title: Predmet T-875/19: Tužba podnesena 23. prosinca 2019. – Impera protiv EUIPO-a – Euro Games Technology (Flaming Forties)

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/3

      Tužba podnesena 23. prosinca 2019. – Impera protiv EUIPO-a – Euro Games Technology (Flaming Forties)
      (Predmet T-875/19)
      (2020/C 129/03)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Impera GmbH (Steinhaus, Austrija) (zastupnik: C. Straberger, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Euro Games Technology Ltd (Vranya-Lozen-Triugulnika, Bugarska)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije Flaming Forties – prijava za registraciju br. 16 761 769

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 23. listopada 2019. u predmetu R 2321/2018-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  prihvati tužiteljevu prijavu žiga Europske unije br. 16 761 769 u cijelosti ili, podredno, vrati predmet žalbenom vijeću;

                  —

                  naloži drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem snošenje tužiteljevih troškova ako nastupa u svojstvu intervenijenta;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje tužiteljevih troškova ako se njihovo snošenje ne naloži drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


title: Predmet T-72/20: Tužba podnesena 5. veljače 2020. – Satabank protiv ESB-a

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/3

      Tužba podnesena 5. veljače 2020. – Satabank protiv ESB-a
      (Predmet T-72/20)
      (2020/C 129/04)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Satabank plc (St. Julians, Malta) (zastupnik: O. Behrends, odvjetnik)

         Tuženik: Europska središnja banka (ESB)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku ESB-a od 26. studenoga 2019. kojom mu ESB odbija odobriti uvid u svoj spis;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe osam tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da ESB nije uzeo u obzir tužiteljevo primarno materijalno pravo na uvid u njegov spis.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se Odluka ESB-a temelji na neopravdano uskom tumačenju članka 32. stavka 1. Uredbe (EU) br. 468/2014 (1).

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Odluka ESB-a povrijedila tužiteljevo pravo na odgovarajuće obrazloženu odluku.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji o povredi tužiteljeva prava na saslušanje.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji o povredi načela pravne sigurnosti.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji o povredi načela proporcionalnosti.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji o povredi načela nemo auditur.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji o povredi prava na djelotvoran pravni lijek u skladu s člankom 47. Povelje Europske unije o temeljnim pravima.

         (1)  Uredba (EU) br. 468/2014 Europske središnje banke od 16. travnja 2014. o uspostavljanju okvira za suradnju unutar Jedinstvenog nadzornog mehanizma između Europske središnje banke i nacionalnih nadležnih tijela te s nacionalnim imenovanim tijelima (Okvirna uredba o SSM-u) (SL 2014., L 141, str. 1.).


title: Predmet T-77/20: Tužba podnesena 10. veljače 2020. – Ascenza Agro i Afrasa protiv Komisije

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/4

      Tužba podnesena 10. veljače 2020. – Ascenza Agro i Afrasa protiv Komisije
      (Predmet T-77/20)
      (2020/C 129/05)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: Ascenza Agro, SA (Setúbal, Portugal) i Afrasa, SA (Paterna-Valencia, Španjolska) (zastupnici: K. Van Maldegem i P. Sellar, odvjetnici i V. McElwee, Solicitor)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  proglasi tužbu dopuštenom i osnovanom;

                  —

                  poništi pobijani akt (1); i

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova ovog postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu devet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na bitnoj povredi postupka s obzirom na to da tuženik nije poštovao sve obvezne zahtjeve propisane u Provedbenoj uredbi Komisije br. 844/2012 (2) (članci 12. i 13.) i donio je pobijani akt na temelju nepotpune ocjene rizika. Zbog toga se pobijani akt ne temelji na zakonski zahtijevanoj potpunoj znanstvenoj osnovi.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela transparentnosti vis-à-vis prvog tužitelja s obzirom na to da ni u jednom trenutku tijekom postupka produljenja prvi tužitelj nije dobio naznake o tome da postoje bojazni osim onih koje su već raspravljene tijekom razdoblja javnog savjetovanja ili istaknute u članku 13. stavku 3. zahtjeva za dodatnim informacijama Europske agencije za sigurnost hrane (u daljnjem tekstu: EFSA).

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na bitnoj povredi postupka s obzirom na to da su osnove pobijanog akta dvije EFSA-ine Izjave, a ne uobičajeno EFSA-ino stručno izvješće i da prvi tužitelj nije mogao dostaviti znanstvene primjedbe koje se tiču tuženikovih bojazni.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela opreznosti: pobijani akt zasniva se na načelu opreznosti koje se u odnosu na tvar klorpirifos-metil primijenilo nezakonito s obzirom na to da je prvi tužitelj podnio relevantne podatke, koji su, nakon što su razmotreni, pokazali negativne rezultate, te je stoga ispunio sve zahtjeve načela opreznosti. Usto, načelo opreznosti može se primijeniti samo kada je provedena i zaključena ocjena rizika. Međutim, u predmetnom slučaju, ocjena rizika nije bila zaključena, a samo načelo opreznosti bilo je temelj za zaključak ocjene rizika.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni s obzirom na to da je tuženik uzeo u obzir nevažan čimbenik za donošenje pobijanog akta. Potonji je donesen nakon postupka regulatornog odbora u kojem se zahtijeva kvalificirana većina glasova unutar SCoPAFF-a. Zbog predstojećeg izlaska Ujedinjene Kraljevine (u daljnjem tekstu: UK) iz Unije (u daljnjem tekstu: Brexit), predstavnik UK nije sudjelovao na SCoPAFF sastanku koji se održao 6. prosinca 2019., nego je svoje pravo glasa putem punomoći dao Finskoj. Predstavnik UK nije sudjelovao zato što je vlada UK krajem kolovoza 2019. najavila novu politiku u pogledu sudjelovanja te države na sastancima Unijinih znanstvenih odbora. To što je Finska – i posljedično tuženik – uzela u obzir politiku motiviranu Brexitom znači da se prilikom donošenja pobijanog akta u obzir uzeo nevažan čimbenik.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela dobrog upravljanja: tuženik i EFSA smatrali su da klorpirifos-metil može predstavljati opasnost za zdravlje te su u tu svrhu organizirali stručni sastanak nakon kojeg je država članica izvjestiteljica trebala provesti daljnja pretraživanja literature kako bi se potvrdile te sumnje. To pretraživanje dovelo je do toga da je donesena odluka na temelju neusklađenih znanstvenih radova i bez pružanja mogućnosti prvom tužitelju da iznese svoja mišljenja.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na pravnoj neodrživosti zaključka o genotoksičnosti: tuženik je došao do zaključka o genotoksičnom potencijalu klorpirifos-metila na temelju nezakonite i pogrešne primjene analogije i pristupa utvrđivanja valjanosti i utemeljenosti dokaza.

                  8.

                  Osmi tužbeni razlog koji se temelji na pravnoj neodrživosti zaključka o razvojnoj neurotoksičnosti: tuženik je iznio bojazni u pogledu razvojne neurotoksičnosti kloripirifos-metila na temelju analogije s kloripirifos-etilom i organofosfatnim tvarima, a da nije pružio nikakve navode zašto i kako je takva analogija znanstveno i pravno primjerena.

                  9.

                  Deveti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi pravila o razvrstavanju u toksično do reproduktivno toksično, kategorija 1B: tuženik je povrijedio pravila iz Uredbe (EZ) 1272/2008 (3) kada je naveo da bi razvrstavanje kloripirifos-metila kao reproduktivno toksičnog kategorije 1B moglo biti primjereno. To mišljenje temeljilo se na nezakonitoj i neosnovanoj primjeni analogije.

         (1)  Provedbena Uredba Komisije (EU) 2020/17 оd 10. siječnja 2020. o neproduljenju odobrenja aktivne tvari klorpirifos-metil u skladu s Uredbom (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja i o izmjeni Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) br. 540/2011 (SL 2020., L 7, str. 11.).

         (2)  Provedbena uredba Komisije (EU) br. 844/2012 od 18. rujna 2012. o određivanju odredaba potrebnih za provedbu postupka obnavljanja odobrenja za aktivne tvari, kako je predviđeno Uredbom (EZ) br. 1107/2009 Europskog parlamenta i Vijeća o stavljanju na tržište sredstava za zaštitu bilja (SL 2012., L 252., str. 26.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 69., str. 213.)

         (3)  Uredba (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o razvrstavanju, označivanju i pakiranju tvari i smjesa, o izmjeni i stavljanju izvan snage Direktive 67/548/EEZ i Direktive 1999/45/EZ i o izmjeni Uredbe (EZ) br. 1907/2006 (SL 2008., L 353, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 20., str. 3. i ispravci SL 2016., L 349, str. 1., SL 2019., L 75, str. 137. i SL 2019., L 117, str. 8.).


title: Predmet T-79/20: Tužba podnesena 12. veljače 2020. – AI protiv ECDC-a

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/6

      Tužba podnesena 12. veljače 2020. – AI protiv ECDC-a
      (Predmet T-79/20)
      (2020/C 129/06)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: AI (zastupnici: L. Levi i A. Champetier, odvjetnici)

         Tuženik: Europski centar za sprečavanje i kontrolu bolesti (ECDC)

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku od 5. travnja 2019. o odbijanju njegova zahtjeva za pomoć od 10. travnja 2018.;

                  —

                  poništi, ako je potrebno, Odluku od 4. studenoga 2019. o odbijanju njegove žalbe od 5. srpnja 2019.;

                  —

                  naloži plaćanje financijske naknade koja se može procijeniti, ex aequo et bono, na iznos od 75 000 eura;

                  —

                  naloži naknadu njegovih pravnih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi obveze obrazlaganja i prava na saslušanje.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni i povredi članka 24. Pravilnika o osoblju.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi dužne pažnje.


title: Predmet T-95/20: Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Kazembe Musonda protiv Vijeća

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/7

      Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Kazembe Musonda protiv Vijeća
      (Predmet T-95/20)
      (2020/C 129/07)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Jean-Claude Kazembe Musonda (Lubumbashi, Demokratska Republika Kongo) (zastupnici: T. Bontinck, P. De Wolf i A. Guillerme, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2019/2109 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 9. Priloga II. Odluci 2010/788/ZVSP;

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2019/2101 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 9. Priloga I.a Uredbi (EZ) br. 1183/2005;

