title: Predmet C-416/18 P: Žalba koju je 26. lipnja 2018. podnio Mykola Yanovych Azarov protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 26. travnja 2018. u predmetu T-190/16, Mykola Yanovych Azarov protiv Vijeća Europske unije

text:
               27.8.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 301/19

      Žalba koju je 26. lipnja 2018. podnio Mykola Yanovych Azarov protiv presude Općeg suda (šesto vijeće) od 26. travnja 2018. u predmetu T-190/16, Mykola Yanovych Azarov protiv Vijeća Europske unije
      (Predmet C-416/18 P)
      (2018/C 301/27)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Mykola Yanovych Azarov (zastupnici: A. Egger i G. Lansky, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine presudu Općeg suda od 26. travnja 2018. u predmetu T-190/16;

                  —

                  sam donese konačnu odluku o sporu i poništi Odluku (Vijeća (ZVSP) 2016/318 od 4. ožujka 2016. o izmjeni Odluke 2014/119/ZVSP o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (1) i Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2016/311 od 4. ožujka 2016. o provedbi Uredbe (EU) br. 208/2014 o mjerama ograničavanja usmjerenima protiv određenih osoba, subjekata i tijela s obzirom na stanje u Ukrajini (2), u dijelu u kojem se odnose na žalitelja i da naloži Vijeću snošenje troškova postupka pred Općim sudom i Sudom;

                  —

                  podredno drugoj točki zahtjeva, predmet vrati Općem sudu na ponovno odlučivanje uz pridržavanje pravnih stajališta izraženih u presudi Suda i da odluku o troškovima ostavi za kasnije.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelj ističe sljedeće žalbene razloge:

                  1.

                  Opći sud nezakonito je utvrdio da Vijeće nije povrijedilo temeljna prava. Opći sud pogrešno je ocijenio pitanje zadiranja u pravo vlasništva i slobodu poduzetništva. Osobito je pogrešno ocijenio da su mjere prikladne i proporcionalne. Usto je počinio i povredu postupovnih pravila i prava.

                  2.

                  Opći je sud pogrešno presudio da Vijeće nije zloupotrijebilo svoju diskrecijsku ovlast. Kao prvo, uopće nije proveo konkretno ispitivanje u pogledu žalitelja. Kao drugo, Opći je sud pogrešno smatrao da je nebitno nepostojanje konkretnih dokaza.

                  3.

                  Opći je sud pogrešno utvrdio da Vijeće nije povrijedilo pravo na dobru upravu. Kao prvo, pogrešna su utvrđenja Općeg suda u pogledu dužnosti nepristranosti Vijeća. Kao drugo, Sud je zanemario doseg obveze obrazlaganja.

                  4.

                  Opći sud pogrešno je utvrdio da Vijeće nije počinilo „očitu pogrešku u ocjeni”.

                  5.

                  Opći je sud potpuno političkim obrazloženjem povrijedio pravo na pošteno suđenje.

         (1)  SL 2016., L 60, str. 76.

         (2)  SL 2016., L 60, str. 1.


title: Predmet C-162/18 P: Žalba koju je 28. veljače 2018. podnio Wenger SA protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 23. siječnja 2018. u predmetu T-869/16 – Wenger protiv EUIPO-a

text:
               3.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 311/2

      Žalba koju je 28. veljače 2018. podnio Wenger SA protiv presude Općeg suda (prvo vijeće) od 23. siječnja 2018. u predmetu T-869/16 – Wenger protiv EUIPO-a
      (Predmet C-162/18 P)
      (2018/C 311/02)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Wenger SA (zastupnik: A. Sulovsky, Rechtsanwältin)

         Druge stranke u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo, Swissgear Sàrl
      Rješenjem od 5. srpnja 2018. Sud (sedmo vijeće) zaključio je da nije potrebno odlučiti o ovoj žalbi.


title: Predmet T-134/18: Rješenje Općeg suda od 11. srpnja 2018. – Monster Energy protiv EUIPO-a – Nordbrand Nordhausen (BALLER’S PUNCH)

text:
               10.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 319/27

      Rješenje Općeg suda od 11. srpnja 2018. – Monster Energy protiv EUIPO-a – Nordbrand Nordhausen (BALLER’S PUNCH)
      (Predmet T-134/18) (1)

      (2018/C 319/35)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik drugog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 142, 23. 4. 2018.


title: Predmet C-553/16: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 25. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Varhoven administrativen sad – Bugarska) – „TTL” EOOD protiv Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia (Zahtjev za prethodnu odluku — Slobodno pružanje usluga — Oporezivanje društava — Plaćanja koja rezidentno društvo izvrši nerezidentnim društvima za najam vagonskih cisterni — Obveza ubiranja poreza po odbitku na prihode nacionalnog podrijetla isplaćene nerezidentnom društvu — Nepoštovanje — Konvencije o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja — Naplaćivanje zateznih kamata od rezidentnog društva zbog neplaćanja poreza po odbitku — Kamate koje se duguju za razdoblje od isteka zakonskog roka za plaćanje do dana na koji su podneseni dokazi o primjeni konvencije o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja — Nepovratne kamate)

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/5

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 25. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Varhoven administrativen sad – Bugarska) – „TTL” EOOD protiv Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia
      (Predmet C-553/16) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Slobodno pružanje usluga - Oporezivanje društava - Plaćanja koja rezidentno društvo izvrši nerezidentnim društvima za najam vagonskih cisterni - Obveza ubiranja poreza po odbitku na prihode nacionalnog podrijetla isplaćene nerezidentnom društvu - Nepoštovanje - Konvencije o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja - Naplaćivanje zateznih kamata od rezidentnog društva zbog neplaćanja poreza po odbitku - Kamate koje se duguju za razdoblje od isteka zakonskog roka za plaćanje do dana na koji su podneseni dokazi o primjeni konvencije o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja - Nepovratne kamate))
      (2018/C 328/06)
      Jezik postupka: bugarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Varhoven administrativen sad

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj:„TTL” EOOD

         Tuženik: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Sofia

         uz sudjelovanje: Varhovna administrativna prokuratura

         Izreka

      Članak 56. UFEU-a treba tumačiti na način da mu se protivi propis države članice, poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, u okviru kojeg isplata prihoda od strane rezidentnog društva društvu sa sjedištem u drugoj državi članici načelno podliježe porezu po odbitku, osim ako nije drukčije određeno konvencijom o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja između tih dviju država članica, ako taj propis nalaže rezidentnom društvu koje ne obustavi ni ne uplati taj porez poreznim tijelima prve države članice plaćanje nepovratnih zateznih kamata za razdoblje između isteka roka za plaćanje poreza na prihod i dana na koji je nerezidentno društvo dokazalo da su uvjeti za primjenu konvencije o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja ispunjeni, iako, sukladno toj konvenciji, nerezidentno društvo u prvoj državi članici ne treba platiti porez ili treba platiti manji porez od onog koji se obično mora platiti na temelju poreznog prava te države članice.

         (1)  SL C 22, 23. 1. 2017.


title: Predmet C-107/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – „Aviabaltika” UAB protiv „Ūkio bankas” AB, u likvidaciji (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2002/47/EZ — Izvršenje ugovorâ o financijskom kolateralu — Pokretanje postupka u slučaju nesolventnosti nad primateljem financijskog kolaterala — Nastupanje događaja izvršenja kolaterala — Uključenje financijskog kolaterala u stečajnu masu — Obveza namirenja tražbina ponajprije iz financijskog kolaterala)

text:
               17.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 328/13

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 25. srpnja 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – „Aviabaltika” UAB protiv „Ūkio bankas” AB, u likvidaciji
      (Predmet C-107/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2002/47/EZ - Izvršenje ugovorâ o financijskom kolateralu - Pokretanje postupka u slučaju nesolventnosti nad primateljem financijskog kolaterala - Nastupanje događaja izvršenja kolaterala - Uključenje financijskog kolaterala u stečajnu masu - Obveza namirenja tražbina ponajprije iz financijskog kolaterala))
      (2018/C 328/14)
      Jezik postupka: litavski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj:„Aviabaltika” UAB

         Tuženik:„Ūkio bankas”, AB, u likvidaciji

         Izreka

                  1.

                  Članak 4. stavak 5. Direktive 2002/47/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. lipnja 2002. o financijskom kolateralu, kako je izmijenjena Direktivom 2009/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009., valja tumačiti na način da nalaže državama članicama da donesu propis koji primatelju kolaterala osnovanog na temelju ugovora o financijskom kolateralu sa zasnivanjem posebnog založnog prava omogućuje da svoju tražbinu nastalu zbog neispunjenja relevantnih financijskih obveza namiri iz tog kolaterala ako događaj izvršenja kolaterala nastupi nakon što je nad njim pokrenut postupak u slučaju nesolventnosti.

                  2.

                  Članak 4. stavke 1. i 5. Direktive 2002/47, kako je izmijenjena Direktivom 2009/44, valja tumačiti na način da primatelju kolaterala osnovanog na temelju ugovora o financijskom kolateralu sa zasnivanjem posebnog založnog prava ne nalaže obvezu da svoju tražbinu nastalu zbog neispunjenja relevantnih financijskih obveza najprije namiri iz tog kolaterala.

         (1)  SL C 161, 22. 5. 2017.


title: Presuda Suda od 30. svibnja 2018. u predmetu E-6/17 – Fjarskipti hf. v Síminn hf. (Članak 54. Sporazuma o EGP-u – Zloporaba vladajućeg položaja – Snižavanje marže – Pravo na odštetu – Primjenjivost odredbi Sporazuma o EGP-u u nacionalnim postupcima – Značaj konačne presude tijela nadležnog za tržišno natjecanje)

text:
               20.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/19

      PRESUDA SUDA
      od 30. svibnja 2018.
      u predmetu E-6/17
      Fjarskipti hf. v Síminn hf.

         (Članak 54. Sporazuma o EGP-u – Zloporaba vladajućeg položaja – Snižavanje marže – Pravo na odštetu – Primjenjivost odredbi Sporazuma o EGP-u u nacionalnim postupcima – Značaj konačne presude tijela nadležnog za tržišno natjecanje)

      (2018/C 335/11)
      U predmetu E-6/17, Fjarskipti hf. v Síminn hf. – ZAHTJEV koji je Sudu na temelju članka 34. Sporazuma između država EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda podnio Okružni sud u Reykjavíku (Héraðsdómur Reykjavíkur) i koji se odnosi na tumačenje članka 54. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru, Sud u sastavu Páll Hreinsson, predsjednik, Per Christiansen (sudac izvjestitelj) i Martin Ospelt (ad hoc), suci, donio je presudu 30. svibnja 2018. kao u izreci:

                  1.

                  Fizička ili pravna osoba mora se moći osloniti na članak 54. Sporazuma o EGP-u kako je ili je bio dio nacionalnog zakonodavstva kako bi pred nacionalnim sudom zahtijevala nadoknadu zbog kršenja zabrana utvrđenih u toj odredbi.

                  2.

