title: Predmet T-517/21: Tužba podnesena 20. kolovoza 2021. – Grieger/Komisija

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/25

      Tužba podnesena 20. kolovoza 2021. – Grieger/Komisija
      (Predmet T-517/21)
      (2021/C 422/33)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Vladimir Grieger (Bruxelles, Belgija) (zastupnik: N. de Montigny, odvjetnica)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku od 29. listopada 2020.;

                  —

                  poništi ukoliko je potrebno, odluku o odbijanju žalbe od 11. svibnja 2021.;

                  —

                  naloži upravi da tužitelju isplati financijsku naknadu jednaku naknadi za rukovodeću poziciju koju bi ostvario od mjeseca nakon podnošenja zahtjeva za premještaj (odnosno od 1. kolovoza 2020.);

                  —

                  naloži upravi da naknadi učinke te nezakonitosti na tužiteljeva mirovinska prava, odnosno razliku između njegove stvarne mirovine i mirovine koju je trebao imati na temelju posljednje osnovne plaće uključujući naknadu za rukovodeću poziciju;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi protiv odluke od 29. listopada 2020. kojom se odbija zahtjev za premještaj tužitelja na radno mjesto višeg dužnosnika, tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na očitoj povredi načela prioriteta i obveza koje je preuzelo tijelo za imenovanje u okviru odluke od 30. ožujka 2015. da tužitelja stavi na raspolaganje skupini za potporu Ukrajini.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi obveze dobre uprave, tužiteljevih legitimnih očekivanja, njegovih stečenih prava i obveze brižnog postupanja uprave.


title: Predmet T-519/21: Tužba podnesena 24. kolovoza 2021. – VY/Komisija

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/25

      Tužba podnesena 24. kolovoza 2021. – VY/Komisija
      (Predmet T-519/21)
      (2021/C 422/34)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužiteljica: VY (zastupnik: F. Moyse, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužiteljica od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi odluku od 25. svibnja 2021.;

                  —

                  posljedično proglasi dopuštenom podnesenu žalbu;

                  —

                  u pogledu merituma, poništi odluku od 30. ožujka 2020.;

                  —

                  posljedično joj prizna pravo da primi mirovinu za nadživjele osobe primjenom članka 18. priloga VIII. Pravilniku o osoblju;

                  —

                  u svakom slučaju naloži Komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe protiv odluke Komisije kojom joj se odbija dodjela mirovine za nadživjele osobe tužiteljica ističe pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, temelji se na dopuštenosti žalbe od 2. veljače 2021. Tužiteljica navodi da je žalba dopuštena jer odluka od 30. ožujka 2020. nema narav upravne odluke protiv koje se može podnijeti tužba i da se posljedično, može opravdano smatrati da se radi o običnom pismu kojim ju se obavještava o koracima koje treba poduzeti nakon smrti svojeg supruga.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, temelji se na prigovoru nezakonitosti članka 18. Priloga VIII. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije (u daljnjem tekstu: Pravilnik) koja proizlazi iz povrede načela jednakosti postupanja i diskriminacije na osnovi prirode pravne veze zajedničkog života.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, temelji se na pogrešci koja se tiče prava u primjeni članka 18. Priloga VIII. Pravilniku, jer je Komisija morala tumačiti taj članak na način da se odnosi na zajednički bračni život, neovisno o tome je li par u braku, registriranom partnerstvu ili u izvanbračnoj zajednici.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, temelji se na pogrešnom tumačenju pojma bračnog druga u smislu sustava primjenjivog na mirovinu za nadživjele osobe, jer opći razvoj europskog društva u području životne zajednice zahtijeva široko tumačenje tog pojma.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni koja proizlazi iz toga što nije uzet u obzir specifičan položaj tužiteljice. Tužiteljica u tom pogledu ističe da je, prvo, životna zajednica s njezinim suprugom trajala više od 32 godine, drugo, da su imali zajedničko dijete i konačno da je ona – kada se zdravstveno stanje njezina supruga pogoršalo – bila uz njega i pružala mu pomoć.


title: Predmet T-521/21: Tužba podnesena 26. kolovoza 2021. – 6Minutes Media/EUIPO – ad pepper media International (ad pepper the e-advertising network)

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/26

      Tužba podnesena 26. kolovoza 2021. – 6Minutes Media/EUIPO – ad pepper media International (ad pepper the e-advertising network)
      (Predmet T-521/21)
      (2021/C 422/35)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: 6Minutes Media GmbH (Berlin, Njemačka) (zastupnici: N. Marquard i P. Koch, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: ad pepper media International NV (Nürnberg, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije ad pepper the e-advertising network u sivoj i crvenoj boji – žig Europske unije br. 9 680 737

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za brisanje

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 18. lipnja 2021. u predmetu R 1621/2020-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem je njome odbijen zahtjev za opoziv žiga Europske unije br. 9 680 737 i u cijelosti opozove žig Europske unije br. 9 680 737;

                  —

                  naloži snošenje troškova postupka, uključujući tužiteljeve troškove, tuženiku i – u slučaju formalne intervencije – i drugoj stranci pred žalbenim vijećem.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 58. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 18. stavkom 2. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 58. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 18. stavkom 2. drugim podstavkom točkom (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 58. stavka 1. točke (a) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća zbog tuženikove pogrešne odluke bez dokaza o stvarnoj uporabi.


title: Predmet T-526/21: Tužba podnesena 27. kolovoza 2021. – Gutseriev/Vijeće

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/27

      Tužba podnesena 27. kolovoza 2021. – Gutseriev/Vijeće
      (Predmet T-526/21)
      (2021/C 422/36)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Mikail Safarbekovich Gutseriev (Moskva, Rusija) (zastupnici: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, Barrister, i D. Anderson, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi (i) Provedbenu odluku Vijeća (ZVSP) 2021/1002 od 21. lipnja 2021. o provedbi Odluke 2012/642/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Bjelarusu (SL 2021., L 219 I, str. 70.) i (ii) Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2021/997 od 21. lipnja 2021. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus (SL 2021., L 219 I, str. 3.), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja (u daljnjem tekstu zajedno: pobijani akti);

                  —

                  utvrdi da su članak 4. stavak 1. Odluke Vijeća 2012/642/ZVSP od 15. listopada 2012. (kako je izmijenjen) i članak 2. stavak 5. Uredbe Vijeća (EZ) br. 765/2006 od 18. svibnja 2006. (kako je izmijenjen) zbog nezakonitosti neprimjenjivi na tužitelja, te da zbog toga poništi pobijane akte u dijelu u kojem se odnose na tužitelja.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Vijeće počinilo očitu pogrešku u ocjeni time što je smatralo da je zadovoljen kriterij za uvrštavanje njegova imena na popis iz pobijanih mjera.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Vijeće povrijedilo tužiteljeva temeljna prava, uključujući pravo na privatni život, prava obrane, pravo na vlasništvo i slobodu poduzetništva.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na nezakonitosti tumačenja kriterija za uvrštavanje iz članka 4. stavka 1. Odluke Vijeća 2012/642 i članka 2. stavka 5. Uredbe Vijeća br. 765/2006 na način da on obuhvaća bilo koji oblik potpore ili koristi.


title: Predmet T-527/21: Tužba podnesena 30. kolovoza 2021. – Abenante i dr./ Vijeće i Parlament

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/28

      Tužba podnesena 30. kolovoza 2021. – Abenante i dr./ Vijeće i Parlament
      (Predmet T-527/21)
      (2021/C 422/37)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelji: Stefania Abenante (Ferrara, Italija) i ostalih 423 tužitelja (zastupnik: M. Sandri, odvjetnik)

         Tuženici: Europski parlament, Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  kao trenutnu privremenu mjeru, trenutno suspendira primjenu članka 1. stavka 1. točaka (a) i (b);

                  —

                  primarno, u cijelosti poništi pobijanu uredbu

                  —

                  alternativno, konačno poništi članak 3. stavak 1. točku (a) Uredbe EU br. 953 (1); poništi članak 3. stavak 1. točku (b) Uredbe EU br. 953. konačno i/ili dok se u uredbu ne unese izričito odredba da je pozitivan slučaj Covida-19 samo onaj koji je u skladu s protokolima koje predviđa Svjetska zdravstvena organizacija (WHO) i Europski centar za sprečavanje i kontrolu bolesti (ECDC) u području briseva RT-PCR u odnosu na asimptomatske slučajeve i simptomatske slučajeve s obzirom na razvojne cikluse;

                  —

                  podredno, kao mogući kompromis u pogledu konkretnih zahtjeva stranaka, poništi tekst članka 3. stavka 1. točaka (a) i (b) pobijane uredbe, djelomično izmijeni sadržaj navedene odredbe, tako da zamijeni sadržaj navedenih točaka, s obvezom da se svaki europski građanin, kako bi mu se izdala EU potvrda, u situacijama navedenima u Uredbi, podvrgne brisu putem sline te da se u slučaju pozitivnog rezultata, drži protokola koji su utvrdili WHO i ECDC za učinkovitu provjeru potvrđenog slučaja Sars Cov 2 Covida 19;

