title: EFTAn valvontaviranomaisen päätös N:o 85/06/KOL, tehty 6 päivänä huhtikuuta 2006 , valtiontukea koskevien menettelysääntöjen ja aineellisten sääntöjen muuttamisesta 56. kerran lisäämällä uusi luku 25.B Alueelliset valtiontuet 2007–2013

text:
               28.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 54/1

         EFTAn VALVONTAVIRANOMAISEN PÄÄTÖS

   N:o 85/06/KOL,
   tehty 6 päivänä huhtikuuta 2006,
   valtiontukea koskevien menettelysääntöjen ja aineellisten sääntöjen muuttamisesta 56. kerran lisäämällä uusi luku 25.B ”Alueelliset valtiontuet 2007–2013”
   EFTAN VALVONTAVIRANOMAINEN (1), joka
   OTTAA HUOMIOON Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (2) ja erityisesti sen 61–63 artiklan sekä pöytäkirjan 26,
   OTTAA HUOMIOON valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden sopimuksen (3) ja erityisesti sen 24 artiklan ja 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan,
   OTTAA HUOMIOON valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan,
   VARMISTAA valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 24 artiklan nojalla ETA-sopimuksen valtiontukea koskevien määräysten soveltamisen,
   ANTAA valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla tiedonantoja ja suuntaviivoja asioista, joita ETA-sopimus koskee, jos kyseisessä sopimuksessa tai valvonta- ja tuomioistuinsopimuksessa nimenomaisesti näin määrätään tai jos valvontaviranomainen pitää sitä tarpeellisena,
   PALAUTTAA MIELEEN valtiontukea koskevat menettelysäännöt ja aineelliset säännöt (4), jotka se hyväksyi 19 päivänä tammikuuta 1994 (5),
   TOTEAA, että Euroopan yhteisöjen komissio (jäljempänä ’komissio’) antoi 4 päivänä maaliskuuta 2006 alueellisia valtiontukia koskevat suuntaviivat vuosille 2007–2013 (6),
   KATSOO, että kyseiset suuntaviivat ovat merkityksellisiä myös Euroopan talousalueen kannalta,
   KATSOO, että Euroopan talousalueen valtiontukisääntöjen yhtenäinen soveltaminen on taattava koko Euroopan talousalueella,
   TOTEAA, että ETA-sopimuksen liitteen XV lopussa olevan luvun ”Yleistä” II kohdan mukaan valvontaviranomaisen on komissiota kuultuaan annettava säädökset, jotka vastaavat Euroopan komission antamia säädöksiä,
   ON KUULLUT Euroopan komissiota,
   MUISTUTTAA KUULLEENSA EFTAn jäsenvaltioita 20 päivänä helmikuuta 2006 päivätyillä Islannille, Norjalle ja Liechtensteinille lähetetyillä kirjeillä,
   ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Muutetaan valtiontuen suuntaviivoja lisäämällä uusi luku 25.B ”Alueellisia valtiontukia koskevat suuntaviivat vuosille 2007–2013”. Uusi luku on tämän päätöksen liitteenä.
   2 artikla
   Poistetaan valtiontuen suuntaviivojen luku 25.A ”Alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen tarkistaminen – soveltaminen 1 päivän tammikuuta 2007 jälkeen”.
   3 artikla
   Päätös annetaan tiedoksi EFTA-valtioille lähettämällä niille kirjeitse jäljennös tästä päätöksestä ja uudesta luvusta 25.B.
   4 artikla
   Päätös annetaan tiedoksi komissiolle ETA-sopimuksen pöytäkirjassa 27 olevan d kohdan mukaisesti lähettämällä sille jäljennös tästä päätöksestä ja uudesta luvusta 25.B.
   5 artikla
   Tämä päätös ja sen liitteenä oleva uusi luku 25.B julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa.
   6 artikla
   Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen.

      Tehty Brysselissä 6 päivänä huhtikuuta 2006.

            EFTAn valvontaviranomaisen puolesta

         Bjørn T. GRYDELAND

            Puheenjohtaja

         Kurt JAEGER

            Kollegion jäsen

      (1)  Jäljempänä ’valvontaviranomainen’.

      (2)  Jäljempänä ’ETA-sopimus’.

      (3)  Jäljempänä ’valvonta- ja tuomioistuinsopimus’.

      (4)  Jäljempänä ’valtiontuen suuntaviivat’.

      (5)  Suuntaviivat ETA-sopimuksen 61 ja 62 artiklan sekä valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan soveltamista ja tulkitsemista varten, EFTAn valvontaviranomainen hyväksynyt ja julkaissut 19 päivänä tammikuuta 1994 (EYVL L 231, 3.9.1994, ja ETA-täydennysosa N:o 32). Suuntaviivat sellaisina kuin ne ovat viimeksi muutettuina 22 päivänä maaliskuuta 2006. Jäljempänä ’valtiontuen suuntaviivat’.

      (6)  EUVL C 54, 4.3.2006, s. 13.

      LIITE

         ”25.B   ALUEELLISET VALTIONTUET 2007–2013 (1)

         25.B.1   Johdanto

                     (1)

                     ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan nojalla valtiontuki tiettyjen epäedullisessa asemassa olevien alueiden taloudellisen kehityksen edistämiseen voidaan katsoa ETA-sopimuksen mukaiseksi. Tällaista valtiontukea kutsutaan alueelliseksi valtiontueksi. Alueellinen valtiontuki on suurille yrityksille myönnettävää investointitukea tai tietyissä rajoitetuissa olosuhteissa toimintatukea. Se on molemmissa tapauksissa suunnattu tietyille alueille alueellisten erojen poistamiseksi. Alueelliseksi tueksi katsotaan myös epäedullisessa asemassa olevilla alueilla sijaitseville pienille ja keskisuurille yrityksille myönnetyt korotetut investointituet, jotka ylittävät muilla alueilla sallitut tuet.

                     (2)

                     Kohdentamalla tuki epäedullisessa asemassa olevien alueiden haittojen vähentämiseen alueellisella valtiontuella edistetään ETA-valtioiden ja koko Euroopan talousalueen taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta. Tuen maantieteellinen kohdentaminen erottaa aluetuen muista horisontaalisen tuen muodoista, joita ovat tuki tutkimukseen, kehitykseen ja innovaatioihin, työllisyystuki, koulutustuki ja ympäristötuki. Näillä tukimuodoilla pyritään muihin ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan mukaisiin yhteistä etua koskeviin tavoitteisiin. Tukitasoja voidaan kuitenkin joissakin tapauksissa korottaa epäedullisessa asemassa olevilla alueilla näiden alueiden erityisvaikeuksien vuoksi (2).

                     (3)

                     Alueellisen investointituen tarkoituksena on auttaa kehittämään kaikkein epäedullisimmassa asemassa olevia alueita tukemalla investointeja ja työpaikkojen luomista. Tuella edistetään epäsuotuisilla alueilla sijaitsevien yritysten toimintojen laajentamista ja monipuolistamista etenkin kannustamalla yrityksiä sijoittamaan uusia tuotantolaitoksia näille alueille.

                     (4)

                     Arviointiperusteet, joita EFTAn valvontaviranomainen (jäljempänä ’valvontaviranomainen’) käyttää arvioidessaan alueellisten valtiontukien soveltuvuutta yhteismarkkinoille ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan nojalla, on kodifioitu valvontaviranomaisen antamien vuosien 2000–2006 alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen (3) (jäljempänä ’suuntaviivat’) 25 luvussa (4). Suurille investointihankkeille myönnettävää tukea koskevat erityissäännöt on kodifioitu suuntaviivojen 26.A luvussa ’Monialaiset puitteet alueellisesta tuesta suurille investointihankkeille’ (5). Vuoden 1998 jälkeen on kuitenkin tapahtunut merkittävää poliittista ja taloudellista kehitystä, esimerkiksi Euroopan talousalueen laajentuminen 1 päivänä toukokuuta 2004 ja Bulgarian ja Romanian tuleva liittyminen. Tämän vuoksi on välttämätöntä suorittaa perusteellinen uudelleentarkastelu, jotta voidaan laatia uudet suuntaviivat, joita sovelletaan vuosina 2007–2013.

                     (5)

                     Aluetuki voi olla tehokasta ainoastaan silloin, kun sitä käytetään säästeliäästi ja oikeassa suhteessa ongelmiin ja sen myöntäminen keskittyy kaikkein epäedullisimmassa asemassa oleviin alueisiin Euroopan talousalueella. Erityisesti sallittujen tuen enimmäismäärien olisi vastattava kyseessä olevien alueiden kehitykseen vaikuttavien ongelmien suhteellista vakavuutta. Lisäksi niiden etujen, joita tuella saavutetaan epäsuotuisan alueen kehittymisen muodossa, on oltava suurempia kuin tuesta aiheutuva kilpailun vääristyminen (6). Tuella saavutettavien etujen painoarvo todennäköisesti vaihtelee sovellettavan poikkeuksen mukaan siten, että kaikkein epäedullisimmassa asemassa olevilla, 61 artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamisalaan kuuluvilla alueilla voidaan hyväksyä kilpailun suurempi vääristyminen kuin 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan soveltamisalaan kuuluvilla alueilla (7).

                     (6)

                     Erittäin harvoissa, tarkoin rajatuissa tapauksissa alueen rakenteelliset haitat voivat olla niin vakavia, että alueellinen investointituki yhdessä kattavan horisontaalisen tukijärjestelyn kanssa ei mahdollisesti riitä käynnistämään alueen kehittymistä. Ainoastaan tällaisissa tapauksissa alueellisia investointitukia voidaan täydentää alueellisella toimintatuella.

                     (7)

                     On saatu yhä enemmän näyttöä siitä, että uusien yritysten perustamiselle on Euroopan talousalueella merkittäviä esteitä, jotka ovat vakavampia epäedullisessa asemassa olevilla alueilla. Edistääkseen pienyritysten perustamista epäedullisessa asemassa olevilla alueilla valvontaviranomainen on päättänyt ottaa käyttöön näiden suuntaviivojen puitteissa uuden tukivälineen, jossa tuen enimmäismäärä vaihtelee alueittain.

               25.B.2   Soveltamisala

                     (8)

                     Valvontaviromainen soveltaa näitä suuntaviivoja kaikilla ETA-sopimuksen soveltamisalaan ja valvontaviranomaisen toimivaltaan kuuluvilla talouden aloilla myönnettävään aluetukeen. Lisäksi joillakin suuntaviivojen soveltamisalaan kuuluvilla aloilla sovelletaan erityissääntöjä, joissa otetaan huomioon kyseisten alojen erityistilanne ja jotka voivat kokonaan tai osittain poiketa näistä suuntaviivoista (8).
                     Terästeollisuuden osalta valvontaviranomainen katsoo pitkäaikaisen käytäntönsä mukaisesti, että aluetuet liitteessä I määritellylle terästeollisuudelle eivät sovellu ETA-sopimuksen toimintaan. ETA-sopimuksen toimintaan eivät sovellu myöskään asetuksen (EY) N:o 70/2001 (9) 6 artiklassa tai missään sen jälkeen annetussa asetuksessa tarkoitetut tämän alan suuret yksittäiset tuet pienille ja keskisuurille yrityksille, jos tuille ei ole myönnetty poikkeusta kyseisessä asetuksessa.
                     Erityispiirteidensä vuoksi alueellista investointitukea ei voida myöskään myöntää liitteessä II määritellylle synteettikuituteollisuudelle.

                     (9)

                     Tukea voidaan myöntää vain suuntaviivojen (10) 16 luvussa tarkoitetuille vaikeuksissa oleville yrityksille mainitun luvun mukaisesti (11).

                     (10)

                     Yleensä aluetukea olisi myönnettävä sellaisen monialaisen tukiohjelman nojalla, joka liittyy kiinteästi selvästi määritellyt tavoitteet sisältävään alueelliseen kehitysstrategiaan. Tällaisen ohjelman avulla toimivaltaiset viranomaiset pystyvät mahdollisesti asettamaan investointihankkeet tärkeysjärjestykseen sen mukaan, kuinka merkittäviä ne ovat kyseisen alueen kannalta. Kun aikomuksena on poikkeuksellisesti myöntää tapauskohtaista tukea yksittäiselle yritykselle tai tukea, joka on suunnattu yhdelle toimialalle, EFTA-valtion on osoitettava, että hanke edistää johdonmukaista alueellista kehitysstrategiaa ja eikä se luonteensa ja suuruutensa vuoksi aiheuta kohtuutonta kilpailun vääristymistä. Jos tukiohjelman nojalla myönnetty tuki näyttää kohtuuttomasti keskittyvän tietylle toimialalle, valvontaviranomainen voi tarkistaa ohjelman valvonta- ja tuomioistuinsopimukseen liitetyssä, valvontaviranomaisen tehtäviä ja toimivaltuuksia valtiontuen alalla koskevassa pöytäkirjassa 3 (jäljempänä ’valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirja 3’) olevan II osan 17 artiklan nojalla ja ehdottaa tukiohjelman lakkauttamista pöytäkirjassa olevan II osan 18 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

                     (11)

                     EFTA-valtioiden ei tarvitse ilmoittaa aluetukiohjelmia, jotka täyttävät ETA-sopimuksen liitteeseen XV sisällytetyissä tiettyjä monialaisen valtiontuen muotoja koskevissa ryhmäpoikkeusasetuksissa säädetyt kaikki edellytykset.

