title: Predmet F-54/14: Tužba podnesena 17. lipnja 2014. – ZZ protiv Parlamenta

text:
               3.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 388/28

         Tužba podnesena 17. lipnja 2014. – ZZ protiv Parlamenta
   (Predmet F-54/14)
   2014/C 388/33
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: ZZ (zastupnik: André Bernard, odvjetnik)

      Tuženik: Europski parlament

      Predmet i opis spora

   Poništenje odluke o propuštanju imenovanja tužitelja na mjesto pravnog savjetnika Europskog parlamenta.

      Tužbeni zahtjev tužitelja

   Tužitelj od Službeničkog suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluku o imenovanju druge osobe na mjesto pravnog savjetnika;

               —

               eventualno ex aequo et bono utvrdi iznos naknade radi obeštećenja tužitelja za različite utvrđene nepravilnosti u službi;

               —

               naloži Europskom parlamentu snošenje troškova.


title: Predmet T-658/14: Tužba podnesena 12. rujna 2014. – Jurašinović protiv Vijeća

text:
               27.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 380/23

         Tužba podnesena 12. rujna 2014. – Jurašinović protiv Vijeća
   (Predmet T-658/14)
   2014/C 380/30
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Ivan Jurašinović (Angers, Francuska) (zastupnik: O. Pfligersdorffer, odvjetnik)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku od 8. srpnja 2014. u dijelu u kojem je tužitelju ograničen pristup dokumentima navedenim u Prilogu 3. Odluci pozivajući se na zaštitu međunarodnih odnosa i zaštitu sudskih postupaka i redigirajući, na tom temelju, tražene dokumente;

               —

               naloži Vijeću plaćanje tužitelju iznosa od 5  000,00 EUR bez poreza ili 6  000,00 EUR ukupno, uključujući poreze, na ime naknade troškova postupka s kamatama po stopi ESB-a primjenjivoj na dan podnošenja tužbe;

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni iznimke zaštite sudskih postupaka i pravnih savjeta iz članka 4, stavka 2. druge alineje Uredbe br. 1049/2001 (1) u smislu u kojem je Opći sud u presudi Jurašinović/Vijeće (T-63/10, EU:T:2012:516), u izvršenju koje je donesena pobijana odluka, već presudio da je ta iznimka primjenjiva, ona se ne može primijeniti u predmetnom slučaju.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni iznimke ugrožavanja zaštite javnog interesa koji se odnosi na međunarodne odnose iz članka 4. stavka 1. točke (a) treće alineje Uredbe br. 1049/2001 s obzirom na to da se predmetni dokumenti tiču podataka koji potječu od Europske unije, a ne od sustava Ujedinjenih naroda, tako da se u ovom postupku ne raspravlja o protoku informacija od tog tijela.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na očitoj pogrešci u ocjeni iznimke prevladavajućeg javnog interesa koji, na temelju članka 4. stavka 2. Uredbe br. 1049/2001, omogućava odstupanje od zaštite sudskih postupaka i pravnih savjeta, s obzirom da to da je, s jedne strane, postupak na koji se dokumenti odnose sada u potpunosti okončan i da je, s druge strane, Republika Hrvatska sada država članica Europske unije.

      (1)  Uredba (EZ) br. 1049/2001 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2001. o javnom pristupu dokumentima Europskog parlamenta, Vijeća i Komisije (SL L 145, str. 43.) [neslužbeni prijevod].


title: Predmet C-293/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. svibnja 2017. uputio Raad van State (Nizozemska) – Coöperatie Mobilisation for the Environment UA, Vereniging Leefmilieu protiv College van gedeputeerde staten van Limburg, College van gedeputeerde staten van Gelderland

text:
               4.9.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 293/12

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 22. svibnja 2017. uputio Raad van State (Nizozemska) – Coöperatie Mobilisation for the Environment UA, Vereniging Leefmilieu protiv College van gedeputeerde staten van Limburg, College van gedeputeerde staten van Gelderland
   (Predmet C-293/17)
   (2017/C 293/17)
   Jezik postupka: nizozemski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Raad van State

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Coöperatie Mobilisation for the Environment UA, Vereniging Leefmilieu

      Tuženici: College van gedeputeerde staten van Limburg, College van gedeputeerde staten van Gelderland

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li određena aktivnost, koja nije obuhvaćena pojmom „projekt” u smislu članka 1. stavka 2. točke (a) Direktive 2011/92/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o procjeni učinaka određenih javnih i privatnih projekata na okoliš (1) (SL 2012., L 26), s obzirom da ne predstavlja fizički zahvat u prirodno okruženje, projekt u smislu članka 6. stavka 3. Direktive Vijeća Europskih zajednica 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (2) (SL, 1992., L 206), ako se radi o aktivnosti koja bi mogla imati značajan utjecaj na područje Natura 2000?

               2.

               Ako se pretpostavi da upotreba gnojiva predstavlja projekt: treba li – ako se ta upotreba provodila zakonito prije nego je članak 6. stavak 3. Direktive Vijeća Europskih zajednica 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL, 1992., L 206) postao primjenjiv na određeno područje Natura 2000, i još uvijek se stvarno provodi – smatrati da se radi o jednom te istom projektu, čak i ako se gnojenje ne provodi uvijek na istim česticama zemljišta, u istim količinama i prema istim tehnikama?
               Je li za utvrđivanje radi li se o jednom te istom projektu relevantno da se taloženje dušika kroz upotrebu gnojiva nije povećalo nakon što je članak 6. stavak 3. Direktive Vijeća Europskih zajednica 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL, 1992., L 206) postao primjenjiv na područje Natura 2000?

               3.

               Je li članku 6. stavku 3. Direktive Vijeća Europskih zajednica 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL, 1992., L 206) protivan zakonski propis čiji cilj je izuzeti od obveze ishođenja dozvole određenu aktivnost koja je neraskidivo povezana s određenim projektom i treba ju također smatrati projektom, kao što je, primjerice, ispaša stoke od strane mljekarskog poduzeća, zbog čega za tu aktivnost nije potrebno nikakvo pojedinačno odobrenje, ako se pretpostavlja da su učinci te aktivnosti koja je dopuštena bez odobrenja ocijenjeni prihvatljivim prije usvajanja toga zakonskog propisa?

                           3a.

                           Je li članku 6. stavku 3. Direktive Vijeća Europskih zajednica 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL, 1992., L 206) protivan zakonski propis čiji cilj je određenu kategoriju projekata, kao što je upotreba gnojiva, izuzeti od obveze ishođenja dozvole te ju dopustiti bez pojedinačnog odobrenja, ako se pretpostavlja da su učinci te aktivnosti koja je dopuštena bez odobrenja ocijenjeni prihvatljivim prije usvajanja toga zakonskog propisa?

               4.

               Ispunjava li ocjena prihvatljivosti na kojoj se temelji izuzeće od obveze ishođenja dozvole za ispašu stoke i upotrebu gnojiva, u kojoj se na temelju stvarnog i očekivanog obujma i intenziteta tih aktivnosti došlo do zaključka da se u prosjeku može isključiti povećanje taloženja dušika zbog ovih aktivnosti, zahtjeve iz članka 6. stavka 3. Direktive Vijeća Europskih zajednica 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL, 1992., L 206)?

                           4a.

                           Je li s tim u vezi od značaja, da je izuzeće od obveze ishođenja dozvole povezano s Programma Aanpak Stikstof 2015-2021 (PAS) koji se temelji na pretpostavci smanjenja kumulativnog taloženja dušika na prirodne vrijednosti osjetljive na dušik u područjima Natura 2000 i da se stanje s taloženjem dušika u Natura 2000 područjima godišnje nadzire u okviru Programma Aanpak Stikstof 2015-2021, prema kojem se, ako je smanjenje manje povoljno nego što se pretpostavljalo u ocjeni prihvatljivosti, prema potrebi provodi prilagodba?

               5.

               Mogu li ocjenom prihvatljivosti u smislu članka 6. stavka 3. Direktive Vijeća Europskih zajednica 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL, 1992., L 206) izrađenoj za program kao što je Programma Aanpak Stikstof 2015-2021, biti obuhvaćeni pozitivni učinci mjera očuvanja i odgovarajućih koraka za postojeća područja prirodnih staništa i staništa vrsta, koje su donesene u vezi s obvezama koje proizlaze iz članka 6. stavka 1. i 2. te direktive?

                           5a.

                           Ako je odgovor na peto pitanje pozitivan: mogu li pozitivni učinci mjera očuvanja i odgovarajućih koraka biti obuhvaćeni ocjenom prihvatljivosti za određeni program, ako se te mjere u trenutku ocjene prihvatljivosti još ne provode i njihov pozitivan utjecaj još nije nastupio?

                     Je li – ako se pretpostavlja da ocjena prihvatljivosti sadrži konačna utvrđenja o učincima navedenih mjera koji se zasnivaju na najboljim dostupnim znanstvenim spoznajama – s tim u vezi od značaja, da se provedba i rezultati tih mjera nadziru i da se – ako proizađe da su učinci manje povoljni nego što se pretpostavljalo u ocjeni prihvatljivosti – prema potrebi provodi prilagodba?

               6.

               Treba li pozitivne učinke samostalnog smanjenja taloženja dušika koji se mogu pojaviti u vrijeme trajanja Programma Aanpak Stikstof 2015-2021 obuhvatiti ocjenom prihvatljivosti u smislu u smislu članka 6. stavka 3. Direktive Vijeća Europskih zajednica 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL, 1992., L 206)?
               Je li – ako se pretpostavlja da ocjena prihvatljivosti sadrži konačna utvrđenja o učincima navedenih mjera koji se zasnivaju na najboljim dostupnim znanstvenim spoznajama – s tim u vezi od značaja, da se samostalno smanjenje taloženja dušika nadzire i da se – ako proizađe da je smanjenje nepovoljnije nego što se pretpostavljalo u ocjeni prihvatljivosti – prema potrebi provodi prilagodba?

               7.

               Treba li mjere sanacije koje se provode u okviru programa kao što je Programma Aanpak Stikstof 2015-2021 kojima se sprječavaju štetni učinci određenog čimbenika opterećenja za okoliš, kao što je taloženje dušika, na postojeća područja prirodnih staništa ili staništa vrsta, smatrati zaštitnim mjerama u smislu t. 28. presude Suda od 15. svibnja 2014. Briels i dr. (C-521/12, ECLI:EU:C:2014:330), koje se mogu obuhvatiti ocjenom prihvatljivosti u smislu članka 6. stavka 3. Direktive Vijeća Europskih zajednica 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL, 1992., L 206)?

                           7a.

                           Ako je odgovor na sedmo pitanje pozitivan: mogu li pozitivni učinci zaštitnih mjera, koje se mogu obuhvatiti ocjenom prihvatljivosti, biti uzeti u obzir ako u vrijeme ocjene prihvatljivosti navedene mjere još nisu provedene i njihov pozitivan utjecaj još nije nastupio?

                     Je li – ako se pretpostavlja da ocjena prihvatljivosti sadrži konačna utvrđenja o učincima navedenih mjera koji se zasnivaju na najboljim dostupnim znanstvenim spoznajama – s tim u vezi od značaja, da se provedba i rezultati tih mjera nadziru i da se – ako proizađe da su učinci nepovoljniji nego što se pretpostavljalo u ocjeni prihvatljivosti – prema potrebi provodi prilagodba?

               8.

               Je li ovlast nametanja obveza u smislu članka 2.4. Wet natuurbescherming, koju nadležno tijelo primjenjuje kada je to potrebno u cilju očuvanja određenog Natura 2000 područja, s obzirom na ispašu stoke i upotrebu gnojiva, odgovarajući instrument prevencije za provedbu članka 6. stavka 2. Direktive Vijeća Europskih zajednica 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL, 1992., L 206)?