                  —

                  naloži tuženicima da snose troškove ovog postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog temelji se na povredi članaka 20. i 21. Povelje Europske unije o temeljnim pravima (Povelja) i povredi rezolucija Vijeća Europe br. 2383/21 i N.2361/2021.
                  U tom pogledu se ističe da pobijana uredba, time što stavlja u povoljniji položaj cijepljene osobe u odnosu na one koji nisu cijepljene protiv Covida 19, na temelju netočne znanstvene pretpostavke da prvonavedeni nisu zarazni, predstavlja nezakonitu diskriminaciju u pogledu ostvarivanja slobode kretanja, što je izričito zabranilo Vijeće Europe, izvršno tijelo Europskog suda za ljudska prava (ESLJP), organizacija čiji su države članice i Unija članovi i od čijih pravila stoga ne mogu odstupati.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi članka 20., članka 21. stavka 1. i članaka 41. do 49. te članka 54. Povelje
                  U tom pogledu se navodi da Uredba ne navodi niti jedan izvor iz kojeg bi mogla proizići bilo kakva indicija ili dokaz da ustvari postoji znanstvena nesigurnost u pogledu specifične činjenice jesu li cijepljene osobe manje zarazne od Sars-CoV-2 u odnosu na necijepljene osobe. Nisu izvršene nužne, preventivne i prikladne medicinsko-znanstvene konzultacije koje mogu potkrijepiti tu tvrdnju. Tvrdnja da cijepljene osobe nisu zarazne je proturječna sadržaju Uredbe gdje stoji da je nužno čekati dokaze. Niti jedan europski građanin ne može biti diskriminiran u pogledu punog ostvarivanja prava na neograničeno kretanje, u nedostatku bilo kakvog dokaza o vjerodostojnosti znanstvenog utemeljenja za takvu prepreku.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog temelji se na povredi članka 21. Povelje, u obliku zlouporabe ovlasti i povrede načela zakonitosti kako je izneseno u članku 49. Povelje zbog nedostatka meritornog znanstvenog temelja Uredbe.
                  U tom pogledu se ističe da ispitivanje i odobrenje za stavljanje u promet cjepiva u svrhu prevencije širenja virusa Sars cov 2 nikada nisu bili provedeni s ciljem sprečavanja da cijepljene osobe šire zarazu. Proširiti primjenjivost cjepiva izvan okvira ispitivanja i odobrenja je nezakonito. Postoji brojna neoboriva i nesporna dokazna dokumentacija koja proizlazi iz statistike o širenju zaraze u Europi i u svijetu, koja pokazuje da u zemljama s najvećim brojem cijepljenih ljudi dolazi do najvećeg broja zaraza i da cijepljene osobe potiču širenje varijanti a osobito „delta” varijante. Postoje dokazi da je smrtnost od Covida 19 veća među cijepljenim osobama.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog temelji se na povredi članka 20. i članka 35. Povelje zbog neusklađenosti Uredbe sa smjernicama WHO-a i ECDC-a u pogledu korištenja briseva. Zlouporaba ovlasti.
                  U tom pogledu se ističe da su u laboratorijima određenih zemalja u Rt-PCR brisevima povećani brojevi ciklusa, u odnosu na broj ciklusa koji su WHO i ECDC predvidjeli kao pouzdan. Brisevi se koriste bez opreza i/ili naknadne kliničke provjere zbog kojih pogrešno povećanje broja ciklusa dovodi do lažnih rezultata. U slučaju pozitivnog rezultata test se ne ponavlja kao što je predviđeno u smjernicama WHO-a zbog čega je in vitro test također potpuno nepouzdan. Pobijana uredba predviđa obavezan screening asimptomatskih slučajeva kako bi dobili potvrdu EU, dok smjernice WHO-a smatraju nepotrebnim testiranje s Rt-PCR brisom i/ili brzo testiranje asimptomatskih slučajeva jer ne postoji dokaz da su zarazni. Jedino ozbiljno provedivo rješenje za ostvarivanje, na najvišoj razini znanstvene ozbiljnosti, cilja putovanja na najsigurniji način, što je navedeno kao cilj pobijane uredbe, je provesti kako na cijepljenim i necijepljenim osobama, bris putem sline neposredno prije nužne uporabe te u slučaju pozitivnog rezultata da se provede Rt-PCR bris povećan za broj ciklusa koji je kompatibilan sa smjernicama WHO-a i ECDC-a.

         (1)  Uredba (EU) 2021/953 Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2021. o okviru za izdavanje, provjeru i prihvaćanje interoperabilnih potvrda o cijepljenju, testiranju i preboljenju bolesti COVID-19 (EU digitalna COVID potvrda) radi olakšavanja slobodnog kretanja tijekom pandemije bolesti COVID-19 (SL 2021., L 211, str.1.).


title: Predmet T-530/21: Tužba podnesena 30. kolovoza 2021. – Pierre Lannier/EUIPO – Pierre Lang Trading (PL)

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/29

      Tužba podnesena 30. kolovoza 2021. – Pierre Lannier/EUIPO – Pierre Lang Trading (PL)
      (Predmet T-530/21)
      (2021/C 422/38)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Pierre Lannier (Ernolsheim-lès-Saverne, Francuska) (zastupnik: N. Boespflug, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Pierre Lang Trading GmbH (Beč, Austrija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije PL – prijava za registraciju br. 16 176 992

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 11. lipnja 2021. u predmetu R 1915/2020-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi tužbu podnesenu protiv odluke o prigovoru nedopuštenom jer obrazloženje nije bilo podneseno u roku;

                  —

                  poništi pobijanu odluku u dijelu u kojem je navedeno da je prijavljeni žig sličan ranijem žigu;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova;

                  —

                  naloži društvu Pierre Lang GmbH snošenje troškova uzrokovanih njegovom intervencijom ukoliko intervenira.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 22. stavka 1. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625 i članka 67. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-532/21: Tužba podnesena 31. kolovoza 2021. – MAZ – upravljajusaja kompanija holdinga Belavtomaz/Vijeće

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/30

      Tužba podnesena 31. kolovoza 2021. – MAZ – upravljajusaja kompanija holdinga Belavtomaz/Vijeće
      (Predmet T-532/21)
      (2021/C 422/39)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: OAO Minskii Avtomobilnyi Zavod – upravljajusaja kompanija holdinga Belavtomaz (Minsk, Bjelarus) (zastupnici: D. O’Keeffe, Solicitor, i N. Tuominen, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2021/997 od 21. lipnja 2021. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus (1) i Provedbenu odluku Vijeća (ZVSP) 2021/1002 od 21. lipnja 2021. o provedbi Odluke 2012/642/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Bjelarusu (2) (u daljnjem tekstu: pobijane mjere), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja; i

                  —

                  naloži Vijeću snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se pobijanim mjerama krši načelo djelotvorne sudske zaštite. Tužitelj tvrdi da je Vijeće prekršilo članak 8.a stavak 2. Uredbe Vijeća br. 765/2006 time što mu nije uputilo pojedinačnu obavijest o mjerama koje je poduzelo protiv njega. Nadalje, tužiteljeva tvrtka od 18. lipnja 2012. glasi javno dioničko društvo Tvornica automobila Minsk – društvo za upravljanje holdingom BELAVTOMAZ. Zbog upućivanja na Minskii Avtomobilnyi Zavod (MAZ) / OJSC MAZ, naziv kojim se tužitelj nikada nije služio kao svojom službenom tvrtkom (u punom ili skraćenom obliku), u pobijanim mjerama nije na pravilan način utvrđen subjekt na kojeg se one odnose. Zbog toga tužitelj nije mogao utvrditi točan doseg pobijanih mjera.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Vijeće počinilo očitu pogrešku u ocjeni time što je uvrstilo tužitelja u prilog pobijanih mjera. Tužitelj tvrdi da pobijane mjere sadržavaju nepotkrijepljene, činjenično netočne i neosnovane razloge za njegovo uvrštenje. Nadalje, iz pruženog, nedostatnog obrazloženja ne proizlazi dovoljno sadržajna veza s dosegom mjera.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da pobijane mjere ne zadovoljavaju standard dokazivanja koji je potreban za donošenje pojedinačnih sankcija. Time što je pokušalo upotrijebiti pojedinačne mjere kako bi ostvarilo cilj ograničavanja poslovne aktivnosti i dobiti poduzeća u vlasništvu strane države, Vijeće je primijenilo nezakonitu vrstu mjere.

         (1)  SL 2021., L 219 I, str. 3.

         (2)  SL 2021., L 219 I, str. 70.


title: Predmet T-533/21: Tužba podnesena 31. kolovoza 2021. – Belaz-upravljajusaja kompanija holdinga Belaz Holding/Vijeće

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/31

      Tužba podnesena 31. kolovoza 2021. – Belaz-upravljajusaja kompanija holdinga Belaz Holding/Vijeće
      (Predmet T-533/21)
      (2021/C 422/40)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: OAO Belaz-upravljajusaja kompanija holdinga Belaz Holding (Zhodino, Bjelarus) (zastupnici: D. O’Keeffe, Solicitor, i N. Tuominen, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2021/997 od 21. lipnja 2021. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus (1) i Provedbenu odluku Vijeća (ZVSP) 2021/1002 od 21. lipnja 2021. o provedbi Odluke 2012/642/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Bjelarusu (2) (u daljnjem tekstu: pobijane mjere), u dijelu u kojem se odnose na tužitelja; i

                  —

                  naloži Vijeću snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se pobijanim mjerama krši načelo djelotvorne sudske zaštite. Tužitelj u tom smislu tvrdi da njegova tvrtka od 18. lipnja 2012. glasi javno dioničko društvo BELAZ – društvo za upravljanje holdingom BELAZHOLDING. Zbog upućivanja na Belarusski Avtomobilnyi Zavod (BelAZ) / OJSC BELAZ, naziv kojim se tužitelj nikada nije služio kao svojom službenom tvrtkom (u punom ili skraćenom obliku), u pobijanim mjerama nije na pravilan način utvrđen subjekt na kojeg se one odnose. Zbog toga tužitelj nije mogao utvrditi točan doseg pobijanih mjera.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Vijeće počinilo očitu pogrešku u ocjeni time što je uvrstilo tužitelja u prilog pobijanih mjera. Tužitelj tvrdi da pobijane mjere sadržavaju nepotkrijepljene, činjenično netočne i neosnovane razloge za njegovo uvrštenje. Nadalje, iz pruženog, nedostatnog obrazloženja ne proizlazi dovoljno sadržajna veza s dosegom mjera.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da pobijane mjere ne zadovoljavaju standard dokazivanja koji je potreban za donošenje pojedinačnih sankcija. Time što je pokušalo upotrijebiti pojedinačne mjere kako bi ostvarilo cilj ograničavanja poslovne aktivnosti i dobiti poduzeća u vlasništvu strane države, Vijeće je primijenilo nezakonitu vrstu mjere.

         (1)  SL 2021., L 219 I, str. 3.