                  —

                  utvrdi nezakonitost odredaba članka 3. stavka 2. točke (b) Odluke 2010/788/ZVSP i članka 2.b stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 1183/2005 nezakonite;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga:

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi pravâ obrane, uključujući povredu obveze obrazlaganja koja omogućava da se mjere opravdaju i da se zajamči djelotvorna sudska zaštita, kao i na povredi prava na saslušanje.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na očitoj pogrešci u ocjeni kad je riječ o tužiteljevoj umiješanosti u djela koja čine teška kršenja ljudskih prava u Demokratskoj Republici Kongu.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi prava na privatnost, pretpostavke nedužnosti i načela proporcionalnosti.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na neprimjenjivosti odredbi članka 3. stavka 2. točke (b) Odluke Vijeća 2010/788/ZVSP od 20. prosinca 2010. o mjerama ograničavanja protiv Demokratske Republike Konga i stavljanju izvan snage Zajedničkog stajališta 2008/369/ZVSP (SL 2010., L 336, str. 30.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 13., str. 191.) i članka 2. (b) stavka 1. točke (b) Uredbe Vijeća (EZ) br. 1183/2005 od 18. srpnja 2005. o uvođenju određenih posebnih mjera ograničavanja usmjerenih protiv osoba koje krše embargo na oružje u odnosu na Demokratsku Republiku Kongo (SL 2005., L 193, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 18., svezak 13., str. 62.). S tim u vezi tužitelj tvrdi da pravni kriterij, kako je definiran u tim člancima, a na kojem se temelji upis njegova imena na popise o kojima je riječ, krši načelo predvidljivosti akata Unije i načelo proporcionalnosti jer dodjeljuje Vijeću arbitrarnu i diskrecijsku ovlast ocjene.


title: Predmet T-97/20: Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Kande Mupompa protiv Vijeća

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/8

      Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Kande Mupompa protiv Vijeća
      (Predmet T-97/20)
      (2020/C 129/08)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Alex Kande Mupompa (Kinshasa, Kongo) (zastupnici: T. Bontinck, P. De Wolf i A. Guillerme, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2019/2109 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 8. Priloga II. Odluci 2010/788/ZVSP;

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2019/2101 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 8. Priloga I.a Uredbi (EZ) br. 1183/2005;

                  —

                  utvrdi nezakonitost odredaba članka 3. stavka 2. točke (b) Odluke 2010/788/ZVSP i članka 2.b stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 1183/2005;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga koji su u biti istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-95/20, Kazembe Musonda/Vijeće.


title: Predmet T-99/20: Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Golvabia Innovation protiv EUIPO-a (MaxWear)

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/8

      Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Golvabia Innovation protiv EUIPO-a (MaxWear)
      (Predmet T-99/20)
      (2020/C 129/09)
      Jezik postupka: švedski

         Stranke u postupku

         Tužitelj: Golvabia Innovation AB (Anderstorp, Švedska) (zastupnik: D. Thorbjörnsson, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Predmetni sporni žig: prijava za registraciju verbalnog žiga Europske unije MaxWear br. 17 953 494

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 19. prosinca 2019. u predmetu R 888/2019-1

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  dopusti registraciju žiga „MaxWear” za sve prijavljene proizvode;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlog

                  —

                  Povreda članka 7. stavka 1. točke (b) i stavka 2. Uredbe (UE) 2017/1001.


title: Predmet T-101/20: Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Ilunga Luyoyo protiv Vijeća

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/9

      Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Ilunga Luyoyo protiv Vijeća
      (Predmet T-101/20)
      (2020/C 129/10)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Ferdinand Ilunga Luyoyo (Kinshasa, Demokratska Republika Kongo) (zastupnici: T. Bontinck, P. De Wolf i A. Guillerme, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2019/2109 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 3. Priloga II. Odluci 2010/788/ZVSP;

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2019/2101 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 3. Priloga I.a Uredbi (EZ) br. 1183/2005;

                  —

                  utvrdi nezakonitost odredaba članka 3. stavka 2. točke (b) Odluke 2010/788/ZVSP i članka 2.b stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 1183/2005;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga koji su u biti istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-95/20, Kazembe Musonda/Vijeće.


title: Predmet T-102/20: Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Kampete protiv Vijeća

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/10

      Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Kampete protiv Vijeća
      (Predmet T-102/20)
      (2020/C 129/11)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Ilunga Kampete (Kinshasa, Demokratska Republika Kongo) (zastupnici: T. Bontinck, P. De Wolf i A. Guillerme, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2019/2109 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 1. Priloga II. Odluci 2010/788/ZVSP;

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2019/2101 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 1. Priloga I.a Uredbi (EZ) br. 1183/2005;

                  —

                  utvrdi nezakonitost odredaba članka 3. stavka 2. točke (b) Odluke 2010/788/ZVSP i članka 2.b stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 1183/2005;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga koji su u biti istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-95/20, Kazembe Musonda/Vijeće.


title: Predmet T-103/20: Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Mutondo protiv Vijeća

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/10

      Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Mutondo protiv Vijeća
      (Predmet T-103/20)
      (2020/C 129/12)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Kalev Mutondo (Kinshasa, Demokratska Republika Kongo) (zastupnici: T. Bontinck, P. De Wolf i A. Guillerme, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2019/2109 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 12. Priloga II. Odluci 2010/788/ZVSP;

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2019/2101 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 12. Priloga I.a Uredbi (EZ) br. 1183/2005;

                  —

                  utvrdi nezakonitost odredaba članka 3. stavka 2. točke (b) Odluke 2010/788/ZVSP i članka 2.b stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 1183/2005;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga koji su u biti istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-95/20, Kazembe Musonda/Vijeće.


title: Predmet T-104/20: Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Ramazani Shadary protiv Vijeća

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/11

      Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Ramazani Shadary protiv Vijeća
      (Predmet T-104/20)
      (2020/C 129/13)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Emmanuel Ramazani Shadary (Kinshasa, Demokratska Republika Kongo) (zastupnici: T. Bontinck, P. De Wolf i A. Guillerme, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2019/2109 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 11. Priloga II. Odluci 2010/788/ZVSP;

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2019/2101 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 11. Priloga I.a Uredbi (EZ) br. 1183/2005;

                  —

                  utvrdi nezakonitost odredaba članka 3. stavka 2. točke (b) Odluke 2010/788/ZVSP i članka 2.b stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 1183/2005;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga koji su u biti istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-95/20, Kazembe Musonda/Vijeće.


title: Predmet T-105/20: Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Ruhorimbere protiv Vijeća

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/11

      Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Ruhorimbere protiv Vijeća
      (Predmet T-105/20)
      (2020/C 129/14)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Éric Ruhorimbere (Mbuyi-Mayi, Demokratska Republika Kongo) (zastupnici: T. Bontinck, P. De Wolf i A. Guillerme, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjevi

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2019/2109 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 10. Priloga II. Odluci 2010/788/ZVSP;

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2019/2101 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 10. Priloga I.a Uredbi (EZ) br. 1183/2005;

                  —

                  utvrdi nezakonitost odredaba članka 3. stavka 2. točke (b) Odluke 2010/788/ZVSP i članka 2.b stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 1183/2005;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga koji su u biti istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-95/20, Kazembe Musonda/Vijeće.


title: Predmet T-107/20: Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Boshab protiv Vijeća

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/13

      Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Boshab protiv Vijeća
      (Predmet T-107/20)
      (2020/C 129/16)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Évariste Boshab (Kinshasa, Demokratska Republika Kongo) (zastupnici: T. Bontinck, P. De Wolf i A. Guillerme, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2019/2109 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 7. Priloga II. Odluci 2010/788/ZVSP;

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2019/2101 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 7. Priloga I.a Uredbi (EZ) br. 1183/2005;

                  —

                  utvrdi nezakonitost odredbe članka 3. stavka 2. točke (b) Odluke 2010/788/ZVSP i članka 2.b stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 1183/2005;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga koji su u biti istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-95/20, Kazembe Musonda/Vijeće.


title: Predmet T-106/20: Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Amisi Kumba protiv Vijeća

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/12

      Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Amisi Kumba protiv Vijeća
      (Predmet T-106/20)
      (2020/C 129/15)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Gabriel Amisi Kumba (Kinshasa, Demokratska Republika Kongo) (zastupnici: T. Bontinck, P. De Wolf i A. Guillerme, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2019/2109 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 2. Priloga II. Odluci 2010/788/ZVSP;

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2019/2101 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 2. Priloga I.a Uredbi (EZ) br. 1183/2005;

                  —

                  utvrdi nezakonitost odredaba članka 3. stavka 2. točke (b) Odluke 2010/788/ZVSP i članka 2.b stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 1183/2005 nezakonite;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga koji su u biti istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-95/20, Kazembe Musonda/Vijeće.


title: Predmet T-108/20: Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Kahimbi Kasagwe protiv Vijeća

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/13

      Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Kahimbi Kasagwe protiv Vijeća
      (Predmet T-108/20)
      (2020/C 129/17)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Delphin Kahimbi Kasagwe (Kinshasa, Demokratska Republika Kongo) (zastupnici: T. Bontinck, P. De Wolf i A. Guillerme, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2019/2109 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 6. Priloga II. Odluci 2010/788/ZVSP;

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2019/2101 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 6. Priloga I.a Uredbi (EZ) br. 1183/2005;

                  —

                  utvrdi nezakonitost odredaba članka 3. stavka 2. točke (b) Odluke 2010/788/ZVSP i članka 2.b stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 1183/2005;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga koji su u biti istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-95/20, Kazembe Musonda/Vijeće.


title: Predmet T-110/20: Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Kanyama protiv Vijeća

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/14

      Tužba podnesena 19. veljače 2020. – Kanyama protiv Vijeća
      (Predmet T-110/20)
      (2020/C 129/19)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: Célestin Kanyama (Kinshasa, Demokratska Republika Kongo) (zastupnici: T. Bontinck, P. De Wolf i A. Guillerme, odvjetnici)

         Tuženik: Vijeće Europske unije

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Odluku Vijeća (ZVSP) 2019/2109 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 4. Priloga II. Odluci 2010/788/ZVSP;

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Vijeća (EU) 2019/2101 od 9. prosinca 2019., u dijelu u kojem se njome zadržava tužitelja na broju 4. Priloga I.a Uredbi (EZ) br. 1183/2005;