      (1)  SL 2012., L 26, str. 1.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 27., str. 3.

      (2)  SL 1992., L 206, str. 7.; SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 14.


title: Predmet C-278/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Susanne Meyer i dr. protiv TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/35

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Susanne Meyer i dr. protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-278/17)
   (2017/C 239/44)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Susanne Meyer, Sophie Meyer, Jan Meyer

      Tuženik: TUIfly GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li izostanak zbog bolesti značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1)? U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje: je li spontani izostanak značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, zbog prekida rada koji nije u skladu s propisima radnog prava i kolektivnim ugovorima („nezakoniti štrajk”) izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004? U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: mora li sama izvanredna okolnost postojati u trenutku otkazanog leta ili stvarni zračni prijevoznik može na temelju poslovnih razloga izraditi novi raspored letenja?

               4.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: odnosi li se pojam mogućnosti izbjegavanja na izvanrednu okolnost ili na posljedice nastanka izvanredne okolnosti?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet F-35/12: Rješenje Službeničkog suda (drugo vijeće) od 30. rujna 2014. – DM protiv BEREC (Javna služba — Ugovorno osoblje — Uvjeti zapošljavanja — Liječnički pregled prije stupanja u radni odnos — Članak 100. CEOS-a — Odredba o odgodi zbog liječničkog pregleda — Otkaz nakon proteka probnog rada — Bespredmetnost zahtjeva za poništenje — Primjena odredbe o odgodi zbog liječničkog pregleda uslijed zapošljavanja dotične osobe od strane druge agencije Europske unije — Nepostojanje utjecaja — Obustava postupka)

text:
               24.11.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 421/54

         Rješenje Službeničkog suda (drugo vijeće) od 30. rujna 2014. – DM protiv BEREC
   (Predmet F-35/12) (1)

   ((Javna služba - Ugovorno osoblje - Uvjeti zapošljavanja - Liječnički pregled prije stupanja u radni odnos - Članak 100. CEOS-a - Odredba o odgodi zbog liječničkog pregleda - Otkaz nakon proteka probnog rada - Bespredmetnost zahtjeva za poništenje - Primjena odredbe o odgodi zbog liječničkog pregleda uslijed zapošljavanja dotične osobe od strane druge agencije Europske unije - Nepostojanje utjecaja - Obustava postupka))
   2014/C 421/75
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: DM (zastupnici: prvotno D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal i S. Orlandi, odvjetnici, zatim D. Abreau Caldas, J.-N. Louis i S. Orlandi, odvjetnici)

      Tuženik: Tijelo europskih regulatora u elektroničkim komunikacijama (zastupnici: M. Chiodi, agent, D. Waelbroeck, A. Duron, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke o primjeni odredbe o odgodi na računanje dana tužiteljeva stupanja u službu i odluke o odbijanju njegove žalbe.

      Izreka rješenja

               1.

               Obustavlja se postupak povodom tužbe.

               2.

               Tijelo europskih regulatora u elektroničkim komunikacijama snosi vlastite troškove postupka te mu se nalaže snošenje troškova postupka DM-a.

      (1)  SL C 138, 12.5.2012., str. 37.


title: Predmet C-255/15: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. svibnja 2015. uputio Amtsgericht Düsseldorf (Njemačka) – Steef Mennens protiv Emirates Direktion für Deutschland

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/21

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 29. svibnja 2015. uputio Amtsgericht Düsseldorf (Njemačka) – Steef Mennens protiv Emirates Direktion für Deutschland
   (Predmet C-255/15)
   (2015/C 294/26)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Düsseldorf

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Steef Mennens

      Tuženik: Emirates Direktion für Deutschland

      Prethodna pitanja

               I.

               Treba li članak 10. stavak 2. u vezi s člankom 2. točkom (f) Uredbe (EZ) 261/2004 (1) tumačiti na način da je „karta” dokument s kojim putnik ima pravo (i) na prijevoz na onome letu na kojem je premješten u niži razred neovisno o tome jesu li u tom dokumentu navedeni i daljnji letovi poput povezanih ili povratnih letova?

               II.

                           a.

                           U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje:
                           I. Treba li članak 10. stavak 2. u vezi s člankom 2. točkom (f) Uredbe (EZ) 261/2004 dalje tumačiti na način da je „cijena karte” onaj iznos koji je putnik platio za sve letove navedene na karti iako je samo na jednome od letova premješten u niži razred?

                           b.

                           U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje:
                           Treba li iznos koji je temelj za povrat novca u skladu s člankom 10. stavkom 2. Uredbe (EZ) 261/2004 odrediti uzimajući u obzir jedino objavljenu cijenu zračnog prijevoznika u rezerviranom razredu za prijevoz na dijelu leta u kojem je izvršen premještaj u niži razred ili izračunati umnožak udaljenosti dijela leta na koji se odnosi premještaj i ukupne udaljenosti leta te ga potom pomnožiti s ukupnom cijenom leta?

               III.

               Treba li članak 10. stavak 2. Uredbe (EZ) 261/2004 dalje tumačiti na način da je „cijena karte” samo cijena samoga leta bez poreza i pristojbi?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91, SL L 46, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet T-405/15: Tužba podnesena 25. srpnja 2015. – Fulmen protiv Vijeća

text:
               12.10.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 337/25

         Tužba podnesena 25. srpnja 2015. – Fulmen protiv Vijeća
   (Predmet T-405/15)
   (2015/C 337/25)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Fulmen (Teheran, Iran) (zastupnici: A. Bahrami i N. Korogiannakis, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

               —

               naloži Vijeću plaćanje iznosa od 1 1 0 09  560 EUR na temelju imovinske štete i iznosa od 1 00  000 EUR na temelju neimovinske štete; i

               —

               naloži Vijeću snošenje troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužitelj u prilog tužbi ističe jedan tužbeni razlog koji se zasniva na teškoj i ozbiljnoj povredi koju je počinilo Vijeće koje je postupalo sve do zloporabe ovlasti.
   Tužitelj ističe da Vijeće ne raspolaže nikakvim dokazima protiv njega, kako bi potkrijepilo obrazloženje uvrštavanja njegovog imena na popis osoba i subjekata na koje se primjenjuju mjere ograničavanja protiv Irana i koje je koristilo sporne mjere kako bi nanijelo štetu industrijskom kapacitetu i gospodarskom razvoju Irana.


title: Predmet C-576/14 P: Žalba koju je 11. prosinca 2014. podnio Mirelta Ingatlanhasznosító Kft. protiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 19. studenoga 2014. u predmetu T-430/14, Mirelta Ingatlanhasznosító Kft. protiv Europske komisije i Europskog ombudsmana

text:
               2.3.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 73/14

      Žalba koju je 11. prosinca 2014. podnio Mirelta Ingatlanhasznosító Kft. protiv rješenja Općeg suda (peto vijeće) od 19. studenoga 2014. u predmetu T-430/14, Mirelta Ingatlanhasznosító Kft. protiv Europske komisije i Europskog ombudsmana
      (Predmet C-576/14 P)
      (2015/C 073/20)
      Jezik postupka: mađarski

         Stranke

         Žalitelj: Mirelta Ingatlanhasznosító Kft. (zastupnik: K.D. Pap, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija i Europski ombudsman

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine pobijano rješenje i vrati predmet Općem sudu na ponovno suđenje.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

            Glavni žalbeni razlog: pogrešno tumačenje Općeg suda u pogledu tužbe žalitelja.

      Žalitelj smatra da je Opći sud pogrešno protumačio i preoblikovao njegov tužbeni zahtjev te je također pogrešno protumačio osnove na kojima se temelji tužbeni zahtjev tako što je izjavio da je tužba protiv Komisije podnesena zbog „odbijanja Komisije da pokrene postupak zbog povrede obveze”.
      Žalitelj tvrdi da je predmet njegove tužbe bio zahtjev da Opći sud „obveže Europsku komisiju da provede postupak u skladu s pravom Unije kojim se jamči djelotvornost tog prava”.

      Tužitelj je u tom smislu podnio tužbu protiv Komisije jer je smatrao da je očita povreda njegovog prava na pravičan postupak bila ujedno i povreda temeljnog prava zajamčenog Poveljom Europske unije o temeljnim pravima. Prema njegovom shvaćanju, Komisija mu nije samo uskratila pravo na pravičan postupak, nego i pravo na djelotvornu sudsku zaštitu tako što je provela nepravičan postupak i analizu koja nije bila u skladu s pravom Unije i tako što nije jamčila djelotvornost tog prava (osobito iz navedene Povelje o temeljnim pravima).
      Žalitelj smatra da tumačenje koje je Opći sud dao u pogledu njegove tužbe zapravo znači da postupak koji Komisija mora provesti u skladu s pravom Unije nužno podrazumijeva da je u slučaju objektivne ocjene na temelju tog prava ona dužna pokrenuti postupak zbog povrede obveze, što tužitelj ne može zahtijevati.
      Naprotiv, žalitelj smatra da iz odredaba Povelje o temeljnim pravima koje imaju istu pravnu snagu kao i Ugovori proizlazi da samo nakon što provede pravičnu ocjenu Komisija može, oslanjajući se na sudsku praksu, ocijeniti hoće li pokrenuti postupak zbog povrede obveze. Stoga je pravičan postupak zahtjev od vrhunske važnosti i Komisija može primijeniti svoju diskrecijsku ovlast — što prema mišljenju žalitelja ne može dovesti do nepoštovanja temeljnih prava — tek nakon pravičnog postupka jer se inače, kao što je ovdje slučaj, može naći u situaciji da neće imati gotovo ništa ocijeniti.

            Podredni žalbeni razlog: pravo Unije ne daje diskrecijsku ovlast Komisiji kako bi ona odobrila izuzimanje država članica od obveze primjene sekundarnog prava i navedene uredbe a kamoli neizravno.

      Stajalište koje je Opći sud u pogledu Komisijine diskrecijske ovlasti izrazio u točki 6. rješenja, pod naslovom „Pravo”, na više načina povrjeđuje prisilne i jednoznačne odredbe Ugovorâ koje stoga ne podliježu ocjeni Komisije a da ona, prema mišljenju žalitelja, ne može također ocijeniti obvezu djelotvornosti temeljnih prava zajamčenih Poveljom Europske unije o temeljnim pravima.
      U svojoj žalbi žalitelj se niti jednom ne protivi Komisijinoj diskrecijskoj ovlasti, osim što s obzirom na stvarni sadržaj žalbe prigovara da Komisija nije mogla primijeniti svoju diskrecijsku ocjenu u skladu s ustaljenom sudskom praksom na koju se Opći sud poziva jer o primjeni slobodne ocjene može biti govora jedino ako je sama ocjena pravična i ako postoji nešto što se može razumno ocijeniti.
      Ugovor, koji ima jaču pravnu snagu od sudske prakse, određuje da Komisija mora jamčiti djelotvornost prava Unije.

         U konkretnom slučaju, agent Unije (tijelo Unije) koje je provelo ocjenu oduzelo je žalitelju njegovo temeljno pravo tako što je sam umjesto Komisije ocijenio i donio odluku prije reda i na nepravičan način o pitanjima koja sama po sebi ne mogu biti predmet slobodne ocjene; drugim riječima, umjesto da je primijenjena slobodna ocjena, o žaliteljevom predmetu odlučio je sam agent, oslanjajući se na pogrešna činjenična utvrđenja.