                  Za procjenu suda o zahtjevu za odštetu zbog kršenja pravila tržišnog natjecanja nije preduvjet da nacionalno tijelo nadležno za tržišno natjecanje donese konačnu presudu kojom se utvrđuje kršenje članka 54. Sporazuma o EGP-u. Ako je nacionalno tijelo nadležno za tržišno natjecanje donijelo takvu presudu, prema zakonodavstvu EGP-a ona nije obvezujuća za nacionalne sudove u daljnjem postupku. Ako nema zakonodavstva EGP-a kojim se reguliraju postupci i pravni lijekovi zbog kršenja prava tržišnog natjecanja, svaka država članica EGP-a ima postupovnu autonomiju za utvrđivanje detaljnih pravila o stupnju značaja koji se pripisuje konačnoj presudi, u skladu s načelima djelotvornosti i ekvivalentnosti.

                  3.

                  Činjenica da je poduzetnik u vladajućem položaju dužan kupovati usluge završavanja poziva od drugih operatora po cijenama većima nego što su njegove, ne isključuje nalaz da vlastita cjenovna praksa poduzetnika u vladajućem položaju u obliku snižavanja marži čini zlouporabu vladajućeg položaja u smislu članka 54. Sporazuma o EGP-u.

                  4.

                  Za nalaz nezakonitog snižavanja marži kojim se krši članak 54. Sporazuma o EGP-u dovoljno je da predmetni poduzetnik bude u vladajućem položaju na relevantnom veleprodajnom tržištu. Nije potrebno da poduzetnik bude u vladajućem položaju i na relevantnom maloprodajnom tržištu.


title: Presuda Suda od 30. svibnja 2018. u predmetu E-9/17 – Edmund Falkenhahn AG protiv Tijelo za nadzor financijskog tržišta (Finanzmarktaufsicht) (Direktiva 2009/110/EZ – Institucije za elektronički novac – Otkup po nominalnoj vrijednosti – Sigurnosni zahtjevi)

text:
               20.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 335/20

      PRESUDA SUDA
      od 30. svibnja 2018.
      u predmetu E-9/17
      Edmund Falkenhahn AG protiv Tijelo za nadzor financijskog tržišta (Finanzmarktaufsicht)

         (Direktiva 2009/110/EZ – Institucije za elektronički novac – Otkup po nominalnoj vrijednosti – Sigurnosni zahtjevi)

      (2018/C 335/12)
      U predmetu E-9/17, Edmund Falkenhahn AG protiv Tijelo za nadzor financijskog tržišta (Finanzmarktaufsicht) – ZAHTJEV koji je Sudu na temelju članka 34. Sporazuma između država EFTA-e o osnivanju Nadzornog tijela i Suda podnio Odbor za žalbe Tijela za nadzor financijskog tržišta u Lihtenštajnu (Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht) i koji se odnosi na tumačenje Direktive 2009/110/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o osnivanju, obavljanju djelatnosti i bonitetnom nadzoru poslovanja institucija za elektronički novac te o izmjeni direktiva 2005/60/EZ i 2006/48/EZ i stavljanju izvan snage Direktive 2000/46/EZ, Sud u sastavu Páll Hreinsson, predsjednik, Per Christiansen (sudac izvjestitelj) i Martin Ospelt (ad hoc), suci, donio je presudu 30. svibnja 2018. kao u izreci:

                  1.

                  Nije u skladu s člankom 11. stavcima 1. i 2. Direktive 2009/110/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. rujna 2009. o osnivanju, obavljanju djelatnosti i bonitetnom nadzoru poslovanja institucija za elektronički novac te o izmjeni direktiva 2005/60/EZ i 2006/48/EZ i stavljanju izvan snage Direktive 2000/46/EZ ako je vrijednost elektroničkog novca drugačija od nominalne vrijednosti primljenih sredstava u bilo kojem trenutku, uključujući u razdoblju između izdavanja i otkupa.

                  2.

                  U članku 7. stavku 2. prvom i drugom podstavku Direktive 2009/110/EZ, u vezi s Tablicom 1. iz točke 14. Priloga I. Direktivi 2006/49/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 14. lipnja 2006. o adekvatnosti kapitala investicijskih društava i kreditnih institucija, iscrpno je definirano koja imovina čini sigurnu imovinu malog rizika za potrebe članka 7. stavka 1. Direktive 2009/110/EZ.


title: Predmet T-275/17: Presuda Općeg suda od 13. srpnja 2018. – Curto protiv Parlamenta („Javna služba — Akreditirani parlamentarni asistenti — Članak 24. Pravilnika — Zahtjev za pružanje pomoći — Članak 12.a Pravilnika — Uznemiravanje — Savjetodavni odbor za uznemiravanje i njegovo sprečavanje na radnom mjestu, koji obrađuje pritužbe akreditiranih parlamentarnih asistenata protiv zastupnika u Europskom parlamentu — Odluka o odbijanju zahtjeva za pružanje pomoći — Pogreška u ocjeni — Doseg obveze pružanja pomoći — Trajanje upravnog postupka — Razuman rok — Odbijanje dostavljanja izvješća koje je sastavio savjetodavni odbor”)

text:
               24.9.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 341/15

      Presuda Općeg suda od 13. srpnja 2018. – Curto protiv Parlamenta
      (Predmet T-275/17) (1)

      ((„Javna služba - Akreditirani parlamentarni asistenti - Članak 24. Pravilnika - Zahtjev za pružanje pomoći - Članak 12.a Pravilnika - Uznemiravanje - Savjetodavni odbor za uznemiravanje i njegovo sprečavanje na radnom mjestu, koji obrađuje pritužbe akreditiranih parlamentarnih asistenata protiv zastupnika u Europskom parlamentu - Odluka o odbijanju zahtjeva za pružanje pomoći - Pogreška u ocjeni - Doseg obveze pružanja pomoći - Trajanje upravnog postupka - Razuman rok - Odbijanje dostavljanja izvješća koje je sastavio savjetodavni odbor”))
      (2018/C 341/26)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Michela Curto (Genova, Italija) (zastupnici: L. Levi i C. Bernard-Glanz, odvjetnici)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: O. Caisou-Rousseau, E. Taneva i M. Rantala, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a kojim se traži, s jedne strane, poništenje odluke Parlamenta od 30. lipnja 2016. kojom je tijelo ovlašteno za sklapanje ugovora o radu te institucije odbilo zahtjev za pružanje pomoći koji je tužiteljica podnijela 14. travnja 2014., i, s druge strane, naknada štete koju je tužiteljica navodno pretrpjela zbog toga što to tijelo nije ispunilo obvezu pružanja pomoći iz članka 24. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije, posebno zbog predugog trajanja postupka.

         Izreka

                  1.

                  Poništava se odluka Europskog parlamenta od 30. lipnja 2016. kojom je tijelo ovlašteno za sklapanje ugovora o radu te institucije odbilo zahtjev za pružanje pomoći koji je Michela Curto podnijela 14. travnja 2014.

                  2.

                  Parlamentu se nalaže da M. Curto na ime pretrpljene neimovinske štete isplati iznos od 10 000 eura uvećan za zatezne kamate koje teku od dana objave ove presude, po stopi koju je Europska središnja banka (ESB) odredila za glavne operacije refinanciranja.

                  3.

                  Parlamentu se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 239, 24. 7. 2017.


title: Predmet C-472/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. srpnja 2018. uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španjolska) – ER protiv Agencia Estatal de la Administración Tributaria

text:
               15.10.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 373/7

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 19. srpnja 2018. uputio Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španjolska) – ER protiv Agencia Estatal de la Administración Tributaria
      (Predmet C-472/18)
      (2018/C 373/08)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: ER

         Tuženik: Agencia Estatal de la Administración Tributaria

         Prethodno pitanje

      Jesu li protivni članku 4. stavcima 1. i 2. Okvirnog sporazuma o radu u nepunom radnom vremenu, priloženog Direktivi Vijeća 97/81/EZ od 15. prosinca 1997. (1), te članku 2. stavku 1. točki (b) i članku 14. stavku 1. Direktive 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada (preinaka) (2) odredba kolektivnog ugovora i poslodavčeva praksa prema kojima – za potrebe izračuna naknade plaće te u svrhu promaknuća – minuli rad treba, u slučaju zaposlenice koja radi u nepunom radnom vremenu na način da jedan dio godine radi pune radne dane („okomiti raspored”), računati na način da se na godišnjoj razini u obzir uzima samo stvarno obavljeni rad?

         (1)  Direktiva Vijeća 97/81/EZ od 15. prosinca 1997. o Okvirnom sporazumu o radu s nepunim radnim vremenom koji su sklopili UNICE, CEEP i ETUC (SL 1998., L 14, str. 9.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 3., str. 131.)

         (2)  Direktiva 2006/54/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 5. srpnja 2006. o provedbi načela jednakih mogućnosti i jednakog postupanja prema muškarcima i ženama u pitanjima zapošljavanja i rada (SL 2006., L 204, str. 23.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 5., svezak 1. str. 246.)


title: Predmet T-562/18: Tužba podnesena 21. rujna 2018. – YP protiv Komisije

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/57

      Tužba podnesena 21. rujna 2018. – YP protiv Komisije
      (Predmet T-562/18)
      (2018/C 399/73)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: YP (zastupnik: J.-N. Louis, odvjetnik)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
      utvrdi i presudi da se,

                  —

                  poništava Komisijina odluka od 18. rujna 2017. kojom mu je izrečena stegovna mjera ukora;

                  —

                  tuženiku nalaže snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog tužbi, tužitelj ističe jedan tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni koju je tuženik počinio time što je smatrao da je tužitelj povrijedio svoje obveze koje proizlaze iz članka 12. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije.


title: Predmet C-86/18: Rješenje predsjednika Suda od 21. kolovoza 2018. – Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburg

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/31

      Rješenje predsjednika Suda od 21. kolovoza 2018. – Europska komisija protiv Velikog Vojvodstva Luksemburg
      (Predmet C-86/18) (1)

      (2018/C 399/41)
      Jezik postupka: francuski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 161, 7. 5. 2018.


title: Predmet C-136/18 P: Žalba koju je 19. veljače 2018. podnio Robert Hansen protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 14. prosinca 2017. u predmetu T-304/16: bet365 Group protiv EUIPO-a

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/17

      Žalba koju je 19. veljače 2018. podnio Robert Hansen protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 14. prosinca 2017. u predmetu T-304/16: bet365 Group protiv EUIPO-a
      (Predmet C-136/18 P)
      (2018/C 399/24)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Robert Hansen (zastupnik: M. Pütz-Poulalion, Rechtsanwalt)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo
      Žalba je rješenjem Suda (osmo vijeće) od 6. rujna 2018. proglašena nedopuštenom.


title: Predmet C-284/18: Rješenje predsjednika Suda od 9. kolovoza 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Equitalia centro SpA protiv Poste Italiane SpA

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/31

      Rješenje predsjednika Suda od 9. kolovoza 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Corte suprema di cassazione – Italija) – Equitalia centro SpA protiv Poste Italiane SpA
      (Predmet C-284/18) (1)

      (2018/C 399/42)
      Jezik postupka: talijanski
      Predsjednik Suda odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 249, 16. 7. 2018.


title: Predmet T-776/17: Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2018. – Medora Therapeutics protiv EUIPO-a – Biohealth Italia (LITHOREN)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/58

      Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2018. – Medora Therapeutics protiv EUIPO-a – Biohealth Italia (LITHOREN)
      (Predmet T-776/17) (1)

      (2018/C 399/74)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik šestog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 63, 19. 2. 2018.


title: Predmet C-425/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. lipnja 2018. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italija) – Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS) protiv Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/18

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 28. lipnja 2018. uputio Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italija) – Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS) protiv Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA
      (Predmet C-425/18)
      (2018/C 399/25)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Consorzio Nazionale Servizi Società Cooperativa (CNS)

         Tuženik: Gruppo Torinese Trasporti Gtt SpA

         Prethodno pitanje

      Protivi li se, s jedne strane, članku 53. stavku 3. i članku 54. stavku 4. Direktive 2004/17/EZ (1), i, s druge strane, članku 45. stavku 2. točki (d) Direktive 2004/18/EZ (2) odredba kao što je članak 38. stavak 1. točka (f) Zakonodavne uredbe br. 163/2006 Talijanske Republike, kako je tumači nacionalna sudska praksa, kojom se iz područja primjene takozvanog „teškog propusta” koji je gospodarski subjekt počinio u „obavljanju svoje profesionalne djelatnosti” isključuju ponašanja koja predstavljaju povredu pravila o tržišnom natjecanju koju je utvrdilo i sankcioniralo nacionalno tijelo za tržišno natjecanje odlukom koju su potvrdili sudovi, pa je time javnim naručiteljima unaprijed oduzeto pravo da samostalno ocjenjuju te povrede, za potrebe mogućeg, ali neobveznog isključenja tog gospodarskog subjekta iz nadmetanja za dodjelu ugovora o javnoj nabavi?

