Avis juridique important

|

32001D0724

2001/724/EY: Komission päätös, tehty 11 päivänä lokakuuta 2001, lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta Intiasta peräisin olevan, läpimitaltaan vähintään 1 mm:n ruostumattoman teräslangan tuonnissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1599/1999 tarkastelun päättämisestä (tiedoksiannettu numerolla K(2001) 3041)

Virallinen lehti nro L 271 , 12/10/2001 s. 0042 - 0044

Komission päätös,tehty 11 päivänä lokakuuta 2001,lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta Intiasta peräisin olevan, läpimitaltaan vähintään 1 mm:n ruostumattoman teräslangan tuonnissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1599/1999 tarkastelun päättämisestä(tiedoksiannettu numerolla K(2001) 3041)(2001/724/EY)EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 6 päivänä lokakuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2026/97(1) ja erityisesti sen 20 artiklan,on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa asiasta,sekä katsoo seuraavaa:A. AIEMPI MENETTELY(1) Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 1599/1999(2) käyttöön lopullisen tasoitustullin Intiasta peräisin olevan, CN-koodiin ex 7223 00 19 kuuluvan, läpimitaltaan vähintään 1 mm:n ruostumattoman teräslangan, jäljempänä "tarkasteltavana oleva tuote", tuonnissa. Toimenpiteen lajiksi valittiin yksittäisiin viejiin sovellettava 0-48,8 prosentin suuruinen arvotulli sekä 48,8 prosentin suuruinen jäännöstulli.B. TÄMÄ MENETTELY1. Tarkastelua koskeva pyyntö(2) Lopullisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen komissio vastaanotti kahden Bombayssa toimivan intialaisen tuottajan, Capico Trading Private Limitedin ja Atlas Stainless Corporation Limitedin, asetuksen (EY) N:o 2026/97, jäljempänä "perusasetus", 20 artiklan mukaisesti esittämän pyynnön asetuksen (EY) N:o 1599/1999 nopeutetun tarkastelun vireillepanosta. Nämä yritykset väittivät, etteivät ne ole etuyhteydessä yhteenkään muuhun tarkasteltavana olevaa tuotetta vievään intialaiseen yritykseen eivätkä ole vieneet tuotetta alkuperäisen tutkimusajanjakson aikana eli 1 päivän huhtikuuta 1997 ja 31 päivän maaliskuuta 1998 välisenä aikana. Lisäksi ne ilmoittivat, että ne ovat aloittaneet tai aikoivat aloittaa tarkasteltavana olevan tuotteen viennin yhteisöön tutkimusajanjakson päättymisen jälkeen.2. Nopeutetun tarkastelun vireillepano(3) Komissio tutki kyseisten vientiä harjoittavien intialaistuottajien toimittaman näytön ja piti sitä riittävänä perusasetuksen 20 artiklan säännösten mukaisen tarkastelun vireille panemiseksi. Kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa ja annettuaan yhteisön tuotannonalalle tilaisuuden esittää huomautuksia komissio pani Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella(3) vireille asetuksen (EY) N:o 1599/1999 nopeutetun tarkastelun asianomaisten yritysten osalta ja aloitti asiaa koskevat tutkimukset.3. Tarkasteltavana oleva tuote(4) Tarkasteltavana oleva tuote on sama kuin asetuksessa (EY) N:o 1599/1999 tarkoitettu tuote.4. Asianomaiset osapuolet(5) Komissio ilmoitti menettelyn aloittamisesta virallisesti asianomaisille yrityksille ja Intian viranomaisille. Lisäksi se antoi muille osapuolille, joita asia suoraan koski, tilaisuuden esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää kuulemista.Komissio lähetti asianomaisille yrityksille kyselylomakkeet, jotka nämä palauttivat täytettyinä asetetussa määräajassa. Komissio hankki ja tarkisti kaikki tutkimuksensa kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot ja teki tarkastuskäyntejä asianomaisten yritysten toimitiloihin.5. Tutkimusajanjakso(6) Tukia koskeva tutkimus kattoi 1 päivän tammikuuta 1999 ja 31 päivän joulukuuta 1999 välisen ajanjakson, jäljempänä "tutkimusajanjakso".6. Menetelmät(7) Tutkimuksessa käytettiin samoja menetelmiä kuin alkuperäisessä tutkimuksessa.C. TUTKIMUKSEN TULOKSET(8) Komissio tarkasteli ensin tutkimuksen kohteena olevien yritysten asemaa perusasetuksen 20 artiklan mukaisesti.1. Capico Trading Private Ltd(9) Capico Trading Private Ltd ilmoitti komissiolle 20 päivänä heinäkuuta 2000 peruvansa tarkastelua koskevan pyyntönsä. Yrityksen ilmoitus perustui tutkimuksessakin todennettuun tietoon siitä, että se ei ollut vienyt tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön ja että sen aikomus viedä sitä yhteisöön ei ollut toteutunut. Komissio pitää tästä syystä aiheellisena päättää tämä tarkastelu Capico Trading Private Ltd:n osalta.2. Atlas Stainless Corporation(10) Atlas Stainless Corporation perustettiin ja rekisteröitiin verovelvolliseksi lopullisten toimenpiteiden käyttöönoton aikoihin. Tutkimuksessa kävi ilmi, että yritys ei itse tuottanut tarkasteltavana olevaa tuotetta. Itse asiassa kyse oli siitä, että Venus Wire Industries Ltd -niminen yritys tuotti pieniä määriä tätä tuotetta Atlas Stainless Corporationin puolesta. Atlas Stainless Corporationilla on eräänlainen "urakkatyösopimus" Venus Wire Industries Ltd:n kanssa, joka jalostaa raaka-aineen tarkasteltavana olevaksi tuotteeksi Atlas Stainless Corporationin puolesta korvausta vastaan. Sopimus tehtiin 25 päivänä heinäkuuta 1999 eli kolmen päivän kuluttua lopullisten toimenpiteiden käyttöönotosta. Venus Wire Industries Ltd oli itse yksi alkuperäisessä tutkimuksessa tarkastelluista yrityksistä ja siihen sovelletaan 35,4 prosentin yrityskohtaista tasoitustullia.(11) Venus Wire Industries Ltd:n ja Atlas Stainless Corporationin sopimuksen mukaan raaka-aineen jalostamisesta tarkasteltavana olevaksi tuotteeksi maksetaan tietty kiinteä hinta kilogrammalta valmista tuotetta. Kotimaassa myydyistä tavaroista kannettavan valmisteveron maksamisen osalta voidaan todeta, että Venus Wire Industries Ltd on, toisin kuin Atlas Stainless Corporation, rekisteröity valmistajaksi, joten se voi hakea välillisen veron palautusta (nk. Modvat, Modified Value Added Tax eli muunnettu arvonlisävero) esimerkiksi tekemistään raaka-ainehankinnoista. Yritykset ovat sopineet, että Venus Wire Industries Ltd hakee Modvat-veron palautusta kotimaassa ostetuista raaka-aineista Atlas Stainless Corporationin puolesta. Lisäksi Atlas Stainless Corporationin perustaja työskenteli aiemmin Venus Wire Industries Ltd:n toimitusjohtajana valvoen tehtaan tuotantoa.(12) Atlas Stainless Corporation vei EU:hun tutkimusajanjakson aikana ainoastaan yhden, noin 1500 kg:n painoisen tavaraerän. Kyseinen erä lähetettiin yksinomaan kokeilutarkoituksessa eräälle EU:ssa olevalle tuojalle, joka ilmoitti aikoneensa ainoastaan kokeilla tuotetta testatakseen sen laatua. Tuoja oli aiemmin asioinut Venus Wire Industries Ltd:n kanssa.(13) Tutkimuksessa tarkistettujen tosiasioiden perusteella katsottiin, että Atlas Stainless Corporationille ei voida myöntää uuden viejän asemaa, koska yritys ei ole "viejä" perusasetuksen 20 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Vaikka Atlas Stainless Corporation olikin yhteisöön viedyn tuotteen omistaja, sen ainoaa vientitapahtumaa tutkimusajanjakson aikana ei voida pitää varsinaisena perusasetuksen 20 artiklassa tarkoitettuna vientinä. Koska Atlas Stainless Corporation lisäksi teki Venus Wire Industries Ltd:n kanssa urakkatyösopimuksen juuri toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen ja järjestelyn tekijänä oli Venus Wire Industries Ltd:n entinen toimitusjohtaja, on syytä epäillä vakavasti toimien tosiasiallisia motiiveja. Tutkimuksessahan todettiin, että Atlas Stainless Corporationilla ei ole tuotantolaitosta eikä ennen kaikkea mitään merkittävää kaupallista toimintaa kotimarkkinoilla eikä muilla vientimarkkinoilla. Komissio katsoi kaiken tämän näytön perusteella, ettei Atlas Stainless Corporation ole osoittanut olevansa perusasetuksen 20 artiklassa tarkoitettu viejä, jolle voitaisiin vahvistaa yksilöllinen tulli.Asianomaisten osapuolten huomautukset ja komission vastaus(14) Saatuaan tiedon niistä tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella tämä tarkastelu on tarkoitus päättää, Atlas Stainless Corporation ja Intian viranomaiset esittivät seuraavat huomautukset:(15) Atlas Stainless Corporation väitti, että vaikka sillä ei ole omaa tuotantolaitosta, se omistaa raaka-aineet ja sillä on Venus Wiren kanssa urakkatyösopimus, jonka perusteella se maksaa jalostuksesta urakkatyön suorittajille. Se väitti, että tästä syystä sitä olisi pidettävä kyseisen vientituotteen valmistajana. Lisäksi Atlas Stainless Corporation väitti, että se käytti Venus Wire Industries Ltd:n tehdastiloja erityistarkoituksiin ja että sillä oli tavanomainen liikesuhde Venus Wire Industries Ltd:n kanssa.(16) Kuten edellä esitetään, komissio ei kiistä sitä, että Atlas oli EU:hun viedyn tuote-erän omistaja. Komissio katsoo kuitenkin, että Atlaksen tutkimusajanjakson aikaisen toiminnan luonteen perusteella ei voida päätellä, että kyseessä on tosiasiallinen tuottaja/viejä, jolle pitäisi vahvistaa yksilöllinen tulli. Lisäksi on todettava, että tasoitustoimenpiteet olisivat täysin tehottomia, jos Atlas Stainless Corporationin kaltaiset yritykset, joiden toiminta perustuu urakkatyösopimuksiin, voisivat saada yksilöllisen tullin ilman, että otettaisiin huomioon tuotteen alkuperäistä tuottajaa, johon myös saatetaan soveltaa yksilöllistä tullia. Atlas Stainless Corporationin ja Venus Wire Industries Ltd:n suhde, johon kuuluu myös tiettyjä toiminnallisia yhteyksiä, sekä Atlas Stainless Corporationin perustamisen ajankohta vain vahvistavat tätä päätelmää.(17) Intian viranomaiset viittasivat tarkastelupyyntöön, joka oli tehty Yhdysvaltain kauppaministeriön aloittaman polkumyynnin vastaisen menettelyn yhteydessä, joka koski ruostumattomasta teräksestä valmistettuja tankoja ja joka ratkaistiin Atlas Stainless Corporationin eduksi. Tältä osin komissio toteaa, että kolmansien maiden tutkintaviranomaisten toimilla ei sinänsä ole merkitystä tämän menettelyn kannalta.(18) Lisäksi Intian viranomaiset väittivät, että yritys on tarjonnut hintasitoumusta ja että GATT 1994 -sopimuksen VI artiklan soveltamisesta tehdyn WTO-sopimuksen 15 artiklan mukaan kehitysmaajäsenten erityisasemaan on kiinnitettävä erityistä huomiota. Tältä osin voidaan todeta, että tukia ja tasoitustulleja koskevassa WTO-sopimuksessa ei ole GATT 1994 -sopimuksen VI artiklan soveltamisesta tehdyn WTO-sopimuksen 15 artiklaa vastaavaa säännöstä. Atlas Stainless Corporation ei sitä paitsi ole tarjonnut sitoumusta.(19) Tästä syystä katsotaan, että on asianmukaista hylätä uuden viejän aseman myöntämistä koskeva hakemus ja päättää tämä tarkastelu muuttamatta voimassa olevia toimenpiteitä,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:Ainoa artiklaPäätetään Intiasta peräisin olevan, läpimitaltaan vähintään 1 mm:n ruostumattoman teräslangan tuontia koskevan asetuksen (EY) N:o 1599/1999 nopeutettu tarkastelu.Tehty Brysselissä 11 päivänä lokakuuta 2001.Komission puolestaPascal LamyKomission jäsen(1) EYVL L 288, 21.10.1997, s. 1.(2) EYVL L 189, 22.7.1999, s. 1.(3) EYVL C 61, 3.3.2000, s. 2.