         (2)  SL 2021., L 219 I, str. 70.


title: Predmet T-536/21: Tužba podnesena 1. rujna 2021. – Belaeronavigatsia/Vijeće

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/32

      Tužba podnesena 1. rujna 2021. – Belaeronavigatsia/Vijeće
      (Predmet T-536/21)
      (2021/C 422/41)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Belaeronavigatsia (Minsk, Bjelarus) (zastupnik: M. Michalauskas, odvjetnik)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2021/999 od 21. lipnja 2021. o provedbi članka 8.a stavka 1. Uredbe (EZ) br. 765/2006 o mjerama ograničavanja u odnosu na Bjelarus (SL L 219 I, 21.6.2021, str. 55.);

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2021/1001 od 21. lipnja 2021. o izmjeni Odluke 2012/642/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na stanje u Bjelarusu;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga.

                  1.

                  prvi tužbeni razlog, koji se temelj na pogrešci u ocjeni. Tužitelj u tom pogledu navodi da pobijani akti nisu uopće činjenično obrazloženi.

                  2.

                  drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nepoštovanju načela proporcionalnosti s obzirom na to da postoji rizik da pobijani akt ugrozi cilj sigurnosti u međunarodnom zračnom prijevozu.


title: Predmet T-537/21: Tužba podnesena 1. rujna 2021. – bett1.de/EUIPO – XXXLutz Marken (BODY STAR)

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/32

      Tužba podnesena 1. rujna 2021. – bett1.de/EUIPO – XXXLutz Marken (BODY STAR)
      (Predmet T-537/21)
      (2021/C 422/42)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: bett1.de GmbH (Berlin, Njemačka) (zastupnik: O. Brexl, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: XXXLutz Marken GmbH (Wels, Austrija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije BODY STAR – prijava br. 18 023 614

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka drugog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. lipnja 2021. u spojenim predmetima R 1711/2020-2 i R 1727/2020-2

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  tuženiku naloži snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-539/21: Tužba podnesena 1. rujna 2021. – the airscreen company/EUIPO – Moviescreens Rental (airframe)

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/33

      Tužba podnesena 1. rujna 2021. – the airscreen company/EUIPO – Moviescreens Rental (airframe)
      (Predmet T-539/21)
      (2021/C 422/43)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: the airscreen company GmbH & Co. KG (Münster, Njemačka) (zastupnici: O. Spieker, A. Schönfleisch i D. Mienert, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka postupka pred žalbenim vijećem: Moviescreens Rental GmbH (Damme, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka postupka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije airframe – žig Europske unije br. 17 948 222

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za brisanje

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 1. srpnja 2021. u predmetu R 63/2021-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 59. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (c) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 59. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 7. stavkom 1. točkom (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-543/21: Tužba podnesena 2. rujna 2021. – Purasac/EUIPO – Prollenium Medical Technologies (Rejeunesse)

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/34

      Tužba podnesena 2. rujna 2021. – Purasac/EUIPO – Prollenium Medical Technologies (Rejeunesse)
      (Predmet T-543/21)
      (2021/C 422/44)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Purasac Co. Ltd (Anyang-si, Republika Koreja) (zastupnik: P. Lee, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Prollenium Medical Technologies, Inc. (Aurora, Ontario, Canada)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije Rejeunesse – prijava za registraciju br. 18 117 313

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 2. srpnja 2021. u predmetu R 146/2021-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća zbog pogrešne ocjene vjerojatnosti dovođenja u zabludu između žigova


title: Predmet T-546/21: Tužba podnesena 2. rujna 2021 – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (R. T. S. ROCHEM Technical Services)

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/34

      Tužba podnesena 2. rujna 2021 – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (R. T. S. ROCHEM Technical Services)
      (Predmet T-546/21)
      (2021/C 422/45)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Rochem Group AG (Zug, Švicarska) (zastupnik: K. Guridi Sedlak, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Rochem Marine Srl (Genova, Italija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: figurativni žig Europske unije R. T. S. ROCHEM Technical Services – žig Europske unije br. 12 326 609

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. lipnja 2021. u predmetu R 1544/2019-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  prekine postupak do donošenja konačne presude u postupku pred sudom u Milanu (Italija) pokrenutom protiv talijanskog žiga 933481 ROCHEM MARINE (fig.);

                  —

                  podredno, poništi pobijanu odluku i naloži žalbenom vijeću EUIPO-a donošenje nove odluke kojom se odbija zahtjev za proglašavanje ništavom žiga Europske unije br. 12 326 609 R. T. S. ROCHEM Technical Services (fig.) za razrede 11. i 40.;

                  —

                  naloži EUIPO-u i drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem, ako se uključi u postupak pred Općim sudom, da snose vlastite i tužiteljeve troškove.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 18. i članka 64. stavaka 2. i 3. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-547/21: Tužba podnesena 2. rujna 2021. – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (R. T. S. ROCHEM Technical Services)

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/35

      Tužba podnesena 2. rujna 2021. – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (R. T. S. ROCHEM Technical Services)
      (Predmet T-547/21)
      (2021/C 422/46)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Rochem Group AG (Zug, Švicarska) (zastupnici: K. Guridi Sedlak, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Rochem Marine Srl (Genova, Italija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: verbalni žig Europske unije „R. T. S. ROCHEM Technical Services” – žig Europske unije br. 12 313 797

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za brisanje

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. lipnja 2021. u predmetu R 1545/2019-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  prekine postupak dok se ne donese pravomoćna presuda pred sudom u Milanu protiv talijanskog žiga 933481 ROCHEM MARINE (fig.);

                  —

                  podredno, poništi pobijanu odluku, naloži žalbenom vijeću EUIPO-a da donese novu odluku kojom odbija zahtjev za ništavost podnesen protiv registracije žiga Europske unije br. 12 313 797 R. T. S. ROCHEM Technical Services (verbalni element) za razrede 11. i 40.;

                  —

                  naloži EUIPO-u i drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem, ako bi sudjelovala u postupku pred Općim sudom, da snose vlastite troškove i troškove tužitelja.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 18. i članka 64. stavaka 2. i 3. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-548/21: Tužba podnesena 3. rujna 2021. – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (ROCHEM)

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/36

      Tužba podnesena 3. rujna 2021. – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (ROCHEM)
      (Predmet T-548/21)
      (2021/C 422/47)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Rochem Group AG (Zug, Švicarska) (zastupnik: K. Guridi Sedlak, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Rochem Marine Srl (Genova, Italija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija žiga u kojoj je naznačena Europska unija u odnosu na verbalni žig ROCHEM – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 151 545

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za brisanje

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. lipnja 2021. u predmetu R 1546/2019-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  prekine postupak do donošenja konačne presude u postupku pred Sudom u Milanu protiv talijanskog žiga 933481 ROCHEM MARINE (fig.);

                  —

                  podredno, poništi pobijanu odluku [i] naloži žalbenom vijeću EUIPO-a da donese novu odluku kojom se odbija proglašenje ništavosti podneseno protiv međunarodne registracije br. 1 151 545 ROCHEM (verbalni element) za razrede 11 i 40;

                  —

                  naloži EUIPO-u i drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem, ako se potonji pojavi pred Općim sudom, da snose vlastite i tužiteljeve troškove.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 18. i članka 64. stavaka 2. i 3. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


title: Predmet T-549/21: Tužba podnesena 3. rujna 2021. – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (ROCHEM)

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/37

      Tužba podnesena 3. rujna 2021. – Rochem Group/EUIPO – Rochem Marine (ROCHEM)
      (Predmet T-549/21)
      (2021/C 422/48)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Rochem Group AG (Zug, Švicarska) (zastupnik: K. Guridi Sedlak, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Rochem Marine Srl (Genova, Italija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: međunarodna registracija figurativnog žiga ROCHEM u kojoj je naznačena Europske unija – međunarodna registracija u kojoj je naznačena Europska unija br. 1 151 485

         Postupak pred EUIPO-om: postupak proglašavanja žiga ništavim

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. lipnja 2021. u predmetu R 1547/2019-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  prekine postupak do donošenja konačne presude u postupku pred sudom u Milanu (Italija) pokrenutom protiv talijanskog žiga 933481 ROCHEM MARINE (fig.);

                  —

                  podredno, poništi pobijanu odluku i naloži žalbenom vijeću EUIPO-a donošenje nove odluke kojom se odbija zahtjev za proglašavanje ništavom međunarodne registracije br. 1 151 485 ROCHEM (fig.) za razrede 11. i 40.;

                  —

                  naloži EUIPO-u i drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem, ako se uključi u postupak pred Općim sudom, da snose vlastite i tužiteljeve troškove.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 18. i članka 64. stavaka 2. i 3. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-553/21: Tužba podnesena 7. rujna 2021. – Agrarfrost/EUIPO – McCain (oblik smiješka)

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/37

      Tužba podnesena 7. rujna 2021. – Agrarfrost/EUIPO – McCain (oblik smiješka)
      (Predmet T-553/21)
      (2021/C 422/49)
      Jezik na kojem je tužba podnesena: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Agrarfrost GmbH & Co. KG (Wildeshausen, Njemačka) (zastupnici: H. Förster i A. Ebert-Weidenfeller, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka postupka pred žalbenim vijećem: McCain GmbH (Eschborn, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Nositelj spornog žiga: druga stranka postupka pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: trodimenzionalni žig Europske unije (oblik smiješka) – žig Europske unije br. 1 801 166

         Postupak pred EUIPO-om: postupak za brisanje

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 28. lipnja 2021. u predmetu R 1088/2020-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka, uključujući troškove koji su nastali u postupku pred tuženikovim Odjelom za poništaje i njegovim žalbenim vijećem.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 58. stavka 1. točke (a) u vezi s člankom 18. stavkom 1. Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 10. stavka 3. Delegirane uredbe Komisije (EU) 2018/625.


title: Predmet T-268/19: Rješenje Općeg suda od 26. kolovoza 2021. – Imagina Media Audiovisual i dr./Komisija

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/38

      Rješenje Općeg suda od 26. kolovoza 2021. – Imagina Media Audiovisual i dr./Komisija
      (Predmet T-268/19) (1)