         (1)  Direktiva 2004/17/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka nabave subjekata koji djeluju u sektoru vodnog gospodarstva, energetskom i prometnom sektoru te sektoru poštanskih usluga (SL 2004., L 134, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 43.)

         (2)  Direktiva 2004/18/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 31. ožujka 2004. o usklađivanju postupaka za sklapanje ugovora o javnim radovima, ugovora o javnoj nabavi robe te ugovora o javnim uslugama (SL 2004., L 134, str. 114.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 6., svezak 1., str. 156.)


title: Predmet T-604/16: Presuda Općeg suda od 19. rujna 2018. – HD protiv Parlamenta („Javna služba — Dužnosnici — Primici od rada — Obiteljski doplaci — Naknada za kućanstvo — Naknada za obrazovanje — Naknada za uzdržavano dijete — Pretpostavke za određivanje — Smanjenje naknade slične naravi koja se prima iz drugih izvora — Povrat preplaćenih iznosa — Odluke o prestanku prava na određene naknade — Pogreška koja se tiče prava — Očita pogreška u ocjeni”)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/32

      Presuda Općeg suda od 19. rujna 2018. – HD protiv Parlamenta
      (Predmet T-604/16) (1)

      ((„Javna služba - Dužnosnici - Primici od rada - Obiteljski doplaci - Naknada za kućanstvo - Naknada za obrazovanje - Naknada za uzdržavano dijete - Pretpostavke za određivanje - Smanjenje naknade slične naravi koja se prima iz drugih izvora - Povrat preplaćenih iznosa - Odluke o prestanku prava na određene naknade - Pogreška koja se tiče prava - Očita pogreška u ocjeni”))
      (2018/C 399/43)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: HD (zastupnik: C. Bernard-Glanz, odvjetnik)

         Tuženik: Europski parlament (zastupnici: M. Ecker i L. Deneys, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 270. UFEU-a radi poništenja, kao prvo, odluka Parlamenta od 21. rujna, 5. listopada, 27. studenoga i 15. prosinca 2015. o povratu iznosa koje je tužitelj neosnovano primio s naslova naknade za obrazovanje, kao drugo, odluka Parlamenta od 5., 13., 23. listopada, od 5., 11. i 12. studenoga 2015. o povratu iznosa koje je tužitelj neosnovano primio s naslova naknade za obrazovanje i naknade za uzdržavano dijete i kojima mu se uskraćuje njegovo pravo na naknadu za kućanstvo i, kao treće, „po potrebi”, odluke od 21. travnja 2016. o odbijanju njegove žalbe.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  HD-u se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 326, 5. 9. 2016. (predmet prvotno upisan pred Službeničkim sudom Europske unije pod brojem F-34/16 i prenesen Općem sudu Europske unije 1. 9. 2016.).


title: Predmet T-371/18: Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2018. – Reiner Stemme Utility Air Systems protiv AESA-e

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/58

      Rješenje Općeg suda od 11. rujna 2018. – Reiner Stemme Utility Air Systems protiv AESA-e
      (Predmet T-371/18) (1)

      (2018/C 399/75)
      Jezik postupka: engleski
      Predsjednik šestog vijeća odredio je brisanje predmeta.

         (1)  SL C 276, 6. 8. 2016.


title: Predmet T-518/18: Tužba podnesena 31. kolovoza 2018. – YG protiv Komisije

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/41

      Tužba podnesena 31. kolovoza 2018. – YG protiv Komisije
      (Predmet T-518/18)
      (2018/C 399/56)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: YG (zastupnici: S. Rodrigues i A. Champetier, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi, kao prvo, tuženikovu odluku od 13. studenoga 2017. o neuvrštavanju tužitelja na popis promaknutih dužnosnika;

                  —

                  poništi, nakon toga, tuženikovu odluku od 17. svibnja 2018. o odbijanju njegove žalbe protiv odluke od 13. studenoga 2017.;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe dva tužbena razloga:

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tomu da je tuženik prekršio članak 45. Pravilnika o osoblju za dužnosnike Europske unije. Pobijana odluka se temeljila na određenim očitim pogreškama u ocijeni; usto, nije dostatno obrazložena i u njoj se nije dokazalo da se tužiteljeve zasluge ocijenilo u skladu s načelom jednakog postupanja.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tomu da je tuženik povrijedio načelo dobre uprave, kako je zaštićeno člankom 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, jer nije postupao pažljivo pri sastavljanju i obrazlaganju pobijane odluke.


title: Predmet T-519/18: Tužba podnesena 3. rujna 2018. – Global Silicones Council i dr. protiv ECHA-e

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/42

      Tužba podnesena 3. rujna 2018. – Global Silicones Council i dr. protiv ECHA-e
      (Predmet T-519/18)
      (2018/C 399/57)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Global Silicones Council (Washington, D.C., Sjedinjene Američke Države) i 6 drugih (zastupnici: R. Cana, F. Mattioli, G. David, odvjetnici i D. Abrahams, Barrister)

         Tuženik: Europska agencija za kemikalije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  tužbu proglasi dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  poništi pobijanu odluku, (1) u dijelu u kojem se njome tri tvari Octamethylcyclotetrasiloxane (u daljnjem tekstu: D4), Decamethylcyclopentasiloxane (u daljnjem tekstu: D5) i Dodecamethylcyclohexasiloxane (u daljnjem tekstu: D6) uvrštavaju na popis tvari predloženih za posebno zabrinjavajuće tvari;

                  —

                  podredno, poništi pobijanu odluku u pogledu jednog ili više tih uvrštavanja na popis predloženih tvari;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova ovog postupka; i

                  —

                  poduzme druge i daljnje mjere koje zahtjeva pravičnost.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu dva tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik počinio očitu pogrešku u svojoj ocjeni bioakumulativnih svojstava (u daljnjem tekstu: B) tvari D4, D5 i D6 i svojoj ocjeni toksičnih svojstava (u daljnjem tekstu: T) tvari D5 i D6 te je prekoračio svoju nadležnost i povrijedio članak 59. Uredbe 1907/2006:

                              —

                              oslonivši se na mišljenja Odbora država članica i Odbora za procjenu rizika, a da nije donio vlastitu ocjenu informacija koje je imao na raspolaganju i stoga unijevši pogreške kojima su ta mišljenja bila zahvaćena;

                              —

                              zaključivši da tvari D4, D5 i D6 ispunjavaju vPvB kriterije iz Priloga XIII. iako stalnost (P) i bioakumulacija (B) nisu bile utvrđene za isti odjeljak;

                              —

                              ne uzevši u obzir posebnu prirodu tvari D4, D5 i D6 (njihovu „hibridnu” prirodu) pri primjeni kriterija utvrđenog za bioakumulacija u Prilogu XIII;

                              —

                              donijevši zaključke o bioakumulaciji (B/vB) tvari D4 i D5 koje dokaz na koji se oslanjao ne može održati;

                              —

                              ne ocijenivši novi dokaz o bioakumulaciji (B/vB) tvari D4 i D5 koji mu je bio dostupan poslije mišljenja Odbora država članica i Odbora za procjenu rizika;

                              —

                              ne uzevši u obzir sve relevantne informacije pri donošenju zaključka o bioakumulaciji (vB) tvari D6;

                              —

                              ne razmotrivši informacije o toksičnosti tvari D5 i umjesto toga identificiravši tvar D5 kao PBT na temelju prisutnosti tvari D4 kao nečistoće i identificiravši tvar D5 kao PBT bez posebnih ograničenja u pogledu sadržaja tvari D4 s kojima se Odbor država članica usuglasio;

                              —

                              ne razmotrivši informacije o toksičnosti tvari i umjesto toga identificiravši tvar D6 kao PBT na temelju prisutnosti tvari D4 kao nečistoće i identificiravši tvar D6 kao PBT bez posebnih ograničenja u pogledu sadržaja tvari D4 s kojima se Odbor država članica usuglasio.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se pobijanom odlukom povređuje načelo proporcionalnosti jer bi se uvrštavanjem na popis predloženih tvari prešle granice onoga što je prikladno i nužno za ostvarenje zadanog cilja i zato što nije riječ o najmanje ograničavajućoj mjeri kojom se tuženik mogao koristiti.