               25.B.3   Alueiden rajaus
         25.B.3.1   Aluetukeen oikeutettujen alueiden kattama väestönosuus vuosina 2007–2013

                     (12)

                     Aluetuen poikkeuksellisuutta koskevan periaatteen vuoksi valvontaviranomainen katsoo, että tukialueiden kattaman kokonaisväestönosuuden EFTA-valtioissa on oltava huomattavasti pienempi kuin tukea saamattomien alueiden.

                     (13)

                     Suurille yrityksille myönnettävien investointitukien kilpailua vääristävistä vaikutuksista ollaan yleisesti huolestuneita. Tämän vuoksi ja valtiontukea koskevien ETA:n säännösten yhdenmukaisen täytäntöönpanon, soveltamisen ja tulkinnan varmistamiseksi valvontaviranomainen katsoo komission tavoin, että vuosien 2007–2013 alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen kattama kokonaisväestönosuus olisi rajoitettava siihen, mikä on välttämätöntä kaikkein epäedullisimmassa asemassa olevien alueiden ja joidenkin sellaisten alueiden kattamiseksi, jotka ovat epäedullisessa asemassa suhteessa kyseisen EFTA-valtion kansalliseen keskiarvoon.

               25.B.3.2   ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeus

                     (14)

                     ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a alakohdassa määrätään, että sopimuksen toimintaan soveltuvana voidaan pitää tukea taloudellisen kehityksen edistämiseksi alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma. Kuten Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on todennut, käsitteiden ’poikkeuksellinen’ ja ’vakava’ käyttö 87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa osoittaa poikkeuksen koskevan vain alueita, joilla taloudellinen tilanne on äärimmäisen epäedullinen koko yhteisön taloudelliseen tilanteeseen verrattuna (12).

                     (15)

                     Tämän vuoksi valvontaviranomainen katsoo määrättyjen edellytysten täyttyvän, jos alueella, joka vastaa NUTS (13) II -tason maantieteellistä yksikköä, bruttokansantuote asukasta kohden ostovoimastandardina mitattuna on alle 75 prosenttia Euroopan talousalueen keskiarvosta (14). EFTA-valtioissa ei näiden suuntaviivojen laatimisajankohtana ollut NUTS II -tason alueita, jotka olisivat täyttäneet nämä edellytykset (15). Mihinkään EFTA-valtion alueeseen ei siis voida soveltaa 61 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeusta.

               25.B.3.3   ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeus

                     (16)

                     Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on asiassa 248/84 (16) esittänyt EY:n perustamissopimuksen vastaavan poikkeuksen soveltamisalaan kuuluvista ongelmista ja arvioinnin viitealueesta seuraavan näkemyksen: ’Sitä vastoin 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeus on soveltamisalaltaan laajempi, koska siinä sallitaan tiettyjen alueiden kehittäminen, mitä ei rajoiteta 87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetuilla taloudellisilla edellytyksillä, jos tuki ’ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla’. Tämä määräys antaa komissiolle toimivallan hyväksyä tuen taloudellisen kehityksen edistämiseen sellaisilla jäsenvaltion alueilla, jotka ovat epäedullisessa asemassa kansalliseen keskiarvoon nähden’. Valvontaviranomainen katsoo, että yhteisöjen tuomioistuimen näkemystä on sovellettava myös ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla.

                     (17)

                     ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeukseen perustuvien aluetukien on oltava osa EFTA-valtion tarkoin määriteltyä aluepolitiikkaa ja niissä on noudatettava maantieteellisen keskittymisen periaatetta. Koska tällaiset tuet suuntautuvat edullisemmassa asemassa oleville alueille kuin 61 artiklan 3 kohdan a alakohtaan liittyvät tuet, sekä poikkeuksen maantieteellisen soveltamisalan että sallitun tuki-intensiteetin on oltava tarkoin rajoitettuja. Tämän vuoksi kyseessä olevia tukia voidaan tavallisesti myöntää vain pienelle osalle EFTA-valtion alueesta.

                     (18)

                     Jotta kansallisille viranomaisille jätettäisiin tukialueiden valinnassa riittävästi harkinnanvaraa kyseenalaistamatta valvontaviranomaisen tällaisiin tukiin kohdistaman valvonnan tehokkuutta ja kaikkien EFTA-valtioiden tasa-arvoista kohtelua, kyseisen poikkeuksen piiriin hyväksytyt alueet olisi määritettävä kaksivaiheisella menettelyllä, jonka ensimmäisessä vaiheessa valvontaviranomainen määrittää tukikelpoisen enimmäisväestönosuuden kussakin EFTA-valtiossa ja toisessa vaiheessa valitaan tukialueet.

               25.B.3.3.1   Tukikelpoisten väestönosuuksien määrittäminen

                     (19)

                     Komissio on vastaavissa suuntaviivoissaan vahvistanut Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden tukikelpoisten väestönosuuksien määrittämisessä käytettävän menetelmän. Menetelmä muodostuu seuraavista vaiheista:

                                 a)

                                 Euroopan yhteisön jäsenvaltioille osoitetaan ensin jako-osuus, joka perustuu ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeusta vastaavan EY:n perustamissopimuksen poikkeuksen soveltamiseen (17).

                                 b)

                                 Jäsenvaltioille osoitetaan automaattisesti jako-osuus, joka vastaa väestömäärää 61 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeusta vastaavan EY:n perustamissopimuksen poikkeuksen nojalla aikaisemmin tukeen oikeutetuilla alueilla, jotka eivät enää täytä kyseisen kohdan mukaisia tukikelpoisuuden edellytyksiä talouskehityksensä vuoksi (kyseiset alueet ovat niin kutsuttuja talouskehitysalueita (18)).

                                 c)

                                 Jotta harvaanasuttuja alueita olisi edelleen mahdollista tukea, kyseessä oleville jäsenvaltioille annetaan jako-osuus, joka perustuu väestömäärään niillä harvaanasutuilla NUTS III -alueilla, joiden väestötiheys on alle 12,5 asukasta/km2.

                                 d)

                                 Edellä a–c kohdissa tarkoitetut jako-osuudet lasketaan yhteen ja niiden kokonaismäärä vähennetään 42 prosentiksi (19) vahvistetusta yhteisön nykyisten 25 jäsenvaltion kokonaisväestönosuudesta. Näin saatu erotus jaetaan jäsenvaltioiden kesken käyttämällä jakomenetelmää, jossa otetaan huomioon kyseisten alueiden taloudellinen tilanne (kaava, jota käytetään havaittujen alueellisten erojen suuruuden huomioon ottamiseksi tukikelpoisten väestönosuuksien jakamisessa, on esitetty komission antamien suuntaviivojen liitteessä IV).

                                 e)

                                 Lisäksi sovelletaan suojatoimenpidettä sen varmistamiseksi, että yksikään jäsenvaltio ei menetä yli 50:tä prosenttia vuoden 1998 suuntaviivojen mukaisesta väestönosuudesta.

                     (20)

                     EFTA-valtioilla on tiettyjä erityispiirteitä, jotka on otettava huomioon tukikelpoisia väestönosuuksia määritettäessä:

                                 a)

                                 koska EFTA-valtioiden BKT asukasta kohden on suhteellisen korkea, mikään niistä ei ole oikeutettu 61 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaiseen poikkeukseen (20);

                                 b)

                                 monet EFTA-valtioiden alueista ovat harvaanasuttuja alueita;

                                 c)

                                 mikään harvaanasuttujen alueiden ulkopuolisista alueista ei täytä komission suuntaviivojen liitteen IV mukaista alueellisia eroja koskevaa edellytystä.

                     (21)

                     EFTA-valtioiden erityispiirteiden vuoksi valvontaviranomainen määrittää tukialueiden kattaman väestönosuuden harvaanasuttujen alueiden perusteella 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti.
                     Norjassa on yhdeksän harvaanasuttua NUTS III -aluetta, joiden väestö kattaa 29,08 prosenttia Norjan väestöstä. Norjan enimmäisväestönosuus on siis 29,08 prosenttia.
                     Islanti on NUTS-luokittelujärjestelmän mukaan määritelty kokonaisuudessaan NUTS III -alueeksi (sekä NUTS I ja NUTS II -alueeksi). Islannin väestötiheys on alle 12,5 asukasta/km2
                         (21). Kuten edellä 16 ja 17 kohdassa todettiin, 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeus antaa valvontaviranomaiselle toimivallan hyväksyä tuen taloudellisen kehityksen edistämiseen sellaisilla EFTA-valtion alueilla, jotka ovat epäedullisessa asemassa kansalliseen keskiarvoon nähden. Kyseessä olevia tukia voidaan tavallisesti myöntää vain pienelle osalle EFTA-valtion alueesta. Tällä perusteella ja ottaen huomioon Islannin väestötiheyden valvontaviranomainen määrittää Islannin tukialueiden kattaman väestönosuuden harvaanasuttujen NUTS IV -alueiden perusteella (22). Islannin väestöstä 31,6 prosenttia asuu alueilla, joiden asukastiheys on alle 12,5 asukasta/km2. Tukialueiden kattama väestönosuus on Islannissa siis 31,6 prosenttia.
                     Liechtensteinissä ei ole harvaanasuttuja alueita eikä siten myöskään sillä perusteella tukikelpoisia alueita.

               25.B.3.3.2   Tukikelpoisten alueiden valinta

                     (22)

                     EFTA-valtioiden alueiden valinnassa soveltamien arviointiperusteiden on oltava riittävän joustavia, jotta voidaan ottaa huomioon niiden olosuhteiden moninaisuus, joissa alueellisen valtiontuen myöntäminen voi olla oikeutettua. Arviointiperusteiden on kuitenkin samanaikaisesti oltava läpinäkyviä ja niillä on varmistettava riittävässä määrin, että aluetuen myöntäminen ei vääristä kauppaa ja kilpailua yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Tämän vuoksi valvontaviranomainen katsoo, että EFTA-valtiot voivat myöntää 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen nojalla alueellista investointitukea seuraaville alueille (23):

                                 a)

                                 harvaanasutut alueet: tällaiset alueet muodostuvat pääasiassa NUTS II -tasoa vastaavista maantieteellisistä alueista, joiden väestötiheys on alle 8 asukasta/km2 tai Norjan osalta NUTS III -tasoa ja Islannin (24) osalta NUTS IV -tasoa vastaavista maantieteellisistä alueista, joiden väestötiheys on alle 12,5 asukasta/km2
                                     (25). Alueiden valinnassa voidaan kuitenkin noudattaa tiettyä joustoa seuraavien rajoitusten mukaisesti:

                                             —

                                             joustaminen alueiden valinnassa ei saa johtaa tuen kattaman väestömäärän kasvuun,

                                             —

                                             joustosta hyötyvien NUTS III -alueiden osien väestötiheyden on oltava alle 12,5 asukasta neliökilometriä kohden,

                                             —

                                             alueiden on sijaittava alhaista väestötiheyttä koskevan perusteen täyttävien NUTS III -alueiden vieressä,

                                 b)

                                 alueet, jotka muodostavat vähintään 100 000 asukkaan vierekkäisiä vyöhykkeitä sellaisten NUTS II tai NUTS III -alueiden sisällä, joilla joko BKT asukasta kohden alittaa Euroopan talousalueen keskiarvon tai joilla työttömyysaste on suurempi kuin 115 prosenttia kansallisesta keskiarvosta (molemmat kriteerit laskettuina Eurostatin toimittamien kolmen viimeisimmän vuoden lukujen keskiarvon perusteella),

                                 c)

                                 alle 100 000 asukkaan NUTS III -alueet, joilla joko BKT asukasta kohden alittaa Euroopan talousalueen keskiarvon tai joilla työttömyysaste on suurempi kuin 115 prosenttia kansallisesta keskiarvosta (molemmat kriteerit laskettuina Eurostatin toimittamien kolmen viimeisimmän vuoden lukujen keskiarvon perusteella),

                                 d)

                                 saaret tai muut alueet, joille on ominaista samanlainen maantieteellinen eristyneisyys (26) ja joilla joko BKT asukasta kohden alittaa Euroopan talousalueen keskiarvon tai joilla työttömyysaste on suurempi kuin 115 prosenttia kansallisesta keskiarvosta (molemmat kriteerit laskettuina Eurostatin toimittamien kolmen viimeisimmän vuoden lukujen keskiarvon perusteella),

                                 e)

                                 saaret, joilla on vähemmän kuin 5 000 asukasta, ja muut yhteisöt, joissa on vähemmän kuin 5 000 asukasta ja joille on ominaista samanlainen maantieteellinen eristyneisyys,

                                 f)

                                 NUTS III -alueet tai niiden osat, joilla on yhteinen maaraja tai alle 30 kilometrin pituinen meriraja sellaisen valtion kanssa, joka ei ole Euroopan talousalueen tai EFTAn jäsen,

                                 g)

                                 asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa EFTA-valtiot voivat nimetä myös muita alueita, jotka muodostavat vähintään 50 000 asukkaan vierekkäisiä vyöhykkeitä ja jotka ovat suuren rakennemuutoksen tai vakavan suhteellisen taantuman kohteena verrattuna muihin vastaaviin alueisiin. Niiden EFTA-valtioiden, jotka haluavat käyttää tätä mahdollisuutta, on hyväksyttyjen taloudellisten indikaattorien ja Euroopan talousalueen tasolla vallitsevaan tilanteeseen tehtyjen vertailujen avulla osoitettava, että alueellisen investointituen myöntäminen kyseisellä alueella on perusteltua.