      Žalitelj smatra da ni nacionalni sud ni Europska komisija ne mogu ocijeniti treba li pod pretpostavkom primjene članka 101. UFEU-a primijeniti Uredbu Vijeća (EZ) br. 1/2003 o primjeni tog članka a da Komisija također ne može utvrditi da odbijanje primjene uredbe Unije (očiti propust u primjeni) znači isto što i „primjena na drugi način”. Već sama ova konstatacija dokazuje da je došlo do povrede žaliteljevog prava na pravičan postupak, a time i do uskrate djelotvorne sudske zaštite i suda koji je prethodno ustanovljen zakonom.


title: Predmet T-507/12: Presuda Općeg suda od 28. siječnja 2016. – Slovenija protiv Komisije („Državne potpore — Proizvodnja opreme za rekreaciju — Potpora za restrukturiranje — Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i nalaže njezin povrat — Obveza obrazlaganja — Mogućnost pripisivanja državi — Kriterij privatnog ulagatelja”)

text:
               14.3.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 98/27

         Presuda Općeg suda od 28. siječnja 2016. – Slovenija protiv Komisije
   (Predmet T-507/12) (1)

   ((„Državne potpore - Proizvodnja opreme za rekreaciju - Potpora za restrukturiranje - Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i nalaže njezin povrat - Obveza obrazlaganja - Mogućnost pripisivanja državi - Kriterij privatnog ulagatelja”))
   (2016/C 098/35)
   Jezik postupka: slovenski

      Stranke

      Tužitelj: Republika Slovenija (zastupnici: V. Klemenc i A. Grum, agenti)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: É. Gippini Fournier, T. Maxian Rusche, M. Kocjan i B. Rous Demiri, agenti, uz asistenciju M. Ulčara i M. Ménarda, zatim M. Ménarda, P. Božičkog i A. Krošela, odvjetnika)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2014/273/UE od 19. rujna 2012. o mjerama u korist društva ELAN d.o.o. SA.26379 (C 13/10) (ex NN 17/10) koje je provela Slovenija (SL 2014, L 144, str. 1.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Republika Slovenija snosit će troškove, uključujući i one koji se odnose na postupak privremene pravne zaštite.

      (1)  SL C 32, 2. 2. 2013.


title: Predmet T-262/15: Tužba podnesena 22. svibnja 2015. – Kiselev protiv Vijeća

text:
               7.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 294/70

         Tužba podnesena 22. svibnja 2015. – Kiselev protiv Vijeća
   (Predmet T-262/15)
   (2015/C 294/85)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Dmitry Konstantinovich Kiselev (Korolev, Rusija) (zastupnici: T. Otty i B. Kennelly, Barristers, i J. Linneker, Solicitor)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2015/432 od 13. ožujka 2015. o izmjeni Odluke 2014/145/ZVSP o mjerama ograničavanja s obzirom na djelovanja kojima se podrivaju ili ugrožavaju teritorijalna cjelovitost, suverenitet i neovisnost Ukrajine i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2015/427 od 13. ožujka 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 269/2014 o mjerama ograničavanja u odnosu na djelovanja koja podrivaju ili ugrožavaju teritorijalnu cjelovitost, suverenost i neovisnost Ukrajine;

               —

               naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog: očita pogreška u ocjeni kada je tuženik zaključio da tužitelj ispunjava kriterij za uvrštavanje iz članka 1. stavka 1. Odluke (kako je izmijenjena) i članka 2. stavka 1. Uredbe (kako je izmijenjena)

                           —

                           Tužitelj tvrdi da se, kako bi se osiguralo pridržavanje članka 11. Povelje Europske unije o temeljnim pravila i članka 10. Europske konvencije o ljudskim pravima, kriteriji za uvrštavanje u Odluci i Uredbi moraju tumačiti u skladu s pravom na slobodno izražavanje. Tužitelj tvrdi da kriterij da osoba „aktivno podupir[e]” politiku ruske vlade prema Ukrajini mora zahtijevati da osoba ima veću razinu utjecaja nad relevantnim politikama nego što je to samo iznošenje mišljenja u novinarskom kontekstu. Tužitelj je, prema vlastitim tvrdnjama, samo novinar i direktor medijske kompanije te stoga nema potrebni utjecaj niti konkretan učinak na stanje u Ukrajini niti je za njega odgovoran. Naime, tužitelj nikada nije izrazio potporu „raspoređivanju ruskih snaga u Ukrajini” kao što to tvrdi Vijeće.

               2.

               Drugi tužbeni razlog: kršenje slobode izražavanja

                           —

                           Tužitelj tvrdi da ga mjere ograničavanja kažnjavaju zbog političkih stavova koje je iznosio kao novinar i komentator. Njima se također ograničava izvršavanje njegovog prava na slobodno izražavanje kao i djelovanje novinske agencije Rossiya Segodnya koju on vodi. Tužitelj smatra da sama činjenica da Vijeće ima prigovor na sadržaj nekih od njegovih reportaža ne može biti razlog za određivanje mjera ograničavanja. Također, nema dokaza da je tužitelj poticao na nasilje ili učinio išta što bi moglo opravdati ograničavanje njegove slobode govora.

               3.

               Treći tužbeni razlog: kršenje tužiteljevog prava na obranu i prava na učinkovitu sudsku zaštitu

                           —

                           Tužitelj ističe da mu nikada nije pružen „ozbiljan i vjerodostojan dokaz” ili „konkretan dokaz ili podatak” u prilog određivanja mjera ograničavanja protiv njega. Tvrdi da su mu „dokazi” Vijeća podastrti tek (a i onda samo djelomično) nakon što je uvršten na popis.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog: tvrdnja da Vijeće tužitelju nije dalo dovoljno razloga za njegovo uključivanje na popis

                           —

                           Tužitelj tvrdi da je pruženo obrazloženje previše nedorečeno te da nije identificiran stvaran i konkretan razlog za određivanje mjera ograničavanja u odnosu na tužitelja.

               5.

               Peti tužbeni razlog: podredna tvrdnja da se Vijeće oslanjalo na nezakonitu mjeru (u toj mjeri da kriterij za uvrštavanje omogućava kršenje tužiteljevog prava na slobodno izražavanje).

                           —

                           Tužitelj ističe da, ako, suprotno prvom tužbenom razlogu, kriterij treba tumačiti na način da dopušta uvrštavanje na popis fizičkih osoba uključenih u medijsko djelovanje samo zbog izražavanja političkih stavova na koje Vijeće ima prigovora, kriterij određivanja bio bi bez odgovarajuće pravne osnove i/ili nerazmjeran ciljevima Odluke i Uredbe.

               6.

               Šesti tužbeni razlog: kršenje Sporazuma o partnerstvu i suradnji između Europske unije i Rusije

                           —

                           Tužitelj tvrdi da se nije ni pokušalo opravdati kršenje članka 52. Sporazuma o partnerstvu i suradnji između Europske unije i Rusije u pogledu ograničavanja slobode kretanja tužiteljevih sredstava (među ostalim) te da nije bilo ni pokušaja da se uključi Vijeće za suradnju sukladno članku 90.


title: Predmet T-137/17: Tužba podnesena 3. ožujka 2017. – Kakol protiv Komisije

text:
               8.5.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 144/51

         Tužba podnesena 3. ožujka 2017. – Kakol protiv Komisije
   (Predmet T-137/17)
   (2017/C 144/70)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužiteljica: Danuta Kakol (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnik: R. Duta, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi odluke povjerenstva za odabir od 25. studenoga 2016. i od 2. svibnja 2016. sukladno kojima je odbijena tužiteljičina prijava na natječaj, koja je prvotno ispunjavala uvjete za natječaj EPSO/AD/177/10-AUDIT2013-Administratori-D5,

               —

               naloži tuženiku plaćanje iznosa od 5 000 eura, ili nekog drugog iznosa, moguće i većeg, koji Opći odredi ex aequo et bono, na ime naknade štete za uvredljivi način na koji se odnosilo prema njezinoj prijavi za natječaj,

               —

               naloži poduzimanje svih pravnih mjera,

               —

               naloži tuženiku snošenje svih troškova ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Ova tužba podnesena je u biti protiv odluka od 25. studenoga 2016. i od 5. svibnja 2016., sukladno kojima je tužiteljičina prijava na natječaj „EPSO/AD/177/10-AUDIT2013-Administratori-AD5” odbijena zato što nije ispunjavala uvjete za prijavu u vezi s traženom izobrazbom.
   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tome da povjerenstvo za odabir nije prenijelo nadležnost u vezi s odlukom od 2. svibnja 2016.

                           —

                           Tužiteljica s tim u vezi tvrdi da iz više indicija proizlazi da nije moguće da je odluku od 2. svibnja 2016. donijelo povjerenstvo za odabir.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela legitimnih očekivanja i pravne sigurnosti, te načela „estoppel”.

                           —

                           Tužiteljica tvrdi da je uprava dala detaljna jamstva u okviru natječaja za koji se ranije prijavila, odnosno natječaja EPSO/AD/172/09, kod kojeg su bili propisani jednaki uvjeti za prijavu kao i u natječaju EPSO/AD/177/10. Međutim, povjerenstvo za odabir u okviru natječaja EPSO/AD/172/09 zaključilo je da tužiteljica ispunjava tražene uvjete u vezi s profesionalnim iskustvom/izobrazbom.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela jednakog postupanja i zabrane diskriminacije.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na postojanju očite pogreške u ocjeni u ovom slučaju.

                           —

                           Tužiteljica s tim u vezi tvrdi da iz podnesenih diploma proizlazi da posjeduje razinu sveučilišne naobrazbe koja odgovara završenom ciklusu od najmanje tri godine, potvrđenu diplomom u području povezanom s opisom radnog mjesta iz natječaja.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na postojanju zlouporabe ovlasti i nepostojanju proporcionalnosti.

                           —

                           Tužiteljica s tim u vezi tvrdi da je očito da tužiteljičina prijava na natječaj nije odbijena na temelju razmatranja koja se odnose na njezinu izobrazbu i njezine diplome, nego s obzirom na opću vanjsku politiku u svrhe predviđene zapošljavanjem.


title: Predmet T-461/14: Tužba podnesena 20. lipnja 2014. – Arocasa protiv Komisije

text:
               4.8.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 253/63

         Tužba podnesena 20. lipnja 2014. – Arocasa protiv Komisije
   (Predmet T-461/14)
   2014/C 253/85
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Arocasa, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco i J. Corral García, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi pobijanu odluku, i

               —

               naloži Komisiji snošenje svih troškova koji proizlaze iz ovog postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   Tužbeni razlozi i glavni argumenti isti su kao i oni već istaknuti u predmetu T-392/14, Gutser/Komisija.


title: Predmet F-130/12: Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 22. svibnja 2014. – CI protiv Parlamenta (Javna služba — Primici od rada — Obiteljske naknade — Naknada za uzdržavano dijete — Dvostruka naknada za uzdržavano dijete — Članak 67. stavak 3. Pravilnika o osoblju — Uvjeti za dodjelu — Sporazumno rješenje spora između stranaka nakon intervencije Europskog ombudsmana — Provedba — Obveza pažnje)

text:
               14.7.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 223/66

         Presuda Službeničkog suda (drugo vijeće) od 22. svibnja 2014. – CI protiv Parlamenta
   (Predmet F-130/12) (1)

   ((Javna služba - Primici od rada - Obiteljske naknade - Naknada za uzdržavano dijete - Dvostruka naknada za uzdržavano dijete - Članak 67. stavak 3. Pravilnika o osoblju - Uvjeti za dodjelu - Sporazumno rješenje spora između stranaka nakon intervencije Europskog ombudsmana - Provedba - Obveza pažnje))
   2014/C 223/68
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: CI (zastupnici: B. Cortese i A. Salerno, odvjetnici)

      Tuženik: Europski parlament (zastupnici: E. Despotopoulou i M. Ecker, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje odluke kojom se odbija dodjela dvostruke naknade za uzdržavano dijete prema članku 67. stavku 3. Pravilnika o osoblju

      Izreka presude

               1.