Avis juridique important

|

32000D0310(02)

Neuvoston päätös, tehty 28 päivänä helmikuuta 2000, siirtotyöläisten sosiaaliturvan neuvoa-antavan komitean varsinaisten jäsenten ja varajäsenten nimeämisestä

Virallinen lehti nro C 069 , 10/03/2000 s. 0002 - 0005

NEUVOSTON PÄÄTÖS,tehty 28 päivänä helmikuuta 2000,siirtotyöläisten sosiaaliturvan neuvoa-antavan komitean varsinaisten jäsenten ja varajäsenten nimeämisestä(2000/C 69/02)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71(1) ja erityisesti sen 82 artiklan,ottaa huomioon jäsenvaltioiden hallitusten neuvostolle esittämät ehdokasluettelot,sekä katsoo, ettäneuvosto on 24 päivänä heinäkuuta 1997 tekemällään päätöksellä(2) nimennyt siirtotyöläisten sosiaaliturvan neuvoa-antavan komitean jäsenet ja varajäsenet 24 päivästä heinäkuuta 1997 alkaneeksi ja 23 päivänä heinäkuuta 1999 päättyneeksi toimikaudeksi, jaon aiheellista nimetä siirtotyöläisten sosiaaliturvan neuvoa-antavan komitean varsinaiset jäsenet ja varajäsenet kahden vuoden toimikaudeksi,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:1 artiklaNimetään seuraavat henkilöt siirtotyöläisten sosiaaliturvan neuvoa-antavan komitean jäseniksi ja varajäseniksi 29 päivänä helmikuuta 2000 alkavaksi ja 27 päivänä helmikuuta 2002 päättyväksi toimikaudeksi:I HALLITUSTEN EDUSTAJATa) Varsinaiset jäsenet>TAULUKON PAIKKA>b) Varajäsenet>TAULUKON PAIKKA>II TYÖNTEKIJÄJÄRJESTÖJEN EDUSTAJATa) Varsinaiset jäsenet>TAULUKON PAIKKA>b) Varajäsenet>TAULUKON PAIKKA>III TYÖNANTAJAJÄRJESTÖJEN EDUSTAJATa) Varsinaiset jäsenet>TAULUKON PAIKKA>b) Varajäsenet>TAULUKON PAIKKA>2 artiklaTämä päätös julkaistaan tiedoksi Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tehty Brysselissä 28 päivänä helmikuuta 2000.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. PINA MOURA(1) EYVL L 149, 5.7.1971, s. 1. Asetusta muutettu viimeiseksi asetuksella (ETY) N:o 1945/93 (EYVL L 181, 23.7.1993, s. 1).(2) EYVL C 241, 7.8.1997, s. 2.


title: Neuvoston päätös (EU) 2015/997, tehty 16 päivänä kesäkuuta 2008, Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Bosnia ja Hertsegovinan välisen vakautus- ja assosiaatiosopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan yhteisön puolesta

text:
               30.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 164/1

         NEUVOSTON PÄÄTÖS (EU) 2015/997,
   tehty 16 päivänä kesäkuuta 2008,
   Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Bosnia ja Hertsegovinan välisen vakautus- ja assosiaatiosopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan yhteisön puolesta
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 310 artiklan yhdessä 300 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisen virkkeen kanssa,
   ottaa huomioon komission ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Bosnia ja Hertsegovinan välistä vakautus- ja assosiaatiosopimusta koskevat neuvottelut on saatettu loppuun.

               (2)

               Sopimuksen kauppaa koskevat määräykset ovat luonteeltaan poikkeuksellisia ja ne liittyvät vakautus- ja assosiaatioprosessin yhteydessä toteutettavaan politiikkaan, eivätkä ne muodosta Euroopan unionille ennakkotapausta yhteisön kauppapolitiikassa suhteessa muihin yhteisön ulkopuolisiin maihin kuin Länsi-Balkanin maihin.

               (3)

               Sopimus olisi allekirjoitettava Euroopan yhteisön puolesta sillä varauksella, että sopimus tehdään myöhemmin,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   1 artikla
   Hyväksytään Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Bosnia ja Hertsegovinan välisen vakautus- ja assosiaatiosopimuksen allekirjoittaminen yhteisön puolesta sillä varauksella, että sopimus tehdään myöhemmin.
   Sopimuksen teksti on tämän päätöksen liitteenä.
   2 artikla
   Neuvoston puheenjohtaja valtuutetaan nimeämään yksi tai useampi henkilö, jolla on oikeus allekirjoittaa sopimus yhteisön puolesta sillä varauksella, että se tehdään.