                  —

                  utvrdi nezakonitost odredaba članka 3. stavka 2. točke (b) Odluke 2010/788/ZVSP i članka 2.b stavka 1. točke (b) Uredbe (EZ) br. 1183/2005;

                  —

                  naloži Vijeću snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga koji su u biti istovjetni ili slični onima istaknutima u predmetu T-95/20, Kazembe Musonda/Vijeće.


title: Predmet T-111/20: Tužba podnesena 19. veljače 2020. – PT Wilmar Bioenergi Indonesia i dr. protiv Komisije

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/15

      Tužba podnesena 19. veljače 2020. – PT Wilmar Bioenergi Indonesia i dr. protiv Komisije
      (Predmet T-111/20)
      (2020/C 129/20)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: PT Wilmar Bioenergi Indonesia (Medan, Indonezija), PT Wilmar Nabati Indonesia (Medan), PT Multi Nabati Sulawesi (Sulawesi Utara, Indonezija) (zastupnici: P. Vander Schueren i E. Gergondet, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2019/2092 оd 28. studenoga 2019. o uvođenju konačne kompenzacijske pristojbe na uvoz biodizela podrijetlom iz Indonezije (1), u dijelu u kojem se odnosi na tužitelje;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje tužiteljevih troškova u vezi s ovim postupkom.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Europska komisija povrijedila članak 3. stavak 1. točku (a), članak 3. stavak 1. točku (a) podtočku i., članak 3. stavak 2. i članak 7. stavak 2. točku (a) Uredbe (EU) 2016/1037 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (u daljnjem tekstu: osnovna uredba) i počinila očite pogreške u ocjeni jer je smatrala da su plaćanja primljena od Fonda za nasade uljnih palmi subvencije protiv kojih se mogu uvesti kompenzacijske mjere i nije prilagodila korist koju su tužitelji navodno ostvarili na sniženje, niti uzela u obzir troškove prijevoza i kredita koje su nastali tužiteljima za pribavljanje navodnih subvencija.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik povrijedio članak 3. stavak 1. točku (a) podtočku iv., članak 3. stavak 1. točku (b), članak 3. stavak 2., članak 6. točku (d) i članak 28. stavak 5. osnovne uredbe i počinio očite pogreške u ocjeni jer je utvrdio postojanje vladine potpore za dobavu sirovog palmina ulja uz naknadu nižu od primjerene.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik počinio očitu pogrešku u ocjeni i povrijedio članak 8. stavak 8. osnovne uredbe zaključivši da je industriji Unije prijetila materijalna šteta.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je tuženik povrijedio članak 8. stavke 5. i 6. osnovne uredbe i počinio očite pogreške u ocjeni zaključivši da je uvoz iz Indonezije prijetio uzrokovanjem štete industriji Unije i nije uzeo u obzir učinak uvoza iz Argentine.

         (1)  SL 2019., L 317, str. 42.


title: Predmet T-113/20: Tužba podnesena 20. veljače 2020.– BSEF protiv Komisije

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/16

      Tužba podnesena 20. veljače 2020.– BSEF protiv Komisije
      (Predmet T-113/20)
      (2020/C 129/21)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Bromine Science Environnemental Forum (BSEF) (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: R. Cana, E. Mullier i H. Widemann, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Uredbu Komisije (EU) 2019/2021 оd 1. listopada 2019. o utvrđivanju zahtjeva za ekološki dizajn elektroničkih zaslona u skladu s Direktivom 2009/125/EZ Europskog parlamenta i Vijeća, o izmjeni Uredbe Komisije (EZ) br. 1275/2008 i o stavljanju izvan snage Uredbe Komisije (EZ) br. 642/2009 u dijelu u kojem zabranjuje halogenirane usporivače gorenja

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova postupka.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe sedam tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je donošenjem pobijane uredbe Komisija povrijedila članak 1. stavak 4. i članak 15. stavak 2. točku (c) podtočku (i) Direktive o ekološkom dizajnu proizvoda (1), postupila ultra vires i prekoračila granice svoje nadležnosti, te spriječila koristan učinak drugih mjera prava Unije.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija povrijedila tužiteljeva prava obrane time što je pobijanom uredbom zabranila uporabu halogeniranih usporivača gorenja u elektroničkim zaslonima.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni, nije uzela u obzir sve podatke, povrijedila članak 15. stavak 1. Direktive o ekološkom dizajnu proizvoda i nije ispunila svoju obvezu provedbe odgovarajuće ocjene učinka kada je u pobijanoj uredbi zabranila halogenirane usporivače gorenja.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da se pobijanom uredbom povređuje načelo pravne sigurnosti jer tužitelja stavlja u položaj neprihvatljive pravne nesigurnosti.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da pobijana uredba povređuje načelo proporcionalnosti jer zabrana halogeniranih usporivača gorenja prekoračuje granice onoga što je prikladno, nije nužna za ostvarenje zadanih ciljeva i nije najmanje ograničavajuća mjera koju je Komisija mogla donijeti.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da pobijana uredba povređuje načelo jednakog postupanja jer diskriminira halogenirane usporivače gorenja vis-à-vis drugih kategorija proizvoda i vis-à-vis drugih tvari.

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija donošenjem pobijane uredbe povrijedila članak 15. stavak 1. Direktive o ekološkom dizajnu proizvoda te članak 5.a stavke 1. do 4. i članke 7. i 8. Odluke 1999/468/EZ (2) i postupila ultra vires.

         (1)  Direktiva 2009/125/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. listopada 2009. o uspostavi okvira za utvrđivanje zahtjeva za ekološki dizajn proizvoda koji koriste energiju (SL 2009., L 285, str. 10.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 34., str. 172.)

         (2)  Odluka Vijeća od 28. lipnja 1999. o utvrđivanju postupaka za izvršavanje provedbenih ovlasti dodijeljenih Komisiji, (SL 1999., L 184, str. 23.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 1., svezak 17., str. 36.)


title: Predmet T-116/20: Tužba podnesena 20. veljače 2020. – Società agricola Vivai Maiorana i dr. protiv Komisije

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/19

      Tužba podnesena 20. veljače 2020. – Società agricola Vivai Maiorana i dr. protiv Komisije
      (Predmet T-116/20)
      (2020/C 129/24)
      Jezik postupka: talijanski

         Stranke

         Tužitelji: Società agricola Vivai Maiorana Ss (Curinga, Italija), Confederazione Italiana Agricoltori – CIA (Rim, Italija), MIVA – Moltiplicatori Italiani Viticoli Associati (Faenza, Italija) (zastupnici: E. Scoccini i G. Scoccini, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2019/2072 od 28. studenoga 2019., u pogledu: – Priloga IV. – Dijelova: A (sjeme krmnog bilja), B (sjeme žitarica), C (loza), F (sjeme povrća), I (sadni materijal povrća), J (sadni materijal voća);

                  —

                  utvrdi ništavost Uredbe (EU) 2016/2031 vezano za članak 36., Prilog I. Odjeljak IV. točku 3. te članak 37. stavak 2.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Ova je tužba podnesena protiv Provedbene uredbe Komisije (EU) 2019/2072 od 28. studenoga 2019. o utvrđivanju jedinstvenih uvjeta za provedbu Uredbe (EU) 2016/2031 Europskog parlamenta i Vijeća u pogledu zaštitnih mjera protiv organizama štetnih za bilje te o stavljanju izvan snage Uredbe Komisije (EZ) br. 690/2008 i izmjeni Provedbene uredbe Komisije (EU) 2018/2019 (SL 2019., L 319, str. 1), u granicama: – Priloga IV. – Dijelova: A (sjeme krmnog bilja), B (sjeme žitarica), C (loza), F (sjeme povrća), I (sadni materijal povrća), J (sadni materijal voća);
      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 36. točaka (e) i (f) Uredbe (EU) 2016/2031, načela proporcionalnosti, kao i na nepotpunom obrazloženju u ovom slučaju

                              —

                              Tužitelji u tom smislu ističu da je prag prisutnosti nekarantenskih štetnih organizama Unije (RNQP) na biljkama iz autohtonog uzgoja koji iznosi 0 %, koji je Komisija utvrdila u Prilogu IV. Provedbenoj Uredbi (EU) 2019/2072 utvrđen bez odgovarajuće provjere koja se zahtijeva u članku 36. točkama (e) i (f) Uredbe (EU) 2016/2031, da prisutnost RNQP-a ima neprihvatljiv gospodarski učinak te su dostupne izvedive mjere za sprečavanje njegove prisutnosti.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi Međunarodnog ugovora FAO-a o biljnim resursima za hranu i poljoprivredu (ITPGRFA)

                              —

                              Tužitelji u tom smislu ističu da uvođenje nultog praga za RNQP prisutne u autohtonim biljnim resursima predstavlja povredu članka 9. Međunarodnog ugovora FAO-a o biljnim resursima za hranu i poljoprivredu (ITPGRFA), koji su potpisali EU i pojedine države članice Unije.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi Uredbe (EU) 2018/848 Europskog parlamenta i Vijeća od 30. svibnja 2018. o ekološkoj proizvodnji i označivanju ekoloških proizvoda te stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 834/2007 (SL 2018., L 150, str. 1.)

                              —

                              Tužitelji u tom smislu ističu da postupak odabira i standardizacije biljnih sorti koji proizlazi iz primjene praga za RNQP izričito povređuje odredbe predviđene Uredbom (EU) 2018/848.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na neusklađenosti s poljoprivrednom politikom Europske unije.