         (1)  Odluka Europske agencije za kemikalije objavljena 27. lipnja 2018.„Uvrštavanje posebno zabrinjavajućih tvari na popis tvari predloženih za moguće uvrštenje u Prilog XIV” u dijelu u kojem se tri tvari Octamethylcyclotetrasiloxane (u daljnjem tekstu: D4), Decamethylcyclopentasiloxane (u daljnjem tekstu: D5) i Dodecamethylcyclohexasiloxane (u daljnjem tekstu: D6) uvrštavaju na popis tvari predloženih za posebno zabrinjavajuće tvari u skladu s člankom 59. Uredbe (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 18. prosinca 2006. o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija (REACH) i osnivanju Europske agencije za kemikalije te o izmjeni Direktive 1999/45/EZ i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EEZ) br. 793/93 i Uredbe Komisije (EZ) br. 1488/94 kao i Direktive Vijeća 76/769/EEZ i direktiva Komisije 91/155/EEZ, 93/67/EEZ, 93/105/EZ i 2000/21/EZ (SL 30.12.2006., L 396, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 23., str. 3.).


title: Predmet T-39/17: Presuda Općeg suda od 19. rujna 2018. – Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest) protiv Komisije („Pristup dokumentima — Uredba (EZ) br. 1049/2001 — Dokumenti u vezi s prethodnim istragama sustavâ državnih potpora u lučkom sektoru svih država članica — Odbijanje pristupa — Izuzeće u vezi sa zaštitom privatnosti i integriteta pojedinca — Uredba (EZ) br. 45/2001 — Pojam privatnosti — Izuzeće u vezi sa zaštitom svrhe inspekcija, istraga i revizija — Primjena opće pretpostavke — Prevladavajući javni interes”)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/33

      Presuda Općeg suda od 19. rujna 2018. – Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest) protiv Komisije
      (Predmet T-39/17) (1)

      ((„Pristup dokumentima - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Dokumenti u vezi s prethodnim istragama sustavâ državnih potpora u lučkom sektoru svih država članica - Odbijanje pristupa - Izuzeće u vezi sa zaštitom privatnosti i integriteta pojedinca - Uredba (EZ) br. 45/2001 - Pojam privatnosti - Izuzeće u vezi sa zaštitom svrhe inspekcija, istraga i revizija - Primjena opće pretpostavke - Prevladavajući javni interes”))
      (2018/C 399/45)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest) (Brest, Francuska) (zastupnici: J. Vanden Eynde i E. Wauters, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: A. Buchet, B. Stromsky, i C. Georgieva-Kecsmar, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a kojim se traži poništenje odluke Komisije C(2016) 7755 final od 23. studenoga 2016. kojom je odbijen tužiteljev zahtjev, s jedne strane, za potpuni pristup upitniku upućenom svim državama članicama i, s druge strane, pristup odgovorima država članica na taj upitnik, navedenima u dopisu koji je 8. srpnja 2016. upućen Francuskoj Republici u okviru postupka državnih potpora SA.38398 (2016/C) (ex 2015/E) – Oporezivanje luka u Francuskoj.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest) nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 104, 3. 4. 2017.


title: Predmet T-524/18: Tužba podnesena 29. kolovoza 2018. – Billa protiv EUIPO-a – Boardriders IP Holdings (Billa)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/43

      Tužba podnesena 29. kolovoza 2018. – Billa protiv EUIPO-a – Boardriders IP Holdings (Billa)
      (Predmet T-524/18)
      (2018/C 399/58)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Billa AG (Wiener Neudorf, Austrija) (zastupnik: J. Rether, M. Kinkeldey, J. Rosenhäger, S. Brandstätter, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka pred žalbenim vijećem: Boardriders IP Holdings LLC (Huntington Beach, Kalifornija, Sjedinjene Američke Države)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije Billa – prijava za registraciju br. 11 592 623

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 21. lipnja 2018. u predmetu R 2235/2017-4

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 8. stavka 1. točke (b) i članaka 46. i 71. Uredbe br. 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća u vezi s člankom 2. stavkom 2. točkom (i) i člankom 27. stavkom 2. Delegirane uredbe Komisije br. 2017/1430.


title: Predmet C-475/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. srpnja 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – SATI – Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA protiv Azienda di Trasporti Molisana – A.T.M. SpA

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/22

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 20. srpnja 2018. uputio Consiglio di Stato (Italija) – SATI – Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA protiv Azienda di Trasporti Molisana – A.T.M. SpA
      (Predmet C-475/18)
      (2018/C 399/30)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Consiglio di Stato

         Stranke glavnog postupka

         Žalitelj: SATI – Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA

         Druga stranka u postupku: Azienda di Trasporti Molisana – A.T.M. SpA

         Prethodno pitanje

      Treba li članak 5. stavak 4. Uredbe (EZ) br. 1370/2007 od 23. listopada 2007. (1) tumačiti na način da je potrebno da u nacionalnom zakonodavstvu postoji zabrana izravnog sklapanja ugovora o javnoj nabavi usluge javnog lokalnog prijevoza, koja onemogućuje izravno sklapanje ugovora i u slučajevima u kojima bi ono bilo dopušteno propisima Europske unije, kada je – za povjeravanje navedene usluge ili samo u slučaju posebne zabrane izravnog sklapanja ugovora i u slučajevima u kojima je ono dopušteno propisima Europske unije – postavljeno opće pravilo nadmetanja?

         (1)  Uredba (EZ) br. 1370/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 23. listopada 2007. o uslugama javnog željezničkog i cestovnog prijevoza putnika i stavljanju izvan snage uredaba Vijeća (EEZ) br. 1191/69 i (EEZ) br. 1107/70 (SL 2007., L 315, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 7., svezak 13., str. 96.)


title: Predmet C-454/17 P: Presuda Suda (osmo vijeće) od 6. rujna 2018. – Vincent Piessevaux protiv Vijeća Europske unije (Žalba — Javna služba — Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europske unije — Članak 11.stavak 2. Priloga VIII — Mirovinska prava stečena u nacionalnom sustavu — Prijenos tih prava u mirovinski sustav Unije — Razlika u postupanju između dužnosnikâ čija je kapitalizirana vrijednost njihovih mirovinskih prava prenesena u sustav Unije prije odnosno poslije stupanja na snagu novih općih provedbenih odredbi)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/10

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 6. rujna 2018. – Vincent Piessevaux protiv Vijeća Europske unije
      (Predmet C-454/17 P) (1)

      ((Žalba - Javna služba - Pravilnik o osoblju za dužnosnike Europske unije - Članak 11.stavak 2. Priloga VIII - Mirovinska prava stečena u nacionalnom sustavu - Prijenos tih prava u mirovinski sustav Unije - Razlika u postupanju između dužnosnikâ čija je kapitalizirana vrijednost njihovih mirovinskih prava prenesena u sustav Unije prije odnosno poslije stupanja na snagu novih općih provedbenih odredbi))
      (2018/C 399/12)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Vincent Piessevaux (zastupnici: L. Ponteville, odvjetnik)

         Druga stranka u postupku: Vijeće Europske unije (zastupnici: M. Bauer i R. Meyer, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Vincent Piessevaux snosi vlastite troškove, kao i troškove Vijeća Europske unije.

         (1)  SL C 374, 6. 11. 2017.


title: Predmet C-547/17 P: Presuda Suda (osmo vijeće) od 6. rujna 2018. – Basic Net SpA. protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (Žalba — Žig Europske unije — Figurativni žig koji prikazuje tri okomite linije — Dokaz razlikovnog karaktera stečenog uporabom)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/11

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 6. rujna 2018. – Basic Net SpA. protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (Predmet C-547/17 P) (1)

      ((Žalba - Žig Europske unije - Figurativni žig koji prikazuje tri okomite linije - Dokaz razlikovnog karaktera stečenog uporabom))
      (2018/C 399/14)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Žalitelj: Basic Net SpA (zastupnik: D. Sindico, avvocato)

         Druga stranka u postupku: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO) (zastupnik: L. Rampini, agent)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvu Basic Net SpA nalaže se snošenje, osim vlastitih, i troškova Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO).

         (1)  SL C 13, 15. 1. 2018.


title: Predmet C-80/17: Presuda Suda (veliko vijeće) od 4. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal de Justiça – Portugal) – Fundo de Garantia Automóvel protiv Aline Antónije Destapado Pão Mole Juliana, Cristiane Micaele Caetano Juliana (Zahtjev za prethodnu odluku — Obvezno osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila — Direktiva 72/166/EEZ — Članak 3. stavak 1. — Druga direktiva 84/5/EEZ — Članak 1. stavak 4. — Obveza ugovaranja osiguranja — Vozilo parkirano na privatnom zemljištu — Pravo regresa tijela za naknadu štete prema vlasniku neosiguranog vozila)

text:
               5.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 399/8

      Presuda Suda (veliko vijeće) od 4. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Supremo Tribunal de Justiça – Portugal) – Fundo de Garantia Automóvel protiv Aline Antónije Destapado Pão Mole Juliana, Cristiane Micaele Caetano Juliana
      (Predmet C-80/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Obvezno osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila - Direktiva 72/166/EEZ - Članak 3. stavak 1. - Druga direktiva 84/5/EEZ - Članak 1. stavak 4. - Obveza ugovaranja osiguranja - Vozilo parkirano na privatnom zemljištu - Pravo regresa tijela za naknadu štete prema vlasniku neosiguranog vozila))
      (2018/C 399/09)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Supremo Tribunal de Justiça

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Fundo de Garantia Automóvel

         Tuženici: Alina Antónia Destapado Pão Mole Juliana, Cristiana Micaela Caetano Juliana

         Izreka

                  1.

                  Članak 3. stavak 1. Direktive Vijeća 72/166/EEZ od 24. travnja 1972. o usklađivanju zakona država članica u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila i izvršenje obveze osiguranja od takve odgovornosti, kako je izmijenjena Direktivom 2005/14/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005., treba tumačiti na način da je ugovaranje osiguranja od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornog vozila obvezno kada je dotično vozilo još uvijek registrirano u državi članici i u voznom stanju, ali je parkirano na privatnom zemljištu samo zbog odluke njegova vlasnika koji ga više nema namjeru voziti.

                  2.

                  Članak 1. stavak 4. Druge direktive Vijeća 84/5/EEZ od 30. prosinca 1983. o usklađivanju zakona država članica u odnosu na osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe motornih vozila, kako je izmijenjena Direktivom 2005/14/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005., treba tumačiti na način da mu se ne protivi nacionalno zakonodavstvo kojim se predviđa da tijelo iz te odredbe ima pravo regresa, osim prema osobi ili osobama odgovornima za nezgodu, i prema osobi koja je bila dužna ugovoriti osiguranje od građanskopravne odgovornosti u pogledu upotrebe vozila kojim je prouzročena šteta naknadu koje je snosilo to tijelo, ali koja u tu svrhu nije ugovorila osiguranje, čak i ako ta osoba nije građanskopravno odgovorna za nezgodu kao posljedica koje je ta šteta nastala.

         (1)  SL C 144, 8. 5. 2017.


title: Predmet C-448/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. srpnja 2018. uputio Landgericht München I (Njemačka) – WA protiv Münchener Hypothekenbank eG

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/36

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 9. srpnja 2018. uputio Landgericht München I (Njemačka) – WA protiv Münchener Hypothekenbank eG
      (Predmet C-448/18)
      (2018/C 408/48)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landgericht München I

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: WA

         Tuženik: Münchener Hypothekenbank eG
      Predmet je rješenjem Suda od 6. rujna 2018. brisan iz sudskog registra.


title: Predmet C-369/17: Presuda Suda (drugo vijeće) od 13. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – Shajin Ahmed protiv Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal (Zahtjev za prethodnu odluku — Područje slobode, sigurnosti i pravde — Granice, azil i useljavanje — Status izbjeglice ili status supsidijarne zaštite — Direktiva 2011/95/EU — Članak 17. — Isključenje iz statusa supsidijarne zaštite — Razlozi — Osuda za teško kazneno djelo — Utvrđivanje težine na temelju kazne koja je predviđena nacionalnim pravom — Dopuštenost — Potreba za pojedinačnom procjenom)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/25

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 13. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Mađarska) – Shajin Ahmed protiv Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
      (Predmet C-369/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Područje slobode, sigurnosti i pravde - Granice, azil i useljavanje - Status izbjeglice ili status supsidijarne zaštite - Direktiva 2011/95/EU - Članak 17. - Isključenje iz statusa supsidijarne zaštite - Razlozi - Osuda za teško kazneno djelo - Utvrđivanje težine na temelju kazne koja je predviđena nacionalnim pravom - Dopuštenost - Potreba za pojedinačnom procjenom))
      (2018/C 408/32)
      Jezik postupka: mađarski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Shajin Ahmed

         Tuženik: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

         Izreka

      Članak 17. stavak 1. točku (b) Direktive 2011/95/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni status izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te sadržaj odobrene zaštite treba tumačiti na način da mu se protivi zakonodavstvo države članice na temelju kojeg se smatra da je podnositelj zahtjeva za supsidijarnu zaštitu „počinio teško kazneno djelo” u smislu te odredbe, što ga može isključiti iz prava na tu zaštitu, samo na temelju zakonom predviđene kazne za određeno kazneno djelo prema pravu te države članice. Na nadležnom nacionalnom tijelu ili sudu koji odlučuje o zahtjevu za supsidijarnu zaštitu je da ocijeni težinu kaznenog djela u pitanju sveobuhvatnom provjerom svih okolnosti dotičnog pojedinačnog slučaja.