      (2021/C 422/50)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik šestog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 213, 24. 6. 2019.


title: Predmet T-269/19: Rješenje Općeg suda od 26. kolovoza 2021. – Imagina Media Audiovisual/Komisija

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/38

      Rješenje Općeg suda od 26. kolovoza 2021. – Imagina Media Audiovisual/Komisija
      (Predmet T-269/19) (1)

      (2021/C 422/51)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik šestog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 213, 24. 6. 2019.


title: Predmet T-492/19: Rješenje Općeg suda od 27. kolovoza 2021. – GlaxoSmithKline Finance i Setfirst/Komisija

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/38

      Rješenje Općeg suda od 27. kolovoza 2021. – GlaxoSmithKline Finance i Setfirst/Komisija
      (Predmet T-492/19) (1)

      (2021/C 422/52)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 312, 16. 9. 2019.


title: Predmet T-418/20: Rješenje Općeg suda od 23. kolovoza 2021. – GitLab/EUIPO – Gitlab (GitLab)

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/39

      Rješenje Općeg suda od 23. kolovoza 2021. – GitLab/EUIPO – Gitlab (GitLab)
      (Predmet T-418/20) (1)

      (2021/C 422/53)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik šestog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 279, 24. 8. 2020.


title: Predmet T-234/21: Rješenje Općeg suda od 23 kolovoza 2021. – Cristalfarma/EUIPO – Reinhard Kosch (STILAXX)

text:
               18.10.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 422/39

      Rješenje Općeg suda od 23 kolovoza 2021. – Cristalfarma/EUIPO – Reinhard Kosch (STILAXX)
      (Predmet T-234/21) (1)

      (2021/C 422/54)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik desetog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 242, 21. 6. 2021.


title: Predmet C-331/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. svibnja 2021. uputio Tribunal da Relação de Lisboa (Portugal) – Autoridade da Concorrência, EDP – Energias de Portugal, SA i dr.

text:
               8.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 452/2

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 26. svibnja 2021. uputio Tribunal da Relação de Lisboa (Portugal) – Autoridade da Concorrência, EDP – Energias de Portugal, SA i dr.
      (Predmet C-331/21)
      (2021/C 452/02)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal da Relação de Lisboa

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelji: Autoridade da Concorrência, EDP – Energias de Portugal, SA, EDP Comercial – Comercialização de Energia SA, Sonae Investimentos, SGPS, SA, SONAE MC – Modelo Continente SGPS, Modelo Continente Hipermercados SA

         Druga stranka u postupku: Ministério Público

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 101. UFEU-a, na kojem se temelji članak 9. NRJC-a (Zakon br. 19/2012 od 8. svibnja), tumačiti na način da je u skladu s njime odredbu o zabrani tržišnog natjecanja, poput onih iz odredbe 12. stavka 1. i odredbe 12. stavka 2. […] sporazuma o udruživanju, dopušteno klasificirati kao sporazum o ograničenju s obzirom na cilj, sklopljen između dobavljača električne energije i trgovca na malo prehrambenim proizvodima koji upravlja hipermarketima i supermarketima, s ciljem odobravanja popusta klijentima – koji se istodobno pridružuju određenom tarifnom modelu za električnu energiju dobavljača električne energije, koji postoji u kontinentalnom Portugalu, i koji su vlasnici kartice vjernosti trgovca na malo prehrambenim proizvodima – odnosno popusta koji se mogu odobriti samo za kupnju proizvoda u prostorijama potonjeg trgovca na malo ili u prostorijama društava koja su s njime povezana, ako navedeni sporazum čine druge odredbe kojima se utvrđuje da je predmet tog sporazuma poticati obavljanje djelatnosti uključenih društava […], te se utvrđuju pogodnosti za potrošače […] a da se pritom ne analiziraju konkretni štetni učinci za tržišno natjecanje koji proizlaze iz navedene odredbe 12. stavka 1. i odredbe 12. stavka 2.?

                  2.

                  Treba li članak 101. stavak 1. UFEU-a tumačiti na način da se za sporazum kojim se zabranjuje obavljanje određenih gospodarskih djelatnosti i koji odgovara navodnoj podjeli tržištâ između dvaju poduzetnika može smatrati da ograničava tržišno natjecanje s obzirom na cilj ako se sklopi između subjekata koji se međusobno ne natječu niti će se međusobno natjecati ni na jednom od tržišta na koja se odnosi navedena obveza, čak i ako se za tržišta na koja se ta obveza odnosi može smatrati da su liberalizirana ili da ne postoje nepremostive pravne prepreke za ulazak u njih?

                  3.

                  Treba li članak 101. stavak 1. UFEU-a tumačiti na način da potencijalnim konkurentima treba smatrati dobavljača električne energije i trgovca na malo prehrambenim proizvodima koji upravlja hipermarketima i supermarketima koji su međusobno sklopili navedeni sporazum, s ciljem uzajamnog poticanja gospodarskih djelatnosti i povećanja prodaje druge strane (i, u slučaju trgovca na malo prehrambenim proizvodima, društava u čijem kapitalu većinski udio ima jedno od njegovih matičnih društava) ako trgovac na malo prehrambenim proizvodima i potonja, s njime povezana, društva nisu u trenutku sklapanja sporazuma obavljala djelatnost dobavljača električne energije, ni na predmetnom ni na bilo kojem drugom zemljopisnom tržištu, i ako u postupku nije dokazano da su imali namjeru na tom tržištu obavljati navedenu djelatnost ili da su poduzeli bilo kakve korake s ciljem obavljanja te djelatnosti?

                  4.

                  Ostaje li odgovor na treće prethodno pitanje nepromijenjen ako je drugo društvo – u čijem kapitalu većinski udio ima matično društvo trgovca na malo prehrambenim proizvodima koji je potpisnik sporazuma (pri čemu nacionalno Tijelo za zaštitu tržišnog natjecanja nije optužilo niti osudilo nijednog od tih dvaju subjekata niti su oni bili stranke u postupku pokrenutom pred ovim sudom) i koje nije bilo obuhvaćeno subjektivnim područjem primjene obveze nenatjecanja – imalo udio od 50 % u trećem društvu koje je obavljalo djelatnosti stavljanja električne energije na tržište u Portugalu, a s čime je prestalo tri i pol godine prije sklapanja sporazuma jer je potonje društvo prestalo postojati?

                  5.

                  Ostaje li odgovor na četvrto prethodno pitanje nepromijenjen ako maloprodajni poduzetnik koji je potpisnik sporazuma proizvodi električnu energiju u postrojenjima za mini i mikro proizvodnju električne energije koja se nalaze na krovu njegovih objekata, iako svu proizvedenu električnu energiju po reguliranim cijenama isporučuje opskrbljivaču zadnjeg izbora?

                  6.

                  Ostaje li odgovor na četvrto prethodno pitanje nepromijenjen ako je maloprodajni poduzetnik koji je potpisnik sporazuma osam godina prije datuma njegova sklapanja sklopio drugi ugovor o poslovnoj suradnji (koji je i dalje bio na snazi na dan sklapanja sporazuma) s trećom stranom, distributerom tekućih goriva, s ciljem odobravanja unakrsnih popusta, koji se odnose na kupnju navedenih proizvoda i proizvoda koji se prodaju u hipermarketima i supermarketima poduzetnika, ako poduzetnik koji je druga strana pak, osim što stavlja na tržište tekuća goriva, također stavlja na tržište električnu energiju u kontinentalnom Portugalu i ako nije dokazano da su strane u trenutku sklapanja sporazuma imale namjeru navedeni ugovor proširiti na stavljanje električne energije na tržište ili da su s tim ciljem poduzele neke radnje?

                  7.

                  Ostaje li odgovor na četvrto prethodno pitanje nepromijenjen ako je drugo društvo- u čijem kapitalu većinski udio ima matično društvo trgovca na malo prehrambenim proizvodima koji je potpisnik sporazuma (pri čemu, također, nacionalno Tijelo za zaštitu tržišnog natjecanja nije optužilo niti osudilo nijednog od tih dvaju subjekata niti su oni bili stranke u postupku pokrenutom pred ovim sudom) i koje nije bilo obuhvaćeno subjektivnim područjem primjene obveze nenatjecanja – proizvodilo električnu energiju u kogeneracijskom postrojenju, iako je svu proizvedenu električnu energiju po reguliranim cijenama isporučivalo opskrbljivaču zadnjeg izbora?

                  8.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na ranija prethodna pitanja, treba li članak 101. stavak 1. UFEU-a tumačiti na način da se može smatrati ograničavajućom s obzirom na cilj odredba kojom se navedenom trgovcu na malo prehrambenim proizvodima – tijekom važenja sporazuma i jednu godinu neposredno nakon prestanka njegova važenja – zabranjuje da sâm ili posredstvom društva u čijem kapitalu većinski udio ima jedno od njegovih matičnih društava koje je predmet postupka, obavlja djelatnosti stavljanja električne energije na tržište na državnom području obuhvaćenom sporazumom?

                  9.

                  Treba li pojam „potencijalni konkurent”, u smislu članka 101. UFEU-a, članka 1. stavka 1. točke (c) Uredbe Komisije (EU) br. 330/2010 (1) od 20. travnja 2010. o primjeni članka 101. stavka 3. [UFEU-a] na kategorije vertikalnih sporazuma i usklađenih djelovanja i točke 27. Smjernica Europske komisije za vertikalna ograničenja (SL 2010., C 130, str. 1.), tumačiti na način da on uključuje poduzetnika obvezanog odredbom o zabrani tržišnog natjecanja koji je prisutan na tržištu proizvoda potpuno odvojenom od tržišta proizvoda druge strane u sporazumu ako u dokumentima koji se nalaze u spisu spora pokrenutog pred nacionalnim sudom ne postoji nijedna konkretna indicija (poput projekata, ulaganja ili drugih pripremnih aktivnosti) da je predmetni poduzetnik, prije navedene odredbe i u njezinu nedostatku, mogao kratkoročno ući na tržište druge strane niti je dokazano da je druga strana u sporazumu, prije navedene odredbe i u njezinu nedostatku, navedenog poduzetnika smatrala potencijalnim konkurentom na tržištu o kojem je riječ?