                              —

                              Tužitelji u tom smislu ističu da je uvođenje praga za RNQP u suprotnosti s poljoprivrednom politikom Europske unije, a posebno s:

                                          —

                                          Direktivom Vijeća 92/43/EEZ od 21. svibnja 1992. o očuvanju prirodnih staništa i divlje faune i flore (SL 1992., L 206, str. 7) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 2., str. 14.);

                                          —

                                          Uredbom (EU) br. 1151/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 21. studenoga 2012. o sustavima kvalitete za poljoprivredne i prehrambene proizvode (GU 2012, L 343, p. 1) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 15., svezak 25., str. 31. i ispravak SL 2015., L 191, str. 9.);

                                          —

                                          Uredbom (EU) br. 1305/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 17. prosinca 2013. o potpori ruralnom razvoju iz Europskog poljoprivrednog fonda za ruralni razvoj (EPFRR) i stavljanju izvan snage Uredbe Vijeća (EZ) br. 1698/2005 (SL 2013., L 347, str. 487.);

                                          —

                                          Člankom 4. Delegirane uredbe Komisije (EU) br. 807/2014 оd 11. ožujka 2014. o dopuni Uredbe (EU) br. 1305/2013 o potpori ruralnom razvoju (SL 2014., L 227, str. 1.).


title: Predmet T-117/20: Tužba podnesena 21. veljače 2020. – El Corte Inglés protiv EUIPO-a – MKR Design (Panthé)

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/20

      Tužba podnesena 21. veljače 2020. – El Corte Inglés protiv EUIPO-a – MKR Design (Panthé)
      (Predmet T-117/20)
      (2020/C 129/25)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španjolska) (zastupnik: J. Rivas Zurdo, odvjetnik)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: MKR Design Srl (Milano, Italija)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije Panthé – prijava za registraciju br. 16 366 461

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 5. prosinca 2019. u predmetu R 378/2019-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži protivnoj stranci ili strankama snošenje troškova.

         Tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


title: Predmet T-118/20: Tužba podnesena 21. veljače 2020. – Voco protiv EUIPO-a (oblik pakiranja)

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/21

      Tužba podnesena 21. veljače 2020. – Voco protiv EUIPO-a (oblik pakiranja)
      (Predmet T-118/20)
      (2020/C 129/26)
      Jezik postupka: njemački

         Stranke

         Tužitelj: Voco GmbH (Cuxhaven, Njemačka) (zastupnici: C. Spintig i S. Pietzcker, odvjetnici)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Sporni žig: prijava trodimenzionalnog žiga Europske unije (oblik pakiranja) – prijava za registraciju br. 17 959 421

         Pobijana odluka: odluka petog žalbenog vijeća EUIPO-a od 4. prosinca 2019. u predmetu R 978/2019-5

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži EUIPO-u snošenje troškova postupka, uključujući tužiteljevih.

         Navedeni tužbeni razlog

                  —

                  povreda članka 7. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća.


title: Predmet T-121/20: Tužba podnesena 21. veljače 2020. – IP protiv Komisije

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/21

      Tužba podnesena 21. veljače 2020. – IP protiv Komisije
      (Predmet T-121/20)
      (2020/C 129/27)
      Jezik postupka: francuski

         Stranke

         Tužitelj: IP (zastupnici: L. Levi i S. Rodrigues, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  proglasi ovu tužbu dopuštenom i osnovanom;

            slijedom toga,

                  —

                  poništi pobijane odluke;

                  —

                  naloži tuženiku snošenje svih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe protiv odluke Komisije od 21. kolovoza 2019. kojom mu je izrečena stegovna mjera raskida njegova ugovora o radu bez otkaznog roka, tužitelj ističe tri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi načela dobre uprave i obveze obrazlaganja. Tužitelj u tom pogledu osobito ističe da Komisija prema njemu nije pravično postupila jer nije poštovala obvezu dužne pažnje i brižnog postupanja. Prema tužiteljevu mišljenju, Komisija se trebala raspitati o ishodu kaznenog postupka koji je okončan zaključenjem postupka i o tome obavijestiti stegovno povjerenstvo kako bi ga ono moglo uzeti u obzir pri donošenju svoje odluke.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nepravilnosti pripremnih radnji pobijane odluke i na očitim pogreškama u ocijeni koje je počinila Komisija. Tužitelj osobito smatra da nepravilnost dviju pripremnih radnji pobijane odluke dovodi do njezine nepravilnosti.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 10. Priloga X. Pravilniku o osoblju za dužnosnike Europske unije zbog toga što, s jedne strane, nisu ispitane sve okolnosti tužiteljeva dosjea i, s druge strane, kriteriji koji su korišteni za određivanje sankcije pogrešno su ocijenjeni ili su neproporcionalno uzeti u obzir.


title: Predmet T-122/20: Tužba podnesena 20. veljače 2020. – Sciessent protiv Komisije

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/22

      Tužba podnesena 20. veljače 2020. – Sciessent protiv Komisije
      (Predmet T-122/20)
      (2020/C 129/28)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Sciessent LLC (Beverly, Massachusetts, Sjedinjene Američke Države) (zastupnici: K. Van Maldegem i P. Sellar, odvjetnici, i V. McElwee, Solicitor)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu Odluku Komisije (EU) 2019/1960 оd 26. studenoga 2019. o neodobravanju srebrnog zeolita kao postojeće aktivne tvari za uporabu u biocidnim proizvodima vrsta 2 i 7 (1);

                  —

                  naloži tuženiku snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe četiri tužbena razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi vladavine prava u vezi s primjenom Ugovora i članaka 4. i 19. Uredbe (EU) br. 528/2012 (2).

                              —

                              oslanjajući se na mišljenja Odbora za biocidne proizvode (u daljnjem tekstu: OBP) o odobravanju srebrnog zeolita kao aktivne tvari za proizvode vrsta 2 i 7, tuženik je zaključio da se tvar ne može odobriti jer nije dokazana dovoljna učinkovitost. Međutim, prema tužiteljevu mišljenju, procjena učinkovitosti provedena je pogrešno upućivanjem na proizvod u kojem se koristi srebrni zeolit. Tužitelj je dokazao učinkovitost tvari srebrni zeolit u skladu s primjenjivim pravom. Tuženik je u svojoj ocjeni i u zaključku o učinkovitosti tvari pogrešno protumačio i pogrešno primijenio mjerodavno pravo.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na nenadležnosti – povreda članka 290. UFEU-a i članaka 4. i 19. Uredbe (EU) br. 528/2012.

                              —

                              razlog za neodobravanje srebrnog zeolita u pobijanom aktu navodna je nedovoljna učinkovitost tretiranog proizvoda u kojem se koristi. Međutim, tužitelj tvrdi da su jedini kriteriji koje je tuženik zakonito mogao uzeti u obzir samo oni navedeni u člancima 4. i 19. Uredbe br. 528/2012. Ti kriteriji ne uključuju učinkovitost tretiranog proizvoda čija se ocjena ostavlja za drugu, sljedećufazu odobrenja biocidnih proizvoda na razini država članica. Uzimajući u obzir činjenicu da je tuženik proveo baš tu ocjenu za opravdanje neodobrenja srebrnog zeolita, znači da je prekoračio ovlasti koje su mu delegirane Uredbom (EU) br. 528/2012, te je povrijedio članak 290. Ugovora i članke 4. i 19. navedene uredbe.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi vladavine prave u vezi s primjenom Ugovora – načelo nediskriminacije.

                              —

                              prema tužiteljevoj tvari postupa se drukčije nego prema drugim tvarima koje se koriste u istim proizvodima vrsta 2 i 7, a da tuženik nije objektivno objasnio zašto bi se prema srebrnom zeolitu trebalo postupati drukčije nego prema drugim tvarima koje su podložne istim pravilima za ocjenu iz Uredbe (EU) br. 528/2012 (i Direktive 98/8/EZ (3)) za proizvode iste vrste.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi vladavine prava u vezi s primjenom Ugovora – načelo pravne sigurnosti.

                              —

                              tuženik je predsjedniku OBP-a uputio otvoreno pismo čije je svrha bila razjasniti kako se tumače i primjenjuju odredbe Uredbe (EU) br. 528/2012 na učinkovitost ocjene i tretirane proizvode. Iako su odredbe bile jasne, to pismo potvrdilo je da zahtijevanje dokazivanja koristi tretiranih proizvoda nije obuhvaćeno područjem primjene Uredbe (EU) br. 528/2012. Tužitelj se oslonio na sadržaj tog pisma, koje je potvrdilo jasnoću odredaba, te je imao legitimna očekivanja u pogledu odobravanja tvari. Stoga, jasno je da pobijani akt povređuje načela legitimnih očekivanja i pravne sigurnosti.

         (1)  SL 2019., L 306, str. 42.

         (2)  Uredba (EU) br. 528/2012 Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o stavljanju na raspolaganje na tržištu i uporabi biocidnih proizvoda (SL 2012., L 167, str. 1.) (SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 13., svezak 49., str. 181. i ispravci SL 2015., L 297., str. 10. i SL 2017., L 280, str. 57.)

         (3)  Direktiva 98/8/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 16. veljače 1998. o stavljanju biocidnih pripravaka na tržište (SL 1998., L 123., str. 1)(SL, posebno izdanje na hrvatskom jeziku, poglavlje 3., svezak 1., str. 30.)


title: Predmet T-126/20: Tužba podnesena 27. veljače 2020. – Autoridad Portuaria de Bilbao protiv Komisije

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/23

      Tužba podnesena 27. veljače 2020. – Autoridad Portuaria de Bilbao protiv Komisije
      (Predmet T-126/20)
      (2020/C 129/29)
      Jezik postupka: španjolski

         Stranke

         Tužitelj: Autoridad Portuaria de Bilbao (Španjolska) (zastupnici: D. Sarmiento Ramírez-Escudero i X. Codina García-Andrade, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  primarno, proglasi pobijanu odluku ništavom;