         (1)  SL C 293 od 4. 9. 2017.


title: Predmet C-372/17: Presuda Suda (deveto vijeće) od 13. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Noord-Holland – Nizozemska) – Vision Research Europe BV protiv Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond (Zahtjev za prethodnu odluku — Zajednička carinska tarifa — Tarifni brojevi — Razvrstavanje robe — Kamera s nepostojanom memorijom, što podrazumijeva da se pohranjene fotografije prilikom gašenja kamere ili snimanja novih fotografija brišu — Kombinirana nomenklatura — Tarifni podbrojevi 8525 80 19 i 8525 80 30 — Napomene s objašnjenjem — Tumačenje — Provedbena uredba (EU) br. 113/2014 — Tumačenje — Valjanost)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/26

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 13. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Rechtbank Noord-Holland – Nizozemska) – Vision Research Europe BV protiv Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond
      (Predmet C-372/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednička carinska tarifa - Tarifni brojevi - Razvrstavanje robe - Kamera s nepostojanom memorijom, što podrazumijeva da se pohranjene fotografije prilikom gašenja kamere ili snimanja novih fotografija brišu - Kombinirana nomenklatura - Tarifni podbrojevi 8525 80 19 i 8525 80 30 - Napomene s objašnjenjem - Tumačenje - Provedbena uredba (EU) br. 113/2014 - Tumačenje - Valjanost))
      (2018/C 408/33)
      Jezik postupka: nizozemski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Rechtbank Noord-Holland

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Vision Research Europe BV

         Tuženik: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond

         Izreka

      Tarifni podbroj 8525 80 30 kombinirane nomenklature koja se nalazi u Prilogu I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, u verziji koja proizlazi iz Provedbene uredbe Komisije (EU) br. 1001/2013 od 4. listopada 2013., treba tumačiti na način da je njime obuhvaćena kamera, poput kamere iz glavnog postupka, koja ima sposobnost snimanja velikog broja fotografija u sekundi i koje može zadržati u svojoj unutarnjoj nepostojanoj memoriji iz koje se te fotografije prilikom gašenja kamere brišu, te da je Provedbena uredba Komisije (EU) br. 113/2014 od 4. veljače 2014. o razvrstavanju određene robe u kombiniranu nomenklaturu, u mjeri u kojoj je po analogiji primjenjiva na proizvode s osobinama navedene kamere, nevaljana.

         (1)  SL C 300, 11. 9. 2017.


title: Predmet C-99/17 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. rujna 2018. – Infineon Technologies AG protiv Europske komisije (Žalba — Zabranjeni sporazumi — Europsko tržište čipova za pametne kartice — Mreža bilateralnih kontakata — Razmjena osjetljivih poslovnih informacija — Osporavanje autentičnosti dokaza — Prava obrane — Ograničenje tržišnog natjecanja ‚s obzirom na cilj’ — Jedinstvena i trajna povreda — Sudski nadzor — Neograničena nadležnost — Opseg — Izračun iznosa novčane kazne)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/15

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 26. rujna 2018. – Infineon Technologies AG protiv Europske komisije
      (Predmet C-99/17 P) (1)

      ((Žalba - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište čipova za pametne kartice - Mreža bilateralnih kontakata - Razmjena osjetljivih poslovnih informacija - Osporavanje autentičnosti dokaza - Prava obrane - Ograničenje tržišnog natjecanja ‚s obzirom na cilj’ - Jedinstvena i trajna povreda - Sudski nadzor - Neograničena nadležnost - Opseg - Izračun iznosa novčane kazne))
      (2018/C 408/17)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Infineon Technologies AG (zastupnici: M. Dreher, T. Lübbig i M. Klusmann, odvjetnici)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: A. Biolan, A. Dawes i J. Norris-Usher, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 15. prosinca 2016., Infineon Technologies/Komisija (T-758/14, neobjavljena, EU:T:2016:737), u dijelu u kojem je Opći sud odbio podredni zahtjev društva d’Infineon Technologies AG za smanjenje iznosa novčane kazne koju mu je izrekla Europska komisija.

                  2.

                  U preostalom dijelu žalba se odbija.

                  3.

                  Predmet se vraća Općem sudu na ponovno odlučivanje kako bi on odlučio o zahtjevu za smanjenje iznosa novčane kazne koja je izrečena društvu d’Infineon Technologies AG s obzirom na šesti tužbeni razlog.

                  4.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.

         (1)  SL C 168, 29. 5. 2017.


title: Predmet C-109/17: Presuda Suda (peto vijeće) od 19. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia n° 5 de Cartagena – Španjolska) – Bankia SA protiv Juana Carlosa Marija Merina, Juana Péreza Gavilána, Maríje Concepción Mari Merino (Zahtjev za prethodnu odluku — Direktiva 2005/29/EZ — Nepoštena poslovna praksa poduzetnika prema potrošačima — Ugovor o zajmu osiguran hipotekom — Postupak hipotekarne ovrhe — Nova procjena vrijednosti nekretnine prije prodaje na dražbi — Valjanost ovršnog naslova — Članak 11. — Prikladna i učinkovita sredstva protiv nepoštene poslovne prakse — Zabrana nacionalnom sudu da ocjenjuje postojanje nepoštene poslovne prakse — Nemogućnost prekida postupka hipotekarne ovrhe — Članci 2. i 10. — Pravila postupanja — Pravno neobvezujući značaj tih pravila)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/16

      Presuda Suda (peto vijeće) od 19. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena – Španjolska) – Bankia SA protiv Juana Carlosa Marija Merina, Juana Péreza Gavilána, Maríje Concepción Mari Merino
      (Predmet C-109/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Direktiva 2005/29/EZ - Nepoštena poslovna praksa poduzetnika prema potrošačima - Ugovor o zajmu osiguran hipotekom - Postupak hipotekarne ovrhe - Nova procjena vrijednosti nekretnine prije prodaje na dražbi - Valjanost ovršnog naslova - Članak 11. - Prikladna i učinkovita sredstva protiv nepoštene poslovne prakse - Zabrana nacionalnom sudu da ocjenjuje postojanje nepoštene poslovne prakse - Nemogućnost prekida postupka hipotekarne ovrhe - Članci 2. i 10. - Pravila postupanja - Pravno neobvezujući značaj tih pravila))
      (2018/C 408/18)
      Jezik postupka: španjolski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Bankia SA

         Tuženik: Juan Carlos Mari Merino, Juan Pérez Gavilán, María Concepción Mari Merino

         Izreka

                  1.

                  Članak 11. Direktive 2005/29 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. svibnja 2005. o nepoštenoj poslovnoj praksi poslovnog subjekta u odnosu prema potrošaču na unutarnjem tržištu i o izmjeni Direktive Vijeća 84/450/EEZ, direktiva 97/7/EZ, 98/27/EZ i 2002/65/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, kao i Uredbe (EZ) br. 2006/2004 Europskog parlamenta i Vijeća treba tumačiti na način da mu se ne protive nacionalni propisi poput onih o kojima je riječ u glavnom postupku, kojima se sudu nadležnom za postupak hipotekarne ovrhe zabranjuje da, bilo po službenoj dužnosti ili na zahtjev stranaka, preispituje valjanost ovršnog naslova s obzirom na postojanje nepoštene poslovne prakse te se u svakom slučaju sudu nadležnom za meritorno odlučivanje o postojanju te prakse zabranjuje određivanje privremenih mjera poput prekida postupka hipotekarne ovrhe.

                  2.

                  Članak 11. Direktive 2005/29 treba tumačiti na način da mu se ne protive nacionalni propisi kojima se pravilima postupanja poput onih iz članka 10. te direktive ne priznaje obvezujući pravni značaj.

         (1)  SL C 161, 22. 5. 2017.


title: Predmet C-466/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. srpnja 2018. uputio Landesgericht Linz (Austrija) – DS protiv Porsche Inter Auto GmbH & Co KG

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/36

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 17. srpnja 2018. uputio Landesgericht Linz (Austrija) – DS protiv Porsche Inter Auto GmbH & Co KG
      (Predmet C-466/18)
      (2018/C 408/49)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Landesgericht Linz

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: DS

         Tuženik: Porsche Inter Auto GmbH & Co KG

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 5. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 715/2007 Europskog parlamenta i Vijeća od 20. lipnja 2007. o homologaciji tipa motornih vozila u odnosu na emisije iz lakih osobnih i gospodarskih vozila (Euro 5 i Euro 6) i pristupu podacima za popravke i održavanje vozila (1) tumačiti na način da je nedopuštena oprema vozila, u smislu članka 1. stavka 1. Uredbe br. 715/2007, u kojoj je ventil za povrat ispušnih plinova, dakle sastavni dio koji bi mogao utjecati na emisije, konstruiran tako da se postotak povrata ispušnih plinova i time udio ispušnog plina koji se vraća regulira tako da jamči način rada s niskom razinom onečišćujućih tvari samo između 15 i 33 stupnjeva Celzija i samo ispod 1 000 metara nadmorske visine, a da se izvan tog temperaturnog okvira u rasponu od 10 stupnjeva Celzija i iznad 1 000 metara nadmorske visine linearno smanjuje na 0 te da tako dolazi do povećanja NOx emisija iznad graničnih vrijednosti iz Uredbe br. 715/2007?

                  2.

                  Je li za ocjenu prvog pitanja važno je li oprema vozila navedena u prvom pitanju opravdana radi zaštite motora od oštećenja?

                  3.

                  Nadalje, je li za ocjenu drugog pitanja važno da je dio motora koji treba štititi od oštećenja ventil za povrat ispušnih plinova?

                  4.

                  Je li za ocjenu prvog pitanja važno je li oprema vozila navedena u prvom pitanju ugrađena već prilikom proizvodnje vozila ili se regulacija ventila za povrat ispušnih plinova prikazana u prvom pitanju treba instalirati u vozilo kao popravak u smislu članka 3. stavka 2. Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. svibnja 1999. o određenim aspektima prodaje robe široke potrošnje i o jamstvima za takvu robu (2)?

                  5.