      Tehty Luxemburgissa 16 päivänä kesäkuuta 2008.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         D. RUPEL


Avis juridique important

|

31998D0508

98/508/EY: Neuvoston päätös, tehty 18 päivänä kesäkuuta 1998, Euroopan yhteisön ja Australian välisen sopimuksen tekemisestä vaatimustenmukaisuuden arvioinnin, todistusten ja merkintöjen vastavuoroisesta tunnustamisesta

Virallinen lehti nro L 229 , 17/08/1998 s. 0001 - 0002

NEUVOSTON PÄÄTÖS,tehty 18 päivänä kesäkuuta 1998,Euroopan yhteisön ja Australian välisen sopimuksen tekemisestä vaatimustenmukaisuuden arvioinnin, todistusten ja merkintöjen vastavuoroisesta tunnustamisesta (98/508/EY)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 113 artiklan yhdessä 228 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen ja 3 kohdan ensimmäisen alakohdan sekä 228 artiklan 4 kohdan kanssa,ottaa huomioon komission ehdotuksen,sekä katsoo, ettäEuroopan yhteisön ja Australian välinen sopimus vaatimustenmukaisuuden arvioinnin, todistusten ja merkintöjen vastavuoroisesta tunnustamisesta on neuvoteltu ja parafoitu 19 päivänä heinäkuuta 1996 ja olisi hyväksyttävä,tietyt täytäntöönpanoon liittyvät tehtävät sekä erityisesti valtuudet tehdä tiettyjä tarkistuksia sopimuksen alakohtaisiin liitteisiin on annettu sopimuksen mukaisesti perustetun sekakomitean tehtäväksi, jaolisi luotava asianmukaiset sisäiset käytännöt sopimuksen moitteettoman toiminnan varmistamiseksi ja komissiolle olisi annettava valtuudet tehdä sopimukseen tiettyjä teknisiä muutoksia ja tiettyjä päätöksiä sen täytäntöönpanemiseksi,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:1 artiklaHyväksytään Euroopan yhteisön puolesta Euroopan yhteisön ja Australian välinen sopimus vaatimustenmukaisuuden arvioinnin, todistusten ja merkintöjen vastavuoroisesta tunnustamisesta liitteineen ja yhteisine julistuksineen.Sopimusteksti, liitteet ja yhteiset julistukset ovat tämän päätöksen liitteenä.2 artiklaNeuvoston puheenjohtaja valtuutetaan nimeämään henkilöt, joilla on valtuudet allekirjoittaa sopimus yhteisöä sitovasti ja välittämään edelleen yhteisön puolesta sopimuksen 14 artiklassa tarkoitetun nootin (1).3 artikla1. Komissio edustaa yhteisöä sopimuksen 12 artiklassa määrätyssä sekakomiteassa neuvoston nimeämän erityiskomitean avustamana. Komissio toteuttaa sopimuksen 8 artiklan 2 kohdassa ja 12 artiklan 4 kohdan c, d ja e alakohdassa tarkoitetut nimeämiset, ilmoittamiset, tietojen vaihdon ja tarkistuspyynnöt kuultuaan tätä erityiskomiteaa.2. Yhteisön kannan sekakomiteassa tehtäviin päätöksiin alakohtaisten liitteiden I ja IV jaksoja (sopimuksen 12 artiklan 4 kohdan a ja b alakohta ja 6 kohta) koskeviin muutoksiin ja sopimuksen 8 artiklan ja 12 artiklan 6 kohdan d alakohdan mukaiseen vaatimustenmukaisuuden varmentamiseen määrittää komissio kuultuaan tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettua sekakomiteaa.3. Kaikissa muissa tapauksissa neuvosto päättää yhteisön kannasta sekakomiteassa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta.4 artiklaTämä päätös julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tehty Luxemburgissa 18 päivänä kesäkuuta 1998.Neuvoston puolestaG. STRANGPuheenjohtaja(1) Sopimuksen voimaantulopäivä julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.


Avis juridique important

|

31999D0431

1999/431/EHTY: Euroopan parlamentin päätös, tehty 4 päivänä toukokuuta 1999, vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle EHTY:n varainhoidosta varainhoitovuonna 1997

Virallinen lehti nro L 168 , 03/07/1999 s. 0025 - 0028

EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖS,tehty 4 päivänä toukokuuta 1999,vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle EHTY:n varainhoidosta varainhoitovuonna 1997(1999/431/EHTY)EUROOPAN PARLAMENTTI, joka- ottaa huomioon liitteessä olevat summat, jotka olivat Euroopan hiili- ja teräsyhteisön 31. joulukuuta 1997 päivätyssä tilinpäätöksessä(1), ja tilintarkastustuomioistuimen EHTY:n varainhoitovuotta 1997 koskevan vuosikertomuksen sekä komission vastauksen (C4-0055/99)(2), joka vahvistaa, että tilinpäätös antaa todenmukaisen kuvan Euroopan hiili- ja teräsyhteisön varoista ja rahoituksellisesta tilanteesta 31. joulukuuta 1997, sekä tulokset EHTY:n toimista samana päivänä päättyneenä varainhoitovuotena;1. Myöntää komissiolle vastuuvapauden EHTY:n varainhoidosta seuraavassa liitteessä olevien lukujen perusteella, jotka koskevat talousarvion toteuttamista varainhoitovuonna 1997;2. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöksen sekä parlamentin huomautukset sisältävän päätöslauselman komissiolle, neuvostolle, tilintarkastustuomioistuimelle sekä EHTY:n neuvoa-antavalle komitealle ja julkaisemaan ne virallisessa lehdessä (L-sarja).EHTY:N TASE 31. JOULUKUUTA 1997VASTAAVAA>TAULUKON PAIKKA>VASTATTAVAA>TAULUKON PAIKKA>31. JOULUKUUTA 1997 PÄÄTTYVÄN VARAINHOITOVUODEN TULOSLASKELMAKULUT>TAULUKON PAIKKA>TUOTOT>TAULUKON PAIKKA>EHTY:N TOIMINNALLISEN TALOUSARVION TÄYTÄNTÖÖNPANOTULOS>TAULUKON PAIKKA>VARAIHOITOVUODEN TULOKSEN MÄÄRITTÄMINEN>TAULUKON PAIKKA>Julian PRIESTLEYPääsihteeriJosé María GIL-ROBLESpuhemies(1) EYVL C 255, 13.8.1998, s. 3.(2) EYVL C 352, 18.11.1998, s. 1.


title: 2009/5/EY: Euroopan keskuspankin päätös, tehty 18 päivänä joulukuuta 2008 , Euroopan keskuspankin neuvoston vuorottelujärjestelmän aloittamisen lykkäämisestä (EKP/2008/29)

text:
               7.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 3/4

      EUROOPAN KESKUSPANKIN PÄÄTÖS,
   tehty 18 päivänä joulukuuta 2008,
   Euroopan keskuspankin neuvoston vuorottelujärjestelmän aloittamisen lykkäämisestä
   (EKP/2008/29)
   (2009/5/EY)
   EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön (jäljempänä ’EKPJ:n perussääntö’) ja erityisesti sen 10.2 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Perustamissopimuksen 122 artiklan 2 kohdan mukaisesti yhtenäisvaluutan käyttöönottamisesta Slovakiassa 1 päivänä tammikuuta 20098 päivänä heinäkuuta 2008 tehdyn neuvoston päätöksen 2008/608/EY (1) mukaan Slovakia täyttää euron käyttöönottamiseksi vaadittavat edellytykset ja liittymisasiakirjan (2) 4 artiklassa tarkoitettu Slovakiaa koskeva poikkeus kumotaan 1 päivästä tammikuuta 2009.

               (2)

               Kun Slovakia on ottanut euron käyttöön, Euroopan keskuspankin (EKP) neuvoston jäsenten lukumäärä ylittää 21. EKPJ:n perussäännön 10.2 artiklassa määrätään, että siitä päivästä alkaen, jona EKP:n neuvoston jäsenten lukumäärä ylittää 21, kullakin johtokunnan jäsenellä on yksi ääni ja äänioikeutettujen kansallisten keskuspankkien pääjohtajien lukumäärä on 15. Kyseisessä artiklassa myös vahvistetaan säännöt, joiden mukaisesti äänioikeudet kiertävät. EKPJ:n perussäännön 10.2 artiklan kuudennen luetelmakohdan mukaan EKP:n neuvosto, joka tekee päätöksensä kahden kolmasosan enemmistöllä kaikista sekä äänioikeutetuista että vailla äänioikeutta olevista jäsenistään, voi päättää lykätä vuorottelujärjestelmän aloittamisen siihen päivään, jona kansallisten keskuspankkien pääjohtajien lukumäärä ylittää 18.

               (3)

               Neuvoston päätökseksi Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön 10.2 artiklan muuttamisesta 3 päivänä helmikuuta 2003 annetun suosituksen EKP/2003/1 (3) kuudennessa perustelukappaleessa sekä Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön 10.2 artiklan muuttamisesta 21 päivänä maaliskuuta 2003 tehdyn valtion- ja hallituksen päämiesten kokoonpanossa kokoontuvan neuvoston päätöksen 2003/223/EY (4) kuudennessa perustelukappaleessa viitataan mahdollisuuteen lykätä äänioikeuksien vuorottelujärjestelmän aloittamista sellaisen tilanteen välttämiseksi, jossa johonkin ryhmään kuuluvien kansallisten keskuspankkien pääjohtajilla olisi aina äänioikeus. Vuorottelujärjestelmän aloittaminen, kun pääjohtajien lukumäärä ylittää 15, vaatisi poikkeuksellisten järjestelyjen käyttöönottoa, jotta ensimmäiseen ryhmään kuuluvilla kansallisten keskuspankkien pääjohtajilla ei olisi äänioikeutta harvemmin kuin toiseen ryhmään kuuluvilla. Yhtenä vaihtoehtona tämän edellytyksen toteuttamiseksi voisi olla viiden äänioikeuden kohdentaminen ensimmäiseen ryhmään. Tämä johtaisi kuitenkin siihen, että ensimmäiseen ryhmään kuuluvilla pääjohtajilla olisi aina äänioikeus, mikä olisi vastoin tavoitetta, jonka mukaan vuorottelujärjestelmän tulisi koskea kaikkia pääjohtajia. Vaihtoehtoiset järjestelyt, joilla pyritään välttämään se, että ensimmäiseen ryhmään kuuluvilla pääjohtajilla olisi aina äänioikeus, lisäisivät merkittävästi vuorottelujärjestelmän monimutkaisuutta.