               Odluka Europskog parlamenta od 5. prosinca 2011. kojom se odbija produženje, računajući od 1. lipnja 2008., dvostruke naknade za uzdržavano dijete, kao i odluka od 20. srpnja 2012. kojom se odbija žalba, poništava se.

               2.

               U preostalom dijelu tužba se odbija.

               3.

               Europski parlament mora snositi vlastite troškove i nalaže mu se snošenje troškova CI-ja.

      (1)  SL C 71,9.3.2013., str. 29.


title: Presuda Suda od 28. siječnja 2015. u predmetu E-12/14 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda (Propust ugovorne stranke da ispuni svoje obveze – Direktiva 2009/125/EZ o zahtjevima za ekološki dizajn proizvoda koji koriste energiju – Neprovedba)

text:
               18.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/6

         PRESUDA SUDA
   od 28. siječnja 2015.
   u predmetu E-12/14
   Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda
   (Propust ugovorne stranke da ispuni svoje obveze – Direktiva 2009/125/EZ o zahtjevima za ekološki dizajn proizvoda koji koriste energiju – Neprovedba)
   (2015/C 201/06)
   U predmetu E-12/14, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda – ZAHTJEV za izjavu da nedonošenjem svih mjera potrebnih za provedbu akta iz točke 6. poglavlja IV. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2009/125/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o uspostavi okvira za utvrđivanje zahtjeva za ekološki dizajn proizvoda koji koriste energiju), prilagođenog Sporazumu Protokolom 1. i Odlukom Zajedničkog odbora EGP-a br. 67/2011 od 1. srpnja 2011., i/ili neobavješćivanjem Nadzornog tijela EFTA-e o tim mjerama u predviđenom roku Island nije ispunio svoje obveze iz tog akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen (sudac-izvjestitelj) i Páll Hreinsson, suci, presudio je 28. siječnja 2015. kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Izjavljuje da Island nije ispunio svoje obveze iz akta iz točke 6. poglavlja IV. Priloga II. Sporazumu o Europskom gospodarskom prostoru (Direktiva 2009/125/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o uspostavi okvira za utvrđivanje zahtjeva za ekološki dizajn proizvoda koji koriste energiju), prilagođenog Sporazumu Protokolom 1. i Odlukom Zajedničkog odbora EGP-a br. 67/2011 od 1. srpnja 2011., i članka 7. Sporazuma jer nije donio sve mjere potrebne za provedbu tog akta u predviđenom roku.

               2.

               Nalaže Islandu plaćanje troškova postupka.


title: Predmet C-595/14: Tužba podnesena 19. prosinca 2014. – Europski parlament protiv Vijeća Europske unije

text:
               27.4.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 138/26

         Tužba podnesena 19. prosinca 2014. – Europski parlament protiv Vijeća Europske unije
   (Predmet C-595/14)
   (2015/C 138/36)
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europski parlament (zastupnici: F. Drexler, A. Caiola, i M. Pencheva, agenti)

      Tuženik: Vijeće Europske unije

      Tužbeni zahtjev

               —

               poništiti Provedbenu odluku Vijeća 2014/688/EU od 25. rujna 2014. o podvrgavanju tvari 4-jodo-2,5-dimetoksi-N-(2-metoksibenzil)fenetilamina (25I-NBOMe), 3,4-dikloro-N-[[1-(dimetilamino)cikloheksil]metil]benzamida (AH-7921), 3,4-metilendioksipirovalerona (MDPV) i 2-(3-metoksifenil)-2-(etilamino)cikloheksanona (metoksetamin) kontrolnim mjerama (1);

               —

               održati na snazi Provedbenu odluku Vijeća 2014/688/EU do trenutka kada će se ona zamijeniti novim propisno usvojenim aktom;

               —

               naložiti tuženiku snošenje svih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog svojoj tužbi koja se temelji na članku 263. UFEU-a, Europski parlament navodi dva tužbena razloga.
   Prvi tužbeni razlog odnosi se na to da je Vijeće koristilo pravni temelj koji je stavljen izvan snage stupanjem na snagu Ugovora iz Lisabona i alternativno, sekundarni pravni temelj, koji je sukladno sudskoj praksi Suda kao takav nezakonit.
   U drugom tužbenom razlogu navodi se da je Vijeće Odluku 2014/688/EU donijelo u postupku koji nije pravno ispravan. Tužitelj smatra da Parlament nije sudjelovao u postupku koji je doveo do usvajanja pobijane odluke. Posljedično zaključuje da je došlo do bitne povrede postupka i povrede Ugovorâ.
   U slučaju da Sud odluči poništiti pobijanu odluku, Parlament smatra da nije svrsishodno da Sud koristi svoju diskrecijsku ovlast da pobijanu odluku održi na snazi, u skladu s člankom 264. stavkom 2. UFEU-a, do trenutka kada će biti zamijenjena novim propisno usvojenim aktom.

      (1)  SL L 287, str. 22.


title: Predmet C-611/14: Presuda Suda (peto vijeće) od 26. listopada 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Retten i Glostrup – Danska) – kazneni postupak protiv Canal Digital Denmark A/S (Zahtjev za prethodnu odluku — Nepoštena poslovna praksa — Direktiva 2005/29/EZ — Članci 6. i 7. — Oglašavanje koje se odnosi na pretplatu za satelitsku televiziju — Cijena pretplate koja uključuje, uz mjesečnu tarifu za pretplatu, šestomjesečnu tarifu za karticu potrebnu za dekodiranje emisija — Cijena šestomjesečne naknade koja je izostavljena ili predstavljena na manje uočljiv način od mjesečne naknade — Zavaravajuća radnja — Zavaravajuće izostavljanje — Prenošenje odredbe direktive samo u pripremnim radovima za nacionalni zakon kojim se prenosi direktiva, a ne u samom tekstu tog zakona)

text:
               9.1.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 6/8

         Presuda Suda (peto vijeće) od 26. listopada 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Retten i Glostrup – Danska) – kazneni postupak protiv Canal Digital Denmark A/S
   (Predmet C-611/14) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Nepoštena poslovna praksa - Direktiva 2005/29/EZ - Članci 6. i 7. - Oglašavanje koje se odnosi na pretplatu za satelitsku televiziju - Cijena pretplate koja uključuje, uz mjesečnu tarifu za pretplatu, šestomjesečnu tarifu za karticu potrebnu za dekodiranje emisija - Cijena šestomjesečne naknade koja je izostavljena ili predstavljena na manje uočljiv način od mjesečne naknade - Zavaravajuća radnja - Zavaravajuće izostavljanje - Prenošenje odredbe direktive samo u pripremnim radovima za nacionalni zakon kojim se prenosi direktiva, a ne u samom tekstu tog zakona))
   (2017/C 006/09)
   Jezik postupka: danski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Retten i Glostrup

      Stranka glavnog kaznenog postupka

   Canal Digital Denmark A/S

      Izreka

               1.

               Članak 7. stavke 1. i 3. Direktive 2005/29/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća (Direktiva o nepoštenoj poslovnoj praksi) treba tumačiti na način da se u svrhu ocjenjivanja treba li poslovnu praksu smatrati zavaravajućim izostavljanjem, mora uzeti u obzir kontekst u kojem se ta praksa javlja, osobito ograničenja sredstva priopćavanja koje se koristi u svrhu te poslovne prakse, ograničenja prostora ili vremena koje to sredstvo priopćavanja uvodi kao i sve mjere koje je trgovac poduzeo kako bi na druge načine informacije učinio raspoloživima za potrošače, čak i kada takav zahtjev ne proizlazi izričito iz teksta nacionalnog propisa o kojem je riječ.

               2.

               Članak 6. stavak 1. Direktive 2005/29 treba tumačiti na način da treba smatrati zavaravajućom poslovnu praksu koja se sastoji u rastavljanju cijene proizvoda na više elemenata i isticanju jednoga od njih jer ta praksa može, s jedne strane, stvoriti pogrešan dojam kod prosječnog potrošača da mu je ponuđena povoljna cijena i, s druge strane, navesti ga da donese odluku o poslu koju inače ne bi donio, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri, uzimajući u obzir sve relevantne okolnosti predmeta u glavnom postupku. Međutim, vremenska ograničenja određenih sredstva priopćavanja, poput reklama na televiziji, ne mogu se uzeti u obzir u svrhu ocjene zavaravajućeg karaktera poslovne prakse u vezi s člankom 6. stavkom 1. te direktive.

               3.

               Članak 7. Direktive 2005/29 treba tumačiti na način da, kada je trgovac odlučio navesti cijenu za pretplatu tako da potrošač mora platiti i tekuću mjesečnu naknadu i tekuću šestomjesečnu naknadu, tu praksu treba smatrati zavaravajućim izostavljanjem ako je mjesečna cijena posebno istaknuta u oglašavanju, dok je šestomjesečna naknada u potpunosti izostavljena ili predstavljena na manje uočljiv način, ako takvo izostavljanje potrošača navodi na donošenje odluke o poslu koju inače ne bi donio, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri, uzimajući u obzir ograničenja svojstvena korištenom sredstvu priopćavanja, prirodu i karakteristike proizvoda kao i druge mjere koje je trgovac stvarno poduzeo kako bi na druge načine informacije o proizvodu učinio raspoloživima za potrošače.

               4.

               Članak 7. stavak 4. Direktive 2005/29 treba tumačiti na način da se u njemu taksativno nabrajaju bitne informacije koje se trebaju nalaziti u pozivu na kupnju. Na nacionalnom sudu je da ocijeni je li predmetni trgovac ispunio svoju obvezu pružanja informacija uzimajući u obzir prirodu i karakteristike proizvoda ali i također sredstvo priopćavanja korišteno za poziv za kupnju i dodatne informacije koje je navedeni trgovac eventualno dostavio. Činjenica da je trgovac u pozivu za kupnju naveo sve informacije iz članka 7. stavka 4. te direktive ne isključuje mogućnost da se taj poziv na kupnju smatra zavaravajućom poslovnom praksom u smislu njezina članka 6. stavka 1. ili članka 7. stavka 2.

      (1)  SL C 73, 2. 3. 2015.


title: Predmet T-544/13: Presuda Općeg suda od 11. studenoga 2015. – Dyson protiv Komisije („Direktiva 2010/30/EU — Označivanje potrošnje energije i ostalih resursa proizvoda povezanih s energijom uz pomoć oznaka i standardiziranih informacija o proizvodu — Delegirana uredba Komisije (EU) br. 665/2013 — Nadležnost Komisije — Jednako postupanje — Obveza obrazlaganja”)

text:
               11.1.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 7/22

         Presuda Općeg suda od 11. studenoga 2015. – Dyson protiv Komisije
   (Predmet T-544/13) (1)

   ((„Direktiva 2010/30/EU - Označivanje potrošnje energije i ostalih resursa proizvoda povezanih s energijom uz pomoć oznaka i standardiziranih informacija o proizvodu - Delegirana uredba Komisije (EU) br. 665/2013 - Nadležnost Komisije - Jednako postupanje - Obveza obrazlaganja”))
   (2016/C 007/30)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Dyson Ltd (Malmesbury, Ujedinjena Kraljevina) (zastupnici: F. Carlin, barrister, E. Batchelor i M. Healy, solicitors)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: E. White i K. Herrmann, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 665/2013 od 3. svibnja 2013. o dopuni Direktive 2010/30/EU Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu energetske učinkovitosti usisavača (SL L 192, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 12., svezak 5., str. 307.).