                     (23)

                     Jotta EFTA-valtioilla olisi paremmat mahdollisuudet kohdistaa tukea erittäin paikallisiin (NUTS III -tason alapuolella) alueellisiin eroihin, EFTA-valtiot voivat nimetä myös muita pienempiä alueita, jotka eivät täytä edellä lueteltuja edellytyksiä, jos niiden väestömäärä on vähintään 20 000 (27). Niiden EFTA-valtioiden, jotka haluavat käyttää tätä mahdollisuutta, on hyväksyttyjen taloudellisten indikaattoreiden (kuten BKT asukasta kohden, työllisyys- tai työttömyysaste, paikallinen tuottavuus tai paikallisen työvoiman ammattitaito) avulla osoitettava, että ehdotetuilla alueilla on enemmän tarvetta taloudelliseen kehitykseen kuin muilla kyseisen seudun alueilla. Valvontaviranomainen hyväksyy pk-yrityksille myönnettävän aluetuen näillä alueilla ja myös pk-yritysten lisiä sovelletaan. Koska tällaisen tuen heijastusvaikutukset ympäröivillä vauraammilla alueilla voivat aiheuttaa kilpailun vääristymistä, valvontaviranomainen ei hyväksy näillä alueilla tukea suurten yritysten investointeihin eikä investointeihin, joiden tukikelpoiset kustannukset ylittävät 25 miljoonaa euroa.

                     (24)

                     Kussakin EFTA-valtiossa sallitun aluetukien kokonaiskattavuuden noudattaminen määritetään ottamalla huomioon kyseisten alueiden todellinen väestömäärä käytettävissä olevien viimeisimpien hyväksyttyjen tilastotietojen perusteella.

               25.B.4   Alueellinen investointituki
         25.B.4.1   Tukimuoto ja tuen enimmäismäärät
         25.B.4.1.1   Tukimuoto

                     (25)

                     Alueellista investointitukea myönnetään alkuinvestointihankkeeseen.

                     (26)

                     Alkuinvestoinnilla tarkoitetaan investointia aineelliseen ja aineettomaan omaisuuteen, joka liittyy

                                 —

                                 uuden laitoksen perustamiseen,

                                 —

                                 olemassa olevan laitoksen laajentamiseen,

                                 —

                                 laitoksen tuotannon monipuolistamiseen uusiin, täydentäviin tuotteisiin,

                                 —

                                 olemassa olevan laitoksen tuotantoprosessin perusteelliseen muuttamiseen.

                           ’Aineellisella omaisuudella’ tarkoitetaan maa-alueita, rakennuksia ja laitteita/koneita. Laitoksen oston yhteydessä ainoastaan omaisuuserien ostamisesta kolmansilta aiheutuvat kustannukset otetaan huomioon, jos ostossa on noudatettu markkinaehtoja.
                     ’Aineettomalla omaisuudella’ tarkoitetaan omaisuutta, joka sisältyy tekniikansiirtoon patenttioikeuksien, käyttölupien, taitotiedon tai patentoimattoman teknisen tietämyksen hankinnan kautta.
                     Korvausinvestoinnit, jotka eivät täytä mitään näistä edellytyksistä, eivät sen vuoksi kuulu käsitteen piiriin (28).

                     (27)

                     Laitokseen suoraan liittyvän omaisuuden hankinta voidaan myös katsoa alkuinvestoinniksi, jos laitos on suljettu tai se olisi suljettu, jos sitä ei olisi ostettu, ja jos ostaja on riippumaton sijoittaja (29).

                     (28)

                     Alueellinen investointituki lasketaan joko alkuinvestointihankkeesta aiheutuvien aineellisten ja aineettomien investointikustannusten perusteella tai investointihankkeen avulla suoraan luotujen työpaikkojen (arvioitujen) palkkakustannusten perusteella (30).

                     (29)

                     Tuen muoto voi vaihdella. Tukea voidaan myöntää esimerkiksi avustuksina, halpakorkoisina lainoina tai korkotukina, valtion takauksina, edullisin ehdoin toteutettuna omistusosuuden hankintana tai muunlaisena pääomasijoituksena, vapautuksena veroista, sosiaaliturvamaksuista tai muista pakollisista maksuista tai näiden verojen ja maksujen alennuksena taikka maa-alueiden, tavaroiden tai palvelujen tarjoamisena edulliseen hintaan.

                     (30)

                     On tärkeää varmistaa, että aluetuella todella kannustetaan tekemään investointeja, joita ei muuten tehtäisi tukialueilla. Tämän vuoksi tukea voidaan myöntää tukiohjelmien perusteella ainoastaan, jos tuensaaja on tehnyt tukihakemuksen ja tukiohjelman hallinnoinnista vastaava viranomainen on vahvistanut kirjallisesti (31), että jollei yksityiskohtaisesta tarkastelusta muuta johdu, hanke täyttää periaatteessa ohjelmassa tukikelpoisuudelle asetetut edellytykset ennen hankkeen aloittamista (32). Kaikissa tukiohjelmissa on viitattava näihin ehtoihin (33). Tapauskohtaisen tuen osalta toimivaltaisen viranomaisen on täytynyt tehdä aiesopimus, jossa edellytetään, että valvontaviranomainen hyväksyy toimenpiteen, jotta tukea voidaan myöntää ennen hankkeen aloittamista. Jos hanke aloitetaan ennen kuin tässä kohdassa määrätyt edellytykset täyttyvät, koko hankkeelle ei voida myöntää tukea.

                     (31)

                     Kun tuki lasketaan aineellisten tai aineettomien investointikustannusten tai edellä 27 kohdassa mainitussa tapauksessa hankintakustannusten perusteella, tuensaajan on rahoitettava vähintään 25 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista joko omilla varoillaan tai ulkopuolisella rahoituksella ilman julkista tukea, jotta voidaan varmistaa, että investointi on kannattava ja rahoituksellisesti vahvalla pohjalla ja että sovellettavia tuen enimmäismääriä on noudatettu (34).

                     (32)

                     Jotta varmistetaan, että investoinnilla on todellinen ja kestävä vaikutus aluekehitykseen, tuen myöntämisen ehdoksi on asetettava tuensaantia tai tuen maksutapaa koskevien edellytysten avulla kyseisen investoinnin säilyttäminen alueella vähintään viiden vuoden ajan investoinnin saamisesta päätökseen (35). Jos tuki lasketaan palkkakustannusten perusteella, työpaikat on täytettävä kolmen vuoden kuluessa investointiin liittyvien töiden valmistumisesta. Kaikki investoinnin avulla luodut työpaikat on säilytettävä kyseisellä alueella viiden vuoden ajan siitä ajankohdasta, kun työpaikka täytettiin ensimmäistä kertaa. Pk-yritysten tapauksessa EFTA-valtiot voivat lyhentää viiden vuoden määräajat investoinnin tai luotujen työpaikkojen säilyttämiselle vähintään kolmeen vuoteen.

                     (33)

                     Tuen taso määritellään intensiteettinä suhteessa viitekustannuksiin. Kaikki tuki-intensiteetit on laskettava bruttoavustusekvivalentteina (BAE) (36). Bruttoavustusekvivalenttina ilmaistu tuki-intensiteetti on tuen diskontattu arvo prosenttiosuutena tukikelpoisten kustannusten diskontatusta arvosta. Jos tuesta ilmoitetaan erikseen valvontaviranomaiselle, sen bruttoavustusekvivalentti lasketaan ilmoitusajankohtana. Muissa tapauksissa tukikelpoiset investointikustannukset diskontataan arvoonsa tuen myöntämisajankohtana. Useissa erissä maksettava tuki diskontataan arvoonsa tuen ilmoitus- tai myöntämisajankohtana tilanteesta riippuen. Diskonttauksessa ja laskettaessa edullisen lainan sisältämän tuen määrää viitekorkona käytetään avustuksen myöntämisajankohtana voimassa ollutta korkoa. Jos tuki myönnetään vapautuksena tulevista veroista tai niiden alennuksina, tukierien diskonttaus suoritetaan veroetujen eri voimaantuloajankohtina sovellettavien viitekorkojen perusteella.

               25.B.4.1.2   Suurille yrityksille myönnettävän tuen enimmäismäärät (enimmäisintensiteetit)

                     (34)

                     Tuki-intensiteetti on sopeutettava kyseessä olevien alueellisten ongelmien laadun ja vakavuuden mukaan. Tämä merkitsee sitä, että sallitut tuki-intensiteetit ovat jo alun perin pienempiä 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen soveltamisalaan kuuluvilla alueilla kuin niillä alueilla, jotka kuuluvat 61 artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamisalaan.

                     (35)

                     Koska Euroopan talousalue on laajentunut, vaurauserot Euroopan talousalueella ovat lisääntyneet, ja on otettava käyttöön tukialueiden tarkempi luokittelu. Jotta käytäntö olisi yhdenmukainen Euroopan yhteisössä noudatetun käytännön kanssa, valvontaviranomainen on päättänyt noudattaa samaa menetelmää kuin yhteisö.

                     (36)

                     ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisilla alueilla aluetuen enimmäismäärä ei saa olla suurempi kuin 15 prosenttia BAE. Enimmäismäärä supistetaan 10 prosenttiin BAE-alueilla, joilla BKT asukasta kohden on yli 100 prosenttia Euroopan talousalueen keskiarvosta ja työttömyysaste alhaisempi kuin Euroopan talousalueen keskiarvo NUTS III -tasolla mitattuna (kolmen viime vuoden keskiarvojen perusteella Eurostatin toimittamien tietojen mukaan) (37).

                     (37)

                     Harvaanasutut alueet (NUTS III -tasoa vastaavat tai pienemmät alueet) sekä NUTS III -alueet tai niiden osat, joilla on yhteinen maaraja sellaisen valtion kanssa, joka ei ole Euroopan talousalueen tai EFTAn jäsen, ovat kuitenkin aina oikeutettuja 15 prosentin tuki-intensiteettiin BAE.

               25.B.4.1.3   Pienten ja keskisuurten yritysten lisät

                     (38)

                     Pienille ja keskisuurille yrityksille myönnetyn tuen osalta (38) 25.B.4.1.2 jaksossa vahvistettuja enimmäismääriä voidaan korottaa 20 prosenttia BAE, kun on kyse pienille yrityksille myönnettävästä tuesta, ja 10 prosenttia BAE, kun on kyse keskisuurille yrityksille myönnettävästä tuesta (39).

               25.B.4.2   Tukikelpoiset kustannukset
         25.B.4.2.1   Investointikustannusten perusteella laskettu tuki

                     (39)

                     Alkuinvestointitukea voidaan myöntää maa-alueista, rakennuksista ja laitteista/koneista (40) aiheutuviin kustannuksiin.

                     (40)

                     Pk-yritysten osalta alustavista selvityksistä ja konsulttipalveluista aiheutuvat investointiin liittyvät kustannukset voidaan myös ottaa huomioon. Tuki-intensiteetti on tällöin enintään 50 prosenttia todellisista kustannuksista.