               (4)

               EKP:n neuvosto on perusteellisen harkinnan jälkeen tullut siihen tulokseen, että edut vuorottelujärjestelmän aloittamisen lykkäämisestä siihen saakka, kunnes pääjohtajien lukumäärä ylittää 18, ovat suuremmat kuin edut vuorottelujärjestelmän käyttöönotosta pääjohtajien lukumäärän ylittäessä 15. Tällöin myös vältetään monimutkaisten lisäelementtien käyttöönotto väliaikaiseksi tarkoitetussa kahden ryhmän vuorottelujärjestelmässä. Tämän vuoksi on tarkoituksenmukaista lykätä vuorottelujärjestelmän aloittamista, kunnes pääjohtajien lukumäärä ylittää 18,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   1 artikla
   Perussäännön 10.2 kohdan mukaisen vuorottelujärjestelmän aloittamista lykätään siihen päivään, jona kansallisten keskuspankkien pääjohtajien lukumäärä EKP:n neuvostossa ylittää 18.
   2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2009.

      Tehty Frankfurt am Mainissa 18 päivänä joulukuuta 2008.

            EKP:n puheenjohtaja

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  EUVL L 195, 24.7.2008, s. 24.

      (2)  Asiakirja Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu (EUVL L 236, 23.9.2003, s. 33).

      (3)  EUVL C 29, 7.2.2003, s. 6.

      (4)  EUVL L 83, 1.4.2003, s. 66.


Avis juridique important

|

31987D0607

87/607/ETY: Neuvoston päätös tehty 21 päivänä joulukuuta 1987 Euroopan talousyhteisön ja Kyproksen tasavallan välisen assosiointisopimuksen toisen vaiheen täytäntöönpanon edellytyksiä ja yksityiskohtaisia sääntöjä sekä sopimuksen eräiden määräysten mukauttamista koskevan pöytäkirjan tekemisestä

Virallinen lehti nro L 393 , 31/12/1987 s. 0001 - 0001 Suomenk. erityispainos Alue 11 Nide 13 s. 0123  Ruotsink. erityispainos Alue 11 Nide 13 s. 0123

NEUVOSTON PÄÄTÖS,tehty 21 päivänä joulukuuta 1987,Euroopan talousyhteisön ja Kyproksen tasavallan välisen assosiointisopimuksen toisen vaiheen täytäntöönpanon edellytyksiä ja yksityiskohtaisia sääntöjä sekä sopimuksen eräiden määräysten mukauttamista koskevan pöytäkirjan tekemisestä (87/607/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 238 artiklan,ottaa huomioon komission suosituksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin puoltavan lausunnon(1),sekä katsoo, ettäolisi hyväksyttävä Brysselissä 19 päivänä joulukuuta 1972 allekirjoitetun Euroopan talousyhteisön ja Kyproksen tasavallan välisen assosiointisopimuksen(2) toisen vaiheen täytäntöönpanon edellytyksiä ja yksityiskohtaisia sääntöjä sekä sopimuksen eräiden määräysten mukauttamista koskeva pöytäkirja,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1 artikla Hyväksytään yhteisön puolesta Euroopan talousyhteisön ja Kyproksen tasavallan välisen assosiointisopimuksen toisen vaiheen täytäntöönpanon edellytyksiä ja yksityiskohtaisia sääntöjä sekä sopimuksen eräiden määräysten mukauttamista koskeva pöytäkirja ja sen liitteet sekä päätösasiakirja ja sen liitteinä olevat julistukset ja kirjeenvaihto.Pöytäkirjan ja päätösasiakirjan tekstit ovat tämän päätöksen liitteinä.2 artikla Neuvoston puheenjohtaja toimittaa pöytäkirjan 36 artiklassa määrätyn tiedoksi antamisen(3).3 artikla Tämä päätös tulee voimaan ensimmäisenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tehty Brysselissä 21 päivänä joulukuuta 1987.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaB. HAARDER(1) Puoltava lausunto annettu 16 päivänä joulukuuta 1987(2) EYVL N:o L 133, 21.5.1973, s. 2(3) EYVL N:o L 393, 31.12.1987, s. 104


title: 2005/532/EY: Euroopan parlamentin päätös, tehty 12 päivänä huhtikuuta 2005, vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2003, pääluokka II – neuvosto

text:
               27.7.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 196/39

      EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖS,
   tehty 12 päivänä huhtikuuta 2005,
   vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2003, pääluokka II – neuvosto
   (2005/532/EY)
   EUROOPAN PARLAMENTTI, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin yleisen talousarvion varainhoitovuodeksi 2003 (1),
   ottaa huomioon varainhoitovuoden 2003 tulostilin ja taseen (C6-0016/2005),
   ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen varainhoitovuodelta 2003 ja toimielinten vastaukset (2),
   ottaa huomioon tarkastuslausuman tilien luotettavuudesta sekä tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta, jonka tilintarkastustuomioistuin on antanut EY:n perustamissopimuksen 248 artiklan mukaisesti (3),
   ottaa huomioon neuvoston sisäistä tarkastusta koskevan kertomuksen vuodelta 2003,
   ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 272 artiklan 10 kohdan sekä 275 ja 276 artiklan,
   ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25. kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (4) ja erityisesti sen 50 artiklan, 86 artiklan 4 kohdan sekä 145, 146 ja 147 artiklan,
   ottaa huomioon 21. joulukuuta 1977 annetun Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen (5),
   ottaa huomioon työjärjestyksen 71 artiklan ja liitteen V,
   ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön (A6-0066/2005),

               1.

               myöntää neuvoston pääsihteerille vastuuvapauden talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2003;

               2.

               esittää huomautuksensa oheisessa päätöslauselmassa;

               3.

               kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen ja oheisen päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, yhteisöjen tuomioistuimelle, tilintarkastustuomioistuimelle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle, alueiden komitealle ja Euroopan oikeusasiamiehelle sekä huolehtimaan niiden julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä (L-sarja).

            Puhemies

         Josep BORRELL FONTELLES

            Pääsihteeri

         Julian PRIESTLEY

      (1)  EUVL L 54, 28.2.2003, s. 1.

      (2)  EUVL C 293, 30.11.2004, s. 1.

      (3)  EUVL C 294, 30.11.2004, s. 99.

      (4)  EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (5)  EYVL L 356, 31.12.1977, s. 1.

         EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖSLAUSELMA,
      joka sisältää huomautukset, jotka ovat osa päätöstä vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2003, pääluokka II – neuvosto
      EUROOPAN PARLAMENTTI, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin yleisen talousarvion varainhoitovuodeksi 2003 (1),
      ottaa huomioon varainhoitovuoden 2003 tulostilin ja taseen (C6-0016/2005),
      ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen varainhoitovuodelta 2003 ja toimielinten vastaukset (2),
      ottaa huomioon tarkastuslausuman tilien luotettavuudesta ja tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta, jonka tilintarkastustuomioistuin on antanut EY:n perustamissopimuksen 248 artiklan mukaisesti (3),
      ottaa huomioon neuvoston sisäistä tarkastusta koskevan kertomuksen vuodelta 2003,
      ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 272 artiklan 10 kohdan sekä 275 ja 276 artiklan,
      ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25. kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (4) ja erityisesti sen 50 artiklan, 86 artiklan 4 kohdan sekä 145, 146 ja 147 artiklan,
      ottaa huomioon 21. joulukuuta 1977 annetun Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen (5),
      ottaa huomioon työjärjestyksen 71 artiklan ja liitteen V,
      ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön (A6-0066/2005),

                  1.

                  panee tyytyväisenä merkille, että tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksessa varainhoitovuodelta 2003 on erillinen neuvostoa koskeva jakso; panee merkille neuvoston yhteenvedon vuonna 2003 toteutetuista sisäisistä tarkastuksista; pitää tervetulleena neuvoston ja parlamentin välisen tiedonvaihdon parantamista kyseisten toimielinten vastuuvapausmenettelyn yhteydessä käymän epävirallisen vuoropuhelun kautta; toteaa, että näiden seikkojen myötä neuvoston talousarvioon liittyvän vastuuvapausmenettelyn avoimuus on lisääntynyt;

                  2.

                  panee merkille neuvoston aikomuksen toimittaa selvityksiä ja toteuttaa uuden varainhoitoasetuksen noudattamiseksi vielä tarvittavat toimet vuoden 2004 loppuun mennessä, kuten tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksessa todettiin, ja pyytää neuvostoa toimittamaan Euroopan parlamentille luettelon ongelmista, joita varainhoitoasetuksen täytäntöönpanossa on ilmennyt;