                  Treba li članak 3. stavak 6. Direktive 1999/44/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 25. svibnja 1999. o određenim aspektima prodaje robe široke potrošnje i o jamstvima za takvu robu tumačiti na način da u slučaju kada je sklopljen kupoprodajni ugovor o vozilu na temelju kojeg se duguje vozilo koje odgovora zakonskim odredbama (prava Unije) a u takvo vozilo je ugrađena „logika prekidača”, dakle regulacija prema kojoj se vozilo kada se pokreće nalazi u načinu rada 1 i, kada softver prepoznaje ispitni postupak, dakle rad vozila u okviru NEDC-a (Novi europski ciklus vožnje), vozilo ostaje u načinu rada 1 (NEDC), ali kada softver prepozna da se vozilo kreće izvan tolerancija utvrđenih NEDC-om (odstupanja od profila brzine od +/- 2 km/h odnosno +/- 1s), vozilo mijenja u način rada 0 (vožnja), pri kojem se ventil za povrat ispušnih plinova regulira tako da više ne može poštovati granične vrijednosti iz Uredbe br. 715/2007, pri čemu ta regulacija nastupa tako brzo da se vozilo u konačnici gotovo isključivo kreće u načinu rada 0 te da pritom nije riječ o neznatnoj neusklađenosti s ugovorom?

         (1)  SL 2007., L 171, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 30., str. 284.)

         (2)  SL 1999., L 171, str. 12. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 22. str. 17. i ispravak SL 2017., L 153., str. 41.)


title: Predmet C-114/17 P: Presuda Suda (četvrto vijeće) 20. rujna 2018. – Kraljevina Španjolska protiv Europske komisije (Žalba — Državne potpore — Digitalna televizija — Potpora za uvođenje digitalne zemaljske televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha (autonomna zajednica Kastilja – La Mancha, Španjolska) — Subvencija u korist operatora platformi digitalne zemaljske televizije — Odluka kojom se mjere potpore proglašavaju djelomično nespojivima s unutarnjim tržištem — Pojam ‚državna potpora’ — Prednost — Usluga od općeg gospodarskog interesa — Definicija — Margina prosudbe država članica)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/17

      Presuda Suda (četvrto vijeće) 20. rujna 2018. – Kraljevina Španjolska protiv Europske komisije
      (Predmet C-114/17 P) (1)

      ((Žalba - Državne potpore - Digitalna televizija - Potpora za uvođenje digitalne zemaljske televizije u udaljenim i manje urbaniziranim područjima Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha (autonomna zajednica Kastilja – La Mancha, Španjolska) - Subvencija u korist operatora platformi digitalne zemaljske televizije - Odluka kojom se mjere potpore proglašavaju djelomično nespojivima s unutarnjim tržištem - Pojam ‚državna potpora’ - Prednost - Usluga od općeg gospodarskog interesa - Definicija - Margina prosudbe država članica))
      (2018/C 408/19)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Žalitelj: Kraljevina Španjolska (zastupnik: M. J. García-Valdecasas Dorrego, agent)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: É. Gippini Fournier, agent, B. Stromsky i P. Němečková, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Kraljevini Španjolskoj nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 129, 24. 4. 2017.


title: Predmet C-514/18 P: Žalba koju je 6. kolovoza 2018. podnio Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 7. lipnja 2018. u predmetu T-72/17, Gabriele Schmid protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/37

      Žalba koju je 6. kolovoza 2018. podnio Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 7. lipnja 2018. u predmetu T-72/17, Gabriele Schmid protiv Ureda Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)
      (Predmet C-514/18 P)
      (2018/C 408/50)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Žalitelj: Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark (zastupnici: I. Hödl, odvjetnica, S. Schoeller, odvjetnik)

         Druge stranke u postupku: Gabriele Schmid, Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Žalbeni zahtjev

      Žalitelj od Suda zahtijeva da:

                  —

                  ukine pobijanu presudu Općeg suda (deveto vijeće) od 7. lipnja 2018. u predmetu T-72/17, u dijelu u kojem je Opći sud prihvatio tužbu s obzirom na glavni tužbeni razlog te poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. prosinca 2016. (predmet R 1768/2015-4) i sam odluči u predmetu; in eventu

                  —

                  ukine pobijanu presudu Općeg suda (deveto vijeće) od 7. lipnja 2018. u predmetu T-72/17, u dijelu u kojem je Opći sud prihvatio tužbu s obzirom na glavni tužbeni razlog te poništi odluku četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. prosinca 2016. (predmet R 1768/2015-4) i vrati predmet na ponovno odlučivanje Općem sudu;

                  —

                  naloži tužiteljici iz prvostupanjskog postupka, Gabrieli Schmid, snošenje troškova postupka.

         Žalbeni razlozi i glavni argumenti

      Žalitelj podnosi žalbu protiv presude Općeg suda (deveto vijeće) od 7. lipnja 2018. u predmetu T-72/17, EU:T:2018:335, povodom tužbe protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 7. prosinca 2016. (predmet R 1768/2015-4), koja se odnosi na postupak povodom opoziva između G. Schmid i Landeskammer für Land- und Forstwirtschaft in Steiermark, jer se tom presudom povređuje članak 15. stavak 1. Uredbe br. 207/2009 (1) (koji je postao članak 18. stavak 1. Uredbe 2017/1001).
      Žalba se temelji na dvama žalbenim razlozima: povreda članka 15. stavka 1. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 18. stavak 1. Uredbe 2017/1001) i članka 15. stavka 2. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 18. stavak 1. Uredbe 2017/1001).
      Prvim žalbenim razlogom, koji je podijeljen na četiri dijela, žalitelj konkretno ističe pogrešku koja se tiče prava pri ocjeni uporabe zaštićene oznake zemljopisnog podrijetla, koja je registrirana kao pojedinačni žig u skladu sa svojom temeljnom funkcijom, pri zahtjevu u vezi s identitetom proizvođača, te pri izostavljanju sudske prakse o funkciji jamstva kvalitete kod pojedinačnih žigova kao oznake kvalitete, koji sadržavaju zaštićene oznake zemljopisnog podrijetla, te o uporabi žiga od strane članova nositelja licencije.
      Drugim žalbenim razlogom žalitelj ističe pogrešku koja se tiče prava pri primjeni članka 15. stavka 2. Uredbe br. 207/2009 (koji je postao članak 18. stavak 2. Uredbe 2017/1001), konkretno ocjenu Općeg suda o pitanju uporabe žiga Europske unije od strane trećih osoba, to jest udruge koja se sastoji od članova, i pripisivanju te uporabe nositelju žiga.

         (1)  Uredba Vijeća (EZ) br. 207/2009 od 26. veljače 2009. o žigu Zajednice (kodificirana verzija), SL 2009., L 78, str. 1. (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 17., svezak 1., str. 226.)


title: Predmet C-358/16: Presuda Suda (peto vijeće) od 13. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour administrative – Luksemburg) – UBS Europe SE, prije UBS (Luxembourg) SA, Alain Hondequin i drugi (Zahtjev za prethodnu odluku — Usklađivanje zakonodavstava — Direktiva 2004/39/EZ — Članak 54. stavci 1. i 3. — Doseg obveze poslovne tajne koju imaju nacionalna tijela za financijski nadzor — Odluka kojom se utvrđuje gubitak dobrog ugleda — Slučajevi iz kaznenog prava — Povelja Europske unije o temeljnim pravima — Članci 47. i 48. — Prava obrane — Pristup spisu)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/5

      Presuda Suda (peto vijeće) od 13. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Cour administrative – Luksemburg) – UBS Europe SE, prije UBS (Luxembourg) SA, Alain Hondequin i drugi
      (Predmet C-358/16) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Usklađivanje zakonodavstava - Direktiva 2004/39/EZ - Članak 54. stavci 1. i 3. - Doseg obveze poslovne tajne koju imaju nacionalna tijela za financijski nadzor - Odluka kojom se utvrđuje gubitak dobrog ugleda - Slučajevi iz kaznenog prava - Povelja Europske unije o temeljnim pravima - Članci 47. i 48. - Prava obrane - Pristup spisu))
      (2018/C 408/03)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour administrative

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: UBS Europe SE, prije UBS (Luxembourg) SA, Alain Hondequin i drugi

         uz sudjelovanje: DV, EU, Commission de surveillance du secteur financier (CSSF), Ordre des avocats du barreau de Luxembourg

         Izreka

      Članak 54. Direktive 2004/39/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. travnja 2004. o tržištima financijskih instrumenata te o izmjeni direktiva Vijeća 85/611/EEZ i 93/6/EEZ i Direktive 2000/12/EZ Europskog parlamenta i Vijeća te stavljanju izvan snage Direktive Vijeća 93/22/EEZ treba tumačiti na način da:

                  —

                  pojam „slučajevi iz kaznenog prava” iz stavaka 1. i 3. tog članka ne obuhvaća situaciju u kojoj tijela koja su države članice odredile za obavljanje dužnosti predviđenih tom direktivom donesu mjeru poput one u glavnom postupku kojom se osobi u nadziranom poduzeću zabranjuje obavljanje funkcije upravitelja ili druge funkcije koja podliježe odobrenju za rad s naredbom da u najkraćem mogućem roku odstupi sa svih svojih funkcija, uz obrazloženje da ta osoba više ne ispunjava zahtjeve dobrog ugleda propisane člankom 9. te direktive, a koja pripada mjerama koje nadležna tijela moraju donijeti u izvršavanju ovlasti kojima raspolažu na temelju odredaba glave II. te direktive. Naime, ta se odredba, kad predviđa da se od obveze poslovne tajne u takvim slučajevima iznimno može odstupiti, odnosi na slanje ili upotrebu povjerljivih informacija u svrhu progona i sankcija koji se provode ili nameću u skladu s nacionalnim kaznenim pravom.

                  —

                  se obveza poslovne tajne predviđena stavkom 1. tog članka u vezi s člancima 47. i 48. Povelje Europske unije o temeljnim pravima mora zajamčiti i provesti na način da je se pomiri s poštovanjem prava obrane. Stoga je na nadležnom nacionalnom sudu, kad se nadležno tijelo poziva na tu obvezu radi odbijanja dostave informacija u svojem posjedu koje se ne nalaze u spisu o osobi na koju se odnosi akt koji je na njezinu štetu, da provjeri imaju li te informacije objektivnu vezu s prigovorima protiv njega i, ako je to tako, da odvagne interes dotične osobe da raspolaže informacijama potrebnima za potpuno ostvarivanje svojih prava obrane i interese u vezi s čuvanjem povjerljivosti informacija obuhvaćenih obvezom poslovne tajne prije nego što odluči o dostavi svake pojedine od zatraženih informacija.

         (1)  SL C 335, 12. 9. 2016.


title: Predmet C-373/17 P: Presuda Suda (deveto vijeće) od 20. rujna 2018. – Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o., Agria Beteiligungsgesellschaft mbH, Star Agro Analyse und Handels GmbH protiv Europske komisije (Žalba — Tržišno natjecanje — Pritužba koju je odbila Europska komisija — Nedostatak interesa Europske unije)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/27

      Presuda Suda (deveto vijeće) od 20. rujna 2018. – Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o., Agria Beteiligungsgesellschaft mbH, Star Agro Analyse und Handels GmbH protiv Europske komisije
      (Predmet C-373/17 P) (1)

      ((Žalba - Tržišno natjecanje - Pritužba koju je odbila Europska komisija - Nedostatak interesa Europske unije))
      (2018/C 408/34)
      Jezik postupka: poljski

         Stranke

         Žalitelji: Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o., Agria Beteiligungsgesellschaft mbH, Star Agro Analyse und Handels GmbH (zastupnici: P. Graczyk, odvjetnik i W. Rocławski, pravni savjetnik)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: J. Szczodrowski i A. Dawes, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Društvima Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o. i Agria Beteiligungsgesellschaft mbH nalaže se snošenje, osim vlastitih troškova, i troškova Europske komisije.