                  —

                  u svakom slučaju, naloži Europskoj komisiji snošenje troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      Ova je tužba podnesena protiv Odluke Europske komisije od 8. siječnja 2019. (C (2018) 8676 final) o oporezivanju luka u Španjolskoj, kao i protiv odluka Europske komisije C (2019) 1765 final od 7. ožujka 2019. i C (2019) 8068 final od 15. studenoga 2019. (u daljnjem tekstu: pobijane odluke).
      U prilog svojoj tužbi, tužitelj se poziva na pet tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 107. prvog stavka UFEU-a jer porezno izuzeće ne čini prednost.
                  U prilog prvom tužbenom razlogu tvrdi se da mjere poreznog izuzeća koje su predmet pobijanih odluka ne čine gospodarsku prednost dok ukidanje tog izuzeća nameće gospodarski teret Lučkoj upravi s obzirom na to da je ona i dalje obvezna financirati ulaganja od općeg interesa vlastitim sredstvima.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 107. prvog stavka UFEU-a u vezi s člankom 296. UFEU-a i člankom 41. Povelje Europske unije o temeljnim pravima zbog toga što Komisija prilikom analize postojanja prednosti nije provela potpunu analizu raspoloživih podataka.
                  U prilog drugom tužbenom razlogu tvrdi se da Europska komisija, prilikom ocjene toga čine li mjere izuzeća koje su predmet pobijanih odluka prednost, nije provela potpunu analizu podataka koje je Lučka uprava podnijela tijekom postupka.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 107. prvog stavka UFEU-a zbog toga što porezno izuzeće ne narušava tržišno natjecanje niti mu prijeti te ne utječe na razmjenu između država članica.
                  U prilog trećem tužbenom razlogu, tvrdi se da mjere izuzeća koje su predmet pobijanih odluka ne poboljšavaju tržišni položaj lučkih uprava te da stoga nije moguće da tržišno natjecanje utječe na razmjene između država članica. Prema tome, nije riječ o državnoj potpori u smislu članka 107. UFEU-a.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na povredi članka 107. prvog stavka UFEU-a zbog toga što porezno izuzeće nije selektivno.
                  U prilog četvrtom tužbenom razlogu, tvrdi se da mjere izuzeća koje su predmet pobijanih odluka nisu selektivne te da ne čine iznimku od referentnog sustava zbog čega nije riječ o državnoj potpori u smislu članka 107. UFEU-a.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se navodi podredno, temelji se na tvrdnji da su predmetna porezna izuzeća, čak i ako čine državnu potporu, spojiva s unutarnjim tržištem.
                  U prilog petom tužbenom razlogu i podredno tvrdi se da, čak i u slučaju da se mjere izuzeća koje su predmet pobijanih odluka smatra državnom potporom, one čine potpore spojive s unutarnjim tržištem.


title: Predmet T-128/20: Tužba podnesena 27. veljače 2020. – Collibra protiv EUIPO-a – Dietrich (COLLIBRA)

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/24

      Tužba podnesena 27. veljače 2020. – Collibra protiv EUIPO-a – Dietrich (COLLIBRA)
      (Predmet T-128/20)
      (2020/C 129/30)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Collibra (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: A. Renck, A. Bothe, odvjetnici, i I. Junkar, Solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Hans Dietrich (Starnberg, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava verbalnog žiga Europske unije COLLIBRA – prijava za registraciju br. 16 787 772

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. prosinca 2019. u predmetu R 737/2019-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži snošenje troškova postupka tuženiku i drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem ako se uključi kao intervenijent.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 94. stavka 1. točke Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


title: Predmet T-129/20: Tužba podnesena 27. veljače 2020. – Collibra protiv EUIPO-a – Dietrich (collibra)

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/25

      Tužba podnesena 27. veljače 2020. – Collibra protiv EUIPO-a – Dietrich (collibra)
      (Predmet T-129/20)
      (2020/C 129/31)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: Collibra (Bruxelles, Belgija) (zastupnici: A. Renck, A. Bothe, odvjetnici, i I. Junkar, Solicitor)

         Tuženik: Ured Europske unije za intelektualno vlasništvo (EUIPO)

         Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem: Hans Dietrich (Starnberg, Njemačka)

         Podaci o postupku pred EUIPO-om

         Podnositelj prijave spornog žiga: tužitelj pred Općim sudom

         Predmetni sporni žig: prijava figurativnog žiga Europske unije collibra – prijava za registraciju br. 16 787 889

         Postupak pred EUIPO-om: postupak povodom prigovora

         Pobijana odluka: odluka prvog žalbenog vijeća EUIPO-a od 13. prosinca 2019. u predmetu R 737/2019-1

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi pobijanu odluku;

                  —

                  naloži snošenje troškova postupka tuženiku i drugoj stranci u postupku pred žalbenim vijećem ako se uključi kao intervenijent.

         Tužbeni razlozi

                  —

                  povreda članka 8. stavka 1. točke (b) Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća;

                  —

                  povreda članka 94. stavka 1. točke Uredbe (EU) 2017/1001 Europskog parlamenta i Vijeća


title: Predmet T-138/20: Tužba podnesena 2. ožujka 2020. – PT Ciliandra Perkasa protiv Komisije

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/26

      Tužba podnesena 2. ožujka 2020. – PT Ciliandra Perkasa protiv Komisije
      (Predmet T-138/20)
      (2020/C 129/32)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelj: PT Ciliandra Perkasa (Zapadna Jakarta, Indonezija) (zastupnici: F. Graafsma, J. Cornelis i E. Rogiest, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2019/2092 оd 28. studenoga 2019. o uvođenju konačne kompenzacijske pristojbe na uvoz biodizela podrijetlom iz Indonezije

                  —

                  naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelj ističe šest tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija povrijedila članak 8. stavke 1. i 2. Uredbe (EU) 2016/1037 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (u daljnjem tekstu: osnovna uredba) utvrđujući prodaju ispod cijene jer nije razmotrila sve relevantne dokaze i nije utvrdila prodaju ispod cijene za proizvod kao cjelinu.

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija također povrijedila članak 8. stavak 5. osnovne uredbe jer je temeljila svoju analizu uzročnosti na pogrešnom utvrđenju prodaje ispod cijene.

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni i povrijedila članak 3. osnovne uredbe time što je utvrdila, s jedne strane, da se plaćanja koja je izvršio Fond za nasade uljnih palmi (u daljnjem tekstu: OPPF) trebaju smatrati bespovratnim sredstvima umjesto plaćanjima za kupnju biodizela i, s druge strane, da plaćanja OPPF-a donose korist proizvođačima biodizela, s obzirom na to se Komisija (i) oslonila na očito pogrešno suprotno činjenično stanje (ii) nije utvrdila da je korist, ako je postojala, proslijeđena proizvođačima mješavina biodizela.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni i povrijedila članak 7. osnovne uredbe pri izračunu iznosa koristi od sudjelovanja u programu OPPF.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija povrijedila članak 8. stavke 1. i 8. osnovne uredbe jer utvrđivanje prijetnje štete nije temeljila na čvrstim dokazima i objektivnom razmatranju svih relevantnih čimbenika.

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija povrijedila tužiteljeva prava obrane uključujući samo određena bitna razmatranja u pogledu analize prodaje ispod cijene u pobijanu uredbu i tako onemogućila tužitelja da se očituje o tom pitanju.


title: Predmet T-143/20: Tužba podnesena 2. ožujka 2020. – PT Pelita Agung Agrindustri i PT Permata Hijau Palm Oleo protiv Komisije

text:
               20.4.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 129/27

      Tužba podnesena 2. ožujka 2020. – PT Pelita Agung Agrindustri i PT Permata Hijau Palm Oleo protiv Komisije
      (Predmet T-143/20)
      (2020/C 129/33)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Tužitelji: PT Pelita Agung Agrindustri (Medan, Indonezija), PT Permata Hijau Palm Oleo (Medan) (zastupnici: F. Graafsma, J. Cornelis i E. Rogiest, odvjetnici)

         Tuženik: Europska komisija

         Tužbeni zahtjev

      Tužitelji od Općeg suda zahtijevaju da:

                  —

                  poništi Provedbenu uredbu Komisije (EU) 2019/2092 оd 28. studenoga 2019. o uvođenju konačne kompenzacijske pristojbe na uvoz biodizela podrijetlom iz Indonezije u dijelu u kojem se odnosi na tužitelje;

                  —

                  naloži Komisiji snošenje tužiteljevih troškova.

         Tužbeni razlozi i glavni argumenti

      U prilog osnovanosti tužbe tužitelji ističu sedam tužbenih razloga.

                  1.

                  Prvi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija povrijedila članak 8. stavke 1. i 2. Uredbe (EU) 2016/1037 Europskog parlamenta i Vijeća od 8. lipnja 2016. o zaštiti od subvencioniranog uvoza iz zemalja koje nisu članice Europske unije (u daljnjem tekstu: osnovna uredba) utvrđujući sniženje cijene jer 1. nije razmotrila sve relevantne dokaze i 2. nije utvrdila sniženje cijene za proizvod kao cjelinu;

                  2.

                  Drugi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija također povrijedila članak 8. stavak 5. osnovne uredbe jer je temeljila svoju analizu uzročnosti na pogrešnom utvrđenju prodaje ispod cijene;

                  3.

                  Treći tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni i povrijedila članak 7. osnovne uredbe utvrđujući da je vlada Indonezije povjerila zadaću ili usmjerila dobavljače sirovog palmina ulja da dostavljaju svoju robu uz naknadu nižu od primjerene, to jest da je pružila potporu prihodu ili cijeni dobavljačima sirova palmina ulja i da im je stoga dodijelila korist.

                  4.

                  Četvrti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni i povrijedila članak 3. osnovne uredbe time što je utvrdila, s jedne strane, da se plaćanja koja je izvršio Fond za nasade uljnih palmi (u daljnjem tekstu: OPPF) trebaju smatrati bespovratnim sredstvima umjesto plaćanjima za kupnju biodizela i, s druge strane, da plaćanja OPPF-a donose korist proizvođačima biodizela, s obzirom na to se Komisija oslonila na očito pogrešno suprotno činjenično stanje i nije utvrdila da je korist, ako je postojala, bila proslijeđena proizvođačima mješavina biodizela.

                  5.

                  Peti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija počinila očitu pogrešku u ocjeni i povrijedila članak 7. osnovne uredbe pri izračunu iznosa koristi od sudjelovanja u programu OPPF;

                  6.

                  Šesti tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija povrijedila članak 8. stavke 1. i 8. Osnovne uredbe jer utvrđivanje prijetnje štete nije temeljila na čvrstim dokazima i objektivnom razmatranju svih relevantnih čimbenika;

                  7.

                  Sedmi tužbeni razlog, koji se temelji na tvrdnji da je Komisija povrijedila tužiteljeva prava obrane uključujući samo određena bitna razmatranja u pogledu analize prodaje ispod cijene u pobijanu uredbu i tako onemogućila tužitelja da se očituje o tom pitanju.


title: Predmet C-650/17: Presuda Suda (četvrto vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundespatentgericht – Njemačka) – Royalty Pharma Collection Trust protiv Deutsches Patent- und Markenamt (Zahtjev za prethodnu odluku – Intelektualno i industrijsko vlasništvo – Uredba (EZ) br. 469/2009 – Svjedodžba o dodatnoj zaštiti za lijekove – Pretpostavke za dobivanje – Članak 3. točka (a) – Pojam „proizvod zaštićen temeljnim patentom koji je na snazi” – Kriteriji za ocjenu)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/2

      Presuda Suda (četvrto vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Bundespatentgericht – Njemačka) – Royalty Pharma Collection Trust protiv Deutsches Patent- und Markenamt
      (Predmet C-650/17) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Intelektualno i industrijsko vlasništvo - Uredba (EZ) br. 469/2009 - Svjedodžba o dodatnoj zaštiti za lijekove - Pretpostavke za dobivanje - Članak 3. točka (a) - Pojam „proizvod zaštićen temeljnim patentom koji je na snazi” - Kriteriji za ocjenu)
      (2020/C 240/02)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Bundespatentgericht

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Royalty Pharma Collection Trust

         Tuženik: Deutsches Patent- und Markenamt

         Izreka

                  1.