                  3.

                  panee merkille tilintarkastustuomioistuimen huomautuksen siitä, että neuvosto teki oikeudellisista palveluista sopimukset ilman tarjouskilpailumenettelyä, vaikka niiden arvo ylitti tarjouskilpailumenettelyä edellyttävän kynnysarvon; panee merkille, että neuvosto hyväksyy täysin kyseisen huomautuksen ja on aloittanut tarjouskilpailumenettelyn tehdäkseen mainituntyyppisiä oikeudellisia palveluja koskevan puitesopimuksen; tähdentää, että on tärkeää noudattaa varainhoitoasetuksen julkisia hankintoja koskevia sääntöjä;

                  4.

                  pyytää neuvostoa toimittamaan vastuuvapausviranomaiselle vuosittain toimintakertomuksen 25. kesäkuuta 2002 annetun varainhoitoasetuksen 60 artiklan 7 kohdan mukaisesti, kuten kaikki muut toimielimet, myös Euroopan parlamentti, ovat tehneet;

                  5.

                  on sitä mieltä, että yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) määrärahojen käytön ja hallinnoinnin selkeyttäminen neuvostossa lisäisi avoimuutta; vaatii neuvostoa erottamaan talousarviossaan YUTP:n valmistelukulut omaksi kohdaksi, kuten tilintarkastustuomioistuin suositteli erityiskertomuksessaan nro 13/2001; tähdentää, että komission asemaa YUTP:hen liittyvien toimien toteuttamisessa on selkeytettävä tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa nro 13/2001 esitettyjen suositusten mukaisesti; kannattaa komission asemaa YUTP:n toteuttamisessa koskevien selkeiden toimintaperiaatteiden ja järjestelyjen sisällyttämistä uuteen toimielinten väliseen sopimukseen talousarviosta;

                  6.

                  pahoittelee sitä, että aikarajoitusten vuoksi se ei kykene kiinnittämään neuvoston vastuuvapaussuositukseen sen ansaitsemaa huomiota, ja kehottaa komissiota antamaan – ja neuvostoa hyväksymään – seuraavan varainhoitoasetuksen 145 artiklan 1 kohdan muutosesityksen:
                  ”Ennen vuoden n +2 kesäkuun 30 päivää Euroopan parlamentti myöntää neuvoston määräenemmistöllä antamasta suosituksesta komissiolle vastuuvapauden varainhoitovuoden n talousarvion toteuttamisesta.”

         (1)  EUVL L 54, 28.2.2003, s. 1.

         (2)  EUVL C 293, 30.11.2004, s. 1.

         (3)  EUVL C 294, 30.11.2004, s. 99.

         (4)  EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

         (5)  EYVL L 356, 31.12.1977, s. 1.


title: 2008/459/EY: Neuvoston päätös, tehty 6 päivänä kesäkuuta 2008 , alueiden komitean Yhdistyneestä kuningaskunnasta olevan jäsenen nimeämisestä

text:
               19.6.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 160/30

      NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   tehty 6 päivänä kesäkuuta 2008,
   alueiden komitean Yhdistyneestä kuningaskunnasta olevan jäsenen nimeämisestä
   (2008/459/EY)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 263 artiklan,
   ottaa huomioon Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvosto teki 24 päivänä tammikuuta 2006 päätöksen 2006/116/EY alueiden komitean jäsenten ja varajäsenten nimeämisestä 26 päivän tammikuuta 2006 ja 25 päivän tammikuuta 2010 väliseksi kaudeksi (1).

               (2)

               Alueiden komiteassa on vapautunut yksi jäsenen paikka Conor MURPHYn erottua,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   1 artikla
   Roger KNOX, Member of East Lothian Council, nimetään alueiden komitean jäseneksi jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 25 päivään tammikuuta 2010.
   2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se tehdään.

      Tehty Luxemburgissa 6 päivänä kesäkuuta 2008.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         A. VIZJAK

      (1)  EUVL L 56, 25.2.2006, s. 75.


Avis juridique important

|

31997D0470

97/470/EY: Neuvoston päätös, tehty 22 päivänä heinäkuuta 1997, alueiden komitean jäsenen nimeämisestä

Virallinen lehti nro L 200 , 29/07/1997 s. 0058 - 0058

NEUVOSTON PÄÄTÖS,tehty 22 päivänä heinäkuuta 1997,alueiden komitean jäsenen nimeämisestä (97/470/EY) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 198 a artiklan,ottaa huomioon alueiden komitean jäsenten ja varajäsenten nimeämisestä 26 päivänä tammikuuta 1994 (1) ja 23 päivänä tammikuuta 1995 (2) tehdyt neuvoston päätökset,sekä katsoo, ettäalueiden komiteassa on vapautunut varsinaisen jäsenen paikka varsinaisen jäsenen Artur Torres Pereiran erottua, mikä on annettu neuvostolle tiedoksi 29 päivänä tammikuuta 1997, jaottaa huomioon Portugalin hallituksen ehdotuksen,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:Ainoa artikla Nimetään Francisco Augusto Caimoto Amaral alueiden komitean jäseneksi Artur Torres Pereiran tilalle tämän jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 25 päivään tammikuuta 1998 saakka.Tehty Brysselissä 22 päivänä heinäkuuta 1997.Neuvoston puolestaJ. POOSPuheenjohtaja(1) EYVL N:o L 31, 4.2.1994, s. 29(2) EYVL N:o L 25, 2.2.1995, s. 20


Avis juridique important

|

32000D0723

Neuvoston päätös, tehty 20 päivänä marraskuuta 2000, Euroopan unionin osallistumisesta aseiden keräämiseen ja hävittämiseen Albaniassa tehdyn neuvoston päätöksen 1999/320/YUTP kumoamisesta

Virallinen lehti nro L 292 , 21/11/2000 s. 0002 - 0002

Neuvoston päätös,tehty 20 päivänä marraskuuta 2000,Euroopan unionin osallistumisesta aseiden keräämiseen ja hävittämiseen Albaniassa tehdyn neuvoston päätöksen 1999/320/YUTP kumoamisesta(2000/723/YUTP)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 23 artiklan 2 kohdan,ottaa huomioon yhteisen toiminnan 1999/34/YUTP Euroopan unionin osallistumisesta käsiaseiden ja kevyiden aseiden epävakauttavan keskittymisen ja leviämisen torjumiseen(1), ja erityisesti sen 7 artiklan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Neuvosto teki 10 päivänä toukokuuta 1999 päätöksen 1999/320/YUTP Euroopan unionin osallistumisesta aseiden keräämiseen ja hävittämiseen Albaniassa(2), jolla pantiin täytäntöön yhteinen toiminta 1999/34/YUTP tukemalla Yhdistyneiden Kansakuntien aseidenriisuntaosaston ja Yhdistyneiden Kansakuntien kehitysohjelman (UNDP) koehanketta "Aseiden luovuttaminen Albanian Gramshin alueen kehittämisen vastineeksi".(2) Neuvosto teki 17 päivänä joulukuuta 1999 päätöksen 1999/846/YUTP(3), jolla muutetaan päätöstä 1999/320/YUTP Elbasanin ja Peshkopjan alueiden lisäämiseksi siihen.(3) Yhdistyneiden Kansakuntien kehitysohjelman (UNDP) edustaja ilmoitti 5 päivänä huhtikuuta 2000 komissiolle, ettei UNDP voinut sitoutua täyttämään komission sille päätöksen 1999/320/YUTP mukaisesti esittämän sopimusluonnoksen ehtoja eikä etenkään sen 3 artiklaa, joka koskee Gramshin, Elbasanin ja Peshkopjan alueilta kerättyjen aseiden hävittämistä.(4) Tämän vuoksi on syytä kumota päätös 1999/320/YUTP sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 1999/846/YUTP,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:1 artiklaKumotaan päätös 1999/320/YUTP.2 artiklaTätä päätöstä noudatetaan päivästä, jona se tehdään.3 artiklaTämä päätös julkaistaan virallisessa lehdessä.Tehty Brysselissä 20 päivänä marraskuuta 2000.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaH. Védrine(1) EYVL L 9, 15.1.1999, s. 1.(2) EYVL L 123, 13.5.1999, s. 12.(3) EYVL L 326, 18.12.1999, s. 74.


title: 2006/144/EY: Neuvoston päätös, tehty  20 päivänä helmikuuta 2006 , maaseudun kehittämistä koskevista yhteisön strategisista suuntaviivoista (ohjelmakausi 2007–2013)

text:
               25.2.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 55/20

      NEUVOSTON PÄÄTÖS,

   tehty 20 päivänä helmikuuta 2006,
   maaseudun kehittämistä koskevista yhteisön strategisista suuntaviivoista (ohjelmakausi 2007–2013)
   (2006/144/EY)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen 20 päivänä syyskuuta 2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 (1) ja erityisesti sen 9 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen,
   ottaa huomioon komission ehdotuksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (2),
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 9 artiklan 1 kohdassa säädetään, että maaseudun kehittämistä koskevat strategiset suuntaviivat olisi vahvistettava yhteisön tasolla 1 päivänä tammikuuta 2007 alkavaksi ja 31 päivänä joulukuuta 2013 päättyväksi ohjelmakaudeksi maaseudun kehittämistä koskevien ensisijaisten tavoitteiden asettamiseksi.