                  10.

                  Treba li članak 101. stavak 1. UFEU-a tumačiti na način da sama činjenica da sporazum o udruživanju između poduzetnika koji stavlja električnu energiju na tržište i poduzetnika koji na malo prodaje prehrambene i neprehrambene proizvode za upotrebu u kućanstvu, sklopljen radi unakrsne promidžbe njihovih odnosnih djelatnosti (u čijem okviru, konkretno, prvi poduzetnik odobrava popuste svojim klijentima za potrošnju električne energije na temelju kojih drugi poduzetnik umanjuje iznos kupnje koju navedeni klijenti obave u trgovinama na malo), sadržava odredbu na temelju koje se obje strane obvezuju na to da se neće međusobno natjecati ili sklapati slične sporazume s konkurentima druge strane znači da je cilj navedene odredbe ograničiti tržišno natjecanje u smislu članka 101. stavka 1. UFEU-a iako:

                              —

                              vremensko područje primjene predmetne odredbe (trajanje sporazuma od jedne godine, uvećano za još jednu godinu) podudara se s razdobljem, utvrđenim u istom sporazumu, tijekom kojeg strane nisu ovlaštene koristiti se poslovnim tajnama ili stručnim znanjem koje su stekle u okviru provedbe udruženja u projektima s trećim stranama;

                              —

                              zemljopisno područje primjene odredbe ograničeno je na zemljopisno područje primjene sporazuma;

                              —

                              područje primjene odredbe ratione personae ograničeno je na strane sporazuma i poduzetnike u čijem kapitalu imaju većinski udio te na druge poduzetnike iste grupe koji također posjeduju trgovine na malo ili njima upravljaju, a koje su obuhvaćene područjem primjene navedenog sporazuma;

                              —

                              područje primjene odredbe ratione personae isključuje veliku većinu društava koja pripadaju istoj gospodarskoj skupini strana i koja posljedično nisu obvezana odredbom te se mogu natjecati s drugom stranom tijekom i nakon prestanka važenja sporazuma;

                              —

                              poduzetnici na koje se primjenjuje odredba o zabrani tržišnog natjecanja prisutni su na potpuno odvojenim tržištima proizvoda te nije dokazano da su u trenutku sklapanja sporazuma razvili bilo kakav projekt ili plan ili pak izvršili bilo kakvu vrstu ulaganja ili poduzeli neku drugu radnju kako bi ušli na tržište proizvoda druge strane?

                  11.

                  Treba li pojam „vertikalni sporazum”, u smislu članka 101. stavka 1. UFEU-a, članka 1. stavka 1. točke (a) Uredbe Komisije (EU) br. 330/2010 od 20. travnja 2010. o primjeni članka 101. stavka 3. [UFEU-a] na kategorije vertikalnih sporazuma i usklađenih djelovanja i točke 25. podtočke (c) Smjernica Europske komisije za vertikalna ograničenja (SL 2010., C 130, str. 1.), tumačiti na način da on uključuje sporazum s obilježjima opisanima u ranije navedenim pitanjima, u okviru kojega su strane prisutne na potpuno odvojenim tržištima proizvoda te nije dokazano da su, prije navedenog sporazuma i u njegovu nedostatku, izvršile bilo kakav projekt, ulaganje ili plan kako bi ušle na tržište proizvoda druge strane, ali u okviru kojega strane, za potrebe predmetnog sporazuma, drugoj strani stavljaju na raspolaganje svoje poslovne mreže, prodajne timove i stručna znanja radi promidžbe te stjecanja i povećanja klijenata i poslova te druge strane?

         (1)  SL 2010, L 102, str. 1


title: Predmet C-411/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. srpnja 2021. uputio Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) – Instituto do Cinema e do Audiovisual, I. P./NOWO Communications, S.A.

text:
               8.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 452/4

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 5. srpnja 2021. uputio Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) – Instituto do Cinema e do Audiovisual, I. P./NOWO Communications, S.A.
      (Predmet C-411/21)
      (2021/C 452/03)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Supremo Tribunal Administrativo

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: Instituto do Cinema e do Audiovisual, I. P.

         Tuženik: NOWO Communications, S. A.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Može li članak 10. stavak 2. Leia n.o 55/2012, de 6 de setembro (Zakon br. 55/2012 od 6. rujna), ako ga se tumači na način da se njime predviđena pristojba upotrebljava isključivo za financiranje promicanja i distribucije portugalskih filmova i ostalih audiovizualnih djela, dovesti do neizravne diskriminacije pružanja usluga između država članica u odnosu na odgovarajuće nacionalno pružanje usluga, time što više otežava pružanje usluga između država članica nego pružanje usluga isključivo unutar jedne države članice, čime se povređuju odredbe članka 56. UFEU-a?

                  2.

                  Može li odgovor na prvo prethodno pitanje izmijeniti činjenica da u drugim državama članicama Europske unije postoje sustavi koji su istovjetni ili slični sustavu koji je predviđen Zakonom br. 55/2012?


title: Predmet C-427/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. srpnja 2021. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – LD/ALB FILS KLINIKEN GmbH

text:
               8.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 452/5

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 14. srpnja 2021. uputio Bundesarbeitsgericht (Njemačka) – LD/ALB FILS KLINIKEN GmbH
      (Predmet C-427/21)
      (2021/C 452/04)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesarbeitsgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: LD

         Tuženik: ALB FILS KLINIKEN GmbH

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Primjenjuje li se članak 1. stavci 1. i 2. Direktive 2008/104/EZ (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o radu preko poduzeća za privremeno zapošljavanje ako se, kako je određeno člankom 4. stavkom 3. Tarifvertraga für den öffentlichen Dienst (Kolektivni ugovor za javne službe, u daljnjem tekstu: TVöD), zadaće radnika prenose na treću osobu i ako taj radnik u pogledu radnog odnosa koji i dalje postoji s njegovim dosadašnjim poslodavcem na zahtjev tog poslodavca mora za treću osobu trajno obavljati posao predviđen ugovorom o radu te pritom podliježe stručnoj i organizacijskoj ovlasti davanja uputa treće osobe?

                  2.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:
                  je li u skladu sa zaštitnom svrhom Direktive 2008/104/EZ ako se, kao što je to slučaj na temelju članka 1. stavka 3. točke 2.b Gesetza zur Regelung der Arbeitnehmerüberlassung (Zakon o uređenju ustupanja radnika, u daljnjem tekstu: AÜG), stavljanje na raspolaganje osoblja u smislu članka 4. stavka 3. TVöD-a isključuje iz područja primjene nacionalnih pravila zaštite u pogledu ustupanja radnika tako da se ta pravila zaštite ne mogu primijeniti u slučajevima stavljanja na raspolaganje osoblja?

         (1)  Direktiva Europskog parlamenta i Vijeća od 19. studenoga 2008. o radu preko poduzeća za privremeno zapošljavanje (SL 2008., L 327, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 4., str. 280.)


title: Predmet C-432/21: Tužba podnesena 15. srpnja 2021. – Europska komisija/Republika Poljska

text:
               8.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 452/5

      Tužba podnesena 15. srpnja 2021. – Europska komisija/Republika Poljska
      (Predmet C-432/21)
      (2021/C 452/05)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: C. Hermes, G. Gattinara, D. Milanowska, agenti)

         Tuženik: Republika Poljska

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  utvrdi da je Republika Poljska povrijedila svoje obveze:

                              —

                              iz članka 6. stavka 1., članka 6. stavka 2., članka 12. stavka 1. točaka (a) do (d), članka 13. stavka 1. točke (a) i članka 16. stavka 1. Direktive Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (1) i članka 4. stavka 5. točaka (a), (b) i (d) i članka 9. stavka 1. Direktive 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 30. studenoga 2009. o očuvanju divljih ptica (2), jer je u nacionalni sustav unijela odredbe u skladu s kojima gospodarenje šumama u skladu s dobrom praksom ne narušava nijednu odredbu o zaštiti prirode na temelju Direktive o pticama i Direktive o staništima,
                              i

                              —

                              iz članka 6. stavka 3. Direktive Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore u vezi s člankom 19. stavkom 1. drugim podstavkom Ugovora o Europskoj uniji, člankom 216. stavkom 2. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, člankom 6. stavkom 1. točkom (b) i člankom 9. stavkom 2. Aarhuške konvencije od 25. lipnja 1998. o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša, jer je isključila mogućnost organizacija za zaštitu okoliša da pred sudom pobijaju planove upravljanja šumama,

                  —

                  naloži Republici Poljskoj snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Prema Komisijinu mišljenju Poljska je povrijedila obveze koje proizlaze iz odredaba Direktive Vijeća 92/43/EEZ (Direktiva o staništima), Direktive Europskog parlamenta i Vijeća 2009/147/EZ (Direktiva o pticama) i Aarhuške konvencije iz 2005.
      U okviru prvog tužbenog razloga Komisija ističe da unošenje 2016. godine odredbe članka 14.b stavka 3. u Zakon o šumama iz 1991., u skladu s kojim gospodarenje šumama koje se provodi u skladu s dobrom praksom ne narušava nijedan propis o zaštiti prirode, predstavlja nepravilno prenošenje direktiva, jer povrjeđuje obvezu koja je istima predviđena uspostave strogih sustava očuvanja vrsta životinja i obvezu očuvanja divljih ptica. Takav novi tekst odredbe članka 14.b stavka 3. Zakona o šumama u biti uvodi široko odstupanje od odredbi direktiva, i stvara jedino pravnu fikciju o sukladnosti sa zahtjevima očuvanja vrsta predviđenima u člancima 12. i 13. Direktive o staništima i člancima 5. i 9. Direktive o pticama. Usto, članak 6. stavak 1. Direktive o staništima i članak 4. stavak 1. Direktive o pticama zahtijevaju donošenje mjera za očuvanje konkretnih područja. Primjena članka 14.b stavka 3. Zakona o šumama značila bi da u Poljskoj više nema potrebe donošenja i primjene mjera očuvanja s obzirom na ta konkretna područja.
      U okviru drugog tužbenog razloga Komisija ističe neosiguravanje mogućnosti pobijanja od strane organizacije za zaštitu okoliša odluke ministra za zaštitu okoliša kojom se potvrđuju planovi upravljanja šumama, što je suprotno odredbama Aarhuške konvencije. Naime, članak 6. stavak 3. Direktive o staništima u vezi s člankom 9. stavkom 2. Aarhuške konvencije zahtijeva da organizacije za zaštitu okoliša mogu pred sudom pobijati odluke koje se odnose na planove i projekte u smislu članka 6. stavka 3. Direktive o staništima.