                  3.

                  Star Agro Analyse und Handels GmbH snosi vlastite troškove.

         (1)  SL C 347, 16. 10. 2017.


title: Predmet T-233/17: Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – Portugal protiv Komisije („EFJP i EPFRR — Izdaci isključeni iz financiranja — Izdaci koje je ostvario Portugal — Izravna plaćanja — Program POSEI — Prekoračenje gornjih granica — Zakašnjelo plaćanje — Članak 11. stavak 1. prvi podstavak Uredbe br. 885/2006 — Dvostruki financijski ispravak — Prava obrane — Proporcionalnost”)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/51

      Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – Portugal protiv Komisije
      (Predmet T-233/17) (1)

      ((„EFJP i EPFRR - Izdaci isključeni iz financiranja - Izdaci koje je ostvario Portugal - Izravna plaćanja - Program POSEI - Prekoračenje gornjih granica - Zakašnjelo plaćanje - Članak 11. stavak 1. prvi podstavak Uredbe br. 885/2006 - Dvostruki financijski ispravak - Prava obrane - Proporcionalnost”))
      (2018/C 408/65)
      Jezik postupka: portugalski

         Stranke

         Tužitelj: Portugalska Republika (zastupnici: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida i P. Estêvão, agenti)

         Tuženik: Europska komisija (zastupnici: D. Triantafyllou, D. Bianchi i B. Rechena, agenti)

         Predmet

      Zahtjev na temelju članka 263. UFEU-a za poništenje Provedbene odluke Komisije C(2017) 766 final od 14. veljače 2017. o isključenju iz financiranja Europske unije određenih izdataka nastalih za države članice u okviru Europskog fonda za jamstva u poljoprivredi (EFJP) i Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) u dijelu u kojem se iz financiranja Unije isključuju određeni izdaci koje je Portugalska Republika prijavila u okviru programa „POSEI – posebni režimi opskrbe” i „Izravna plaćanja koja se odnose na poljoprivrednu godinu 2010.”.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Portugalskoj Republici nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 213, 3. 7. 2017.


title: Predmet C-448/17: Presuda Suda (osmo vijeće) od 20. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Krajský súd v Prešove – Slovačka) – EOS KSI Slovensko s.r.o. protiv Jána Danka, Margite Danková (Zahtjev za prethodnu odluku — Potrošački ugovori — Direktiva 93/13/EEZ — Nepoštene odredbe — Članak 4. stavak 2. i članak 5. — Obveza jasnog i razumljivog sastavljanja odredaba — Članak 7. — Pokretanje postupka pred sudovima osoba ili organizacija koje imaju legitiman interes zaštititi potrošače od korištenja nepoštenih odredaba — Nacionalni propis koji mogućnost udruge za zaštitu potrošača da intervenira u postupak uvjetuje pristankom potrošača — Potrošački kredit — Direktiva 87/102/EEZ — Članak 4. stavak 2. — Obveza navođenja efektivne kamatne stope u ugovoru sastavljenom u pisanom obliku — Ugovor koji sadržava samo matematičku jednadžbu za izračun efektivne kamatne stope koja ne sadržava elemente koji su potrebni za taj izračun)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/27

      Presuda Suda (osmo vijeće) od 20. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Krajský súd v Prešove – Slovačka) – EOS KSI Slovensko s.r.o. protiv Jána Danka, Margite Danková
      (Predmet C-448/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Potrošački ugovori - Direktiva 93/13/EEZ - Nepoštene odredbe - Članak 4. stavak 2. i članak 5. - Obveza jasnog i razumljivog sastavljanja odredaba - Članak 7. - Pokretanje postupka pred sudovima osoba ili organizacija koje imaju legitiman interes zaštititi potrošače od korištenja nepoštenih odredaba - Nacionalni propis koji mogućnost udruge za zaštitu potrošača da intervenira u postupak uvjetuje pristankom potrošača - Potrošački kredit - Direktiva 87/102/EEZ - Članak 4. stavak 2. - Obveza navođenja efektivne kamatne stope u ugovoru sastavljenom u pisanom obliku - Ugovor koji sadržava samo matematičku jednadžbu za izračun efektivne kamatne stope koja ne sadržava elemente koji su potrebni za taj izračun))
      (2018/C 408/35)
      Jezik postupka: slovački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Krajský súd v Prešove

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: EOS KSI Slovensko s.r.o.

         Tuženik: Ján Danko, Margita Danková

         uz sudjelovanje: Združenie na ochranu občana spotrebiteľa HOOS

         Izreka

                  1.

                  Direktivu Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim uvjetima u potrošačkim ugovorima, kada se tumači u vezi s načelom ekvivalentnosti, treba tumačiti na način da joj se protivi nacionalni propis poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, koji udruzi za zaštitu potrošača ne omogućuje intervenciju, na strani potrošača, u postupak izdavanja platnog naloga koji se tiče pojedinačnog potrošača i da podnese prigovor protiv takvog naloga ako navedeni potrošač ne osporava taj nalog, u slučaju kada navedeni propis za intervenciju udruge potrošača u postupke obuhvaćene područjem primjene prava Unije zapravo postavlja nepovoljnije uvjete od onih primjenjivih u postupcima koji su isključivo obuhvaćeni područjem primjene nacionalnog prava, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

                  2.

                  Direktivu 93/13 treba tumačiti na način da joj se protivi nacionalni propis poput onog o kojem je riječ u glavnom postupku, koji iako u stadiju izdavanja platnog naloga protiv potrošača predviđa nadzor nepoštene naravi odredaba sadržanih u ugovoru sklopljenom između prodavatelja robe ili pružatelja usluge i tog potrošača, s jedne strane, nadležnost za izdavanje tog platnog naloga povjerava upravnom službeniku suda koji nema status suca i, s druge strane, rok za podnošenje prigovora ograničava na petnaest dana te zahtijeva da se prigovor meritorno obrazloži, u slučaju kada takav nadzor po službenoj dužnosti nije predviđen u stadiju ovrhe navedenog naloga, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

                  3.

                  Članak 4. stavak 2. Direktive 93/13 treba tumačiti na način da u slučaju kada u ugovoru o potrošačkom kreditu, s jedne strane, nije naznačena efektivna kamatna stopa i kada on sadržava samo matematičku jednadžbu za njezin izračun koja ne sadržava elemente koji su potrebni za taj izračun i, s druge strane, kada se u njemu ne spominje kamatna stopa, ta okolnost je odlučujući element u okviru analize predmetnog nacionalnog suda pitanja je li odredba navedenog ugovora koja se odnosi na trošak kredita jasno i razumljivo sastavljena, u smislu te odredbe.

         (1)  SL C 382, 13. 11. 2017.


title: Predmet C-466/17: Presuda Suda (šesto vijeće) od 20. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Trento – Italija) – Chiara Motter protiv Provincia autonoma di Trento (Zahtjev za prethodnu odluku — Socijalna politika — Direktiva 1999/70/EZ — Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP — Članak 4. — Javni sektor — Nastavnici srednjih škola — Prijam u javnu službu radnika zaposlenih na određeno vrijeme putem postupka zapošljavanja na temelju kvalifikacija — Utvrđivanje radnog staža — Djelomično uzimanje u obzir razdoblja službe ostvarenih na temelju ugovora o radu na određeno vrijeme)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/28

      Presuda Suda (šesto vijeće) od 20. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunale di Trento – Italija) – Chiara Motter protiv Provincia autonoma di Trento
      (Predmet C-466/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Socijalna politika - Direktiva 1999/70/EZ - Okvirni sporazum o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP - Članak 4. - Javni sektor - Nastavnici srednjih škola - Prijam u javnu službu radnika zaposlenih na određeno vrijeme putem postupka zapošljavanja na temelju kvalifikacija - Utvrđivanje radnog staža - Djelomično uzimanje u obzir razdoblja službe ostvarenih na temelju ugovora o radu na određeno vrijeme))
      (2018/C 408/36)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunale di Trento

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Chiara Motter

         Tuženik: Provincia autonoma di Trento

         Izreka

      Članak 4. Okvirnog sporazuma o radu na određeno vrijeme, sklopljenog 18. ožujka 1999., sadržanog u Prilogu Direktivi Vijeća 1999/70/EZ od 28. lipnja 1999. o Okvirnom sporazumu o radu na određeno vrijeme koji su sklopili ETUC, UNICE i CEEP, treba tumačiti na način da mu se načelno ne protivi nacionalni propis poput onoga u glavnom postupku, koji u svrhu razvrstavanja radnika u platni razred prilikom zapošljavanja na temelju kvalifikacija kao službenika uzima u obzir razdoblja službe izvršena na temelju ugovora o radu na određeno vrijeme u cijelosti do četvrte godine, a nakon toga djelomično, do dvije trećine.

         (1)  SL C 347, 16. 10. 2017.


title: Predmet T-328/17: Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi protiv EUIPO-a – M. J. Dairies (BBQLOUMI) („Žig Europske unije — Postupak povodom prigovora — Prijava figurativnog žiga Europske unije BBQLOUMI — Raniji zajednički verbalni žig Europske unije HALLOUMI — Relativni razlog za odbijanje — Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu — Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/52

      Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi protiv EUIPO-a – M. J. Dairies (BBQLOUMI)
      (Predmet T-328/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Postupak povodom prigovora - Prijava figurativnog žiga Europske unije BBQLOUMI - Raniji zajednički verbalni žig Europske unije HALLOUMI - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EU) 2017/1001)”))
      (2018/C 408/67)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikozija, Cipar) (zastupnici: S. Malynicz, QC, V. Marsland , solicitor i S. Baran, barrister)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: M. Rajh, D. Walicka i D. Gája, agenti)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem EUIPO-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: M. J. Dairies EOOD (Sofija, Bugarska) (zastupnik: D. Dimitrova, odvjetnik)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUIPO-a od 16. ožujka 2017. (predmet R 497/2016-4), u vezi s postupkom povodom prigovora između Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi i društva M. J. Dairies.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 239, 24. 7. 2017.


title: Predmet C-438/16 P: Presuda Suda (peto vijeće) od 19. rujna 2018. – Europska komisija protiv Francuske Republike, IFP Énergies nouvelles (Žalba — Državna potpora — Program potpora koji je provela Francuska — Neograničeno državno jamstvo koje ostvaruje Institut français du pétrole (IFP) jer mu je priznat status javne ustanove za obavljanje industrijskih i trgovinskih djelatnosti (EPIC) — Odluka kojom se za jedan dio te mjere odlučuje da nije državna potpora, a za drugi dio da jest državna potpora spojiva s unutarnjim tržištem, ako su ispunjeni određeni uvjeti — Pojam „program potpora” — Presumpcija prednosti — Teret i razina dokazivanja)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/6

      Presuda Suda (peto vijeće) od 19. rujna 2018. – Europska komisija protiv Francuske Republike, IFP Énergies nouvelles
      (Predmet C-438/16 P) (1)

      ((Žalba - Državna potpora - Program potpora koji je provela Francuska - Neograničeno državno jamstvo koje ostvaruje Institut français du pétrole (IFP) jer mu je priznat status javne ustanove za obavljanje industrijskih i trgovinskih djelatnosti (EPIC) - Odluka kojom se za jedan dio te mjere odlučuje da nije državna potpora, a za drugi dio da jest državna potpora spojiva s unutarnjim tržištem, ako su ispunjeni određeni uvjeti - Pojam „program potpora” - Presumpcija prednosti - Teret i razina dokazivanja))
      (2018/C 408/04)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Žalitelj: Europska komisija (zastupnici: B. Stromsky i D. Grespan, u svojstvu agenata)

         Druge stranke u postupku: Francuska Republika (zastupnici: D. Colas i J. Bousin, agenti), IFP Énergies nouvelles (zastupnici: E. Morgan de Rivery i E. Lagathu, odvjetnici)

         Izreka

                  1.