               (2)

               Näissä strategisissa suuntaviivoissa olisi tuotava ilmi maatalouden monivaikutteinen tehtävä maisemien, elintarvikkeiden sekä kulttuuri- ja luonnonperinnön rikkauden ja monimuotoisuuden säilyttämisessä koko yhteisössä.

               (3)

               Näissä strategisissa suuntaviivoissa olisi määriteltävä yhteisön ensisijaisten tavoitteiden toteutumisen kannalta tärkeät alat erityisesti Göteborgin Eurooppa-neuvostossa (15. ja 16. kesäkuuta 2001) vahvistettujen Göteborgin kestävän kehityksen tavoitteiden sekä Thessalonikin Eurooppa-neuvostossa (20. ja 21. kesäkuuta 2003) vahvistetun kasvun ja työllisyyden edistämiseen tähtäävän Lissabonin uudistetun strategian osalta.

               (4)

               Kunkin jäsenvaltion olisi näiden strategisten suuntaviivojen perusteella laadittava kansallinen strategiansa viitekehykseksi maaseudun kehittämisohjelmien laadinnalle,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   Ainoa artikla
   Vahvistetaan maaseudun kehittämistä koskevat yhteisön strategiset suuntaviivat ohjelmakaudeksi 2007–2013 liitteessä esitetyn mukaisesti.

      Tehty Brysselissä 20 päivänä helmikuuta 2006.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J. PRÖLL

      (1)  EUVL L 277, 21.10.2005, s. 1.

      (2)  Ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä.

      LIITE
      Maaseudun kehittämistä koskevat yhteisön strategiset suuntaviivat ohjelmakaudeksi 2007–2013
      1.   JOHDANTO
      Asetuksessa (EY) N:o 1698/2005 määritellään maaseudun kehittämisrahastosta myönnettävän tuen käyttötarkoitus ja soveltamisala. Yhteisön strategisissa suuntaviivoissa määritellään tähän liittyen yhteisön ensisijaisten tavoitteiden toteutumisen kannalta tärkeät alat erityisesti Göteborgin kestävän kehityksen tavoitteiden sekä kasvun ja työllisyyden edistämiseen tähtäävän Lissabonin uudistetun strategian osalta.
      Maaseudun kehittämistä koskevien yhteisön strategisten suuntaviivojen ansiosta voidaan

                  —

                  määritellä ja sopia alat, joilla EU:n maaseudun kehittämistuki luo eniten lisäarvoa EU:n tasolla,

                  —

                  luoda yhteys EU:n ensisijaisiin päätavoitteisiin (Lissabon, Göteborg) ja nivoa ne maaseudun kehittämispolitiikkaan,

                  —

                  varmistaa johdonmukaisuus muiden EU-politiikkojen ja erityisesti koheesio- ja ympäristöpolitiikan kanssa,

                  —

                  tukea uuden markkinasuuntautuneen yhteisen maatalouspolitiikan täytäntöönpanoa ja siihen liittyvää rakenteiden uudistamista vanhoissa ja uusissa jäsenvaltioissa.