         (1)  SL 2006., L 206, str. 7. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 14.)

         (2)  SL 2010., L 20, str. 7. (SL, Posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 32., str. 128.)


title: Predmet C-436/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. srpnja 2021. uputio Bundesgerichtshofs (Njemačka) – flightright GmbH/American Airlines, Inc.

text:
               8.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 452/6

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. srpnja 2021. uputio Bundesgerichtshofs (Njemačka) – flightright GmbH/American Airlines, Inc.
      (Predmet C-436/21)
      (2021/C 452/06)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundesgerichtshof

         Stranke glavnog postupka

         Podnositelj revizije: flightright GmbH

         Druga stranka u revizijskom postupku: American Airlines, Inc.

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Postoje li izravno povezani letovi u smislu članka 2. točke (h) Uredbe br. 261/2004 (1) već ako putnička agencija dijelove letova različitih zračnih prijevoznika objedini u jednu prijevoznu operaciju, putniku za to zaračuna ukupnu cijenu i izda jedinstvenu elektroničku kartu ili je, k tomu, potreban poseban pravni odnos između stvarnih zračnih prijevoznika?

                  2.

                  U slučaju da je potreban poseban pravni odnos između stvarnih zračnih prijevoznika:
                  Je li dovoljno da su u rezerviranom letu poput onog opisanog u prvom prethodnom pitanju objedinjena dva uzastopna dijela leta koje treba izvršiti isti zračni prijevoznik?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na drugo prethodno pitanje:
                  Treba li članak 2. Sporazuma između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o zračnom prometu od 21. lipnja 1999. (2) i upućivanje na Uredbu (EZ) br. 261/2004 koje je uvršteno u njegov prilog Odlukom br. 1/2006 Zajedničkog odbora Europske unije i Švicarske za zračni promet od 18. listopada 2006 (3) tumačiti na način da se ta uredba primjenjuje i na putnike koji u treću zemlju putuju iz zračne luke smještene na državnom području Švicarske?

         (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL 2004., L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21. i ispravak SL 2019., L 119, str. 202.)

         (2)  SL 2002., L 114, str. 73.

         (3)  Odluka br. 1/2006 Odbora Zajednice i Švicarske za zračni promet od 18. listopada 2006. o izmjeni Sporazuma između Europske zajednice i Švicarske Konfederacije o zračnom prometu (SL 2006., L 298, str. 23.)


title: Predmet C-443/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. srpnja 2021. uputio Curtea de Apel Piteşti (Rumunjska) – SC Avicarvil Farms SRL/Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale, Agenţia pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură – Centrul Judeţean Vâlcea

text:
               8.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 452/7

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. srpnja 2021. uputio Curtea de Apel Piteşti (Rumunjska) – SC Avicarvil Farms SRL/Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale, Agenţia pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură – Centrul Judeţean Vâlcea
      (Predmet C-443/21)
      (2021/C 452/07)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Curtea de Apel Piteşti

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: SC Avicarvil Farms SRL

         Druge stranke u postupku: Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale, Agenţia pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură – Centrul Judeţean Vâlcea

         Prethodno pitanje

      Protivi li se članku 143. Uredbe br. 1303/2013 (1), u vezi s člankom 310. UFEU-a (načelo dobrog financijskog upravljanja) i člankom 40. stavkom 3. Uredbe (EZ) br. 1698/2005 (2) [koji je preuzet u članku 33. stavku 3. Uredbe (EU) br. 1305/2013 (3)] te načelima zaštite legitimnih očekivanja i pravne sigurnosti, upravna praksa nacionalnih tijela koja su uključena u provedbu mjere bespovratne financijske potpore i koja su zbog pogreške u izračunu koju je utvrdio Europski revizorski sud donijela akte kojima se određuje smanjenje iznosa financijske potpore priznate Programom ruralnog razvoja, koji je odobren Odlukom Europske komisije C(2012) 3529 od 25. svibnja 2012. prije nego što je donesena nova odluka Europske komisije kojom se iz financiranja isključuju iznosi koji premašuju dodatne troškove i izgubljene prihode koji su nastali preuzimanjem obveza i koji proizlaze iz pogrešaka u izračunu?

         (1)  Uredba (EU) br. 1303/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o utvrđivanju zajedničkih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu, Europskom poljoprivrednom fondu za ruralni razvoj i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo i o utvrđivanju općih odredbi o Europskom fondu za regionalni razvoj, Europskom socijalnom fondu, Kohezijskom fondu i Europskom fondu za pomorstvo i ribarstvo te o stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1083/2006 (SL 2013., L 347, str. 320.)

         (2)  Uredba Vijeća (EZ) br. 1698/2005 od 20. rujna 2005. o potporama ruralnom razvoju Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) (SL 2005., L 277, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 40., str. 138.)

         (3)  Uredba (EU) br. 1305/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o potpori ruralnom razvoju iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 (SL 2013., L 347, str. 487. i ispravak SL 2016., L 130, str. 1.)


title: Predmet C-448/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. srpnja 2021. uputio Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Central Cível (Portugal) – Portugália – Administração de Patrimónios, SGPS, S.A./Banco BPI, S.A.

text:
               8.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 452/8

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. srpnja 2021. uputio Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Central Cível (Portugal) – Portugália – Administração de Patrimónios, SGPS, S.A./Banco BPI, S.A.
      (Predmet C-448/21)
      (2021/C 452/08)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Judicial da Comarca do Porto – Juízo Central Cível

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Portugália – Administração de Patrimónios, SGPS, S.A.

         Tuženik: Banco BPI, S.A.

         Prethodna pitanja

      Za potrebe Direktive (EU) 2015/2366 (1) Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2015. (u daljnjem tekstu: Direktiva):

                  I.

                  Čini li „platnu transakciju” u smislu članka 73. stavka 1. Direktive izvršenje, uz ljudsku intervenciju pružatelja platnih usluga, naloga za plaćanje na papiru koji je digitaliziran i proslijeđen porukom elektroničke pošte, poslanog pružatelju platnih usluga s računa elektroničke pošte koji je otvorio korisnik?

                  II.

                  Treba li odredbe članka 73. stavka 1. Direktive tumačiti na način da:

                              II.I.

                              Ne dovodeći u pitanje odredbe članka 71. ili opravdanu sumnju u prijevaru koja je uredno priopćena, je li dovoljna puka obavijest o nepostojanju autorizacije platne transakcije, bez prilaganja dokaza, kako bi nastala obveza (za pružatelja platnih usluga) da izvrši povrat (platitelju)?

                              II.II.

                              U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje II.I., može li se isključiti pravilo u skladu s kojim je dovoljno puko priopćavanje platitelja kao posljedica neprimjene pravilâ o teretu dokazivanja utvrđenih u članku 72. Direktive dogovorom između stranaka (platitelja i pružatelja usluga), kao što je to dopušteno člankom 61. stavkom 1. Direktive?

                              II.III.

                              U slučaju potvrdnog odgovora na pitanje II.II., je li pružatelj platnih usluga platitelju obvezan odmah isplatiti povrat samo ako on dokaže da transakcija nije bila autorizirana ako se, isključujući primjenu članka 72. Direktive, primjenjivim zakonskim ili ugovornim odredbama zahtijeva da platitelj podnese navedeni dokaz?

                  III.

                  Dopušta li se odredbama članka 61. stavka 1. Direktive ne samo da se ne primijene odredbe članka 74. Direktive, nego i da se u zamjenu za isključena pravila utvrde, na temelju dogovora između korisnika (koji nije potrošač) i pružatelja platnih usluga, stroža pravila o odgovornosti platitelja, osobito kao iznimka od odredbi članka 73. Direktive?

         (1)  Direktiva (EU) 2015/2366 Europskog parlamenta i Vijeća od 25. studenoga 2015. o platnim uslugama na unutarnjem tržištu, o izmjeni direktiva 2002/65/EZ, 2009/110/EZ i 2013/36/EU te Uredbe (EU) br. 1093/2010 i o stavljanju izvan snage Direktive 2007/64/EZ (SL 2015., L 337, str. 35.)


title: Predmet C-449/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. srpnja 2021. uputio Cour d’appel de Paris (Francuska) – Towercast/Autorité de la concurrence, Ministère de l’Économie

text:
               8.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 452/9

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 21. srpnja 2021. uputio Cour d’appel de Paris (Francuska) – Towercast/Autorité de la concurrence, Ministère de l’Économie
      (Predmet C-449/21)
      (2021/C 452/09)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour d'appel de Paris

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Towercast

         Tuženici: Autorité de la concurrence, Ministère de l’Économie

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 21. stavak 1. Uredbe Vijeća (EZ) br. 139/2004 od 20. siječnja 2004. o kontroli koncentracija između poduzetnika (Uredba EZ o koncentracijama) (1) tumačiti na način da mu se protivi to da koncentraciju, koja nije od značaja za cijelu Zajednicu u smislu članka 1. navedene uredbe, koja je provedena ispod pragova obvezne ex ante kontrole predviđenih nacionalnim pravom i koja nije dovela do upućivanja Europskoj komisiji na temelju članka 22. navedene uredbe, nacionalno tijelo za tržišno natjecanje analizira kao zlouporabu vladajućeg položaja koja je zabranjena člankom 102. UFEU-a, s obzirom na strukturu tržišnog natjecanja na tržištu od nacionalnog značaja?