                  Članak 3. točku (a) Uredbe (EZ) br. 469/2009 Europskog parlamenta i Vijeća od 6. svibnja 2009. o svjedodžbi o dodatnoj zaštiti za lijekove treba tumačiti na način da je proizvod zaštićen temeljnim patentom koji je na snazi, u smislu te odredbe, kad odgovara općoj funkcionalnoj definiciji koju upotrebljava neki od zahtjeva temeljnog patenta i nužno potpada pod izum obuhvaćen tim patentom a da nije individualiziran kao konkretan način ostvarenja navedenog patenta, pod uvjetom da ga stručnjak može, s obzirom na sve elemente koje otkriva taj patent, specifično identificirati, na temelju svojih općih znanja u dotičnom području na datum podnošenja prijave ili prava prvenstva i s obzirom na stanje tehnike u tom trenutku.

                  2.

                  Članak 3. točku (a) Uredbe br. 469/2009 treba tumačiti na način da proizvod nije zaštićen temeljnim patentom koji je na snazi u smislu te odredbe ako je, iako je obuhvaćen funkcionalnom definicijom sadržanom u patentnim zahtjevima tog patenta, razvijen nakon datuma podnošenja prijave temeljnog patenta, u okviru samostalne inovativne aktivnosti.

         (1)  SL C 52, 12. 2. 2018.


title: Predmet C-446/18: Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nejvyšší správní soud – Češka Republika) – AGROBET CZ, s.r.o. protiv Finanční úřad pro Středočeský kraj (Zahtjev za prethodnu odluku – Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Odbitak plaćenog pretporeza – Višak PDV-a – Zadržavanje viška nakon pokretanja postupka poreznog nadzora – Zahtjev za povrat dijela viška koji se odnosi na transakcije koje nisu obuhvaćene tim postupkom – Odbijanje porezne uprave)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/3

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Nejvyšší správní soud – Češka Republika) – AGROBET CZ, s.r.o. protiv Finanční úřad pro Středočeský kraj
      (Predmet C-446/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Zajednički sustav poreza na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Odbitak plaćenog pretporeza - Višak PDV-a - Zadržavanje viška nakon pokretanja postupka poreznog nadzora - Zahtjev za povrat dijela viška koji se odnosi na transakcije koje nisu obuhvaćene tim postupkom - Odbijanje porezne uprave)
      (2020/C 240/03)
      Jezik postupka: češki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Nejvyšší správní soud

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: AGROBET CZ, s.r.o.

         Tuženik: Finanční úřad pro Středočeský kraj

         Izreka

      Članke 179., 183. i 273. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, u vezi s načelom porezne neutralnosti, treba tumačiti na način da im se ne protivi nacionalni propis koji ne predviđa mogućnost da porezna uprava prije okončanja postupka poreznog nadzora u vezi s prijavom poreza na dodanu vrijednost (PDV) u kojoj je istaknut višak za određeno porezno razdoblje odobri povrat dijela tog viška koji se odnosi na transakcije koje nisu obuhvaćene tim postupkom u trenutku njegova pokretanja, ako nije moguće jasno, precizno i nedvosmisleno utvrditi da će višak PDV-a – čiji iznos u konačnici može biti manji od onoga koji se odnosi na transakcije koje nisu obuhvaćene navedenim postupkom – postojati bez obzira na njegov ishod, što je na sudu koji je uputio zahtjev da provjeri.

         (1)  SL C 328, 17. 9. 2018.


title: Predmet C-547/18: Presuda Suda (peto vijeće) od 7. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu – Poljska) – Dong Yang Electronics Sp. z o.o. protiv Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu („Zahtjev za prethodnu odluku – Oporezivanje – Porez na dodanu vrijednost (PDV) – Direktiva 2006/112/EZ – Članak 44. – Provedbena uredba (EU) br. 282/2011 – Članak 11. stavak 1. – Pružanje usluga – Mjesto oporezivanja – Pojam „stalni poslovni nastan” – Porezni obveznik PDV-a – Društvo kći društva treće zemlje koje se nalazi u državi članici)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/3

      Presuda Suda (peto vijeće) od 7. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu – Poljska) – Dong Yang Electronics Sp. z o.o. protiv Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu
      (Predmet C-547/18) (1)

      („Zahtjev za prethodnu odluku - Oporezivanje - Porez na dodanu vrijednost (PDV) - Direktiva 2006/112/EZ - Članak 44. - Provedbena uredba (EU) br. 282/2011 - Članak 11. stavak 1. - Pružanje usluga - Mjesto oporezivanja - Pojam „stalni poslovni nastan” - Porezni obveznik PDV-a - Društvo kći društva treće zemlje koje se nalazi u državi članici)
      (2020/C 240/04)
      Jezik postupka: poljski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Dong Yang Electronics Sp. z o.o.

         Tuženik: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

         Izreka

      Članak 44. Direktive Vijeća 2006/112/EZ od 28. studenoga 2006. o zajedničkom sustavu poreza na dodanu vrijednost, kako je izmijenjena Direktivom Vijeća 2008/8/EZ od 12. veljače 2008., kao i članak 11. stavak 1. i članak 22. stavak 1. Provedbene uredbe Vijeća (EU) br. 282/2011 od 15. ožujka 2011. o utvrđivanju provedbenih mjera za Direktivu 2006/112 treba tumačiti na način da pružatelj usluga ne može zaključiti da na području države članice postoji stalni poslovni nastan društva sa sjedištem u trećoj zemlji samo na temelju činjenice da to društvo na tom području posjeduje društvo kćer i da taj pružatelj u svrhu takve ocjene ne mora ispitati ugovorne odnose između tih dvaju subjekata.

         (1)  SL C 44, 4. 2. 2019.


title: Predmet C-560/18 P: Presuda Suda (peto vijeće) od 30. travnja 2020. – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych protiv Europske komisije, Kraljevine Švedske, Republike Poljske (Žalba – Pristup dokumentima institucija – Uredba (EZ) br. 1049/2001 – Članak 4. stavak 2. treća alineja – Izuzeća od prava na pristup – Izuzeće koje se odnosi na zaštitu svrhe istrage – Dokumenti u vezi s postupkom zbog povrede obveze koji je u tijeku – Detaljna mišljenja izrađena u okviru postupka obavješćivanja na temelju Direktive 98/34/EZ – Zahtjev za pristup – Odbijanje – Otkrivanje dokumenata koji su zatraženi tijekom postupka pred Općim sudom Europske unije – Otkrivanje – Nedopuštenost – Pravni interes – Daljnje postojanje)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/4

      Presuda Suda (peto vijeće) od 30. travnja 2020. – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych protiv Europske komisije, Kraljevine Švedske, Republike Poljske
      (Predmet C-560/18 P) (1)

      (Žalba - Pristup dokumentima institucija - Uredba (EZ) br. 1049/2001 - Članak 4. stavak 2. treća alineja - Izuzeća od prava na pristup - Izuzeće koje se odnosi na zaštitu svrhe istrage - Dokumenti u vezi s postupkom zbog povrede obveze koji je u tijeku - Detaljna mišljenja izrađena u okviru postupka obavješćivanja na temelju Direktive 98/34/EZ - Zahtjev za pristup - Odbijanje - Otkrivanje dokumenata koji su zatraženi tijekom postupka pred Općim sudom Europske unije - Otkrivanje - Nedopuštenost - Pravni interes - Daljnje postojanje)
      (2020/C 240/05)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelj: Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych (zastupnik: P. Hoffman, adwokat)

         Druge stranke u postupku: Europska komisija (zastupnici: M. Konstantinidis i A. Spina, agenti), Kraljevina Švedska (zastupnici: C. Meyer-Seitz, A. Falk, H. Shev, J. Lundberg i H. Eklinder, agenti), Republika Poljska (zastupnici: D. Lutostańska i M. Kamejsza-Kozłowska, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Žalba se odbija.

                  2.

                  Izbi Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych nalaže se snošenje, uz vlastitih troškova, i troškova Europske komisije.

                  3.

                  Kraljevina Švedska i Republika Poljska snose vlastite troškove.

         (1)  SL C 112, 25. 3. 2019.


title: Predmet C-565/18: Presuda Suda (drugo vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia – Italija) – Société Générale S.A. protiv Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso (Zahtjev za prethodnu odluku – Članak 63. UFEU-a – Slobodno kretanje kapitala – Porez na financijske transakcije – Transakcije koje se odnose na izvedene financijske instrumente koji se temelje na vrijednosnom papiru koji je izdalo društvo rezident u državi članici oporezivanja – Porez koji se plaća neovisno o mjestu zaključenja transakcije – Administrativne obveze i obveze prijavljivanja)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/5

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia – Italija) – Société Générale S.A. protiv Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso
      (Predmet C-565/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Članak 63. UFEU-a - Slobodno kretanje kapitala - Porez na financijske transakcije - Transakcije koje se odnose na izvedene financijske instrumente koji se temelje na vrijednosnom papiru koji je izdalo društvo rezident u državi članici oporezivanja - Porez koji se plaća neovisno o mjestu zaključenja transakcije - Administrativne obveze i obveze prijavljivanja)
      (2020/C 240/06)
      Jezik postupka: talijanski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Société Générale S.A.

         Tuženik: Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

         Izreka

      Članak 63. UFEU a treba tumačiti na način da mu se ne protivi propis države članice kojim se na financijske transakcije koje se odnose na izvedene financijske instrumente primjenjuje porez na teret ugovornih strana transakcije neovisno o mjestu u kojem je transakcija zaključena ili državi u kojoj su te stranke i mogući posrednik u njezinu izvršenju rezidenti, kada se ti instrumenti temelje na vrijednosnom papiru koji je izdalo društvo sa sjedištem u toj državi članici. Administrativne obveze i obveze prijavljivanja koje prate taj porez, a koje se primjenjuju na nerezidentne subjekte, ne smiju, međutim, prekoračivati ono što je nužno za njegovu naplatu.