                  Ukida se presuda Općeg suda Europske unije od 26. svibnja 2016., Francuska i IFP Énergies nouvelles/Komisija (T-479/11 i T-157/12, EU:T:2016:320), u dijelu u kojem je tom presudom Opći sud poništio članak 1. stavke 3. do 5., kao i članke 2. do 12. Odluke Komisije 2012/26/EU od 29. lipnja 2011. o državnoj potpori C 35/08 (ex NN 11/2008) koju je Francuska dodijelila javnoj ustanovi „Institut français du pétrole”.

                  2.

                  Predmet se vraća Općem sudu Europske unije na ponovno suđenje.

                  3.

                  O troškovima će se odlučiti naknadno.

         (1)  SL C 392, 24. 10. 2016.


title: Predmet T-457/17: Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – Medisana protiv EUIPO-a (happy life) („Žig Europske unije — Prijava verbalnog žiga Europske unije happy life — Nepostojanje razlikovnog karaktera — Članak 7. stavak 1. točka (b) i stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) i stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001)”)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/54

      Presuda Općeg suda od 25. rujna 2018. – Medisana protiv EUIPO-a (happy life)
      (Predmet T-457/17) (1)

      ((„Žig Europske unije - Prijava verbalnog žiga Europske unije happy life - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točka (b) i stavak 2. Uredbe (EZ) br. 207/2009 (koji je postao članak 7. stavak 1. točka (b) i stavak 2. Uredbe (EU) 2017/1001)”))
      (2018/C 408/69)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Medisana AG (Neuss, Njemačka) (zastupnici: J. Bühling i D. Graetsch, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (zastupnici: A. Söder i D. Walicka, agenti)

         Predmet

      Tužba protiv odluke četvrtog žalbenog vijeća EUPIO-a od 3. svibnja 2017. (predmet R 1965/2016-4) u vezi s prijavom za registraciju verbalnog znaka happy life kao žiga Europske unije.

         Izreka

                  1.

                  Tužba se odbija.

                  2.

                  Društvu Medisana AG nalaže se snošenje troškova.

         (1)  SL C 300, 11. 9. 2017.


title: Predmet C-176/17: Presuda Suda (drugo vijeće) od 13. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich – Poljska) – Profi Credit Polska S.A. w Bielsku Białej protiv Mariusza Wawrzoseka (Zahtjev za prethodnu odluku — Zaštita potrošača — Direktiva 93/13/EZ — Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima — Direktiva 2008/48/EZ — Postupak izdavanja platnog naloga na temelju mjenice kojom se osiguravaju obveze koje proizlaze iz ugovora o potrošačkom kreditu)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/20

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 13. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich – Poljska) – Profi Credit Polska S.A. w Bielsku Białej protiv Mariusza Wawrzoseka
      (Predmet C-176/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Zaštita potrošača - Direktiva 93/13/EZ - Nepoštene odredbe u potrošačkim ugovorima - Direktiva 2008/48/EZ - Postupak izdavanja platnog naloga na temelju mjenice kojom se osiguravaju obveze koje proizlaze iz ugovora o potrošačkom kreditu))
      (2018/C 408/24)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Profi Credit Polska S.A. w Bielsku Białej

         Tuženik: Mariusz Wawrzosek

         Izreka

      Članak 7. stavak 1. Direktive Vijeća 93/13/EEZ od 5. travnja 1993. o nepoštenim odredbama u potrošačkim ugovorima treba tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis poput onoga u kojemu je riječ u glavnom postupku koji omogućuje donošenje rješenja o izdavanju platnog naloga na temelju formalno valjane mjenice kojom se osigurava potraživanje koje proizlazi iz ugovora o potrošačkom kreditu kada sud kojemu je podnesen zahtjev za izdavanje platnog naloga nema ovlast ispitivati eventualnu nepoštenost odredbi tog ugovora jer pravila za izvršenje prava na podnošenje prigovora protiv takvog rješenja ne omogućuju osiguranje poštovanja prava koja potrošač ima na temelju te direktive.

         (1)  SL C 300, 11. 9. 2017.


title: Predmet C-555/17: Presuda Suda (deseto vijeće) od 20. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – 2M-Locatel A/S protiv Skatteministeriet (Zahtjev za prethodnu odluku — Uredba (EEZ) br. 2658/87 — Carinska unija i zajednička carinska tarifa — Tarifno razvrstavanje — Kombinirana nomenklatura — Podbrojevi 8528 71 13 i 8528 71 90 — Aparat koji može primati, dekodirati i obrađivati televizijske signale koji se uživo prenose internetskom tehnologijom)

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/30

      Presuda Suda (deseto vijeće) od 20. rujna 2018. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Østre Landsret – Danska) – 2M-Locatel A/S protiv Skatteministeriet
      (Predmet C-555/17) (1)

      ((Zahtjev za prethodnu odluku - Uredba (EEZ) br. 2658/87 - Carinska unija i zajednička carinska tarifa - Tarifno razvrstavanje - Kombinirana nomenklatura - Podbrojevi 8528 71 13 i 8528 71 90 - Aparat koji može primati, dekodirati i obrađivati televizijske signale koji se uživo prenose internetskom tehnologijom))
      (2018/C 408/39)
      Jezik postupka: danski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Østre Landsret

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: 2M-Locatel A/S

         Tuženik: Skatteministeriet

         Izreka

      Kombiniranu nomenklaturu koja se nalazi u Prilogu I. Uredbi Vijeća (EEZ) br. 2658/87 od 23. srpnja 1987. o tarifnoj i statističkoj nomenklaturi i o Zajedničkoj carinskoj tarifi, kako je izmijenjena Uredbom Komisije (EZ) br. 1549/2006 od 17. listopada 2006., treba tumačiti na način da aparate koji mogu primati, dekodirati i obrađivati televizijske signale koji se uživo prenose internetskom tehnologijom, poput onih u glavnom postupku, treba klasificirati pod njezinim podbrojem 8528 71 90, pod uvjetom da nemaju ugrađen video prijamnik (tuner), ili „televizijski prijamnik”, a što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  SL C 402, 27. 11. 2017.


title: Predmet C-520/18: Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. kolovoza 2018. uputio Cour constitutionnelle (Belgija) – Ordre des barreaux francophones et germanophone, Académie Fiscale ASBL, UA, Liga voor Mensenrechten ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, VZ, WY, XX protiv Conseil des ministres

text:
               12.11.2018

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 408/39

      Zahtjev za prethodnu odluku koji je 2. kolovoza 2018. uputio Cour constitutionnelle (Belgija) – Ordre des barreaux francophones et germanophone, Académie Fiscale ASBL, UA, Liga voor Mensenrechten ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, VZ, WY, XX protiv Conseil des ministres
      (Predmet C-520/18)
      (2018/C 408/52)
      Jezik postupka: francuski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Cour constitutionnelle

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelji: Ordre des barreaux francophones et germanophone, Académie Fiscale ASBL, UA, Liga voor Mensenrechten ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, VZ, WY, XX

         Tuženik: Conseil des ministres

         Druga stranka: Child Focus

         Prethodna pitanja

                  1.

                  Treba li članak 15. stavak 1. Direktive 2002/58/EZ (1), u vezi s pravom na sigurnost, zajamčenim člankom 6. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, i s pravom na poštovanje osobnih podataka, kako je zajamčeno člancima 7., 8. i člankom 52. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis, poput onog o kojem je riječ, koji propisuje opću obvezu operatora i pružatelja elektroničkih komunikacijskih usluga da zadrže podatke o prometu i lokaciji u smislu Direktive 2002/58/EZ koje su dobili ili obradili u vezi s pružanjem tih usluga i kojemu cilj nije samo istraga, otkrivanje i progon teških kaznenih djela, nego i osiguravanje nacionalne sigurnosti, obrane državnog područja i javne sigurnosti, istraga, otkrivanje i progon i drugih djela, a ne samo teških kaznenih djela, ili sprečavanje zabranjenog korištenja sustava elektroničke komunikacije, ili ostvarenje drugog cilja određenog člankom 23. stavkom 1. Uredbe (EU) 2016/679 (2), koja usto podliježe jamstvima u pogledu zadržavanja podataka i pristupa podacima, pobliže navedenima u tom propisu?

                  2.

                  Treba li članak 15. stavak 1. Direktive 2002/58/EZ, u vezi s člancima 4., 7., 8., 11. i člankom 52. stavkom 1. Povelje Europske unije o temeljnim pravima, tumačiti na način da mu se protivi nacionalni propis, poput onog o kojem je riječ, koji propisuje opću obvezu operatora i pružatelja elektroničkih komunikacijskih usluga da zadrže podatke o prometu i lokaciji u smislu Direktive 2002/58/EZ, koje su dobili ili obradili u vezi s pružanjem tih usluga, ako je cilj tog propisa osobito ispuniti pozitivne obveze koje tijelo ima na temelju članaka 4. i 8. Povelje, a sastoje se od usvajanja zakonskog okvira koji omogućava učinkovitu kaznenu istragu i djelotvorno kažnjavanje seksualnog zlostavljanja maloljetnika i koji omogućava uspješnu identifikaciju počinitelja kaznenog djela, čak i kada se upotrebljavaju sredstva elektroničke komunikacije?

                  3.

                  Ako na temelju odgovora na prvo ili drugo prethodno pitanje, Cour constitutionnelle (Ustavni sud) bude zaključio da pobijani zakon povređuje jednu ili više obveza koje proizlaze iz odredaba spomenutih u tim pitanjima, može li on privremeno održati na snazi učinke Zakona od 29. svibnja 2016. o prikupljanju i zadržavanju podataka u području elektroničkih komunikacija kako bi spriječio pravnu nesigurnost i omogućio da se prethodno prikupljeni i zadržani podaci mogu ponovno upotrijebiti u svrhe predviđene zakonom?

         (1)  Direktiva 2002/58/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 12. srpnja 2002. o obradi osobnih podataka i zaštiti privatnosti u području elektroničkih komunikacija (SL 2002., L 201, str. 37.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 52., str. 111.)

         (2)  Uredba (EU) 2016/679 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. travnja 2016. o zaštiti pojedinaca u vezi s obradom osobnih podataka i o slobodnom kretanju takvih podataka te o stavljanju izvan snage Direktive 95/46/EZ (Opća uredba o zaštiti podataka) (SL 2016., L 119, str. 1. i ispravak SL 2018., L 127, str. 2.)