         (1)  SL 2004., L 24, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 8., svezak 5., str. 73.)


title: Predmet C-455/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. srpnja 2021. uputio Tribunalul Olt (Rumunjska) – OZ/Lyoness Europe AG

text:
               8.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 452/9

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 23. srpnja 2021. uputio Tribunalul Olt (Rumunjska) – OZ/Lyoness Europe AG
      (Predmet C-455/21)
      (2021/C 452/10)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunalul Olt

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: OZ

         Tuženik: Lyoness Europe AG

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 2. točku (b) Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim (1) ugovorima tumačiti na način da se fizička osoba, inženjer strojarstva specijaliziran za hidraulične i pneumatske strojeve (koji ne obavlja profesionalnu komercijalnu djelatnost niti, konkretno, djelatnost kupnje robe i usluga u svrhu preprodaje i/ili djelatnost posredovanja) i koji s trgovačkim društvom (prodavateljem robe ili pružateljem usluga) sklapa unaprijed formulirani standardni ugovor na temelju kojeg ta fizička osoba ima pravo sudjelovati u kupovnoj zajednici koju je osnovalo navedeno društvo u obliku sustava Lyoness (sustav u okviru kojeg se obećava zarada u obliku povrata za kupnje, naknada i drugih promotivnih pogodnosti), kupovati robu i usluge kod trgovaca koji su u ugovornom odnosu s tim društvom (i koji se nazivaju Lyonessovim trgovinskim partnerima) te posredovati kod drugih osoba u okviru sustava Lyoness (takozvani potencijalni vjerni klijenti), smatrati „potrošačem” u smislu te odredbe, u svrhu djelotvorne zaštite potrošača, unatoč ugovornoj odredbi kojom se predviđa da se na ugovorni odnos između Lyonessa i klijenta isključivo primjenjuje švicarsko pravo neovisno o klijentovu prebivalištu?

                  2.

                  Treba li članak 2. točku (b) Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima tumačiti na način da se „potrošačem” u smislu te odredbe može smatrati osoba, koja je s prodavateljem robe ili pružateljem usluga sklopila ugovor koji ima dva cilja, odnosno [kad se] ugovor sklapa u svrhe koje su djelomično obuhvaćene komercijalnom, gospodarskom ili profesionalnom djelatnošću te fizičke osobe, a djelomično nisu obuhvaćene tom djelatnošću, i komercijalni, gospodarski ili profesionalni cilj te fizičke osobe nema odlučujuću važnost u općem kontekstu ugovora?

                  3.

                  U slučaju potvrdnog odgovora na prethodno navedeno pitanje, koji su glavni kriteriji koje treba primijeniti kako bi se utvrdilo ima li komercijalni, gospodarski ili profesionalni cilj te fizičke osobe odlučujuću važnost u općem kontekstu ugovora?

         (1)  Direktiva Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima (SL L 95, 21. 4. 1993., str. 29.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 12., str. 24.)


title: Predmet C-457/21 P: Žalba koju je 22. srpnja 2021. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (sedmo prošireno vijeće) od 12. svibnja 2021. u spojenim predmetima T-816/17 i T-318/18, Luksemburg i Amazon/Komisija

text:
               8.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 452/10

      Žalba koju je 22. srpnja 2021. podnijela Europska komisija protiv presude Općeg suda (sedmo prošireno vijeće) od 12. svibnja 2021. u spojenim predmetima T-816/17 i T-318/18, Luksemburg i Amazon/Komisija
      (Predmet C-457/21 P)
      (2021/C 452/11)
      Jezici postupka: engleski i francuski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: P.-J. Loewenthal, F. Tomat, agenti)

         Druge stranke u postupku: Veliko Vojvodstvo Luksemburg, Amazon.com, Inc., Amazon EU Sàrl, Irska

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda (sedmo prošireno vijeće) od 12. svibnja 2021. u spojenim predmetima T-816/17 i T-318/18, Luksemburg i dr./Komisija;

                  —

                  odbije prvi tužbeni razlog u predmetu T-816/17 te drugi, četvrti, peti i osmi tužbeni razlog u predmetu T-318/18;

                  —

                  vrati predmet Općem sudu na ponovno odlučivanje o tužbenim razlozima koji nisu bili ocijenjeni;

                  —

                  podredno, iskoristi ovlast koju ima u skladu s drugom rečenicom u članku 61. stavku 1. Statuta Suda Europske unije kako bi sâm donio konačnu presudu u sporu; i

                  —

                  o troškovima odluči naknadno, ako vrati predmet Općem sudu, ili naloži Luksemburgu i društvima Amazon EU S.à.r.l i Amazon.com, Inc. da snose troškove postupaka ako donese konačnu presudu u sporu.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Komisija iznosi dva žalbena razloga u prilog svojoj žalbi.
      Prvi tužbeni razlog odnosi se na to da je Opći sud, kada je odbio glavni zaključak o postojanju prednosti iz Odluke (1), povrijedio članak 107. stavak 1. UFEU-a, nije obrazložio svoju odluku, povrijedio postupovna pravila i iskrivio Odluku. Ovaj žalbeni razlog dijeli se na dva dijela:

                  —

                  Prvi dio: u točkama 162. do 251. presude, Opći sud je pogriješio kada je odbacio funkcionalnu analizu iz Odluke o Amazon Europe Technologies SCS („LuxSCS”) i njezinom odabiru LuxSCS kao ispitane stranke na temelju toga da je LuxSCS bio zakoniti vlasnik nematerijalnih sredstava, stavio ih na raspolaganje društvu Amazon EU S.à.r.l („LuxOpCo”), i financijski sudjelovao u njihovu razvoju. Time je pogrešno protumačio i primijenio načelo nepristrane transakcije, što predstavlja povredu članka 107. stavka 1. UFEU-a u vezi s uvjetom prednosti, te je povrijedio obvezu obrazlaganja, zbog proturječnog i nedostatnog obrazloženja. Opći sud se također nepravilno pozvao na vlastite argumente kako bi odbio izbor LuxSCS-a kao ispitane stranke u Odluci na temelju toga da nije bilo usporedivih neovisnih društava što bi omogućilo da se primijeni metoda transakcijske neto marže (MTMN) na LuxSCS. Tako je Opći sud prekoračio svoju nadležnost sudskog nadzora, što predstavlja povredu postupka i povredu Komisijina prava obrane te je iskrivio Odluku.

                  —

                  Drugi dio: u točkama 257. do 295. presude, Opći sud je pogriješio kada je odbio izračun tantijema po tržišnim uvjetima u Odluci koje LuxOpCo duguje LuxSCS-u na temelju toga što je LuxSCS, kao ispitana stranka, trebao imati pravo na tržišnu cijenu nematerijalne imovine prema licenciji i što LuxSCS nije pružao usluge s niskom dodanom vrijednošću. Time je Opći sud pogrešno tumačio i primijenio načelo nepristrane transakcije, povrijedio postupovna pravila, iskrivio Odluku i povrijedio obvezu obrazlaganja.

            Drugi žalbeni razlog odnosi se na to da je Opći sud time što je odbio prvi podredni zaključak o postojanju prednosti iz Odluke, pogriješio u standardu dokazivanja koji se zahtijeva za utvrđivanje postojanja prednosti, povrijedio članak 107. stavak 1. UFEU-a, nije obrazložio odluku te povrijedio postupovna pravila. Ovaj žalbeni razlog podijeljen je na tri dijela:

                  —

                  Prvi dio: iako je Opći sud potvrdio pravilni dokazni standard za utvrđenje postojanja prednosti u točkama presude 310. i 513., ustvari je primijenio drugi, stroži standard kako bi odbio prvi podredni zaključak o postojanju prednosti iz Odluke, u točkama 503. do 538. presude. Tako je Opći sud pogriješio u standardu dokazivanja zaključka o postojanju prednosti i povrijedio obvezu obrazlaganja zbog proturječnog obrazloženja.

                  —

                  Drugi dio: u točkama 314. do 442. presude, Opći sud se pogrešno pozvao na funkcije koje izvršavaju tijela grupe Amazon smještena u SAD-u, u prilog svojem zaključku da je Komisija preuveličala složenost funkcija koje izvršava LuxOpCo u vezi s nematerijalnom imovinom na temelju licencije. Također nije naveo razloge zbog kojih je smatrao da funkcije koje obavlja LuxOpCo u vezi s robnom markom Amazon i u vezi s djelatnošću maloprodaje i pružanja usluga društva Amazon u Europi nisu jedinstvene. Time je Opći sud pogrešno tumačio i primijenio načelo nepristrane transakcije, što predstavlja povredu članka 107. stavka 1. UFEU-a u vezi s uvjetom prednosti, te je povrijedio obvezu obrazlaganja zbog nedostatnog obrazloženja.

                  —

                  Treći dio: u točkama 499. do 537. presude, Opći sud se nepravilno pozvao na vlastite argumente kako bi odbio prvi podredni zaključak o postojanju prednosti na temelju činjenice da se Komisija oslonila na metodu podjele dobiti s analizom doprinosa ne pokazuje da prethodno porezno mišljenje nužno dovodi do prednosti. Time je Opći sud prekoračio svoju nadležnost sudskog nadzora, što predstavlja povredu postupka i povredu Komisijina prava obrane.

         (1)  Odluka Komisije (EU) 2018/859 оd 4. listopada 2017. o državnoj potpori SA.38944 (2014/C) (ex 2014/NN) koju je proveo Luksemburg za društvo Amazon (priopćeno pod brojem dokumenta C(2017) 6740) (SL 2018., L 153, str. 1.; u daljnjem tekstu: Odluka)


title: Predmet C-461/21: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. srpnja 2021. uputio Tribunalul Prahova (Rumunjska) – SC Cartrans Preda SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova

text:
               8.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 452/12

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 27. srpnja 2021. uputio Tribunalul Prahova (Rumunjska) – SC Cartrans Preda SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova
      (Predmet C-461/21)
      (2021/C 452/12)
      Jezik postupka: rumunjski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunalul Prahova

         Stranke

         Tužitelj: SC Cartrans Preda SRL

         Tuženik: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li za potrebe priznavanja izuzeća od PDV-a za transakcije i usluge prijevoza u vezi s uvozom robe u smislu Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, (1) članak 86. stavak 1. točku (b) i članak 86. stavak 2. tumačiti na način da evidentiranje uvozne transakcije (na primjer, sastavljanje ulazne skraćene deklaracije od strane carinskog tijela dodjeljivanjem broja pod nazivom MRN/Master Reference Number) uvijek podrazumijeva i uključivanje tarife prijevoza do prvog mjesta odredišta na području države članice uvoza u izračun carinske vrijednosti? Je li postojanje MRN-a, iz kojeg ne proizlazi nikakva osnovana sumnja o prijevari, prešutni dokaz o tome da su svi troškovi koji su predviđeni člankom 86. stavkom 1. točkama (a) i (b) bili uključeni u oporezivi iznos prilikom carinjenja?