            2.   MAASEUDUN KEHITTÄMINEN JA YHTEISÖN YLEISET TAVOITTEET
      2.1   Yhteinen maatalouspolitiikka ja maaseudun kehittäminen
      Maatalous on edelleen suurin maaseutualueiden käyttäjä ja tärkein tekijä maaseudun ja ympäristön laadun kannalta. Yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) ja maaseudun kehittämisen merkitys on kasvanut Euroopan unionin viimeisimmän laajentumisen myötä.
      Ilman YMP:n kahta pilaria eli markkinapolitiikkaa ja maaseudun kehittämispolitiikkaa monet Euroopan maaseutualueet kärsisivät yhä lisääntyvistä taloudellisista, sosiaalisista ja ympäristöön liittyvistä ongelmista. Eurooppalaisen maatalouden malli heijastaa maatalouden moniulotteista tehtävää maisemien, elintarvikkeiden sekä kulttuuri- ja luonnonperinnön rikkauden ja monimuotoisuuden säilyttämisessä (1).
      YMP:n, markkinapolitiikan ja maaseudun kehittämispolitiikan pääperiaatteet hahmoteltiin Göteborgin Eurooppa-neuvostossa (15. ja 16. kesäkuuta 2001). Sen päätelmien mukaan vahva taloudellinen suorituskyky on kytkettävä luonnonvarojen kestävään käyttöön ja kestävän kehityksen edellyttämiin jätetasoihin, biologiseen monimuotoisuuteen, ekosysteemien säilymiseen ja aavikoitumisen estämiseen. Jotta näihin haasteisiin voidaan vastata, yhteisen maatalouspolitiikan olisi tämänhetkisessä ja tulevassa muodossaan myötävaikutettava kestävän kehityksen saavuttamiseen asettamalla painopisteeksi terveellisten ja korkealaatuisten tuotteiden, ympäristöllisesti kestävien tuotantomenetelmien luonnonmukainen tuotanto mukaan lukien, uudistuvien raaka-aineiden ja biologisen monimuotoisuuden suojelun edistäminen.
      Nämä pääperiaatteet vahvistettiin kesäkuussa 2003 Thessalonikin Eurooppa-neuvoston Lissabonin strategiaa koskevissa päätelmissä (20. ja 21. kesäkuuta 2003). Uudistettu YMP ja maaseudun kehittämispolitiikka voivat tulevina vuosina olla avaintekijöitä kilpailukyvyn ja kestävän kehityksen edistämisessä.
      2.2   Kohti kestävää maataloutta: vuosien 2003 ja 2004 YMP-uudistukset
      Vuosina 2003 ja 2004 toteutetut YMP-uudistukset vauhdittivat merkittävästi pyrkimyksiä parantaa EU:n maatalouden kilpailukykyä ja edistää sen kestävää kehitystä. Ne myös loivat puitteet tuleville uudistuksille. Euroopan maatalouden kilpailukyky on parantunut perättäisten uudistusten ansiosta, joissa alennettiin hintatukitakuita ja edistettiin rakennesopeutusta. Tuotantomääristä riippumattomien suorien tukien käyttöönotto kannustaa viljelijöitä vastaamaan kuluttajien kysyntään perustuviin markkinasignaaleihin, eikä määrällisiin kannustimiin. Kun sovelletaan täydentäviä ehtoja eli ympäristöä, elintarvikkeiden turvallisuutta sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevia vaatimuksia, kuluttajien luottamus paranee ja maanviljelyksen ympäristöllisesti kestävä kehitys edistyy.
      2.3   Maaseudun kehittäminen kaudella 2007–2013
      Tulevassa maaseudun kehittämispolitiikassa keskitytään kolmeen avainalueeseen: elintarviketalous, ympäristö sekä maaseudun elinkeinoelämä ja väestö laajemmin käsitettynä. Uuden sukupolven maaseudun kehittämisstrategiat ja -ohjelmat laaditaan jäsenneltyinä toimintalinjoiksi, jotka ovat maa- ja metsätalousalan kilpailukyvyn parantamista koskeva toimintalinja 1, ympäristön ja maaseudun tilan parantamista koskeva toimintalinja 2, maaseutualueiden elämänlaatua ja maaseudun elinkeinoelämän monipuolistamista koskeva toimintalinja 3 sekä Leader-toimintalinja 4.
      Toimintalinjassa 1 sovellettavat toimenpiteet kohdistetaan maa-, metsä- ja elintarviketalouden inhimilliseen ja fyysiseen pääomaan (tiedonsiirron ja innovaatioiden edistäminen) sekä laadukkaaseen tuotantoon. Toimintalinjan 2 toimenpiteillä pyritään suojelemaan ja parantamaan luonnonvaroja sekä säilyttämään luonnonarvoiltaan arvokkaat maa- ja metsätalousjärjestelmät sekä kulttuurimaisemat Euroopan maaseutualueilla. Toimintalinjan 3 tavoitteena on maaseutualueiden paikallisten infrastruktuurien ja inhimillisen pääoman kehittäminen sekä talouskasvua ja työllisyyttä koskevien edellytysten parantaminen kaikilla aloilla, kuten myös taloudellisen toiminnan monipuolistaminen. Toimintalinja 4 perustuu Leader-toiminnasta saatuihin kokemuksiin, ja se mahdollistaa innovatiivisen hallinnoinnin maaseudun kehittämistä koskevan paikallistasolla toteutettavan alhaalta ylös -lähestymistavan mukaisesti.
      2.4   Haasteiden kohtaaminen
      Maaseutualueille on ominaista olosuhteiden moninaisuus: esimerkiksi syrjäiset maaseutualueet kärsivät väestökadosta ja taantuvat, kun taas kaupunkien lähialueet joutuvat kaupunkikeskusten aiheuttaman yhä suuremman paineen kohteeksi.
      OECD:n väestötiheyteen perustuvan määritelmän mukaan EU:n pinta-alasta on maaseutualuetta (2) 92 prosenttia. Lisäksi 19 prosenttia väestöstä asuu maaseutuvoittoisilla alueilla ja 37 prosenttia sellaisilla alueilla, joista huomattava osa on maaseutualuetta. Nämä alueet tuottavat 45 prosenttia EU:n bruttoarvonlisästä ja työllistävät 53 prosenttia väestöstä mutta ovat monien sosioekonomisten ja myös rakenteellisten indikaattorien perusteella taajama-alueiden jäljessä. Maaseutualueilla ovat tulot asukasta kohden noin kolmanneksen alhaisemmat (3) ja naisten työllisyysaste on pienempi. Palveluala ei ole niin kehittynyt ja korkeakoulutuksen saaneita asukkaita on vähemmän, kuten myös niitä kotitalouksia, joilla on laajakaistayhteys Internetiin. Joillakin maaseutualueilla suurimpana ongelmana on kaukainen ja syrjäinen sijainti. Nämä haittatekijät näyttävät voimistuvan maaseutuvoittoisilla alueilla, vaikka koko EU:n tasolla yleiskuva voi vaihdella suuresti jäsenvaltioittain. Mahdollisuuksien, kontaktien ja koulutustarjonnan puute ovat erityisesti syrjäisimpien maaseutualueiden naisten ja nuorten ongelma.
      EU:n laajentuminen on muuttanut maatalouden kokonaiskuvaa. Maatalouden osuus BKT:sta on vanhoissa jäsenvaltioissa 2 prosenttia, uusissa jäsenvaltioissa 3 prosenttia sekä Romaniassa ja Bulgariassa yli 10 prosenttia. Uusissa jäsenvaltioissa maataloudessa työskentelevien osuus on kolme kertaa suurempi (12 %) kuin vanhoissa jäsenvaltioissa (4 %), Bulgariassa ja Romaniassa huomattavasti enemmän.
      Maatalous- ja elintarvikealat ovat tärkeä osa EU:n taloutta, sillä ne tarjoavat 15 miljoonaa työpaikkaa (8,3 % kokonaistyöllisyydestä) ja muodostavat 4,4 prosenttia BKT:stä. EU on maailman suurin elintarvikkeiden ja juomien tuottaja, ja niiden kokonaistuotannon arvio on noin 675 miljardia euroa. Ala on kuitenkin yritysten koon suhteen jyrkästi kaksijakoinen ja pirstoutunut, mistä aiheutuu niille merkittäviä mahdollisuuksia ja uhkia. Metsätalous ja siihen liittyvät tuotannonalat työllistävät noin 3,4 miljoonaa henkeä, ja niiden liikevaihto on 350 miljardia euroa. Kuitenkin vain 60 prosenttia vuotuisesta metsänkasvusta hyödynnetään.
      Maa- ja metsätalouden osuus maankäytöstä EU:ssa on 77 prosenttia. Maatalouden ympäristönsuojelutulokset luonnonvarojen säilyttämisen ja parantamisen osalta ovat olleet viime vuosina vaihtelevia. Vedenlaadun osalta voidaan todeta, että kokonaistyppikuormitus on useimmissa vanhoissa jäsenvaltioissa hieman vähentynyt vuodesta 1990, vaikkakin ravinteiden huuhtoutuminen on joillekin maille ja alueille yhä merkittävä ongelma. Ammoniakkipäästöt, rehevöityminen, maaperän köyhtyminen ja biologisen monimuotoisuuden väheneminen ovat edelleen ongelmia monilla alueilla. Yhä suurempi osa maatalousmaasta käytetään kuitenkin luonnonmukaiseen tuotantoon (5,4 miljoonaa hehtaaria EU:ssa) ja uusiutuvien energialähteiden tuotantoon (noin 1,4:ää miljoonaa hehtaaria käytettiin bioenergian tuottamiseen vuonna 2004; 0,3 miljoonalla hehtaarilla sovellettiin energiakasvipalkkiota ja 0,6 miljoonaa hehtaaria oli tuotannosta poistettua maata). Ilmastonmuutoksen pitkän aikavälin näkymät tulevat yhä enemmän vaikuttamaan maa- ja metsätaloustoimintaan. Biologisen monimuotoisuuden suojeleminen on edistynyt Natura 2000 -hankkeen täytäntöönpanon myötä: 12–13 prosenttia maa- ja metsäaloista on nimetty Natura-alueeksi. Luonnonarvoiltaan arvokkailla maatalousjärjestelmillä on tärkeä tehtävä paitsi biologisen monimuotoisuuden ja elinympäristöjen säilyttämisessä sekä myös maiseman ja maaperän laadun suojelemisessa. Useimmissa jäsenvaltioissa tällaisia maatalousjärjestelmiä on 10–30 prosenttia maatalousmaasta. Joillakin alueilla maataloustoiminnan lopettaminen voisi aiheuttaa vakavia ympäristöriskejä.
      Maaseutualueilla on sen vuoksi tulevina vuosina erityisiä haasteita, jotka liittyvät kasvuun, työllisyyteen ja kestävään kehitykseen. Maaseutualueet tarjoavat kuitenkin sisältämänsä potentiaalin ansiosta todellisia mahdollisuuksia: kasvu uusilla aloilla, maaseudun tarjoamien palvelujen ja hyödykkeiden sekä matkailun kehittyminen, maaseutualueiden houkuttavuus asuin- ja työskentelypaikkana sekä niiden tehtävä luonnonvarojen ja erittäin arvostettujen maisemien säilyttämisessä.
      Jotta maatalous- ja elintarvikealat voisivat vastata kehittyvien markkinoiden kysyntään sekä Euroopassa että maailmanlaajuisesti, niiden on hyödynnettävä mahdollisuudet, joita uudet lähestymistavat, teknologiat ja innovaatiot tarjoavat. Tärkein voimavara on inhimillinen pääoma, johon investoimalla maaseutualueet ja maataloustuotteita jalostava elintarviketeollisuus voivat katsoa luottavasti tulevaisuuteen.
      Lissabonin strategian elvyttämisen yhteydessä Eurooppa-neuvosto vahvisti jälleen, että Lissabonin strategia on nähtävä kestävän kehityksen vaatimuksen laajemmassa yhteydessä ja nykypäivän tarpeisiin on vastattava vaarantamatta tulevien sukupolvien mahdollisuutta vastata omiin tarpeisiinsa (4). Uudella ohjelmakaudella on ainutkertainen mahdollisuus suunnata uudesta maaseudun kehittämisrahastosta myönnettävää tukea talouskasvun, työllisyyden ja kestävän kehityksen edistämiseksi. Tässä suhteessa se on täysin yhdenmukainen kestävän kehityksen pääperiaatteista annetun julistuksen (5) ja uudistetun Lissabonin toimintaohjelman kanssa, jolla pyritään kohdistamaan varoja siten, että Euroopasta tulee houkuttelevampi paikka sijoittajille ja työntekijöille, osaaminen ja innovointi lisääntyy kasvun tueksi ja uusia ja parempia työpaikkoja syntyy.
      Maaseudun kehittämispolitiikan on autettava maaseutualueita pääsemään näihin tavoitteisiin kaudella 2007–2013. Tämä edellyttää, että maaseutualueiden kilpailukyvyn lisäämiseen, työpaikkojen luomiseen ja innovointiin sovelletaan strategisempaa lähestymistapaa ja ohjelmien toteuttamiseen liittyvää hallinnointia parannetaan. Maa- ja metsätalousalalla on yhä enemmän keskityttävä ihmisiin, taitotietoon ja pääomaan tehtäviin kaukonäköisiin investointeihin, kaikkia osapuolia hyödyttävien ympäristöpalvelujen uusiin toteuttamistapoihin sekä useampien ja parempien työpaikkojen luomiseen toimintoja monipuolistamalla, erityisesti naisille ja nuorille. Kun EU:n maaseutualueita autetaan hyödyntämään potentiaaliaan houkuttelevina työskentely- ja asuinpaikkoina, maaseudun kehittämispolitiikalla voidaan osaltaan edistää kestävää kehitystä Euroopan alueella.
      3.   MAASEUDUN KEHITTÄMISTÄ KOSKEVAT YHTEISÖN ENSISIJAISET TAVOITTEET OHJELMAKAUDELLA 2007–2013
      Asetuksessa (EY) N:o 1698/2005 vahvistettujen tavoitteiden mukaisesti jäljempänä esitetyissä strategisissa suuntaviivoissa määritellään yhteisön ensisijaiset tavoitteet asetuksen 9 artiklan mukaisesti. Suuntaviivoissa otetaan huomioon Lissabonin ja Göteborgin Eurooppa-neuvostojen päätelmissä esitetyt keskeiset poliittiset tavoitteet. Kunkin ensisijaisten tavoitteiden ryhmän osalta esitetään ohjeellisia avaintoimia. Kukin jäsenvaltio laatii näiden strategisten suuntaviivojen perusteella maaseudun kehittämistä koskevat kansalliset strategiansa viitekehykseksi maaseudun kehittämisohjelmien laadinnalle.
      Yhteisön maaseudun kehittämisen ensisijaisiin tavoitteisiin myönnetään määrärahoja ottaen huomioon kunkin ohjelma-alueen tilanne, vahvuudet, heikkoudet ja mahdollisuudet (kuitenkin siten, että jokaiselle toimintalinjalle on vahvistettu vähimmäismäärä). Kukin yhteisön ensisijaisista tavoitteista ja niiden osuus Lissabonin ja Göteborgin tavoitteiden saavuttamisessa on otettava huomioon jäsenvaltioiden tasolla kansallisessa strategiasuunnitelmassa ja maaseudun kehittämisohjelmissa. Monissa tapauksissa ensisijaisia tavoitteita on myös kansallisella tai alueellisella tasolla elintarvikeketjuun taikka maa- ja metsätalouden ympäristölliseen, ilmastolliseen ja maantieteelliseen tilanteeseen liittyvien erityisongelmien vuoksi. Maaseutualueet saattavat joutua käsittelemään muita erityiskysymyksiä, kuten kaupunkien lähialueiden paineet, työttömyys, kaukainen sijainti tai alhainen väestötiheys.
      3.1   Maa- ja metsätalousalan kilpailukyvyn parantaminen