                     (41)

                     Edellä 27 kohdassa mainitun hankinnan yhteydessä ainoastaan omaisuuserien ostamisesta (41) kolmansilta aiheutuvat kustannukset otetaan huomioon (42). Kauppa on toteutettava markkinaehdoin.

                     (42)

                     Kustannukset, jotka liittyvät muiden omaisuuserien kuin maa-alueiden ja rakennusten hankintaan vuokrasopimuksella, voidaan ottaa huomioon ainoastaan, jos vuokrasopimus koskee rahoitusleasingia ja siihen sisältyy velvoite kyseisen omaisuuserän ostamiseen vuokrasopimuksen päätyttyä. Maa-alueisiin ja rakennuksiin liittyvän vuokrasopimuksen on oltava voimassa vähintään viisi vuotta investointihankkeen arvioidun valmistumisajankohdan jälkeen, jos kyseessä on suuri yritys, ja kolme vuotta, jos kyseessä on pk-yritys.

                     (43)

                     Hankittujen omaisuuserien on oltava uusia lukuun ottamatta pk-yritysten ja yritysostojen osalta. Yritysostojen tapauksessa on vähennettävä omaisuuserät, joiden hankkimiseen on saatu tukea jo ennen ostoa.

                     (44)

                     Pk-yritysten tapauksessa kaikki teknologian siirrosta aiheutuneet kustannukset investoinneista aineettomaan omaisuuteen hankkimalla patenttioikeuksia, käyttölupia, taitotietoa tai patentoimatonta teknistä tietämystä, voidaan aina ottaa huomioon. Suurten yritysten tapauksessa tällaisista kustannuksista tukikelpoisiksi katsotaan ainoastaan 50 prosenttia hankkeen tukikelpoisista kokonaisinvestointikustannuksista.

                     (45)

                     Tukikelpoiseen aineettomaan omaisuuteen sovelletaan kaikissa tapauksissa edellytyksiä, jotka ovat tarpeen sen varmistamiseksi, että omaisuus pysyy aluetukeen oikeutetulla alueella eikä sitä siirretä toisten alueiden hyväksi, varsinkaan sellaisten alueiden, jotka eivät ole oikeutettuja aluetukeen. Tätä varten tukikelpoisen aineettoman omaisuuden on täytettävä erityisesti seuraavat edellytykset:

                                 —

                                 sitä on hyödynnettävä ainoastaan aluetukea saavassa laitoksessa,

                                 —

                                 se on katsottava poistokelpoiseksi omaisuudeksi,

                                 —

                                 sen on oltava hankittu kolmannelta markkinaehdoin,

                                 —

                                 sen on sisällyttävä yrityksen varoihin ja säilyttävä aluetukea saavassa laitoksessa vähintään viiden vuoden ajan (kolmen vuoden ajan, kun kyseessä on pk-yritys).

               25.B.4.2.2   Palkkakustannusten perusteella laskettu tuki

                     (46)

                     Kuten 25.B.4.1.1 jaksossa todetaan, aluetuki voidaan laskea myös alkuinvestointihankkeen seurauksena luotujen työpaikkojen odotettujen palkkakustannusten (43) perusteella.

                     (47)

                        Työpaikkojen luomisella tarkoitetaan tietyn yrityksen suoraan työllistämien työntekijöiden määrän (44)
                        nettolisäystä suhteessa edellisen 12 kuukauden keskiarvoon. Kyseisen 12 kuukauden ajanjakson aikana luotujen työpaikkojen lukumäärästä on sen vuoksi vähennettävä samana ajanjaksona mahdollisesti vähentyneet työpaikat (45).

                     (48)

                     Tuen määrä ei saa ylittää tiettyä prosenttiosuutta palkatun henkilön palkkakustannuksista kahden vuoden aikana. Tämä prosenttiosuus vastaa investointituelle kyseisellä alueella sallittua intensiteettiä.

               25.B.4.3   Tuki suurille investointihankkeille

                     (49)

                     Sovellettaessa näitä suuntaviivoja ’suurella investointihankkeella’ tarkoitetaan näissä suuntaviivoissa määriteltyä alkuinvestointia, jonka tukikelpoiset kustannukset ylittävät 50 miljoonaa euroa (46). Jotta suurta investointihanketta ei olisi mahdollista jakaa keinotekoisesti alihankkeisiin näiden suuntaviivojen määräysten soveltamisen välttämiseksi, suuri investointihanke katsotaan yhdeksi ainoaksi investointihankkeeksi, kun alkuinvestoinnin toteuttaa yksi tai useampi yritys kolmen vuoden ajanjakson aikana ja kun se muodostuu käyttöomaisuudesta, jota ei voida jakaa osiin taloudellisesti kannattavasti (47).

                     (50)

                     Laskettaessa sitä, nousevatko suurten investointihankkeiden tukikelpoiset kustannukset näissä suuntaviivoissa vahvistettuihin enimmäismääriin, huomioon otettavat tukikelpoiset kustannukset ovat joko perinteiset investointikustannukset tai palkkakustannukset riippuen siitä, kummat ovat suuremmat.

                     (51)

                     Kaksissa peräkkäisissä (vuosina 1998 (48) ja 2004 (49) annetuissa) monialaisissa puitteissa alueellisesta tuesta suurille investointihankkeille valvontaviranomainen alensi suurten investointihankkeiden enimmäistuki-intensiteettejä rajoittaakseen kilpailun vääristymistä. Yksinkertaistamisen ja avoimuuden vuoksi valvontaviranomainen on päättänyt yhdistää vuonna 2004 annettujen monialaisten puitteiden määräykset alueellisia valtiontukia vuosina 2007–2013 koskeviin suuntaviivoihin.

                     (52)

                     Vuonna 2004 annettuja monialaisia puitteita ei sen vuoksi sovelleta enää 31. joulukuuta 2006 jälkeen myönnettyyn tai ilmoitettuun (50) tukeen ja ne korvataan näillä suuntaviivoilla (51).

               25.B.4.3.1   Avoimuuden lisääminen ja suurten investointihankkeiden valvonnan parantaminen

                     (53)

                     EFTA-valtioiden on ilmoitettava valvontaviranomaiselle erikseen kaikesta tuesta, jota ne aikovat myöntää voimassa olevan tukiohjelman nojalla investointihankkeille, jos kaikista lähteistä myönnettävä tuki ylittää sallitun enimmäismäärän, joka voidaan myöntää 56 kohdassa vahvistetun asteikon ja sääntöjen nojalla investoinnille, jonka tukikelpoiset kustannukset ovat 100 miljoonaa euroa (52).
                     Seuraavassa taulukossa esitetään yhteenveto ilmoitusta edellyttävistä raja-arvoista näiden suuntaviivojen mukaisten, eri alueilla useimmin käytettyjen tuki-intensiteettien mukaan.

                                 (euroa)

                                 Tuki-intensiteetti

                                 10 %

                                 15 %

                                 20 %

                                 30 %

                                 40 %

                                 50 %

                                 Ilmoitusta edellyttävät raja-arvot

                                 7,5 milj.

                                 11,25 milj.

                                 15,0 milj.

                                 22,5 milj.

                                 30,0 milj.

                                 37,5 milj.

                     (54)

                     Kun aluetukea myönnetään voimassa olevien tukiohjelmien nojalla sellaisille suurille investointihankkeille, joita ei tarvitse ilmoittaa, EFTA-valtioiden on 20 työpäivän kuluessa siitä, kun toimivaltainen viranomainen myöntää tuen, toimitettava pyydetyt tiedot valvontaviranomaiselle liitteessä III esitetyssä vakiomuodossa. Valvontaviranomainen julkaisee yhteenvedon tiedoista verkkosivuillaan (www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid).

                     (55)

                     EFTA-valtioiden on pidettävä yksityiskohtaisesti kirjaa tuen myöntämisestä suurille investointihankkeille. Tällaiseen kirjanpitoon on sisällyttävä kaikki tarvittavat tiedot sen osoittamiseksi, että sallittua tuen enimmäisintensiteettiä on noudatettu. Tiedot on säilytettävä 10 vuoden ajan tuen myöntämisajankohdasta.

               25.B.4.3.2   Suurten investointihankkeiden arviointia koskevat säännöt

                     (56)

                     Alueelliseen investointitukeen suurille investointihankkeille sovelletaan mukautettua aluetuen enimmäismäärää (53) seuraavan asteikon mukaisesti:

                                 Tukikelpoiset kustannukset

                                 Mukautettu tuen enimmäismäärä

                                 50 miljoonaan euroon asti

                                 100 % alueellisesta enimmäismäärästä

                                 50–100 miljoonaa euroa

                                 50 % alueellisesta enimmäismäärästä

                                 yli 100 miljoonaa euroa

                                 34 % alueellisesta enimmäismäärästä

                           Sallitun tuen määrä suurelle investointihankkeelle määritetään seuraavan laskentakaavan avulla: tuen enimmäismäärä = R × (50 + 0,50 × B + 0,34 × C). Tässä kaavassa R on mukauttamaton tuen alueellinen enimmäismäärä, B on 50–100 miljoonan euron tukikelpoiset kustannukset ja C on 100 miljoonaa euroa ylittävät tukikelpoiset kustannukset. Laskennassa käytetään tuen myöntämispäivän, tai yksittäistä ilmoitusta edellyttävän tuen tapauksessa tuen ilmoituspäivän, virallista valuuttakurssia.

                     (57)

                     Jos kaikista lähteistä myönnetyn tuen kokonaismäärä ylittää 75 prosenttia enimmäismäärästä, joka voitaisiin myöntää investointiin, jonka tukikelpoiset kustannukset ovat 100 miljoonaa euroa, silloin kun sovelletaan tuen myöntämispäivänä voimassa olevan, hyväksytyn aluetukikartan mukaista suuria yrityksiä koskevaa tavanomaista tuen enimmäismäärää ja kun

                                 a)

                                 tuensaajan osuus kyseisen tuotteen myynnistä asianomaisilla markkinoilla on yli 25 prosenttia ennen investointia tai sen osuus on investoinnin jälkeen yli 25 prosenttia, tai

                                 b)

                                 hankkeella luotu tuotantokapasiteetti on yli 5 prosenttia markkinoista mitattuna asianomaisen tuotteen todettavissa olevana kulutuksena (54), jollei todettavissa olevan kulutuksen keskimääräinen vuotuinen kasvu viiden edellisen vuoden aikana ylitä Euroopan talousalueen BKT:n keskimääräistä vuotuista kasvua,

                           valvontaviranomainen hyväksyy alueellisen investointituen ainoastaan todettuaan valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamisen jälkeen tehdyn yksityiskohtaisen tarkastelun perusteella, että tuki on tarpeen kannustavan vaikutuksen luomiseksi investoinnille ja että tukitoimenpiteen hyödyt ovat kilpailun vääristymää ja sopimuspuolten väliseen kauppaan kohdistuvaa vaikutusta suuremmat (55).

                     (58)

                     Kyseessä oleva tuote on yleensä investointihankkeeseen kuuluva tuote (56). Kun hanke koskee välituotetta, jota ei juurikaan myydä markkinoilla, kyseinen tuote voi olla myös tuotantoketjun jälkipään tuote. Merkityksellisiin tuotemarkkinoihin kuuluvat kyseinen tuote ja tuotteet, joita kuluttaja (tuotteiden ominaisuuksien, hintojen ja käyttötarkoituksen vuoksi) tai tuottaja (tuotantolaitteiden joustavuuden vuoksi) pitää sen korvaavina tuotteina.

                     (59)

                     EFTA-valtiolla on todistustaakka osoittaa, että 57 kohdan a ja b alakohdan mukaisia tilanteita ei esiinny (57). Sovellettaessa (a) ja (b) alakohtaa myynti ja todettavissa oleva kulutus määritellään tavallisesti Prodcom-luokittelun (58) soveltuvalla tasolla Euroopan talousalueella tai, jos tällaisia tietoja ei ole saatavilla tai ne eivät ole merkityksellisiä, muun yleisesti hyväksytyn markkinasegmentoinnin perusteella, jota koskevia tilastotietoja on saatavilla.

               25.B.4.4   Tuen kasautumista koskevat säännöt

                     (60)

                     Edellä 25.B.4.1 ja 25.B.4.3 jaksossa vahvistettuja tuen enimmäisintensiteettejä sovelletaan kokonaistukeen

                                 —

                                 kun tukea myönnetään samanaikaisesti useista alueellisista ohjelmista tai yhdessä tapauskohtaisen tuen kanssa,

                                 —

                                 tuen lähteestä riippumatta, olipa kysymys sitten paikallisesta, alueellisesta, kansallisesta tai ETA-tuesta.

