV-a, PDV za tu složenu uslugu naplaćuje prema različitim stopama koje vrijede za sastavne dijelove, ako je moguće razdijeliti plaćanje za uslugu u skladu s odgovarajućim omjerom u pogledu tih sastavnih dijelova?

      (1)  Šesta direktiva Vijeća 77/388/EEZ od 17. svibnja 1977. o usklađivanju zakonodavstava država članica koja se odnose na poreze na promet – zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost: jedinstvena porezna osnovica (SL 1977., L 145, str. 1.)


title: Predmet T-266/17: Tužba podnesena 9. svibnja 2017. – Kwizda Holding protiv EUIPO-a - Dermapharm (UROAKUT)

text:
               26.6.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/27

         Tužba podnesena 9. svibnja 2017. – Kwizda Holding protiv EUIPO-a - Dermapharm (UROAKUT)
   (Predmet T-266/17)
   (2017/C 202/43)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

      Stranke

      Tužitelj: Kwizda Holding GmbH (Beč, Austrija) (zastupnici: L. Wiltschek, D. Plasser i K. Majchrzak, odvjetnici)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Dermapharm GmbH (Beč, Austrija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Podnositelj prijave: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „UROAKUT” – Prijava za registraciju br. 13 854 146

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. ožujka 2017. u predmetu R 1211/2016-4

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               prihvati tužbu i pobijanu odluku izmijeni na način da odbije prigovor protiv prijave za registraciju žiga Europske unije br. 13 854 146 UROAKUT; in eventu, poništi pobijanu odluku i vrati predmet žalbenom vijeću Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) na ponovno odlučivanje;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka pred Općim sudom i pred žalbenim vijećem;

               —

               naloži intervenijentu snošenje troškova koji su nastali u postupku pred Odjelom za prigovore.

      Tužbeni razlog

               —

               povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet T-182/17: Tužba podnesena 20. ožujka 2017. – Novartis protiv EUIPO-a – Chiesi Farmaceutici (AKANTO)

text:
               22.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 161/32

         Tužba podnesena 20. ožujka 2017. – Novartis protiv EUIPO-a – Chiesi Farmaceutici (AKANTO)
   (Predmet T-182/17)
   (2017/C 161/46)
   Jezik na kojem je tužba podnesena: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Novartis AG (Basel, Švicarska) (zastupnik: L. Junquera Lara, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

      Druga stranka pred žalbenim vijećem: Chiesi Farmaceutici SpA (Parma, Italija)

      Podaci o postupku pred EUIPO-om

      Nositelj spornog žiga: tužitelj

      Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „AKANTO” – prijava za registraciju br. 13 289 781

      Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

      Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 9. siječnja 2017. u predmetu R 531/2016-1

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku;

               —

               proglasi da članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe br. 207/2009 ne sprječava registraciju znaka o kojem je riječ (žig Europske unije br. 13 289 781) u odnosu na proizvode iz razreda 5 koji su opisani u prijavi za registraciju;

               —

               naloži EUIPO-u snošenje troškova.

      Tužbeni razlog

               —

               Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe br. 207/2009.


title: Predmet F-114/13: Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 16. srpnja 2014. – Klar i Fernandez Fernandez protiv Komisije (Javna služba — Odbor osoblja Komisije — Središnji odbor — Imenovanje članova iz lokalnih ogranaka u Luxembourgu u središnji odbor za osoblje — Opoziv od strane lokalnog odbora jednog od njegovih punopravnih članova u središnjem odboru — Nepriznavanje tijela za imenovanja zakonitosti odluke o opozivu — Pravni interes — Nepoštivanje predsudskog postupka — Nepravodobnost žalbe — Očita nedopuštenost)

text:
               15.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 315/74

         Rješenje Službeničkog suda (treće vijeće) od 16. srpnja 2014. – Klar i Fernandez Fernandez protiv Komisije
   (Predmet F-114/13) (1)

   ((Javna služba - Odbor osoblja Komisije - Središnji odbor - Imenovanje članova iz lokalnih ogranaka u Luxembourgu u središnji odbor za osoblje - Opoziv od strane lokalnog odbora jednog od njegovih punopravnih članova u središnjem odboru - Nepriznavanje tijela za imenovanja zakonitosti odluke o opozivu - Pravni interes - Nepoštivanje predsudskog postupka - Nepravodobnost žalbe - Očita nedopuštenost))
   2014/C 315/124
   Jezik postupka:francuski

      Stranke

      Tužitelji: Robert Klar (Grevenmacher, Luksemburg) i Francisco Fernandez Fernandez (Steinsel, Luksemburg) (zastupnici: A. Salerno i B. Cortese, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Currall i C. Ehrbar, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke tijela ovlaštenog za imenovanja koje je odbilo priznati zakonitost odluke lokalnog odbora za osoblje u Luxembourgu o opozivu mandata koji je dan mandataru za zastupanje u središnjem odboru za osoblje Komisije.

      Izreka rješenja

               1.

               Tužba se odbija kao očito nedopuštena.

               2.

               R. Klar i F. Fernandez Fernandez snose svoje troškove te im se nalaže snošenje troškova Europske komisije.

      (1)  SL C 52, 22.2.2014., str. 53.