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Dysonu Ldt nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 344, 23. 11. 2013.


title: Predmet C-423/14: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. rujna 2014. uputio Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) – Fazenda Pública protiv Beiragás – Companhia de Gás das Beiras, S.A.

text:
               8.12.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 439/20

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 15. rujna 2014. uputio Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) – Fazenda Pública protiv Beiragás – Companhia de Gás das Beiras, S.A.
   (Predmet C-423/14)
   (2014/C 439/26)
   Jezik postupka: portugalski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Supremo Tribunal Administrativo

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Fazenda Pública

      Tuženik: Beiragás – Companhia de Gás das Beiras, S.A.

      Prethodna pitanja

               1.

               Protivi li se pravu Unije, a osobito odredbi članka 78. točke (a) Direktive 2006/112/EZ (1), to da se […] naknada za korištenje podzemlja koju plaća distributer plina kao takva odražava na krajnjeg potrošača neovisno o cijeni koju on plaća za utrošeni plin, to jest bez uključivanja naknade u tu cijenu?
               U slučaju negativnog odgovora na prvo prethodno pitanje, postavlja se sljedeće:

               2.

               Protivi li se pravu Unije, a osobito odredbama članaka 73. do 79. Direktive 2006/112/EZ, to da se […] naknada za korištenje podzemlja koju plaća distributer plina i koja se kao takva odražava na krajnjeg potrošača neovisno o cijeni koju on plaća za utrošeni plin, ne smatra uključenom u poreznu osnovicu [za izračun PDV-a]?

      (1)  Direktiva Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost (SL L 347, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 9., svezak 1., str. 120.).


title: Predmet C-261/11: Presuda Suda (treće vijeće) od 18. srpnja 2013. — Europska komisija protiv Kraljevine Danske (Povreda obveze države članice — Sloboda poslovnog nastana — Članak 49. UFEU-a — Članak 31. Sporazuma o EGP-u — Ograničenja — Porezno zakonodavstvo — Prijenos imovine u drugu državu članicu — Neposredno oporezivanje potencijalnog kapitalnog dobitka)

text:
               7.9.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/5

         Presuda Suda (treće vijeće) od 18. srpnja 2013. — Europska komisija protiv Kraljevine Danske
   (Predmet C-261/11) (1)

   (Povreda obveze države članice - Sloboda poslovnog nastana - Članak 49. UFEU-a - Članak 31. Sporazuma o EGP-u - Ograničenja - Porezno zakonodavstvo - Prijenos imovine u drugu državu članicu - Neposredno oporezivanje potencijalnog kapitalnog dobitka)
   2013/C 260/07
   Jezik postupka: danski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: R. Lyal i N. Fenger, agenti)

      Tuženik: Kraljevina Danska (zastupnici: C. Vang i V. Pasternak Jørgensen, agenti)

      Intervenijenti koji podržavaju tuženika: Savezna Republika Njemačka (zastupnici: K. Petersen i M. T. Henze, agenti), Kraljevina Španjolska (zastupnik: A. Rubio González, agent), Kraljevina Nizozemska (zastupnici: C. Schillemans, C. Wissels i M. J. Langer, agenti), Portugalska Republika (zastupnik: L. Inez Fernandes, agent), Republika Finska (zastupnik: M. Pere, agent), Kraljevina Švedska (zastupnici: A. Falk i U. Persson, agenti)

      Predmet

   Povreda obveze države članice — Povreda članka 49. UFEU-a i članka 31. Sporazuma o EGP-u — Porezne odredbe koje predviđaju neposredno oporezivanje za trgovačka društva pri prijenosu imovine u drugu državu članicu, ali ne predviđaju jednako oporezivanje prijenosa imovine u tuzemstvu

      Izreka

               1.

               Donošenjem i zadržavanjem na snazi članka 8. stavka 4. Zakona o oporezivanju dioničkih društava i dr. (lovbekendtgørelse nr. 1376 om indkomstbeskatning af aktieselskaber m.v.) od 7. prosinca 2010. o neposrednom oporezivanju prihoda dioničkih društava i, prema tome, o poreznom režimu koji predviđa neposredno oporezivanje potencijalnog kapitalnog dobitka prilikom prijenosa imovine trgovačkog društva sa sjedištem u Danskoj u drugu državu članicu Europske unije ili treću državu stranku Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru od 2. svibnja 1992., Kraljevina Danska nije ispunila obveze koje ima na temelju članaka 49. UFEU-a i 31. tog Sporazuma.

               2.

               Nalaže se Kraljevini Danskoj snošenje troškova.

               3.

               Savezna Republika Njemačka, Kraljevina Španjolska, Kraljevina Nizozemska, Portugalska Republika, Republika Finska i Kraljevina Švedska snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 238, 13.8.2011.


title: Predmet C-515/16: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. listopada 2016. uputio Cour d’appel de Versailles (Francuska) – Enedis, SA, prijašnji Électricité Réseau Distribution France SA (ERDF) protiv Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS

text:
               19.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 475/13

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 3. listopada 2016. uputio Cour d’appel de Versailles (Francuska) – Enedis, SA, prijašnji Électricité Réseau Distribution France SA (ERDF) protiv Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS
   (Predmet C-515/16)
   (2016/C 475/19)
   Jezik postupka: francuski

      Sud koji je uputio zahtjev

   Cour d’appel de Versailles

      Stranke glavnog postupka

      Žalitelj: Enedis, SA, prijašnji Électricité Réseau Distribution France SA (ERDF)

      Druge stranke u postupku: Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS

      Prethodna pitanja

               1.

               Treba li članak 107., stavak 1. UFEU-a tumačiti na način da je mehanizam obveznog otkupa električne energije koja je proizvedena instalacijama koje koriste solarnu energiju po cijeni koja je veća od tržišne i čije financiranje snose konačni potrošači električne energije, poput mehanizma koji proizlazi iz ministarskih uredaba od 10. srpnja 2006. (JORF br. 171 od 26. srpnja 2006., str. 11133.) i 12. siječnja 2010. (JORF br. 0011 od 14. siječnja 2010., str. 727.) o određivanju uvjeta otkupa te električne energije u vezi sa Zakonom br. 2000-108 od 10. veljače 2000. o osuvremenjivanju i razvoju javne usluge opskrbe električnom energijom, Uredbe br. 2000-1196 od 6. prosinca 2000. i Uredbe br. 2001-410, od 10. svibnja 2001., državna potpora?

               2.

               U slučaju potvrdnog odgovora, treba li članak 108. stavak 3. UFEU-a tumačiti na način da izostanak prethodne obavijesti Europskoj komisiji o tom mehanizmu utječe na valjanost uredaba kojima se provodi sporna mjera potpore?


title: Predmet T-854/16: Tužba podnesena 5. prosinca 2016. – Barata. protiv Parlamenta

text:
               6.2.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 38/44

         Tužba podnesena 5. prosinca 2016. – Barata. protiv Parlamenta
   (Predmet T-854/16)
   (2017/C 038/58)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Joao Miguel Barata (Evere, Belgija) (zastupnici: G. Pandey, D. Rovetta, odvjetnici, i J. Grayston, solicitor)

      Tuženik: Europski Parlament

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ponajprije, na odgovarajućem mjestu, oglasi članak 90. Pravilnika o osoblju ništavim i neprimjenjivim u predmetnom postupku na temelju članka 277. Ugovora o funkcioniranju Europske unije;

               —

               poništi grupno osporavanu odluku, odnosno, odluku Uprave za razvoj ljudskih resursa od 29. siječnja 2016. o neuvrštavanju tuženika na popis odabranih kandidata, i odluku od 25. kolovoza 2016. o odbijanju žalbe na temelju članka 90. Pravilnika o osoblju;

               —

               poništi obavijest o unutarnjem natječaju 2015/023 koja je upućena zaposlenicima 18. rujna 2015.;

               —

               poništi o potpunosti nacrt popisa dužnosnika koji su izabrani za sudjelovanje u navedenom programu osposobljavanja;

               —

               naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe pet tužbenih razloga koji se tiču povrede Pravilnika o osoblju, bitnih povreda postupka i povrede Ugovora EU-a te općih načela prava EU-a:

               1.

               Prvi tužbeni razlog temelji se na na očitoj pogrešci u ocjeni.

               2.

               Drugi tužbeni razlog temelji se na povredi načela djelotvorne sudske zaštite, povredi članka 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima i razlog koji se temelji na nezakonitosti i neprimjenjivosti na temelju članka 277. Ugovora o funkcioniranju Europske unije, a odnosi se na nezakonitost i neprimjenjivost članka 90. Pravilnika o osoblju.

               3.

               Treći tužbeni razlog temelji se na povredi prava na dobru upravu.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog temelji se na na povredi načela proporcionalnosti i zabrane diskriminacije.

               5.

               Peti tužbeni razlog temelji se na povredi tužiteljevih legitimnih očekivanja i načela jednakosti.


title: Predmet T-515/14 P: Žalba koju je 9. srpnja 2014. podnio Christodoulos Alexandrou protiv presude Službeničkog suda od 14. svibnja 2014. u predmetu F-34/13, Alexandrou/Komisija

text:
               1.9.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 292/56

         Žalba koju je 9. srpnja 2014. podnio Christodoulos Alexandrou protiv presude Službeničkog suda od 14. svibnja 2014. u predmetu F-34/13, Alexandrou/Komisija
   (Predmet T-515/14 P)
   2014/C 292/69
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Žalitelj: Christodoulos Alexandrou (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnik: R. Duta, odvjetnik)

      Druga stranka u postupku: Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               ovu žalbu proglasi dopuštenom i opravdanom;

               —

               stoga, ako ne ukine, onda da zbog navedenih razloga izmijeni pobijanu presudu;

               —

               ako je potrebno, vrati navedeni predmet Službeničkom sudu;

               —

               naloži drugoj stranci u postupku snošenje svih troškova postupka u oba stupnja;

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti žalbe, žalitelj ističe tri žalbena razloga.

               1.

               Prvi žalbeni razlog odnosi se na nedostatak dostatnog obrazloženja u osporavanoj odluci, vezan posebno uz Komisijino odbijanje da udovolji zahtjevu žalitelja za uvid u sedam pitanja na koja je navodno netočno odgovorio.

               2.

               Drugi žalbeni razlog odnosi se na povredu prava na učinkovito pravno sredstvo, u mjeri u kojoj je žalitelj, ne raspolažući traženim pitanjima, bio lišen učinkovitih pravnih sredstava protiv odluke o odbijanju svoje kandidature.

               3.

               Treći žalbeni razlog odnosi se na propuštanje Službeničkog suda da primijeni članak 44. stavak 2. Poslovnika Službeničkog suda.


title: Presuda Suda od 28. siječnja 2015. u predmetu E-13/14 – Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda (Propust ugovorne stranke da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Direktiva 2004/113/EZ od 13. prosinca 2004. o provedbi načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pristupu i nabavi robe, odnosno pružanju usluga)

text:
               18.6.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 201/7

         PRESUDA SUDA
   od 28. siječnja 2015.
   u predmetu E-13/14
   Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda
   (Propust ugovorne stranke da ispuni svoje obveze – Neprovedba – Direktiva 2004/113/EZ od 13. prosinca 2004. o provedbi načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pristupu i nabavi robe, odnosno pružanju usluga)
   (2015/C 201/07)
   U predmetu E-13/14, Nadzorno tijelo EFTA-e protiv Islanda – ZAHTJEV za izjavu da nedonošenjem mjera potrebnih za provedbu akta iz točke 21.c Priloga XVIII. Sporazumu o EGP-u (Direktiva Vijeća 2004/113/EZ od 13. prosinca 2004. o provedbi načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pristupu i nabavi robe, odnosno pružanju usluga), prilagođenog Sporazumu njegovim Protokolom 1. i Odlukom Zajedničkog odbora br. 147/2009 od 4. prosinca 2009., i/ili neobavješćivanjem Nadzornog tijela EFTA-e o tim mjerama u predviđenom roku Island nije ispunio svoje obveze iz tog akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u, Sud, u sastavu Carl Baudenbacher, predsjednik, Per Christiansen i Páll Hreinsson (sudac-izvjestitelj), suci, presudio je 28. siječnja 2015. kao u izreci:
   Sud:

               1.