                     (61)

                     Kun aineellisten tai aineettomien investointikustannusten perusteella laskettu tuki yhdistetään tukeen, joka lasketaan palkkakustannusten perusteella, kyseiselle alueelle vahvistettua enimmäisintensiteettiä on noudatettava (59).

                     (62)

                     Kun aluetukeen oikeuttavat kustannukset oikeuttavat kokonaisuudessaan tai osittain myös muihin tukiin, yhteiseen osuuteen sovelletaan aiheellisten sääntöjen suotuisinta enimmäisintensiteettiä.

                     (63)

                     Kun EFTA-valtio määrää, että johonkin ohjelmaan kuuluvat valtiontuet voivat kasautua muihin ohjelmiin kuuluvien tukien kanssa, sen on täsmennettävä kussakin ohjelmassa, minkä menetelmän avulla se varmistaa, että edellä luetellut edellytykset täytetään.

                     (64)

                     Alueellinen investointituki ei saa kasautua vähämerkityksisen tuen kanssa samojen tukikelpoisten kustannusten osalta näissä suuntaviivoissa vahvistettujen tuen enimmäisintensiteettien kiertämiseksi.

               25.B.5   Toimintatuki (60)

                     (65)

                     Yrityksen juoksevien kustannusten alentamiseen tarkoitetut aluetuet (toimintatuet) ovat periaatteessa kiellettyjä. Poikkeuksellisesti tämäntyyppisiä tukia voidaan kuitenkin sallia alueilla, joihin sovelletaan 61 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeusta edellyttäen, että (i) tuki edistää alueellista kehitystä ja sen myöntäminen on perusteltua tuen laadun vuoksi ja (ii) että tuen taso on suhteessa niihin haittoihin, joita sillä pyritään lieventämään (61). EFTA-valtion on osoitettava haittojen olemassaolo ja niiden suuruus. Lisäksi voidaan hyväksyä tietyt toimintatukimuodot harvaanasutuilla ja vähiten asutuilla alueilla.

                     (66)

                     Periaatteessa toimintatukea olisi myönnettävä ainoastaan ennalta määritettyihin tukikelpoisiin kustannuksiin (62) ja se olisi rajattava tiettyyn osuuteen näistä kustannuksista.

                     (67)

                     NACE-toimialaluokituksen jaksossa J (koodit 65, 66 ja 67) määriteltyjen rahoitustoimintojen ja konsernin sisäisten toimintojen sekä jakson K (koodi 74) soveltamisalaan kuuluvien konsernin sisäisten toimintojen erityisluonteen vuoksi näihin toimintoihin myönnetyllä toimintatuella on erittäin pienet mahdollisuudet edistää aluekehitystä, mutta suuri riski vääristää kilpailua, kuten suuntaviivojen 17.B luvussa todetaan (63). Sen vuoksi valvontaviranomainen ei hyväksy näiden suuntaviivojen nojalla toimintatukea rahoituspalvelujen alalle tai konsernin sisäisiin toimintoihin, ellei kyseistä tukea myönnetä yleisistä tukiohjelmista, jotka ovat avoimia kaikille aloille ja joiden tarkoituksena on korvata kuljetuksiin tai työvoimaan liittyvät lisäkustannukset. Toimintatukea viennin edistämiseen ei myöskään hyväksytä.

                     (68)

                     Koska toimintatuen tarkoituksena on poistaa viivästykset ja pullonkaulat, joita aluekehityksessä esiintyy, sen olisi aina oltava, lukuun ottamatta 69 ja 70 kohdassa vahvistettuja poikkeuksia, väliaikaista ja ajan mittaan vähenevää ja se olisi lopetettava asteittain, kun kyseiset alueet ovat todella lähentyneet Euroopan talousalueen vauraimpia alueita (64).

                     (69)

                     Edellisestä kohdasta poiketen toimintatuki, joka ei ole alenevaa ja ajallisesti rajoitettua, voidaan hyväksyä ainoastaan vähiten asutuilla alueilla, jos tuella on tarkoitus estää jatkuva väestökato näiltä alueilta tai lieventää sitä (65). Vähiten asutut alueet vastaavat Norjassa NUTS II -tason ja Islannissa (66) NUTS IV -tason alueita, joilla väestötiheys on korkeintaan kahdeksan asukasta/km2 ja joiden viereisillä pienemmillä alueilla on sama väestötiheys, tai ne kuuluvat tällaisiin alueisiin.

                     (70)

                     Lisäksi harvaanasutuilla alueilla tuki, joka ei ole alenevaa ja ajallisesti rajoitettua ja jonka tarkoituksena on osaksi korvata kuljetuksista aiheutuvat lisäkustannukset, voidaan hyväksyä seuraavin edellytyksin:

                                 —

                                 tuki on tarkoitettu ainoastaan lisäkuljetuskustannusten korvaamiseen, kun otetaan huomioon muut kuljetusalan tukiohjelmat. Vaikka tuen määrä voidaan laskea edustavan otoksen perusteella, järjestelmällistä liian suurten korvausten maksamista on vältettävä,

                                 —

                                 tukea saa myöntää vain niihin lisäkuljetuskustannuksiin, jotka aiheutuvat harvaanasutuilla alueilla tuotettujen tavaroiden kuljetuksesta kyseisen jäsenvaltion kansallisten rajojen sisäpuolella. Nämä tuet eivät siis saa olla vientitukia. Kuljetustukea ei saa myöntää sellaisten yritysten tuotteille, joilla ei ole vaihtoehtoista sijaintipaikkaa (kaivos, vesivoimala jne.),

                                 —

                                 tuen määrä on voitava arvioida objektiivisesti ennakolta tonnia/ajokilometriä kohden. Tuesta on laadittava muiden seikkojen lisäksi näihin tunnuslukuihin perustuva vuosikertomus,

                                 —

                                 lisäkustannukset on arvioitava taloudellisimman kuljetusvälineen ja tuotanto- tai käsittelypaikasta markkinoille kyseistä kuljetusvälinettä käyttäen vievän lyhimmän reitin perusteella. Myös ympäristöön kohdistuvat ulkoiset kustannukset on otettava huomioon.

                     (71)

                     Kaikissa tapauksissa toimintatuen tarvetta ja sen määrää on tarkasteltava uudelleen säännöllisesti sen varmistamiseksi, että tuki kyseiselle alueelle on edelleen tarpeen. Sen vuoksi valvontaviranomainen hyväksyy toimintatukiohjelmat ainoastaan näiden suuntaviivojen voimassaoloajaksi.

                     (72)

                     Jotta voidaan selvittää, mitä vaikutuksia toimintatukiohjelmilla on kauppaan ja kilpailuun, EFTA-valtioiden on toimitettava joka vuosi kertomus kustakin NUTS II -alueesta (67), jolla toimintatukea myönnetään. Kertomuksessa on eriteltävä kunkin kyseisellä alueella hyväksytyn toimintatukiohjelman kokonaiskustannukset tai arvioidut tulonmenetykset ja ilmoitettava kymmenen suurinta toimintatuen saajaa kyseisellä alueella (68) sekä näiden tuensaajien toimialat ja saamat tukimäärät.

               25.B.6   Tuki vastaperustetuille pienille yrityksille

                     (73)

                     Vaikka vastaperustetut pienet yritykset kohtaavat vaikeuksia kaikkialla Euroopan talousalueella, näyttää siltä, että tukialueiden taloudellista kehitystä estää usein yritystoiminnan suhteellinen vähyys ja erityisesti se, että uusia yrityksiä perustetaan keskimääräistä vähemmän. Sen vuoksi näyttää välttämättömältä ottaa käyttöön uudenmuotoinen tuki, joka voidaan myöntää alueellisen investointituen lisäksi, jotta voitaisiin kannustaa ja tukea uusien yritysten perustamista ja pienten yritysten varhaisvaiheen kehitystä tukialueilla.

                     (74)

                     Jotta voitaisiin varmistaa tämäntyyppisen tuen tehokas kohdentaminen, se olisi porrastettava kunkin alueen vaikeuksien mukaan. Jotta vältettäisiin kilpailun vääristymisen riski, jota ei voida hyväksyä ja johon kuuluu olemassa olevien yritysten markkinoilta syrjäyttämisen riski, tuki olisi ainakin alkuvaiheessa rajattava tiukasti pieniin yrityksiin, sille olisi asetettava enimmäismäärä ja sen olisi oltava alenevaa.

                     (75)

                     Tämän vuoksi valvontaviranomainen hyväksyy tukiohjelmat, joilla myönnetään tukea yhteensä enintään miljoona euroa yritystä kohden (69) pienille yrityksille, jotka toimivat 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen soveltamisalaan kuuluvilla alueilla. Vastaperustetuille pienille yrityksille vuodessa myönnetyn tuen määrä ei saa ylittää 33 prosenttia edellä mainituista kokonaismääristä yritystä kohden.

                     (76)

                     Tukikelpoisia kustannuksia ovat yrityksen perustamiseen suoraan liittyvät laki-, neuvonta-, konsultointi- ja hallintokustannukset, sekä seuraavat kustannukset, jos ne tosiasiallisesti aiheutuvat viiden ensimmäisen vuoden kuluessa yrityksen perustamisesta (70):

                                 —

                                 ulkoisen rahoituksen korot ja korkeintaan viitekoron mukainen osuus omasta pääomasta,

                                 —

                                 tuotantotilojen ja -laitteiden vuokrat,

                                 —

                                 energia-, vesi- ja lämmityskustannukset, verot (muut kuin alv ja liiketuloon kohdistuvat yhtiöverot) ja hallintokustannukset,

                                 —

                                 poistot, tuotantotilojen ja -laitteiden vuokrat sekä palkkakustannukset, mukaan luettuina pakolliset sosiaaliturvamaksut, voidaan myös sisällyttää tukikelpoisiin kustannuksiin, jos muuta tukea ei ole myönnetty perustana oleviin investointeihin tai työpaikkojen luomiseen ja henkilöstön palkkaamiseen liittyviin toimenpiteisiin.

                     (77)

                     Tuki-intensiteetti saa olla enintään 25 prosenttia kolmen ensimmäisen vuoden aikana yrityksen perustamisen jälkeen aiheutuneista tukikelpoisista kustannuksista ja enintään 15 prosenttia kahtena seuraavana vuonna.

                     (78)

                     Tuki-intensiteettejä korotetaan viisi prosenttia alueilla, joiden väestötiheys on alle 12,5 asukasta/km2, ja pienillä saarilla, joiden asukasmäärä on alle 5 000, sekä muissa samansuuruisissa yhteisöissä, jotka kärsivät vastaavanlaisesta eristyneisyydestä.

                     (79)

                     EFTA-valtion on luotava tarvittava järjestelmä sen varmistamiseksi, että tukikelpoisiin kustannuksiin liittyviä tuen enimmäismääriä ja -intensiteettejä ei ylitetä. Tämän luvun mukainen tuki ei saa kasautua muun julkisen tuen kanssa (mukaan lukien vähämerkityksinen tuki) vahvistettujen tuen enimmäisintensiteettien tai -määrien kiertämiseksi.

                     (80)

                     Yksinomaan vastaperustetuille pienille yrityksille tarkoitetun tuen myöntäminen voi kannustaa olemassa olevia pieniä yrityksiä lopettamaan toimintansa ja aloittamaan sen uudelleen tämän tuen saamiseksi. EFTA-valtioiden on tiedostettava tämä riski ja niiden olisi suunniteltava tukiohjelmat niin, että tämä ongelma voidaan välttää, esimerkiksi asettamalla rajoituksia vastikään toimintansa lopettaneiden yritysten omistajien tekemille hakemuksille.

               25.B.7   Aluetukikartat ja toteaminen yhteismarkkinoille soveltuvaksi

                     (81)

                     Ne EFTA-valtion alueet, jotka ovat oikeutettuja alueelliseen investointitukeen poikkeusten nojalla, ja kullekin niistä sallitut alkuinvestointituen (71) enimmäisintensiteetit esitetään EFTA-valtion aluetukikartassa. Aluetukikartassa määritellään myös alueet, joilla voidaan myöntää yritystoiminnan tukea. Toimintatukiohjelmat eivät sisälly aluetukikarttoihin ja ne arvioidaan tapauskohtaisesti kyseisen EFTA-valtion tekemän, valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan mukaisen ilmoituksen perusteella.

                     (82)

                     Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että ’päätöksiä’, joilla komissio hyväksyy EU:n jäsenvaltioiden aluetukikartat, on pidettävä erottamattomana osana aluetukia koskevia suuntaviivoja, ja ne ovat sitovia ainoastaan, jos jäsenvaltiot ovat hyväksyneet ne (72). Valvontaviranomainen katsoo, että sama koskee myös valvontaviranomaisen päätöksiä.