                  2.

                  Protivi li se članku 144., članku 86. stavku 1. točki (b) i članku 86. stavku 2. Direktive [2006/112] porezna praksa države članice da odbija priznati izuzeće od PDV-a za usluge prijevoza u vezi s uvozom [u Uniju] zbog nepodnošenja isključivo formalnog dokaza o uključivanju prijevoznih tarifa u carinsku vrijednost iako su, s jedne strane, podnesene druge relevantne popratne uvozne isprave – skraćena deklaracija i teretni list CMR s napomenom o predaji primatelju – te, s druge strane, ništa ne navodi na sumnju o vjerodostojnosti ili pouzdanosti skraćene deklaracije i teretnog lista CMR?

                  3.

                  S obzirom na odredbe članka 57. UFEU-a, predstavlja li povrat PDV-a i trošarina od strane poreznih tijela više država članica isporuku usluga unutar Zajednice ili aktivnost glavnog komisionara koji posreduje u poslovnoj transakciji?

                  4.

                  Treba li članak 56. UFEU-a tumačiti na način da postoji ograničenje slobodnog kretanja usluga ako je primatelj usluge koju je isporučio pružatelj usluga s poslovnim nastanom u drugoj državi članici, dužan u skladu s propisom države članice u kojoj taj primatelj usluge ima poslovni nastan odbiti porez na naknadu koja se duguje za isporuku predmetnih usluga, s obzirom na to da ne postoji takva obveza odbitka u slučaju pregovaranja iste usluge s pružateljem usluga koji ima poslovni nastan u istoj državi članici kao i primatelj usluga?

                  5.

                  Je li porezni tretman države rezidentnosti subjekta koji isplaćuje dobit element koji čini manje privlačnim i ograničava slobodno pružanje usluga jer se rezident mora, kako bi izbjegao primjenu poreza po odbitku u iznosu od 4 %, ograničiti na suradnju u području povrata PDV-a i trošarina sa subjektima koji su isto tako rezidenti, a ne s drugim subjektima s poslovnim nastanom u drugim državama članicama?

                  6.

                  Može li se činjenica da se dobit nerezidenta oporezuje po stopi od 4 % (ili, ovisno o slučaju, 16 %) bruto iznosa, dok porez na dobit koji se primjenjuje na pružatelja usluga rezidentnog u istoj državi članici (ako ostvaruje dobit) iznosi 16 % neto iznosa, također smatrati povredom članka 56. UFEU-a jer predstavlja još jedan element koji čini manje privlačnim i ograničava slobodno pružanje predmetnih usluga nerezidenata?

         (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL 2006., L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.)


title: Predmet C-501/21 P: Žalba koju su 13. kolovoza 2021. podnijeli Harry Shindler i dr. protiv rješenja Općeg suda (deseto prošireno vijeće) od 8. lipnja 2021. u predmetu T-198/20, Shindler i dr./Vijeće

text:
               8.11.2021

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 452/13

      Žalba koju su 13. kolovoza 2021. podnijeli Harry Shindler i dr. protiv rješenja Općeg suda (deseto prošireno vijeće) od 8. lipnja 2021. u predmetu T-198/20, Shindler i dr./Vijeće
      (Predmet C-501/21 P)
      (2021/C 452/13)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelji: Harry Shindler i dr. (zastupnik: J. Fouchet, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

         Žalbeni zahtjev

      Kao glavni zahtjev:

                  —

                  ukinuti rješenje od 8. lipnja 2021. (T-231/20);

                  —

                  u cijelosti poništiti Odluku Vijeća (EU) 2020/135 od 30. siječnja 2020. o sklapanju Sporazuma o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, zajedno sa Sporazumom o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju i njegovim prilozima.

            Podredno:

                  —

                  ukinuti rješenje od 8. lipnja 2021. (T-231/20);

                  —

                  djelomično poništiti Odluku Vijeća (EU) 2020/135 od 30. siječnja 2020. o sklapanju Sporazuma o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju, zajedno sa Sporazumom o povlačenju Ujedinjene Kraljevine Velike Britanije i Sjeverne Irske iz Europske unije i Europske zajednice za atomsku energiju u dijelu u kojem ti akti automatski i na općenit način razlikuju, bez bilo kakve provjere proporcionalnosti, građane Unije i državljane Ujedinjene Kraljevine počevši od 1. veljače 2020., i tako osobito poništiti 6. stavak preambule i članke 9., 10. i 127. Sporazuma o povlačenju;

                  —

                  naložiti Europskoj uniji snošenje svih troškova postupka, uključujući i trošak odvjetnika u visini od 5 000 eura.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      A.   Postupovna nepravilnost pobijanog rješenja
      Opći je sud povrijedio članak 130. svojeg Poslovnika time što je omogućio samo jedan rok odnosno onaj koji je dodijeljen Komisiji za iznošenje njezine obrane u odnosu na meritum. Nije dao nikakav rok žaliteljima, koji su morali čekati „novi rok za nastavak postupka” prije nego što su se izjasnili kako o prigovoru nedopuštenosti tako i o meritumu.
      Osim toga, Opći je sud odlučio da žaliteljima ne dostavi obranu u odnosu na meritum, čime im je onemogućio da doznaju kada se trebaju izjasniti o dopuštenosti.
      Konačno, Opći je sud tužbu odbacio kao nedopuštenu bez održavanja rasprave i bez odlučivanja o dvama zahtjevima, za prekid postupka i za upućivanje spisa Sudu, koji su, pak, utjecali na nastavak postupka.
      B.   Povreda prava Unije koja se odnosi na dopuštenost tužbe
      i)   U pogledu kriterija kojim se zahtijeva da odluke koje su predmet izravnih tužbi budu regulatorni akti koji ne sadržavaju provedbene mjere
      Kao prvo, Opći je sud, pogrešno i bez objašnjenja, smatrao da je Sporazum o povlačenju međunarodni akt, iako je, po svojem predmetu i učincima, taj sporazum još uvijek obuhvaćen unutarnjim pravom Unije s obzirom na to da se njime uređuju budući odnosi između Europske unije i njezinih država članica na temelju unutarnjeg prava koje je Unija uspostavila tijekom više od pedeset godina (kad je riječ o Ujedinjenoj Kraljevini) te ga i dalje čini primjenjivim.
      Osim toga, člankom 4. stavcima 4. i 5. Sporazuma o povlačenju ograničava se sudbena nadležnost Ujedinjene Kraljevine kako bi se omogućilo da Sud Europske unije jedinstveno tumači Sporazum o povlačenju. Takva odredba nije svojstvena međunarodnom sporazumu.
      Kao drugo, pod pretpostavkom da i Sud smatra da je Sporazum o povlačenju međunarodni akt, Opći sud nije uzeo u obzir članak 275. UFEU-a, kojim se nadležnost Suda isključuje samo za određene akte u vezi s „odredb[ama] koje se odnose na zajedničku vanjsku i sigurnosnu politiku”. Opći je sud stoga pogrešno protumačio članak 263. u vezi s člankom 275. UFEU-a, koji podrazumijevaju da je Sud nadležan za sve regulatorne akte koji ne sadržavaju provedbene mjere osim akata donesenih na temelju odredaba koje se odnose na zajedničku vanjsku i sigurnosnu politiku. Međutim, s obzirom na članke 23. i 26. Ugovora o Europskoj uniji, Sporazum o povlačenju nije ni u pogledu sadržaja ni u pogledu svojeg postupka obuhvaćen zajedničkom vanjskom i sigurnosnom politikom.
      Kao treće, argumentima Općeg suda se u biti pretpostavlja da bi se Sud morao odreći provođenja nadzora nad vladavinom prava u odnosu na međunarodni sporazum. Međutim, takvo stajalište nije prihvatljivo ni u političkom ni u pravnom pogledu jer ono znači da Vijeće može, bez nadzora, dovesti u pitanje samu primjenu Ugovorâ i vrijednosti koje se njima uspostavljaju.
      Kao četvrto, Vijeće i Francuska smatraju da se Sporazumom o povlačenju automatski ukida građanstvo Unije žaliteljâ, što znači da, u tom pogledu, za postizanje njegovih učinaka nije potrebna nikakva provedbena mjera, pri čemu se podsjeća na to da se tužbu, u suprotnosti s onim što je utvrdio Opći sud, ne smije svoditi samo na pitanje njihova biračkog prava.
      ii)   U pogledu kriterija osobnog utjecaja
      Kao prvo, Opći je sud počinio pogrešku koja se tiče prava time što nije uzeo u obzir posebnosti situacije osobe G., jedne od 800 izabranih predstavnika u Francuskoj, koja pripada ograničenom krugu osoba koje se nisu mogle kandidirati na francuskim lokalnim izborima 2020.
      Kao drugo, Opći je sud počinio ozbiljnu pogrešku u analizi time što je naveo da odluka da se potpiše Sporazum o povlačenju žalitelje pogađa „zbog njihova objektivnog svojstva državljanâ Ujedinjene Kraljevine”, dok žalitelji osporavaju Sporazum o povlačenju kao britanski državljani koji borave na području Unije a s obzirom na učinke Sporazuma o povlačenju na njihovu situaciju.
      Kao treće, Opći sud poziva se samo na nemogućnost žaliteljâ da glasuju na lokalnim izborima, iako je to samo jedna od posljedica na koje žalitelji upućuju.