               Izjavljuje da, zbog toga što nije u predviđenom roku donio sve mjere potrebne za provedbu akta iz točke 21.c Priloga XVIII. Sporazumu o EGP-u (Direktiva Vijeća 2004/113/EZ od 13. prosinca 2004. o provedbi načela jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pristupu i nabavi robe, odnosno pružanju usluga), prilagođenog Sporazumu o EGP-u njegovim Protokolom 1. i Odlukom Zajedničkog odbora br. 147/2009 od 4. prosinca.2009., Island nije ispunio svoje obveze iz tog akta i članka 7. Sporazuma o EGP-u.

               2.

               Nalaže Islandu plaćanje troškova postupka.


title: Predmet T-603/11: Rješenje Općeg suda od 27. ožujka 2014. – Ecologistas en Acción protiv Komisije ( „Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti o ostvarenju industrijskog projekta u zaštićenom području na temelju Direktive 92/43/EEZ — Dokumenti koji potječu iz države članice — Prigovor koji je izjavila država članica — Uskrata pristupa — Izuzetak u vezi zaštite svrhe nadzora, istraga i revizija — Izuzetak u vezi zaštite sudskog postupka — Informacije o okolišu — Uredba (EZ) br. 1367/2006 — Očito neosnovana tužba” )

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/24

         Rješenje Općeg suda od 27. ožujka 2014. – Ecologistas en Acción protiv Komisije
   (Predmet T-603/11) (1)

   ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti o ostvarenju industrijskog projekta u zaštićenom području na temelju Direktive 92/43/EEZ - Dokumenti koji potječu iz države članice - Prigovor koji je izjavila država članica - Uskrata pristupa - Izuzetak u vezi zaštite svrhe nadzora, istraga i revizija - Izuzetak u vezi zaštite sudskog postupka - Informacije o okolišu - Uredba (EZ) br. 1367/2006 - Očito neosnovana tužba”))
   2014/C 159/33
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Ecologistas en Acción-CODA (Madrid, Španjolska) (zastupnici: J. Doreste Hernández, odvjetnik)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: P. Costa de Oliveira i I. Martínez del Peral, agenti)

      Intervenijent koji podupire tuženika: Kraljevina Španjolska (zastupnici: S. Centeno Huerta, a zatim M. J. García-Valdecasas Dorrego, abogados del Estado)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje Odluke Komisije od 23. rujna 2011. kojom se tužitelju uskraćuje pristup određenim dokumentima u vezi odobrenja projekta izgradnje luke u Granadilli (Ténériffe, Španjolska), a koje su španjolska tijela dostavila Komisiji na temelju Direktive Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL L 206, str. 7).

      Izreka.

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Ecologistas en Acción-CODA snosit će vlastite troškove i troškove Europske komisije.

               3.

               Kraljevina Španjolska snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 25, 28.1.2012.


title: Predmet C-281/17: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Thomas Schmidt protiv TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 239/37

         Zahtjev za prethodnu odluku koji je 18. svibnja 2017. uputio Amtsgericht Hannover (Njemačka) – Thomas Schmidt protiv TUIfly GmbH
   (Predmet C-281/17)
   (2017/C 239/47)
   Jezik postupka: njemački

      Sud koji je uputio zahtjev

   Amtsgericht Hannover

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelj: Thomas Schmidt

      Tuženik: TUIfly GmbH

      Prethodna pitanja

               1.

               Je li izostanak zbog bolesti značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004 (1)? U slučaju potvrdnog odgovora na prvo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               2.

               U slučaju negativnog odgovora na prvo pitanje: je li spontani izostanak značajnog dijela osoblja stvarnog zračnog prijevoznika, potrebnog za izvođenje letova, zbog prekida rada koji nije u skladu s propisima radnog prava i kolektivnim ugovorima („nezakoniti štrajk”) izvanredna okolnost u smislu članka 5. stavka 3. Uredbe (EZ) br. 261/2004? U slučaju potvrdnog odgovora na drugo pitanje: koliki mora biti postotak izostanka da bi se priznala takva okolnost?

               3.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: mora li sama izvanredna okolnost postojati u trenutku otkazanog leta ili stvarni zračni prijevoznik može na temelju poslovnih razloga izraditi novi raspored letenja?

               4.

               U slučaju potvrdnog odgovora na prvo ili drugo pitanje: odnosi li se pojam mogućnosti izbjegavanja na izvanrednu okolnost ili na posljedice nastanka izvanredne okolnosti?

      (1)  Uredba (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta u polasku te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91 (SL L 46, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 26., str. 21.)


title: Predmet C-154/14 P: Žalba koju su 2. travnja 2014. podnijeli SKW Stahl-Metallurgie Holding AG, SKW Stahl-Metallurgie GmbH protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 23. siječnja 2014. u predmetu T-384/09, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG, SKW Stahl-Metallurgie GmbH protiv Europske komisije

text:
               26.5.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 159/20

         Žalba koju su 2. travnja 2014. podnijeli SKW Stahl-Metallurgie Holding AG, SKW Stahl-Metallurgie GmbH protiv presude Općeg suda (treće vijeće) od 23. siječnja 2014. u predmetu T-384/09, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG, SKW Stahl-Metallurgie GmbH protiv Europske komisije
   (Predmet C-154/14 P)
   2014/C 159/27
   Jezik postupka: njemački

      Stranke

      Žalitelji: SKW Stahl-Metallurgie Holding AG, SKW Stahl-Metallurgie GmbH (zastupnici: Dr. A. Birnstiel i Dr. S. Janka, Rechtsanwälte)

      Druge stranke u postupku: Gigaset AG, Europska komisija

      Žalbeni zahtjev

   Žalitelji od Suda zahtijevaju da:

               1.

               pobijanu presudu u cijelosti ukine u dijelu u kojem se odbijaju tužbeni zahtjevi žalitelja, te tužbene zahtjeve istaknute u prvostupanjskom postupku u cijelosti usvoji;

               2.

               podredno, djelomično ukine pobijanu presudu

               3.

               nadalje podredno, pravično smanji iznos novčanih kazni koje su žaliteljima izrečene u članku 2. točkama (f) i (g) odluke Europske komisije o izricanju novčanih kazni od 22. srpnja 2009.;

               4.

               nadalje podredno, pobijanu presudu ukine i predmet vrati Općem sudu;

               5.

               protivniku žalitelja vezano za zahtjeve 1. do 4. naloži snošenje troškova postupka.

      Žalbeni razlozi i glavni argumenti

   Žalitelji u osnovi ističu četiri žalbena razloga:

               1.

               Presuda Općeg suda sadrži povedu prava te je treba ukinuti, iz razloga što ista zanemaruje činjenicu da je protivnik žalitelja u postupku za izricanje novčane kazne povrijedio bitna procesna prava žalitelja, kao što je pravo na saslušanje. Održavanjem na snazi ocjene protivnika žalitelja, Opći je sud povrijedio i načelo proporcionalnosti i zabranu anticipirane ocjene dokaza.

               2.

               Nadalje, Opći je sud zanemario činjenicu da je protivnik žalitelja svojom odlukom i novčanim kaznama izrečenim većem broju zajednica prekršitelja, pogrešno primijenio članak 101. UFEU-a te povrijedio svoju obvezu obrazlaganja iz članka 296. UFEU-a, tako da je i Opći sud donio pogrešnu odluku u vezi primjene koncepta gospodarske cjeline i opsega zakonske obveze obrazlaganja.

               3.

               Opći je sud svojom presudom osim toga povrijedio načelo transparentnosti sankcija i načelo individualnog odmjeravanja kazne i sankcije, time što je održao na snazi odluku protivnika žalitelja.

               4.

               Naposljetku, žalitelji ističu da je Opći sud dopunski podnesak žalitelja u postupku pogrešno ocijenio novim i time nedopuštenim, iako su žalitelji iste prigovore već iznijeli u tužbi.


title: Predmet T-507/14: Presuda Općeg suda od 26. veljače 2016. – Vidmar i dr. protiv Komisije („Izvanugovorna odgovornost — Pristupanje Hrvatske Uniji — Ukidanje prije pristupanja nacionalnog propisa koji je predviđao uvođenje javnoovršiteljske službe — Šteta koju su pretrpjele osobe koje su prethodno imenovane javnim ovršiteljima — Propuštanje Komisije da poduzme mjere u vezi s ispunjavanjem pristupnih obveza — Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima — Članak 36. Akta o pristupanju”)

text:
               4.4.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 118/27

         Presuda Općeg suda od 26. veljače 2016. – Vidmar i dr. protiv Komisije
   (Predmet T-507/14) (1)

   ((„Izvanugovorna odgovornost - Pristupanje Hrvatske Uniji - Ukidanje prije pristupanja nacionalnog propisa koji je predviđao uvođenje javnoovršiteljske službe - Šteta koju su pretrpjele osobe koje su prethodno imenovane javnim ovršiteljima - Propuštanje Komisije da poduzme mjere u vezi s ispunjavanjem pristupnih obveza - Dovoljno ozbiljna povreda pravnog pravila kojim se dodjeljuju prava pojedincima - Članak 36. Akta o pristupanju”))
   (2016/C 118/29)
   Jezik postupka: hrvatski

      Stranke

      Tužitelji: Vedran Vidmar (Zagreb, Hrvatska) i 21 drugih tužitelja čija se imena navode u prilogu presude (zastupnik: D. Graf, odvjetnik), i Darko Graf (Zagreb) (zastupnik: D. Graf, a zatim L. Duvnjak, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: S. Ječmenica i G. Wils, u svojstvu agenata)

      Predmet

   Tužba za naknadu štete koju su tužitelji navodno pretrpjeli zbog Komisijina protupravnog postupanja tijekom njezina praćenja ispunjavanja pristupnih obveza Republike Hrvatske.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Vedranu Vidmaru i Darku Grafu te drugim tužiteljima čija su imena navedena u prilogu nalaže se snošenje troškova.