                     (83)

                     Lisäksi on muistettava, että aluetukikartoissa määritellään myös niiden ryhmäpoikkeusten soveltamisala, joilla aluetuki vapautetaan valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, riippumatta siitä, myönnetäänkö tuki asetuksen (EY) N:o 70/2001 (73) vai mahdollisen tulevan muita aluetuen muotoja koskevan poikkeuksen nojalla.

                     (84)

                     Näiden suuntaviivojen mukaan aluetukikarttaan sisältyvät EFTA-valtion sosioekonomisesta tilanteesta riippuen alueet, jotka EFTA-valtio on valinnut 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla aluetukikelpoisiksi alueiksi 25.B.3.3.1 jakson mukaisesti määritettyyn tuen enimmäiskattavuuteen asti.

                     (85)

                     EFTA-valtioiden on päätettävä itse, myöntävätkö ne alueellista investointitukea ja kuinka paljon, kunhan ne noudattavat näissä suuntaviivoissa vahvistettuja edellytyksiä. Tämän vuoksi kunkin EFTA-valtion on ilmoitettava valvontaviranomaiselle valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan mukaisesti mahdollisimman pian näiden suuntaviivojen julkaisemisen jälkeen aluetukikartta, joka kattaa sen koko alueen.

                     (86)

                     Valvontaviranomainen tutkii ilmoitukset valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan mukaista menettelyä noudattaen. Päätettyään tutkimuksensa valvontaviranomainen julkaisee hyväksytyt aluetukikartat Euroopan unionin virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa. Nämä kartat tulevat voimaan 1. tammikuuta 2007 tai päivänä, jona valvontaviranomainen hyväksyy ne, jos se on myöhäisempi, ja ne katsotaan erottamattomaksi osaksi näitä suuntaviivoja.

                     (87)

                     Ilmoituksessa on lueteltava selvästi alueet, joita ehdotetaan 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisiksi tukikelpoisiksi alueiksi, ja suurille yrityksille suunnitellut tuki-intensiteetit, ottaen huomioon suuriin investointihankkeisiin myönnettävän aluetuen enimmäismäärän mukautukset.

                     (88)

                     ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen alueiden valintaa on selvitettävä yksityiskohtaisilla taustatiedoilla, kun kyse on muista kuin talouskehitysalueista, harvaanasutuista alueista ja raja-alueista. Nämä alueet on myös määritettävä tarkasti ja on ilmoitettava niiden väestömäärä, BKT ja työttömyysaste sekä muut merkitykselliset tiedot.

                     (89)

                     Jotta voidaan varmistaa pitkäaikaisen aluekehityksen kannalta välttämätön jatkuvuus, EFTA-valtioiden ilmoittaman luettelon olisi periaatteessa oltava voimassa koko ajanjakson 2007–2013 ajan. Vuonna 2010 on kuitenkin mahdollista tehdä väliarviointi (74). Jos EFTA-valtio haluaa muuttaa niiden alueiden luetteloa, joille voidaan myöntää tukea 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla, tai sovellettuja tuki-intensiteettejä, sen on tehtävä valvontaviranomaiselle ilmoitus asiasta 1. huhtikuuta 2010 mennessä. Alueiden muutokset eivät saa ylittää 50:tä prosenttia kyseiselle EFTA-valtiolle 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla sallitusta aluetukien kokonaiskattavuudesta. Alueilla, jotka menettävät aluetukikelpoisuutensa väliarvioinnin johdosta, ei voida myöntää siirtymäajan tukea. Lisäksi EFTA-valtiot voivat milloin tahansa ilmoittaa valvontaviranomaiselle, että ne haluavat lisätä alueita luetteloon, kunnes kokonaiskattavuus on saavutettu.

               25.B.8   Voimaantulo, täytäntöönpano, avoimuus ja uudelleentarkastelu

                     (90)

                     Valvontaviranomainen aikoo soveltaa näitä suuntaviivoja kaikkeen aluetukeen, jota myönnetään 31. joulukuuta 2006 jälkeen. Ennen vuotta 2007 myönnetty tai myönnettävä aluetuki arvioidaan vuonna 1999 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen mukaisesti.

                     (91)

                     Koska aluetukiohjelmien on oltava yhdenmukaisia aluetukikartan kanssa, niitä tai 31. joulukuuta 2006 jälkeen myönnettävää tapauskohtaista tukea koskevia ilmoituksia ei yleensä voida pitää täydellisinä ennen kuin kyseisen EFTA-valtion aluetukikartta on hyväksytty 25.B.7 jaksossa kuvattujen järjestelyjen mukaisesti. Tämän vuoksi valvontaviranomainen ei pääsääntöisesti arvioi 31. joulukuuta 2006 jälkeen sovellettavia aluetukiohjelmia tai kyseisen ajankohdan jälkeen myönnettävää tapauskohtaista tukea koskevia ilmoituksia ennen kyseisen EFTA-valtion aluetukikartan hyväksymistä (75). Sama koskee näiden suuntaviivojen 25.B.6 jakson soveltamisalaan kuuluvia tukiohjelmia, jotka on tarkoitettu vastaperustetuille pienille yrityksille.

                     (92)

                     Valvontaviranomainen katsoo, että näiden suuntaviivojen täytäntöönpano johtaa aluetukeen sovellettavien sääntöjen merkittävään muuttumiseen kaikissa EFTA-valtioissa. Lisäksi näyttää välttämättömältä tarkastella uudelleen, ovatko kaikki aluetukiohjelmat, myös investointituki- ja toimintatukiohjelmat, edelleen perusteltuja ja tehokkaita. Tämän vuoksi valvontaviranomainen ehdottaa EFTA-valtioille seuraavia aiheellisia toimenpiteitä valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 1 kohdan mukaisesti:

                                 —

                                 rajoittamatta Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen annetun asetuksen (EY) N:o 70/2001 (sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 364/2004, joka on sisällytetty ETA-sopimuksen liitteessä XV olevan 1 kohdan f alakohtaan 24 päivänä syyskuuta 2004 tehdyllä ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 131/2004 (EUVL L 64, 10.3.2005, s. 67, ja ETA-täydennysosa N:o 12, s. 42)) 10 artiklan 2 kohdan ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta työllisyystukeen annetun asetuksen (EY) N:o 2204/2002 (joka on sisällytetty ETA-sopimuksen liitteessä XV olevan 1 kohdan g alakohtaan 20 päivänä kesäkuuta 2003 tehdyllä ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 83/2003 (EUVL L 257, s. 39, 9.10.2003, ja ETA-täydennysosa N:o 51, s. 250)) 11 artiklan 2 kohdan soveltamista, jäsenvaltioiden on rajoitettava kaikki voimassa olevat alueelliset tukiohjelmat ajallisesti tukeen, joka myönnetään viimeistään 31. joulukuuta 2006,

                                 —

                                 jos ympäristönsuojelua koskevissa tukiohjelmissa sallitaan alueellisen investointituen myöntäminen ympäristöinvestointeihin suuntaviivojen (76) 15 luvun alaviitteen 31 mukaisesti, EFTA-valtioiden on muutettava kyseisiä tukiohjelmia varmistaakseen, että tukea voidaan myöntää vain 31. joulukuuta 2006 jälkeen, jos se on tuen myöntämispäivänä voimassa olevan aluetukikartan mukainen,

                                 —

                                 EFTA-valtioiden on tarvittaessa muutettava muita voimassa olevia tukiohjelmia varmistaakseen, että mahdollisia alueellisia lisiä, kuten koulutus-, tutkimus- ja kehitys- tai ympäristötuen lisät, voidaan myöntää vain 31. joulukuuta 2006 jälkeen alueilla, joilla voidaan myöntää tukea 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla tuen myöntämispäivänä voimassa olevan ja valvontaviranomainen hyväksymän aluetukikartan mukaisesti.

                           Valvontaviranomainen kehottaa EFTA-valtioita vahvistamaan kuukauden kuluessa, että ne hyväksyvät nämä ehdotukset.

                     (93)

                     Lisäksi valvontaviranomainen katsoo, että on tarpeen toteuttaa lisätoimenpiteitä aluetuen avoimuuden parantamiseksi. Erityisesti näyttää olevan välttämätöntä varmistaa, että EFTA-valtiot, taloudelliset toimijat, asianomaiset osapuolet ja myös valvontaviranomainen itse saavat helposti käyttöönsä EFTAssa sovellettavia aluetukiohjelmia koskevat lyhentämättömät säädöstekstit. Valvontaviranomaisen mielestä tämä on mahdollista toteuttaa linkitettyjen Internet-sivustojen avulla. Tämän vuoksi valvontaviranomainen pyytää aina aluetukiohjelmia tarkastellessaan EFTA-valtioilta sitoumuksen, että lopullisen tukiohjelman lyhentämätön teksti julkaistaan Internetissä ja että kyseinen Internet-osoite ilmoitetaan valvontaviranomaiselle. Hankkeisiin, joista on aiheutunut kustannuksia ennen ohjelman julkaisemispäivää, ei voida myöntää aluetukea.

                     (94)

                     Valvontaviranomainen voi päättää näiden suuntaviivojen tarkistamisesta tai muuttamisesta milloin tahansa, jos tämä on tarpeen kilpailupolitiikkaan liittyvistä syistä tai muiden Euroopan talousalueen politiikan alojen ja kansainvälisten sitoumusten huomioon ottamiseksi.

            LIITE I
            Terästeollisuuden määritelmä
            Näissä suuntaviivoissa terästeollisuuden alalle lasketaan yritykset, jotka harjoittavat seuraavassa taulukossa lueteltujen terästuotteiden tuotantoa:

                        Tuote

                        Yhdistetyn nimikkeistön alanimike (77)

                        Harkkorauta

                        7201

                        Ferroseokset

                        7202 11 20, 7202 11 80, 7202 99 11

                        Rautamalmista suoraan pelkistämällä saadut rautapohjaiset tuotteet sekä muut huokoiset rautapohjaiset tuotteet

                        7203

                        Rauta ja seostamaton teräs

                        7206

                        Välituotteet, rautaa tai seostamatonta terästä

                        7207 11 11, 7207 11 14, 7207 11 16, 7207 12 10, 7207 19 11, 7207 19 14, 7207 19 16, 7207 19 31, 7207 20 11, 7207 20 15, 7207 20 17, 7207 20 32, 7207 20 51, 7207 20 55, 7207 20 57, 7207 20 71

                        Levyvalmisteet, rautaa tai seostamatonta terästä

                        7208 10 00, 7208 25 00, 7208 26 00, 7208 27 00, 7208 36 00, 7208 37, 7208 38, 7208 39, 7208 40, 7208 51, 7208 52, 7208 53, 7208 54, 7208 90 10, 7209 15 00, 7209 16, 7209 17, 7209 18, 7209 25 00, 7209 26, 7209 27, 7209 28, 7209 90 10, 7210 11 10, 7210 12 11, 7210 12 19, 7210 20 10, 7210 30 10, 7210 41 10, 7210 49 10, 7210 50 10, 7210 61 10, 7210 69 10, 7210 70 31, 7210 70 39, 7210 90 31, 7210 90 33, 7210 90 38, 7211 13 00, 7211 14, 7211 19, 7211 23 10, 7211 23 51, 7211 29 20, 7211 90 11, 7212 10 10, 7212 10 91, 7212 20 11, 7212 30 11, 7212 40 10, 7212 40 91, 7212 50 31, 7212 50 51, 7212 60 11, 7212 60 91

                        Tangot, kuumavalssatut, säännöttömästi kiepitetyt, rautaa tai seostamatonta terästä

                        7213 10 00, 7213 20 00, 7213 91, 7213 99

                        Muut tangot, rautaa tai seostamatonta terästä

                        7214 20 00, 7214 30 00, 7214 91, 7214 99, 7215 90 10

                        Profiilit, rautaa tai seostamatonta terästä

                        7216 10 00, 7216 21 00, 7216 22 00, 7216 31, 7216 32, 7216 33, 7216 40, 7216 50, 7216 99 10

                        Ruostumaton teräs

                        7218 10 00, 7218 91 11, 7218 91 19, 7218 99 11, 7218 99 20

                        Levyvalmisteet, ruostumatonta terästä

                        7219 11 00, 7219 12, 7219 13, 7219 14, 7219 21, 7219 22, 7219 23 00, 7219 24 00, 7219 31 00, 7219 32, 7219 33, 7219 34, 7219 35, 7219 90 10, 7220 11 00, 7220 12 00, 7220 20 10, 7220 90 11, 7220 90 31