         (1)  SL C 436, 3. 12. 2018.


title: Predmet C-584/18: Presuda Suda (treće vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Eparchiako Dikastirio Larnakas – Cipar) – D. Z. protiv Blue Air – Airline Management Solutions SRL i dr. (Zahtjev za prethodnu odluku – Prostor slobode, sigurnosti i pravde – Granična kontrola, azil i useljavanje – Odluka 565/2014/EU – Pojednostavljeni režim kontrole osoba na vanjskim granicama – Državljanin treće zemlje koji ima dozvolu privremenog boravka koju je izdala država članica – Članak 3. – Priznanje od strane Bugarske, Hrvatske, Cipra i Rumunjske određenih isprava kao jednakovrijednih njihovim nacionalnim vizama – Nemogućnost pozivanja na odluku protiv države – Izravan učinak – Priznanje privatnopravnog tijela kao pojavnog oblika države – Pretpostavke – Uredba (EZ) br. 562/2006 – Zakonik o schengenskim granicama – Članak 13. – Zabrana ulaska na područje države članice – Obveza obrazlaganja – Uredba (EZ) br. 261/2004 – Odšteta i pomoć putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja – Članak 2. točka (j) – Uskraćivanje ukrcaja zbog navodno neadekvatne putne dokumentacije – Članak 15. – Obveze zračnih prijevoznika u odnosu na putnike – Zabrana isključenja odgovornosti predviđenog ugovorom o prijevozu ili drugim dokumentima)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/5

      Presuda Suda (treće vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Eparchiako Dikastirio Larnakas – Cipar) – D. Z. protiv Blue Air – Airline Management Solutions SRL i dr.
      (Predmet C-584/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Prostor slobode, sigurnosti i pravde - Granična kontrola, azil i useljavanje - Odluka 565/2014/EU - Pojednostavljeni režim kontrole osoba na vanjskim granicama - Državljanin treće zemlje koji ima dozvolu privremenog boravka koju je izdala država članica - Članak 3. - Priznanje od strane Bugarske, Hrvatske, Cipra i Rumunjske određenih isprava kao jednakovrijednih njihovim nacionalnim vizama - Nemogućnost pozivanja na odluku protiv države - Izravan učinak - Priznanje privatnopravnog tijela kao pojavnog oblika države - Pretpostavke - Uredba (EZ) br. 562/2006 - Zakonik o schengenskim granicama - Članak 13. - Zabrana ulaska na područje države članice - Obveza obrazlaganja - Uredba (EZ) br. 261/2004 - Odšteta i pomoć putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja - Članak 2. točka (j) - Uskraćivanje ukrcaja zbog navodno neadekvatne putne dokumentacije - Članak 15. - Obveze zračnih prijevoznika u odnosu na putnike - Zabrana isključenja odgovornosti predviđenog ugovorom o prijevozu ili drugim dokumentima)
      (2020/C 240/07)
      Jezik postupka: grčki

         Sud koji je uputio zahtjev

      Eparchiako Dikastirio Larnakas

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: D. Z.

         Tuženik: Blue Air – Airline Management Solutions SRL i dr.

         Izreka

                  1.

                  Članak 3. stavak 1. Odluke br. 565/2014/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 15. svibnja 2014. o uvođenju pojednostavljenog režima kontrole osoba na vanjskim granicama na temelju jednostranog priznanja od strane Bugarske, Hrvatske, Cipra i Rumunjske određenih isprava kao jednakovrijednih njihovim nacionalnim vizama za tranzit ili namjeravani boravak na njihovim državnim područjima koji ne premašuje 90 dana u svakom razdoblju od 180 dana i stavljanju izvan snage odluka 895/2006/EZ i 582/2008/EZ treba tumačiti na način da proizvodi izravan učinak i u korist državljana treće zemlje stvara prava koja oni mogu isticati protiv države članice odredišta, osobito pravo da im nije potrebna viza kako bi ušli na područje te države članice ako imaju vizu za ulazak ili dozvolu boravka koji se nalaze na popisu dokumenata koje je navedena država članica obvezna primjenjivati u skladu s navedenom odlukom.

                  2.

                  Pravo Unije treba tumačiti na način da se ne može smatrati da zračni prijevoznik koji u zračnoj luci države članice polazišta sam ili putem svojih ovlaštenih predstavnika i zastupnika putniku uskrati ukrcaj, pozivajući se na to da tijela države članice odredišta zabranjuju njegov ulazak, djeluje kao pojavni oblik navedene države, tako da se oštećeni putnik u odnosu na tog zračnog prijevoznika ne može pozvati na Odluku br. 565/2014 pred sudom države članice odredišta kako bi ishodio naknadu štete zbog povrede svojeg prava ulaska na područje države članice odredišta bez vize koju je izdala potonja.

                  3.

                  Pravo Unije, osobito članak 13. Uredbe (EZ) br. 562/2006 Europskog parlamenta i Vijeća od 15. ožujka 2006. o Zakoniku Zajednice o pravilima kojima se uređuje kretanje osoba preko granica (Zakonik o schengenskim granicama), kako je izmijenjena Uredbom (EU) br. 610/2013 Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013., treba tumačiti na način da mu se protivi to da zračni prijevoznik uskrati ukrcaj državljaninu treće zemlje, pozivajući se na to da su potonjem tijela države članice odredišta zabranila ulazak na svoje državno područje, a da pritom navedenom državljaninu nije prethodno uručena nikakva pisana i obrazložena odluka o toj zabrani ulaska.

                  4.

                  Uredbu (EZ) br. 261/2004 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. veljače 2004. o utvrđivanju općih pravila odštete i pomoći putnicima u slučaju uskraćenog ukrcaja i otkazivanja ili dužeg kašnjenja leta […] te o stavljanju izvan snage Uredbe (EEZ) br. 295/91, osobito njezin članak 2. točku (j), treba tumačiti na način da, ako zračni prijevoznik uskrati ukrcaj putniku zato što je on predočio neadekvatnu putnu dokumentaciju, samo takvo uskraćivanje ne lišava tog putnika zaštite predviđene navedenom uredbom. U slučaju da taj putnik to osporava, zadaća je, naime, nadležnog suda ocijeniti, uzimajući u obzir okolnosti predmetnog slučaja, opravdanost ili neopravdanost razloga za navedeno uskraćivanje s obzirom na tu odredbu.

                  5.

                  Uredbu br. 261/2004, osobito njezin članak 15., treba tumačiti na način da joj se protivi odredba koja se primjenjuje na putnike, sadržana u prethodno objavljenim općim uvjetima zračnog prijevoznika o načinu rada ili pružanju usluga, koja ograničava odgovornost potonjeg ili ga od nje oslobađa ako je putniku uskraćen ukrcaj zbog navodne neadekvatnosti njegovih putnih isprava, što navedenog putnika tako lišava njegova prava na odštetu.

         (1)  SL C 445, 10. 12. 2018.


title: Predmet C-607/18 P: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 14. svibnja 2020. – NKT Verwaltungs GmbH, prije nkt cables GmbH, NKT A/S, prije NKT Holding A/S protiv Europske komisije (Žalba – Tržišno natjecanje – Zabranjeni sporazumi – Europsko tržište podzemnih i podmorskih električnih kabela – Podjela tržišta u okviru projekata – Novčane kazne – Prava obrane – Uredba (EZ) br. 1/2003 – Članak 27. stavak 1. – Podudarnost obavijesti o preliminarno utvrđenim činjenicama i sporne odluke – Pristup spisu – Jedinstvena i trajna povreda – Teret dokazivanja – Iskrivljavanje argumenata i dokaza)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/7

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 14. svibnja 2020. – NKT Verwaltungs GmbH, prije nkt cables GmbH, NKT A/S, prije NKT Holding A/S protiv Europske komisije
      (Predmet C-607/18 P) (1)

      (Žalba - Tržišno natjecanje - Zabranjeni sporazumi - Europsko tržište podzemnih i podmorskih električnih kabela - Podjela tržišta u okviru projekata - Novčane kazne - Prava obrane - Uredba (EZ) br. 1/2003 - Članak 27. stavak 1. - Podudarnost obavijesti o preliminarno utvrđenim činjenicama i sporne odluke - Pristup spisu - Jedinstvena i trajna povreda - Teret dokazivanja - Iskrivljavanje argumenata i dokaza)
      (2020/C 240/08)
      Jezik postupka: engleski

         Stranke

         Žalitelji: NKT Verwaltungs GmbH, prije nkt cables GmbH, NKT A/S, prije NKT Holding A/S (zastupnici: M. Kofmann i B. Creve, advokater)

         Druga stranka u postupku: Europska komisija (zastupnici: H. van Vliet, S. Baches Opi i T. Franchoo, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Ukida se točka 1. izreke presude Općeg suda Europske unije od 12. srpnja 2018., NKT Verwaltungs i NKT/Komisija (T-447/14, neobjavljena, EU:T:2018:443) zato što je njome Opći sud odbio tužbu društva NKT Verwaltungs GmbH i NKT A/S za poništenje Odluke Komisije C(2014) 2139 final od 2. travnja 2014. u vezi s postupkom na temelju članka 101. [UFEU-a] i članka 53. Sporazuma o EGP-u (predmet AT.39610 – Električni kabeli) u dijelu u kojem se tom odlukom ta društva smatraju odgovornima za povredu članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru od 2. svibnja 1992. jer se ta povreda odnosi na, prvo, postupanja u vezi s prodajom u zemljama koje ne čine dio Europskog gospodarskog prostora (EGP), drugo, kolektivno odbijanje pružanja dodatne opreme i tehničke pomoći konkurentima koji nisu sudionici predmetnih zabranjenih sporazuma i, treće, što se tiče razdoblja od 3. srpnja 2002. do 21. studenoga 2002., dodjelu projekata u vezi s podzemnim električnim kabelima u EGP-u.

                  2.

                  Ukidaju se točka 1. izreke presude Općeg suda Europske unije od 12. srpnja 2018., NKT Verwaltungs i NKT/Komisija (T-447/14, neobjavljena, EU:T:2018:443) u dijelu u kojem je njome Opći sud odbio zahtjev društava NKT Verwaltungs GmbH i NKT A/S za smanjenje iznosa novčane kazne koja im je izrečena kao i točka 2. izreke te presude.