      (1)  SL C 303, 8. 9. 2014.


title: Predmet T-444/11: Presuda Općeg suda od 11. rujna 2014. – Gold East Paper i Gold Huasheng Paper protiv Vijeća ( „Subvencije — Uvoz premazanog finog papira podrijetlom iz Kine — Metodologija — Izračun koristi — Očita pogreška u ocjeni — Specifičnost — Amortizacija dugotrajne imovine — Povlašteni fiskalni tretman — Kompenzacijske mjere — Šteta — Utvrđivanje profitne marže — Definicija dotičnog proizvoda — Industrija Zajednice — Uzročna veza” )

text:
               27.10.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 380/7

         Presuda Općeg suda od 11. rujna 2014. – Gold East Paper i Gold Huasheng Paper protiv Vijeća
   (Predmet T-444/11) (1)

   ((„Subvencije - Uvoz premazanog finog papira podrijetlom iz Kine - Metodologija - Izračun koristi - Očita pogreška u ocjeni - Specifičnost - Amortizacija dugotrajne imovine - Povlašteni fiskalni tretman - Kompenzacijske mjere - Šteta - Utvrđivanje profitne marže - Definicija dotičnog proizvoda - Industrija Zajednice - Uzročna veza”))
   2014/C 380/08
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelji: Gold East Paper (Jiangsu) Co. Ltd (Jiangsu, Chine); i Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co. Ltd (Jiangsu) (zastupnici: V. Akritidis, Y. Melin i F. Crespo, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: J.-P. Hix, agent, uz asistenciju, prvo G. Berrisch, A. Polcyn, odvjetnici, i N. Chesaites, barrister, potom B. O’Connor, solicitor, i S. Gubel, odvjetnik)

      Intervenijent koji podržava tužitelje: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland, M. França i A. Stobiecka-Kuik, agenti); Cepifine AISBL (Bruxelles, Belgija); Sappi Europe SA (Bruxelles); Burgo Group SpA (Altavilla Vicentina, Italija); i Lecta SA (Luxembourg, Luksemburg) (zastupnici: L. Ruessmann i W. Berg, odvjetnici) (zastupnici: L. Ruessmann i W. Berg, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba za poništenje Provedbene uredbe Vijeća (EU) br.452/2011 od 6. svibnja 2011. o uvođenju konačne antisubvencijske pristojbe na uvoz premazanog finog papira podrijetlom iz Narodne Republike Kine (SL L 128, str. 18.), u mjeri u kojoj se odnosi na tužitelje.

      Izreka

               1.

               Tužba se odbija.

               2.

               Gold East Paper (Jiangsu) Co. Ltd i Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co. Ltd snose, osim vlastitih troškova, i troškove kojima su bili izloženi Vijeće Europske unije, Cepifine AISBL, Sappi Europe SA, Burgo Group SpA i Lecta SA.

               3.

               Europska komisija snosi vlastite troškove.

      (1)  SL C 298, 8.10.2011.


title: Predmet T-437/16: Tužba podnesena 5. kolovoza 2016. – Italija protiv Komisije

text:
               10.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 371/20

         Tužba podnesena 5. kolovoza 2016. – Italija protiv Komisije
   (Predmet T-437/16)
   (2016/C 371/22)
   Jezik postupka: talijanski

      Stranke

      Tužitelj: Talijanska Republika (zastupnici: G. Palmieri, agent, P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Tuženik: Europska komisija

      Tužbeni zahtjev

   Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

               —

               poništi obavijest o otvorenom natječaju EPSO/AD/322/16 u svrhu dobivanja popisa 86 uspješnih kandidata na temelju kojeg se popunjavaju slobodna radna mjesta administratora (AD 5 i 7) u području revizije, objavljenu u Službenom listu Europske unije od 12. svibnja 2016., broj C 171 A;

               —

               naloži Komisiji snošenje troškova postupka.

      Tužbeni razlozi i glavni argumenti

   U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

               1.

               Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 263., 264. i 266. UFEU-a.

                           —

                           Komisija je povrijedila pravnu snagu presude Suda u predmetu C-566/10 P, koja proglašava nezakonitima obavijesti koje jezike koje kandidati na otvorenim natječajima Unije mogu navesti kao jezik 2 ograničavaju samo na engleski, francuski i njemački.

               2.

               Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 342. UFEU-a i članaka 1. i 6. Uredbe 1/58 o utvrđivanju jezika koji se koriste u Europskoj zajednici za atomsku energiju (SL 1958., 17, str. 1.) (SL posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 17., str. 3.).

                           —

                           U tom smislu tužitelj ističe da je Komisija, time što je jezike koje kandidati na otvorenim natječajima Unije mogu navesti kao jezik 2 ograničila na tri jezika, u praksi donijela novo pravilo o jezicima u institucijama, čime je povrijedila isključivu nadležnost Vijeća u ovom području.

               3.

               Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 12. UEU-a, sada članka 18. UFEU-a; članka 22. Povelje Europske unije o temeljnim pravima; članka 6. stavka 3. UEU-a; članka 1. stavka 2. i 3. Priloga III. Pravilniku o osoblju za dužnosnike; članaka 1. i 6. Uredbe 1/58; članka 1d. stavaka 1. i 6., članka 27. stavka 2. i članka 28. točke (f) Pravilnika o osoblju za dužnosnike.

                           —

                           S tim u vezi tužitelj ističe da je jezično ograničenje koje je uvela Komisija diskriminatorno jer gorenavedena pravila zabranjuju da se europskim građanima i samim dužnosnicima institucija nameću jezična ograničenja koja nisu na opći i objektivan način predviđena poslovnicima institucija određenima u članku 6. Uredbe 1/58, koji do sada nisu doneseni, i koja zabranjuju uvođenje takvih ograničenja osim ako su ona opravdana posebnim i obrazloženim interesom službe.

               4.

               Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 6. stavka 3. UEU-a u dijelu u kojem je njime uspostavljeno načelo zaštite legitimnih očekivanja kao temeljno pravo koje proizlazi iz ustavnih tradicija zajedničkih državama članicama.

                           —

                           U tom pogledu tužitelj ističe da je Komisija povrijedila očekivanja građana u mogućnost odabira kao jezika 2 bilo kojeg jezika Unije, kao što je uvijek bio slučaj do 2007. i kao što je pravosnažno potvrđeno presudom Suda u predmetu C-566/10 P.

               5.

               Peti tužbeni razlog, koji se temelji na zlouporabi ovlasti i povredi meritornih odredbi koje odgovaraju naravi i ciljevima obavijesti o natječaju.

                           —

                           S tim u vezi tužitelj ističe da je, time što je preventivno i općenito ograničila na tri jezike koji se mogu odabrati kao jezik 2, Komisija zapravo provela provjeru znanja jezika kandidata koja bi se trebala provesti na natječaju prije samog natječaja i zahtjeva za prijavu. Na taj način znanje jezika postaje odlučujući čimbenik umjesto profesionalnog iskustva.

               6.

               Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 18. i članka 24. stavka UFEU-a; članka 22. Povelje Europske unije o temeljnim pravima; članka 2. Uredbe 1/58 i članka 1d. stavaka 1. i 6. Pravilnika o osoblju za dužnosnike.

                           —

                           U tom smislu tužitelj ističe da je Komisija, time što je predvidjela da prijave moraju obvezno biti poslane na engleskom, francuskom ili njemačkom i da EPSO kandidatima šalje sva priopćenja o odvijanju postupka na jednom od ta tri jezika, povrijedila pravo europskih građana da s institucijama komuniciraju na vlastitom jeziku te je stvorila još jednu diskriminacija na štetu onih koji temeljito ne poznaju ta tri jezika.

               7.

               Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članaka 1. i 6. Uredbe 1/58; članka 1d. stavaka 1. i 6.; članka 28. točke (f) Pravilnika o osoblju za dužnosnike, članka 1. stavka 1. točke (f) Priloga III. Pravilniku o osoblju za dužnosnike i članka 296. stavka 2. UFEU-a (nepostojanje obrazloženja), kao i povredi načela proporcionalnosti. Iskrivljavanje činjenica.

                           —

                           S tim u vezi tužitelj ističe da je Komisija obrazložila ograničenje na tri jezika potrebom da novozaposleni budu odmah u stanju komunicirati unutar institucija. To obrazloženje iskrivljuje činjenice jer ta tri jezika nisu jezici kojima različite jezične grupe unutar institucija najviše komuniciraju; ono je također neproporcionalno ograničenje temeljnog prava kao što je ono da ne bude jezične diskriminacije.


title: Mišljenje C-1/13: Zahtjev za donošenje mišljenja koji je podnijela Europska komisija na temelju članka 218. stavka 11. UFEU-a

text:
               3.8.2013

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 226/2

         Zahtjev za donošenje mišljenja koji je podnijela Europska komisija na temelju članka 218. stavka 11. UFEU-a
   (Mišljenje C-1/13)
   (2013/C 226/02)

   Predmetni zahtjev podnesen je prije 1. srpnja 2013., datuma pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji


title: Predmet T-207/15 R: Rješenje predsjednika Općeg suda od 16. srpnja 2015. – National Iranian Tanker Company protiv Vijeća („Privremena pravna zaštita — Zajednička vanjska i sigurnosna politika — Mjere ograničavanja poduzete protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja — Zamrzavanje sredstava — Zahtjev za odgodu primjene — Fumus boni juris — Pronalaženje ravnoteže između interesa — Nepostojanje hitnosti”)

text:
               28.9.2015

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 320/30

         Rješenje predsjednika Općeg suda od 16. srpnja 2015. – National Iranian Tanker Company protiv Vijeća
   (Predmet T-207/15 R)
   ((„Privremena pravna zaštita - Zajednička vanjska i sigurnosna politika - Mjere ograničavanja poduzete protiv Irana s ciljem sprječavanja širenja nuklearnog oružja - Zamrzavanje sredstava - Zahtjev za odgodu primjene - Fumus boni juris - Pronalaženje ravnoteže između interesa - Nepostojanje hitnosti”))
   (2015/C 320/46)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: National Iranian Tanker Company (Teheran, Iran) (zastupnici: T. de la Mare, QC, M. Lester, J. Pobjoy, barristers, R. Chandrasekera, S. Ashley i C. Murphy, solicitors)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: N. Rouam i M. Bishop, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za odgodu primjene Odluke Vijeća (ZVSP) 2015/236 od 12. veljače 2015. o izmjeni Odluke 2010/413/ZVSP o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 39, str. 18.) i Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 2015/230 od 12. veljače 2015. o provedbi Uredbe (EU) br. 267/2012 o mjerama ograničavanja protiv Irana (SL L 39, str. 3.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 4., str. 194.), u dijelu u kojem se ti akti odnose na tužitelja.

      Izreka

               1.

               Odbija se zahtjev za privremenu pravnu zaštitu.

               2.

               O troškovima će se odlučiti naknadno.


title: Predmet C-198/15: Presuda Suda (deseto vijeće) od 26. svibnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Invamed Group Ltd i dr. protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička carinska tarifa — Tarifno razvrstavanje — Kombinirana nomenklatura — Odsjek XVII. — Prijevozna sredstva — Poglavlje 87. — Vozila, osim željezničkih ili tramvajskih vagona i lokomotiva te njihovi dijelovi i pribor — Tarifni brojevi 8703 i 8713 — Vozila na električni pogon koja se napajaju iz baterije — Pojam „osobe s invaliditetom”)

text:
               18.7.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 260/7

         Presuda Suda (deseto vijeće) od 26. svibnja 2016. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Ujedinjena Kraljevina) – Invamed Group Ltd i dr. protiv Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Predmet C-198/15) (1)

   ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička carinska tarifa - Tarifno razvrstavanje - Kombinirana nomenklatura - Odsjek XVII. - Prijevozna sredstva - Poglavlje 87. - Vozila, osim željezničkih ili tramvajskih vagona i lokomotiva te njihovi dijelovi i pribor - Tarifni brojevi 8703 i 8713 - Vozila na električni pogon koja se napajaju iz baterije - Pojam „osobe s invaliditetom”))
   (2016/C 260/09)
   Jezik postupka: engleski

      Sud koji je uputio zahtjev

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Stranke glavnog postupka

      Tužitelji: Invamed Group Ltd, Invacare UK Ltd, Days Healthcare Ltd, Electric Mobility Euro Ltd, Medicare Technology Ltd, Sunrise Medical Ltd, Invacare International SARL

      Tuženici: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Izreka

               1.

               Tarifni broj 8713 Kombinirane nomenklature carinske tarife iz Priloga I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, kako je izmijenjena i dopunjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1810/2004 od 7. rujna 2004. treba tumačiti na način da

                           —

                           izraz „za osobe s invaliditetom” znači da je proizvod namijenjen isključivo osobama s invaliditetom;

                           —

                           činjenica da vozilo mogu koristiti i osobe koje nemaju invaliditet nema utjecaja na razvrstavanje pod tarifni broj 8713 navedene Kombinirane nomenklature.