                        Tangot, ruostumatonta terästä

                        7221 00, 7222 11, 7222 19, 7222 30 10, 7222 40 10, 7222 40 30

                        Levyvalmisteet, muuta seosterästä

                        7225 11 00, 7225 19, 7225 20 20, 7225 30 00, 7225 40, 7225 50 00, 7225 91 10, 7225 92 10, 7225 99 10, 7226 11 10, 7226 19 10, 7226 19 30, 7226 20 20, 7226 91, 7226 92 10, 7226 93 20, 7226 94 20, 7226 99 20

                        Tangot, muuta seosterästä

                        7224 10 00, 7224 90 01, 7224 90 05, 7224 90 08, 7224 90 15, 7224 90 31, 7224 90 39, 7227 10 00, 7227 20 00, 7227 90, 7228 10 10, 7228 10 30, 7228 20 11, 7228 20 19, 7228 20 30, 7228 30 20, 7228 30 41, 7228 30 49, 7228 30 61, 7228 30 69, 7228 30 70, 7228 30 89, 7228 60 10, 7228 70 10, 7228 70 31, 7228 80

                        Ponttirauta ja -teräs

                        7301 10 00

                        Kiskot ja ratapölkyt

                        7302 10 31, 7302 10 39, 7302 10 90, 7302 20 00, 7302 40 10, 7302 10 20

                        Saumattomat putket ja profiiliputket

                        7303, 7304

                        Hitsatut rauta- ja teräsputket, joiden ulkoläpimitta on suurempi kuin 406,4 mm

                        7305

            LIITE II
            Synteettikuituteollisuuden määritelmä
            Näissä suuntaviivoissa synteettikuituteollisuus määritellään seuraavasti:

                        —

                        polyesteriin, polyamidiin, akryyliin tai polypropyleeniin perustuvien kuitujen ja lankojen yleistyyppien valmistaminen suulakepuristuksella/teksturoinnilla niiden loppukäytöstä riippumatta, tai

                        —

                        polymerisaatio (mukaan lukien polykondensaatio) sen ollessa integroitu suulakepuristuksella valmistamiseen käytettyjen koneiden osalta, taikka

                        —

                        mikä tahansa teollinen prosessi, joka liittyy mahdollisen tuensaajan tai muun sen kanssa samaan yhtymään kuuluvan yrityksen nykyiseen asennettuun suulakepuristusvalmistus-/teksturointikapasiteettiin, ja joka kyseisessä liiketoiminnassa on tavallisesti integroitu tällaiseen kapasiteettiin käytettyjen koneiden osalta.

            LIITE III
            Lomake tiivistelmän toimittamiseksi 54 kohdan mukaisesti tuesta suurille investointihankkeille

         ”

         (1)  Luku 25.B on vastaa komission tiedonantoa ”Alueellisia valtiontukia koskevat suuntaviivat vuosille 2007–2013” (EUVL C 54, 4.3.2006, s. 13).

         (2)  Tämän vuoksi näihin tarkoituksiin myönnetyn tuen enimmäisintensiteetin alueellisia korotuksia ei katsota aluetueksi.

         (3)  Valvontaviranomaisen antamat suuntaviivat ovat nähtävillä Internet-osoitteessa http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/guidelines/

         (4)  Vuonna 1999 annetun alueellisia valtiontukia koskevan 25 luvun 25.4 jakson 7 kohtaa muutettiin 16 luvulla ’Tuki vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi’, joka vastaa komission tiedonantoa ’Yhteisön suuntaviivat valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi’ (EYVL C 288, 9.10.1999, s. 2).

         (5)  Vastaa komission tiedonantoa ’Monialaiset puitteet alueellisesta tuesta suurille investointihankkeille’ (EYVL C 70, 19.3.2002, s. 8), sellaisena kuin se on muutettuna (EUVL C 263, 1.11.2003, s. 3).

         (6)  Ks. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomio asiassa 730/79, Philip Morris, Kok. 1980, s. 2671, 17 kohta, sekä asiassa C-169/95, Espanja v. komissio, Kok. 1997, s. I-135, 20 kohta.

         (7)  Ks. Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio asiassa T 380/94, AIUFFASS ja AKT, Kok. 1996, s. II-2169, 54 kohta.

         (8)  Tässä mainittujen lisäksi liikenne ja laivanrakennus ovat tällä hetkellä erityissääntöjen piiriin kuuluvia aloja.

         (9)  Komission asetus (EY) N:o 70/2001 perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 364/2004, joka on sisällytetty ETA-sopimuksen liitteessä XV olevan 1 kohdan f alakohtaan 24 päivänä syyskuuta 2004 tehdyllä ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 131/2004 (EUVL L 64, 10.3.2005, s. 67, ja ETA-täydennysosa N:o 12, s. 42).

         (10)  Valvontaviranomaisen antamat suuntaviivat ovat nähtävillä Internet-osoitteessa http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/guidelines/

         (11)  Erityisesti suurille tai keskisuurille yrityksille rakenneuudistuksen aikana myönnetyt tuet on aina ilmoitettava erikseen valvontaviranomaiselle, vaikka tuki myönnettäisiin hyväksytyn tukiohjelman perusteella.

         (12)  Asia 248/84, Saksa v. komissio, Kok. 1987, s. 4013, 19 kohta.

         (13)  Kuten Euroopan yhteisöjen komission ja Euroopan yhteisöjen tilastotoimiston asiakirjan ’Tilastolliset alueet EFTA-maissa ja ehdokasmaissa’ vuoden 2001 versiossa on määritetty.

         (14)  Perustana on siis olettamus, että BKT-indikaattori voi kuvastaa kummankin ilmiön yhdistelmää. Tässä ja muissa näiden suuntaviivojen viittauksissa BKT:hen asukasta kohden BKT mitataan ostovoimastandardina. Euroopan yhteisöjen tilastotoimisto (Eurostat) määrittää analyysissä käytettävät BKT:n asukasta kohden kullakin alueella ja Euroopan talousalueen keskiarvon.

         (15)  Jos tilanne muuttuu, valvontaviranomainen antaa uudet suuntaviivat muuttuneen tilanteen huomioon ottamiseksi.

         (16)  Ks. edellä alaviite 12.

         (17)  Määrittäessään tukeen mahdollisesti oikeutettujen alueiden kattamaa väestönosuutta 61 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeusta vastaavan EY:n perustamissopimuksen poikkeuksen nojalla komissio etenee kahdessa vaiheessa. Ensin määritetään väestönosuus laskemalla 15 kohdassa esitetyllä tavalla, onko BKT asukasta kohden alle 75 prosenttia yhteisön keskiarvosta. Sitten määritetään nk. tilastovaikutusalueet eli alueet, joiden BKT asukasta kohden ylittää 75 prosenttia 25 jäsenvaltion yhteisön keskiarvosta pelkästään yhteisön laajentumisesta johtuvien tilastovaikutusten vuoksi. Näillä NUTS II -alueilla BKT asukasta kohden on yli 75 prosenttia 25 jäsenvaltion yhteisön keskiarvosta, mutta alle 75 prosenttia 15 jäsenvaltion yhteisön keskiarvosta. Vastaavissa suuntaviivoissaan komissio katsoo, että niihin olisi voitava soveltaa 61 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeusta vastaavaa EY:n perustamissopimuksen poikkeusta 31. joulukuuta 2010 päättyvän siirtymäkauden aikana.

         (18)  Tällaiset alueet on erotettava tilastovaikutusalueista (ks. edellä alaviite 17). Kyseiset alueet ovat alueita, joiden BKT asukasta kohden oli alle 75 prosenttia 15 jäsenvaltion EU:ssa, mutta jotka taloudellisen kehityksensä seurauksena eivät enää täytä tätä edellytystä 15 jäsenvaltion EU:n perusteella tarkasteltuna.

         (19)  Komissio on vahvistanut kokonaisväestönosuudeksi 42 prosenttia yhteisön nykyisten 25 jäsenvaltion väestöstä (osuus on käytännössä vahvistettu 43,1 prosentiksi korjausmekanismilla, jolla varmistetaan, että yksikään 15 jäsenvaltion yhteisön jäsenvaltioista ei menetä yli 50:tä prosenttia nykyisten aluetukikarttojen kattamista väestönosuuksista).

         (20)  Tämän olisi tulkittava tarkoittavan sitä, että (i) EFTA-valtioiden minkään alueen BKT asukasta kohden ei ole alle 75 prosenttia ETA:n keskiarvosta 15 kohdassa esitetyn mukaisesti ja että (ii) mikään EFTA-valtioiden alueista ole tilastovaikutusalue tai talouskehitysalue.

         (21)  Väestötiheys on 2,9 asukasta/km2.

         (22)  Nykyisen NUTS-luokittelun perusteella Islanti on kokonaisuudessaan yksi NUTS III -alue. Jos luokittelua muutetaan jakamalla Islanti useampaan kuin yhteen NUTS III -alueeseen, tukialueiden kattama väestönosuus arvioidaan NUTS III -tason perusteella.

         (23)  Pienen kokonsa vuoksi Islannin osalta riittää, että valituilla alueilla joko BKT asukasta kohden on alle EFTAn keskiarvon tai työttömyysaste on suurempi kuin 115 prosenttia kansallisesta keskiarvosta ja että väestön vähimmäismäärä on 10 000 asukasta.

         (24)  Näiden suuntaviivojen loppuosassa NUTS III -tason alueet katsotaan Islannin osalta NUTS IV -tason alueiksi soveltuvin osin. Jos Islannin tilastoluokittelua muutetaan alaviitteessä (22) esitetyllä tavalla, tarkoitetaan NUTS III -tason alueita soveltuvin osin.

         (25)  Kaksinkertaisen laskemisen välttämiseksi tätä kriteeriä sovelletaan ainoastaan niihin alueisiin, jotka jäävät vielä jäljelle, kun on otettu huomioon kyseisten alueiden suhteellinen vauraus.

         (26)  Esimerkiksi niemimaat ja vuoristoalueet.

         (27)  Tätä vähimmäismäärää voidaan alentaa saarien ja muiden sellaisten alueiden osalta, joille on ominaista samanlainen maantieteellinen eristyneisyys.

         (28)  Korvausinvestointeihin voidaan kuitenkin myöntää toimintatukea 25.B.5 jaksossa vahvistetuin edellytyksin.

         (29)  Tämän vuoksi pelkkää yrityksen muodostaman oikeushenkilön osakkeiden hankintaa ei katsota alkuinvestoinniksi.

         (30)  Työpaikka katsotaan suoraan tietyn investointihankkeen yhteydessä luoduksi, jos se koskee toimintaa, johon investointi liittyy ja jos se luodaan kolmen vuoden kuluessa koko investoinnin toteuttamisesta, mukaan luettuina työpaikat, jotka on luotu investoinnin aiheuttaman kapasiteetin käyttöasteen kasvun vuoksi.

         (31)  Jos tuki edellyttää erillistä ilmoitusta valvontaviranomaiselle ja valvontaviranomaisen hyväksyntää, valvontaviranomaisen hyväksyntä tuelle on asetettava tukikelpoisuuden vahvistamisen edellytykseksi.

         (32)  ’Aloittaminen’ tarkoittaa joko rakennustöiden aloittamista tai ensimmäistä sitoumusta tilata laitteita mutta ei alustavia toteutettavuustutkimuksia.

         (33)  Ainoan poikkeuksen näistä säännöistä muodostavat hyväksytyt verotukiohjelmat, joissa verovapautus tai veronalennus myönnetään tukeen oikeutetuille kustannuksille automaattisesti ilman viranomaisten harkinnanvaltaa.

         (34)  Näin ei ole esimerkiksi silloin, kun on kyse korkotukilainasta, sellaisista julkisista pääomalainoista tai osakkuuksista, jotka eivät ole markkinataloussijoittajia koskevan periaatteen mukaisia, valtiontakauksista, joihin sisältyy tukea, sekä julkisesta tuesta, jota myönnetään vähämerkityksistä tukea koskevan säännön perusteella.

         (35)  Tämä sääntö ei estä sellaisen tuotantolaitoksen tai laitteen korvaamista, joka on tämän viiden vuoden ajanjakson aikana vanhentunut tekniikan nopean muuttumisen vuoksi, jos taloudellista toimintaa harjoitetaan kyseisellä alueella edellytetty vähimmäisaika.