                  3.

                  Žalba se u preostalom dijelu odbija.

                  4.

                  Poništava se Odluka C(2014) 2139 final u dijelu u kojem utvrđuje da su društva NKT Verwaltungs GmbH, prije nkt cables GmbH i NKT A/S, prije NKT Holding A/S odgovorna za povredu članka 101. UFEU-a i članka 53. Sporazuma o Europskom gospodarskom prostoru od 2. svibnja 1992. jer se ta povreda odnosi na, prvo, postupanja u vezi s prodajom u zemljama koje ne čine dio Europskog gospodarskog prostora (EGP), drugo, kolektivno odbijanje pružanja dodatne opreme i tehničke pomoći konkurentima koji nisu sudionici predmetnih zabranjenih sporazuma i, treće, što se tiče razdoblja od 3. srpnja 2002. do 21. studenoga 2002., podjelu projekata u vezi s podzemnim električnim kabelima u EGP-u.

                  5.

                  Iznos novčane kazne izrečene društvima NKT Verwaltungs GmbH, prije nkt cables GmbH, i NKT A/S, prije NKT Holding A/S, u članku 2. točki (e) Odluke C(2014) 2139 final utvrđuje se u iznosu od 3 687 000 eura.

                  6.

                  NKT Verwaltungs GmbH, NKT A/S i Europska komisija snosit će vlastite troškove prvostupanjskog i žalbenog postupka.

         (1)  SL C 427, 26. 11. 2018.


title: Predmet C-615/18: Presuda Suda (peto vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Kehl – Njemačka) – kazneni postupak protiv UY (Zahtjev za prethodnu odluku – Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima – Pravo na informiranje u kaznenom postupku – Direktiva 2012/13/EU – Članak 6. – Pravo na informiranje o optužbama – Kazneni progon zbog upravljanja vozilom bez vozačke dozvole – Zabrana upravljanja vozilom izrečena ranijim kaznenim nalogom o kojemu osoba o kojoj je riječ nije imala saznanja – Dostava tog naloga osobi o kojoj je riječ samo putem obveznog punomoćnika – Stjecanje svojstva pravomoćnosti – Moguća nepažnja osobe o kojoj je riječ)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/8

      Presuda Suda (peto vijeće) od 14. svibnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Amtsgericht Kehl – Njemačka) – kazneni postupak protiv UY
      (Predmet C-615/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Pravosudna suradnja u kaznenim stvarima - Pravo na informiranje u kaznenom postupku - Direktiva 2012/13/EU - Članak 6. - Pravo na informiranje o optužbama - Kazneni progon zbog upravljanja vozilom bez vozačke dozvole - Zabrana upravljanja vozilom izrečena ranijim kaznenim nalogom o kojemu osoba o kojoj je riječ nije imala saznanja - Dostava tog naloga osobi o kojoj je riječ samo putem obveznog punomoćnika - Stjecanje svojstva pravomoćnosti - Moguća nepažnja osobe o kojoj je riječ)
      (2020/C 240/09)
      Jezik postupka: njemački

         Sud koji je uputio zahtjev

      Amtsgericht Kehl

         Stranka glavnog postupka

      UY

         uz sudjelovanje: Staatsanwaltschaft Offenburg

         Izreka

      Članak 6. Direktive 2012/13/EU Europskog parlamenta i Vijeća od 22. svibnja 2012. o pravu na informiranje u kaznenom postupku treba tumačiti na način:

                  —

                  da mu se ne protive propisi države članice u skladu s kojima rok od dva tjedna za podnošenje prigovora protiv naloga kojim je osobi izrečena zabrana upravljanja vozilom počinje teći od trenutka dostave tog naloga punomoćniku te osobe, pod uvjetom da ta osoba, prema potrebi nakon ili u okviru postupka za povrat u prijašnje stanje, čim sazna za postojanje tog naloga, doista ima na raspolaganju rok od dva tjedna za podnošenje prigovora protiv tog naloga a da pritom ne treba dokazati da je poduzela potrebne radnje kako bi se u što kraćem roku informirala kod svojeg punomoćnika o postojanju tog naloga i pod uvjetom da taj nalog ne proizvodi učinke dok teče spomenuti rok,

                  —

                  da mu se protive propisi države članice u skladu s kojima osoba koja boravi u drugoj državi članici podliježe kaznenopravnoj sankciji ako ne poštuje nalog kojim joj je izrečena zabrana upravljanja vozilom od trenutka njegove pravomoćnosti, pri čemu ta osoba nije imala saznanja o postojanju tog naloga u trenutku kad je povrijedila njime određenu zabranu upravljanja vozilom.

         (1)  SL C 445, 10. 12. 2018.


title: Predmet C-638/18: Presuda Suda (sedmo vijeće) od 30. travnja 2020. – Europska komisija protiv Rumunjske (Povreda obveze države članice – Okoliš – Direktiva 2008/50/EZ – Kvaliteta zraka – Članak 13. stavak 1. i Prilog XI. – Sustavno i kontinuirano prekoračenje graničnih vrijednosti za mikročestice (PM10) u zoni RO32101 (Bukurešt, Rumunjska) – Članak 23. stavak 1. – Prilog XV. – „Što je moguće kraće” razdoblje prekoračenja – Prikladne mjere)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/9

      Presuda Suda (sedmo vijeće) od 30. travnja 2020. – Europska komisija protiv Rumunjske
      (Predmet C-638/18) (1)

      (Povreda obveze države članice - Okoliš - Direktiva 2008/50/EZ - Kvaliteta zraka - Članak 13. stavak 1. i Prilog XI. - Sustavno i kontinuirano prekoračenje graničnih vrijednosti za mikročestice (PM10) u zoni RO32101 (Bukurešt, Rumunjska) - Članak 23. stavak 1. - Prilog XV. - „Što je moguće kraće” razdoblje prekoračenja - Prikladne mjere)
      (2020/C 240/11)
      Jezik postupka: rumunjski

         Stranke

         Tužitelj: Europska komisija (zastupnici: L. Nicolae i E. Manhaeve, agenti)

         Tuženik: Rumunjska (zastupnici: A. Wellman, O.-C. Ichim, M. Chicu i C.-R. Canţăr, a zatim E. Gane, A. Wellman, O.-C. Ichim i M. Chicu, agenti)

         Izreka

                  1.

                  Rumunjska je, s jedne strane, time što od 2007. i barem do 2016. sustavno i kontinuirano nije poštovala dnevne granične vrijednosti za koncentracije PM10 te time što od 2007. do 2014., uključujući i tu godinu, a uz izuzetak 2013., sustavno i kontinuirano nije poštovala godišnje granične vrijednosti za koncentracije PM10, u zoni RO32101 (Bukurešt, Rumunjska), povrijedila obveze koje ima na temelju članka 13. stavka 1. Direktive 2008/50/EZ Europskog parlamenta i Vijeća od 21. svibnja 2008. o kvaliteti zraka i čišćem zraku za Europu, u vezi s Prilogom XI. toj direktivi i, s druge strane, što se tiče te zone, od 11. lipnja 2010. povrijedila obveze iz članka 23. stavka 1. te direktive, u vezi s njezinim Prilogom XV., osobito obvezu iz članka 23. stavka 1. drugog podstavka navedene direktive da osigura da razdoblje prekoračenja bude što je moguće kraće.

                  2.

                  Rumunjskoj se nalaže snošenje troškova.

         (1)  SL C 445, 10. 12. 2018.


title: Predmet C-627/18: Presuda Suda (drugo vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra – Portugal) – Nelson Antunes da Cunha, Lda protiv Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP) (Zahtjev za prethodnu odluku – Državne potpore – Članak 108. UFEU-a – Sustav potpora nespojiv s unutarnjim tržištem – Odluka Europske komisije kojom se nalaže povrat nezakonitih potpora – Uredba (EU) 2015/1589 – Članak 17. stavak 1. – Rok zastare od deset godina – Primjena na Komisijine ovlasti povrata – Članak 16. stavci 2. i 3. – Nacionalni propis koji predviđa kraći rok zastare – Načelo djelotvornosti)

text:
               20.7.2020

               HR

               Službeni list Europske unije

               C 240/8

      Presuda Suda (drugo vijeće) od 30. travnja 2020. (zahtjev za prethodnu odluku koji je uputio Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra – Portugal) – Nelson Antunes da Cunha, Lda protiv Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)
      (Predmet C-627/18) (1)

      (Zahtjev za prethodnu odluku - Državne potpore - Članak 108. UFEU-a - Sustav potpora nespojiv s unutarnjim tržištem - Odluka Europske komisije kojom se nalaže povrat nezakonitih potpora - Uredba (EU) 2015/1589 - Članak 17. stavak 1. - Rok zastare od deset godina - Primjena na Komisijine ovlasti povrata - Članak 16. stavci 2. i 3. - Nacionalni propis koji predviđa kraći rok zastare - Načelo djelotvornosti)
      (2020/C 240/10)
      Jezik postupka: portugalski

         Sud koji je uputio zahtjev

      Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra

         Stranke glavnog postupka

         Tužitelj: Nelson Antunes da Cunha, Lda

         Tuženik: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)

         Izreka

                  1.

                  Članak 17. stavak 1. Uredbe (EU) 2015/1589 od 13. srpnja 2015. o utvrđivanju detaljnih pravila primjene članka 108. Ugovora o funkcioniranju Europske unije treba tumačiti na način da se rok zastare od deset godina, koji ta odredba predviđa za izvršavanje ovlasti Europske komisije u području povrata potpora, primjenjuje samo na odnose između Komisije i države članice koja je adresat odluke o povratu koja potječe od te institucije.

                  2.

                  Članak 16. stavak 2. Uredbe 2015/1589, prema kojem potpora koju treba vratiti uključuje kamate, kao i načelo djelotvornosti iz stavka 3. tog istog članka treba tumačiti na način da im se protivi primjena nacionalnog roka zastare na povrat potpore ako je taj rok istekao čak i prije donošenja Komisijine odluke kojom se ta potpora proglašava nezakonitom i kojom se nalaže njezin povrat odnosno kad je taj rok zastare istekao uglavnom zbog kašnjenja nacionalnih tijela u izvršenju te odluke.

         (1)  SL C 455, 17. 12. 2018.