               2.

               Pojam „osobe s invaliditetom” naveden u tarifnom broju 8713 Kombinirane nomenklature iz Priloga I. Uredbi br. 2658/87, kako je izmijenjena i dopunjena Uredbom br. 1810/2004. treba tumačiti na način da se njime određuju osobe čija je sposobnost hodanja nezanemarivo ograničena te da trajanje tog ograničenja i eventualna prisutnost ograničenja drugih sposobnosti nemaju utjecaja.

      (1)  SL C 228, 13. 7. 2015.


title: Predmet C-43/12: Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. svibnja 2014. – Europska komisija protiv Europskog parlamenta, Vijeća Europske unije (Tužba za poništenje — Direktiva 2011/82/EU — Prekogranična razmjena informacija o prometnim prekršajima vezanim uz sigurnost prometa na cestama — Izbor pravnog temelja — Članak 87. stavak 2. točka (a) UFEU-a — Članak 91. UFEU-a — Održavanje na snazi pravnih učinaka direktive prilikom poništenja)

text:
               30.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/2

         Presuda Suda (veliko vijeće) od 6. svibnja 2014. – Europska komisija protiv Europskog parlamenta, Vijeća Europske unije
   (Predmet C-43/12) (1)

   ((Tužba za poništenje - Direktiva 2011/82/EU - Prekogranična razmjena informacija o prometnim prekršajima vezanim uz sigurnost prometa na cestama - Izbor pravnog temelja - Članak 87. stavak 2. točka (a) UFEU-a - Članak 91. UFEU-a - Održavanje na snazi pravnih učinaka direktive prilikom poništenja))
   2014/C 202/02
   Jezik postupka: francuski

      Stranke

      Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: T. van Rijn i R. Troosters, agenti)

      Tuženici: Europski parlament (zastupnici: F. Drexler, A. Troupiotis i K. Zejdová, agenti), Vijeće Europske unije (zastupnici: J. Monteiro i E. Karlsson, agenti)

      Intervenijenti koji podržavaju tužitelja: Kraljevina Belgija (zastupnici: J.-C. Halleux, T. Materne, agenti, uz asistenciju S. Rodrigues i F. Libert, avocats), Irska (zastupnici: E. Creedon, agent, uz asistenciju N. Travers, BL), Mađarska (zastupnici: M. Z. Fehér, K. Szíjjártó i K. Molnár, agenti), Republika Poljska (zastupnici: B. Majczyna i M. Szpunar, agenti), Slovačka Republika (zastupnik: B. Ricziová, agent), Kraljevina Švedska (zastupnici: A. Falk i C. Stege, agenti), Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske (zastupnici: C. Murrell i S. Behzadi-Spencer, agenti, uz asistenciju J. Maurici i J. Holmes, barristers)

      Predmet

   Tužba za poništenje – Direktiva 2011/82/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o olakšavanju prekogranične razmjene informacija o prometnim prekršajima vezanim uz sigurnost prometa na cestama (SL L 288, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 13., str. 287.) – Izbor pravnog temelja – Zamjena predloženog pravnog temelja iz područja zajedničke prometne politike pravnim temeljem koji spada u područje policijske suradnje – Cilj poboljšanja sigurnosti prometa na cestama – Održavanje na snazi pravnih učinaka direktive prilikom poništenja

      Izreka

               1.

               Poništava se Direktiva 2011/82/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 25. listopada 2011. o olakšavanju prekogranične razmjene informacija o prometnim prekršajima vezanim uz sigurnost prometa na cestama.

               2.

               Održavaju se na snazi pravni učinci Direktive 2011/82 do stupanja na snagu, u razumnom roku koji ne može premašiti dvanaest mjeseci od dana objave ove presude, nove direktive koja se će se temeljiti na prikladnom pravnom temelju, tj. na članku 91. stavku 1. točki (c) UFEU-a.

               3.

               Nalaže se Europskom parlamentu i Vijeću Europske unije snošenje troškova postupka.

               4.

               Kraljevina Belgija, Irska, Mađarska, Republika Poljska, Slovačka Republika, Kraljevina Švedska i Ujedinjena Kraljevina Velike Britanije i Sjeverne Irske snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 98, 31.3.2012.


title: Predmet T-121/14: Presuda Općeg suda od 15. rujna 2016. – PT Pelita Agung Agrindustri protiv Vijeća („Damping — Uvoz biodizela podrijetlom iz Indonezije — Konačna antidampinška pristojba — Članak 2. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 — Uobičajena vrijednost — Troškovi proizvodnje”)

text:
               24.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 392/26

         Presuda Općeg suda od 15. rujna 2016. – PT Pelita Agung Agrindustri protiv Vijeća
   (Predmet T-121/14) (1)

   ((„Damping - Uvoz biodizela podrijetlom iz Indonezije - Konačna antidampinška pristojba - Članak 2. stavak 5. Uredbe (EZ) br. 1225/2009 - Uobičajena vrijednost - Troškovi proizvodnje”))
   (2016/C 392/30)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: PT Pelita Agung Agrindustri (Medan, Indonezija) (zastupnici: F. Graafsma i J. Cornelis, odvjetnici)

      Tuženik: Vijeće Europske unije (zastupnici: S. Boelaert, zatim H. Marcos Fraile, agenti, uz asistenciju R. Bierwagena i C. Hippa, odvjetnika)

      Intervenijenti u potporu tuženiku: Europska komisija (zastupnici: J.-F. Brakeland, M. França i A. Stobiecka-Kuik, agenti) i European Biodiesel Board (EBB) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: O. Prost i M.-S. Dibling, odvjetnici)

      Predmet

   Zahtjev koji se temelji na članku 263. UFEU-a i kojim se traži poništenje Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1194/2013 od 19. studenoga 2013. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz biodizela podrijetlom iz Argentine i Indonezije (SL 2013., L 315, str. 2.), u dijelu u kojem se njome tužitelju nameće plaćanje antidampinške pristojbe.

      Izreka

               1.

               Članci 1. i 2. Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 1194/2013 od 19. studenoga 2013. o uvođenju konačne antidampinške pristojbe i konačnoj naplati privremene pristojbe uvedene na uvoz biodizela podrijetlom iz Argentine i Indonezije poništavaju se u dijelu u kojem se odnose na društvo PT Pelita Agung Agrindustri.

               2.

               Vijeće Europske unije snosit će vlastite troškove i troškove društva PT Pelita Agung Agrindustri.

               3.

               Europska komisija i European Biodiesel Board (EBB) snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 112, 14. 4. 2014.


title: Predmet T-419/13: Rješenje Općeg suda od 6. svibnja 2014. – Unión de Almacenistas de Hierros de España protiv Komisije ( „Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti vezani uz dva španjolska postupka u području tržišnog natjecanja — Implicitna odluka o odbijanju pristupa — Izričita odluka usvojena nakon podnošenja tužbe — Obustava postupka” )

text:
               30.6.2014

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 202/22

         Rješenje Općeg suda od 6. svibnja 2014. – Unión de Almacenistas de Hierros de España protiv Komisije
   (Predmet T-419/13) (1)

   ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti vezani uz dva španjolska postupka u području tržišnog natjecanja - Implicitna odluka o odbijanju pristupa - Izričita odluka usvojena nakon podnošenja tužbe - Obustava postupka”))
   2014/C 202/28
   Jezik postupka: španjolski

      Stranke

      Tužitelj: Unión de Almacenistas de Hierros de España (Madrid, Španjolska) (zastupnici: A. Creus Carreras, A. Valiente Martin i C. Maldonado Márquez, odvjetnici)

      Tuženik: Europska komisija (zastupnici: J. Baquero Cruz i F. Clotuche-Duvieusart, agenti)

      Predmet

   Zahtjev za poništenje implicitne odluke kojom je Komisija odbila tužitelju odobriti pristup određenim dokumentima vezanim uz prepisku između Komisije i Comisión Nacional de la Competencia (CNC, španjolske državne komisije za tržišno natjecanje) po pitanju dva nacionalna postupka koje je potonja pokrenula.

      Izreka

               1.

               Postupak se obustavlja.

               2.

               Nema potrebe odlučivati o zahtjevima za intervenciju.

               3.

               Europskoj komisiji nalaže se snošenje vlastitih troškova kao i troškova Unión de Almacenistas de Hierros de España.

               4.

               Savezna Republika Njemačka i Kraljevina Španjolska snosit će vlastite troškove.

      (1)  SL C 304, 19.10.2013.


title: Predmet T-566/15: Presuda Općeg suda od 20. rujna 2016. – Excalibur City protiv EUIPO-a – Ferrero (MERLIN’S KINDERWELT) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije MERLIN’S KINDERWELT — Raniji nacionalni verbalni žig KINDER — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje sličnosti znakova — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b), Uredbe (EZ) br. 207/2009”)

text:
               31.10.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 402/43

         Presuda Općeg suda od 20. rujna 2016. – Excalibur City protiv EUIPO-a – Ferrero (MERLIN’S KINDERWELT)
   (Predmet T-566/15) (1)

   ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije MERLIN’S KINDERWELT - Raniji nacionalni verbalni žig KINDER - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje sličnosti znakova - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b), Uredbe (EZ) br. 207/2009”))
   (2016/C 402/50)
   Jezik postupka: engleski

      Stranke

      Tužitelj: Excalibur City s.r.o. (Znojmo, Češka Republika) (zastupnik: E. Engin-Deniz, odvjetnik)

      Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Simandlova i A. Folliard-Monguiral, agenti)

      Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Ferrero SpA (Alba, Italija) (zastupnici: L. Ghedina i F. Jacobacci, odvjetnici)

      Predmet

   Tužba protiv odluke prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. srpnja 2015. (predmet R 1617/2014-1) koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Ferrero i Excalibur City.

      Izreka

               1.

               Preinačuje se odluka prvog žalbenog vijeća Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) od 16. srpnja 2015. (predmet R 1617/2014-1) na način da je žalba koju je Excalibur City s.r.o. podnio žalbenom vijeću osnovana i, posljedično, prigovor se odbija.

               2.

               EUIPO-u se nalaže da, osim vlastitih troškova, snosi i troškove koje je imao Excalibur City s.r.o.

               3.

               Ferrero SpA snositi će vlastite troškove.

      (1)  SL C 398, 30. 11. 2015.


title: Predmet T-620/15: Rješenje Općeg suda od 17. listopada 2016. – Orthema Service protiv EUIPO-a (Gehen wie auf Wolken) (Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije Gehen wie auf Wolken — Žig koji se sastoji od reklamnog slogana — Apsolutni razlog za odbijanje — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 — Očito pravno neosnovana tužba)

text:
               5.12.2016

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 454/26

      Rješenje Općeg suda od 17. listopada 2016. – Orthema Service protiv EUIPO-a (Gehen wie auf Wolken)
      (Predmet T-620/15) (1)

      ((Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije Gehen wie auf Wolken - Žig koji se sastoji od reklamnog slogana - Apsolutni razlog za odbijanje - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Očito pravno neosnovana tužba))
      (2016/C 454/47)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Orthema Service GmbH (Rotkreuz, Švicarska) (zastupnik: M. Gail, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnik: M. Fischer, agent)

         Predmet

      Žalba protiv odluke petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 1. rujna 2015. (predmet R 404/2015-4), koja se odnosi na prijavu za registraciju verbalnog žiga Gehen wie auf Wolken kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Orthema Service GmbH nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 7, 11. 1. 2016.