         (36)  Valvontaviranomainen lopettaa aikaisemman käytäntönsä muuttaa EFTA-valtioiden ilmoittamat aluetuet nettoavustusekvivalenteiksi yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 15. kesäkuuta 2000 asiassa T-298/97, Alzetta, antaman tuomion noudattamiseksi. Kyseisessä tuomiossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi seuraavaa: ’Komissiolla ei ole oikeutta perustamissopimuksen mukaisessa valtiontukien valvontajärjestelmässä ottaa huomioon myönnettyihin taloudellisiin tukiin kohdistuvia verorasituksia, kun se arvioi niiden yhteensopivuutta perustamissopimuksen kanssa. Tällaiset verot eivät liity nimenomaisesti tukeen sinänsä, vaan ne kannetaan jälkikäteen ja rasittavat kyseessä olevia tukia kaiken veronkannon tavoin. Niitä ei voida siten pitää merkityksellisinä arvioitaessa tuen erityistä vaikutusta kauppaan ja kilpailuun eikä varsinkaan arvioitaessa tuensaajien saamaa hyötyä sellaisiin kilpaileviin yrityksiin nähden, jotka eivät ole saaneet tukea ja joiden tuloista kannetaan niin ikään veroa’. Valvontaviranomainen katsoo lisäksi, että bruttoavustusekvivalenttien käyttö yksinkertaistaa valtiontukien valvontaa ja lisää sen avoimuutta, koska niitä käytetään myös muunlaisten valtiontukien intensiteettien laskennassa. Tällä tavoin otetaan myös huomioon verovapautusten muodossa myönnettävien valtiontukien yhä suurempi osuus.

         (37)  Poikkeuksellisesti suurempi intensiteetti voidaan hyväksyä 61 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetun alueen vieressä sijaitsevalla NUTS III -alueella tai pienemmällä alueella, jos se on välttämätöntä sen varmistamiseksi, että näiden kahden alueen välinen ero ei ylitä 20 prosenttiyksikköä.

         (38)  Asetuksen (EY) N:o 70/2001 muuttamisesta 25 päivänä helmikuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 364/2004 (EUVL L 63, 28.2.2004, s. 22) liite I, joka on sisällytetty ETA-sopimuksen liitteessä XV olevan 1 kohdan f alakohtaan 24 päivänä syyskuuta 2004 tehdyllä ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 131/2004 (EUVL L 64, 10.3.2005, s. 67, ja ETA-täydennysosa N:o 12, s. 42), tai sen jälkeen annettu asetus.

         (39)  Näitä lisiä ei sovelleta liikennealalla myönnettyyn tukeen.

         (40)  Liikennealalla kuljetuskaluston (irtain omaisuus) hankinnasta aiheutuville kustannuksille ei voida myöntää alkuinvestointitukea.

         (41)  Jos ostoon liittyy muita alkuinvestointeja, näistä aiheutuvat kulut lisätään ostokustannuksiin.

         (42)  Tuki voidaan poikkeustapauksissa laskea hankinnan avulla turvattujen tai luotujen työpaikkojen (arvioitujen) palkkakustannusten perusteella. Näistä tapauksista on ilmoitettava erikseen valvontaviranomaiselle.

         (43)  Palkkakustannuksilla tarkoitetaan tuensaajan kyseiseen työpaikkaan liittyen todella maksamia kokonaiskustannuksia. Kustannuksiin sisältyvät bruttopalkka ennen veroja ja pakolliset sosiaaliturvamaksut.

         (44)  Työntekijöiden määrällä tarkoitetaan vuosityöyksiköiden määrää eli vuoden aikana kokopäivätyössä olleen henkilöstön määrää; osa-aikatyö ja kausityö lasketaan vuosityöyksiköiden murto-osina.

         (45)  Määritelmää sovelletaan sekä jo toiminnassa olevaan laitokseen että uuteen laitokseen.

         (46)  Tämä 50 miljoonaa euroa on laskettava tuen myöntämispäivän hintojen ja valuuttakurssien mukaan tai erillistä ilmoitusta edellyttävien suurten investointihankkeiden tapauksessa tuen ilmoituspäivän hintojen ja valuuttakurssien mukaan.

         (47)  Sen arvioimiseksi, onko alkuinvestoinnin taloudellinen jakaminen mahdotonta, valvontaviranomainen ottaa huomioon teknisten, toiminnallisten ja strategisten yhteyksien lisäksi myös välittömän maantieteellisen läheisyyden. Taloudellisen jakamattomuuden arviointi ei riipu omistajuudesta. Määritettäessä, muodostaako suuri investointihanke yhden ainoan investointihankkeen, arvioinnin on siis oltava sama riippumatta siitä, toteuttaako hankkeen yksi yritys, useampi kuin yksi investointikustannukset jakava yritys vai useampia yrityksiä, jotka vastaavat erillisistä investoinneista aiheutuvista kustannuksista saman investointihankkeen puitteissa (esimerkiksi yhteisyrityksen tapauksessa).

         (48)  Sisällytetty 26.A lukuun ’Monialaiset puitteet alueellisesta tuesta suurille investointihankkeille’, joka vastaa komission tiedonantoa ’Monialaiset puitteet alueellisesta tuesta suurille investointihankkeille’ (EUVL C 107, 7.4.1998, s. 7) ja joka on poistettu 15 päivänä joulukuuta 2004 tehdyllä EFTAn valvontaviranomaisen päätöksellä N:o 371/04/KOL.

         (49)  Sisällytetty 26.A lukuun.

         (50)  Erikseen ilmoitettavat investointihankkeet arvioidaan ilmoitusajankohtana voimassa olleiden sääntöjen mukaan.

         (51)  Näiden suuntaviivojen laajan soveltamisalan vuoksi valvontaviranomainen päätti, ettei ole teknisesti mahdollista laatia luetteloa aloista, joilla on vakavia rakenteellisia ongelmia.

         (52)  Tapauskohtaisesta yksittäistuesta on aina ilmoitettava valvontaviranomaiselle. Koska tapauskohtaisella yksittäistuella suurille yksittäisille investointihankkeille on selvä vaikutus kaupan ja kilpailun edellytyksiin, tällaisen tuen tapauksessa on erityisen tärkeää perustella yhteys alueelliseen kehitykseen.

         (53)  Laskettaessa mukautettua tuen enimmäismäärää lähtökohtana on aina suurille yrityksille edellä 25.B.4.1.2 jakson mukaisesti sallittu tuen enimmäisintensiteetti. Suurille investointihankkeille ei voida myöntää pk-yritysten lisiä.

         (54)  Kyseisen tuotteen todettavissa oleva kulutus on tuotanto, johon lisätään tuonti ja josta vähennetään vienti.

         (55)  Valvontaviranomainen voi laatia myöhemmin lisäohjeita perusteista, jotka se ottaa huomioon arvioinnissa.

         (56)  Jos investointihanke liittyy useiden erilaisten tuotteiden tuotantoon, kukin tuote on otettava huomioon.

         (57)  Jos EFTA-valtio osoittaa, että tuensaaja luo uudet tuotemarkkinat, 57 kohdan a ja b alakohdan mukaista arviointia ei tarvitse suorittaa ja tuki hyväksytään 56 kohdan asteikon mukaisesti.

         (58)  Teollista tuotantoa koskevan yhteisön tietojen keruun aikaansaamisesta 19 päivänä joulukuuta 1991 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3924/91 (EYVL L 374, 31.12.1991, s. 1). Asetus sisällytettiin ETA-sopimukseen (liite XXI) ETA:n sekakomitean päätöksellä 7/94.

         (59)  Tämän edellytyksen katsotaan täyttyvän, jos alkuinvestointituen määrä (prosentteina investoinnin arvosta) ja työpaikkojen luomiseen myönnetyn tuen määrä (prosentteina palkkakustannuksista) eivät yhteensä ylitä sitä suotuisinta tuen intensiteettiä, joka saadaan soveltamalla joko 25.B.4.1 tai 25.B.4.3 jaksossa esitettyjen perusteiden mukaan vahvistettua tuen alueellista enimmäisintensiteettiä.

         (60)  Muiden aluetuen muotojen tavoin toimintatuen myöntämiseen sovelletaan aina tietyillä aloilla mahdollisesti sovellettavia erityissääntöjä.

         (61)  Toimintatuet ovat muodoltaan erityisesti verovapautuksia tai sosiaaliturvamaksujen alennuksia, jotka eivät liity tukikelpoisiin investointikustannuksiin.

         (62)  Esimerkiksi korvausinvestoinnit ja kuljetus- tai työvoimakustannukset.

         (63)  Valvontaviranomaisen antamat suuntaviivat ovat nähtävillä Internet-osoitteessa http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/guidelines/

         (64)  Tätä alenevuusperiaatetta on sovellettava myös silloin, kun ilmoitetaan uusista toimintatukiohjelmista, joilla korvataan aikaisemmat ohjelmat. Tämän periaatteen soveltamisessa voidaan joustaa, jos kyseisten toimintatukiohjelmien tarkoituksena on ottaa huomioon erityisesti ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetuilla alueilla sijaitsevien tiettyjen alueiden maantieteelliset haitat.

         (65)  EFTA-valtion on osoitettava, että ehdotetun tuen myöntäminen on välttämätöntä ja tarkoituksenmukaista jatkuvan väestökadon estämiseksi tai lieventämiseksi.

         (66)  Jos Islannin NUTS-luokittelua muutetaan, sovellettavaa NUTS-tasoa on muutettava vastaavasti. Ks. alaviite 22.

         (67)  Islannin osalta soveltuva NUTS-taso.

         (68)  Saadun tuen määrällä laskettuna.

         (69)  Tukikelpoisia yrityksiä ovat ETA-sopimuksen liitteessä XV olevan 1 kohdan f alakohtaan 24 päivänä syyskuuta 2004 tehdyllä ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 131/2004 (EUVL L 64, 10.3.2005, s. 67, ja ETA-täydennysosa N:o 12, s. 42) sisällytetyn komission asetuksen (EY) N:o 364/2004 liitteessä 1 olevassa 2 artiklassa tai mahdollisesti sen jälkeen annetussa asetuksessa tarkoitetut pienet yritykset, jotka ovat riippumattomia asetuksen (EY) N:o 364/2004 liitteessä olevan 3 artiklan mukaisesti ja jotka on perustettu alle viisi vuotta sitten.

         (70)  Alv ja yrityksen voittoihin/tuloihin liittyvät välittömät verot eivät ole tukikelpoisia kustannuksia.

         (71)  Mukautettuina 56 kohdan mukaisesti, jos kyseessä on erikseen ilmoitettava suuriin investointihankkeisiin myönnettävä tuki.

         (72)  Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomio asiassa C-242/00, Saksa v. komissio, 18.6.2002.

         (73)  Komission asetus (EY) N:o 70/2001 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen, sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksen (EY) N:o 70/2001 muuttamisesta sen soveltamisalan laajentamiseksi koskemaan tukea tutkimus- ja kehitystyöhön annetulla asetuksella (EY) N:o 364/2004 (EUVL L 63, 28.2.2004, s. 22), joka on sisällytetty ETA-sopimuksen liitteessä XV olevan 1 kohdan f alakohtaan 24 päivänä syyskuuta 2004 tehdyllä ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 131/2004 (EUVL L 64, 10.3.2005, s. 67, ja ETA-täydennysosa N:o 12, s. 42).

         (74)  Väliarviointia koskevien säännösten ei pitäisi estää muuttamasta tukialueiden kattamaa väestönosuutta Islannin osalta ennen vuotta 2010, jos Islantia koskevaa NUTS-luokittelua muutetaan ennen sitä alaviitteessä 22 esitetyllä tavalla.

         (75)  Valvontaviranomainen ilmoittaa EFTA-valtioille, että vähentääkseen ilmoitusvelvollisuudesta aiheutuvaa taakkaa mahdollisimman paljon komissio aikoo käyttää sille annettuja valtuuksia vapauttaa perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta kaikki alueellista investointitukea koskevat läpinäkyvät ohjelmat, jotka noudattavat kyseiselle jäsenvaltiolle hyväksyttyä aluetukikarttaa. Ilmoitusvelvollisuudesta vapauttaminen ei koske tapauskohtaisia yksittäistukia eikä toimintatukiohjelmia. Lisäksi suuria yksittäisiä tukihankkeita koskevia nykyisiä tiedonanto- ja ilmoitusvelvollisuuksia sovelletaan edelleen, mukaan luettuna ilmoitusvelvollisuudesta vapautettujen ohjelmien nojalla myönnetty tuki. Tämäntyyppisiin investointitukiohjelmiin sovelletaan kuitenkin valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdassa vahvistettuja yleisiä ilmoitusvelvollisuuksia siihen asti kunnes komissio on antanut asiaa koskevan asetuksen ja asetus on sisällytetty ETA-sopimukseen.

         (76)  Valvontaviranomaisen antamat suuntaviivat ovat nähtävillä Internet-osoitteessa http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/guidelines/

         (77)  EYVL L 279, 23.10.2001, s. 1.