         Yhteisön strateginen suuntaviiva

         Euroopan maa- ja metsätalouden sekä elintarvikkeiden jalostuksen aloilla on merkittävät mahdollisuudet kehittää edelleen laadukkaita ja suuremman lisäarvon tuotteita, jotka vastaavat eurooppalaisten kuluttajien ja maailmanmarkkinoiden monipuoliseen ja kasvavaan kysyntään.

         Toimintalinjaan 1 osoitetuilla määrärahoilla olisi pyrittävä rakentamaan Euroopan elintarviketaloudesta vahva ja dynaaminen. Olisi keskityttävä tietämyksen siirtoon, uudenaikaistamiseen, innovointiin ja laatuun elintarvikeketjussa ja aloilla, joilla ensisijaisesti tehdään fyysisiä ja inhimillisiä pääomainvestointeja.

      Näiden ensisijaisten tavoitteiden saavuttamiseksi jäsenvaltioita kannustetaan suuntaamaan tuki avaintoimiin. Tällaisia avaintoimia voisivat olla muun muassa

                  i)

                  maatalousalan rakenneuudistus ja uudenaikaistaminen, joilla on edelleen merkittävä tehtävä useiden maaseutualueiden kehittämisessä erityisesti uusissa jäsenvaltioissa. Maatalouden onnistunut mukauttaminen voi olla olennaisen tärkeää maatalousalan kilpailukyvyn ja ympäristöllisesti kestävän kehityksen parantamisessa, työpaikkojen luomisessa ja kasvun edistämisessä maatalouteen liittyvillä aloilla. Tähän kuuluu muutokseen valmistautumisen tukeminen maatalousalan rakenneuudistuksen ja uudenaikaistamisen toteuttamiseksi ja ennakoivan lähestymistavan kehittäminen viljelijöiden koulutukseen ja uudelleenkoulutukseen erityisesti siirrettävien taitojen osalta;

                  ii)

                  elintarvikeketjuun osallistumisen edistäminen. Euroopan elintarviketeollisuus on yksi maailman kilpailukykyisimmistä ja innovatiivisimmista, mutta se joutuu kilpailemaan yhä kiristyvillä maailmanmarkkinoilla. Maaseudun elinkeinoelämällä on huomattavia mahdollisuuksia luoda ja markkinoida uusia tuotteita, säilyttää maaseutualueilla suurempi arvo tuotteista laatujärjestelmiä soveltamalla ja parantaa eurooppalaisten tuotteiden imagoa muualla maailmassa. Elintarvikeketjuun osallistumista edistävät myös neuvonta- ja tukipalvelujen käyttö yhteisön vaatimusten täyttämiseksi. Markkinasuuntautunut maatalousala lujittaa entisestään Euroopan elintarviketeollisuuden asemaa merkittävänä työllistäjänä ja talouskasvun lähteenä;

                  iii)

                  innovoinnin edistäminen sekä tutkimuksen ja kehityksen hyödyntämismahdollisuuksien parantaminen. Innovointi on yhä tärkeämpää Euroopan maa- ja metsätalous- sekä elintarvikealoilla. Vaikka Euroopan suuret elintarvikealan yritykset ovat usein uusien suuntausten etulinjassa, uusien tuotteiden ja prosessien käyttöönotto voisi merkittävästi parantaa pienten jalostus- ja maatalousyritysten tehokkuutta. Erityisesti uusien yhteistyömuotojen soveltaminen voisi parantaa mahdollisuuksia hyödyntää tutkimusta ja kehittämistä sekä edistää innovointia ja seitsemännessä puiteohjelmassa toteutettavia toimia (6);

                  iv)

                  tieto- ja viestintätekniikan käyttöönoton ja levittämisen edistäminen. Elintarviketalousalan on kokonaisuutena todettu olevan jäljessä tieto- ja viestintätekniikan hyödyntämisessä. Tämä koskee erityisesti pienyrityksiä. Sähköisen liiketoiminnan sovelluksia käytetään edelleen vähän suuria monikansallisia yrityksiä ja niiden merkittäviä toimittajia lukuun ottamatta. Maaseudun kehittämisvaroilla olisi täydennettävä erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten osalta komission aloitteita (kuten i2010) sähköisen liiketoiminnan, tietoteknisten taitojen ja verkko-opiskelun aloilla;

                  v)

                  dynaamisen yrittäjyyden edistäminen. Viimeaikaisilla uudistuksilla on Euroopan maataloudelle luotu markkinasuuntautunut ympäristö, joka tarjoaa maatalousyrityksille uusia mahdollisuuksia. Tämän taloudellisen potentiaalin toteutuminen riippuu kuitenkin strategisista ja organisatorisista taidoista. Nuorten viljelijöiden kannustamisella alalle voi olla tässä suhteessa merkittävä tehtävä;

                  vi)

                  uusien markkinoiden löytäminen maa- ja metsätaloustuotteille. Uusilla markkinoilla voi lisäarvo olla suurempi erityisesti laatutuotteiden osalta. Non food -tuotannon alalla investointeihin ja koulutukseen myönnettävällä maaseudun kehittämistuella voidaan täydentää ensimmäisen pilarin alan toimenpiteitä luomalla tuotannolle innovatiivisia uusia markkinoita tai auttamalla kehittämään uusiutuvan energian raaka-aineita, biopolttoaineita ja jalostuskapasiteettia;

                  vii)

                  maa- ja metsätalouden ympäristövaikutusten vähentäminen. Kestävä kehitys riippuu kyvystä tuottaa tiukkojen ympäristövaatimusten mukaisia tuotteita, joita kuluttajat haluavat ostaa. Ympäristötehokkuuden parantamiseksi tehtävät investoinnit voivat lisätä myös tuotannon tehokkuutta kaikkien osapuolten hyödyksi.

            Maatalouden sukupolvenvaihdosten vauhdittamiseksi voidaan harkita toimintalinjan 1 mukaisten toimenpiteiden yhdistelmää nuorten viljelijöiden tarpeisiin mukautettuna.
      3.2   Ympäristön ja maaseudun parantaminen

         Yhteisön strateginen suuntaviiva

         Toimintalinjaan 2 osoitetuilla määrärahoilla olisi pyrittävä suojelemaan ja parantamaan EU:n luonnonvarojen ja maaseutualueiden maisemia osallistumalla toimintaan kolmella EU-tason ensisijaisella alalla, jotka ovat: biologinen monimuotoisuus ja luonnonarvoiltaan arvokkaiden maa- ja metsätalousjärjestelmien sekä perinteisten maatalousmaisemien säilyttäminen ja kehittäminen, vesi sekä ilmastonmuutos.

         Toimintalinjan 2 mukaisia toimenpiteitä olisi käytettävä nämä ympäristötavoitteet huomioon ottaen. Samalla olisi pyrittävä edistämään maa- ja metsätalouden Natura 2000 -verkoston toteuttamista, Göteborgin sitoumusta pysäyttää biologisen monimuotoisuuden väheneminen vuoteen 2010 mennessä, yhteisön vesipolitiikan puitteista 23 päivänä lokakuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY (7) tavoitteita ja Kioton pöytäkirjan tavoitteita ilmastonmuutoksen torjumiseksi.

      Näiden ensisijaisten tavoitteiden saavuttamiseksi jäsenvaltioita kannustetaan suuntaamaan tuki avaintoimiin. Tällaisia avaintoimia voisivat olla muun muassa

                  i)

                  ympäristöpalvelujen ja eläinystävällisten tuotantomenetelmien edistäminen. Euroopan kansalaiset odottavat, että viljelijät noudattavat pakollisia vaatimuksia. Monien mielestä viljelijöitä pitäisi kuitenkin palkita sitoutumisesta noudattaa tiukempia vaatimuksia tuottaen palveluja, joita markkinat yksin eivät tuota, erityisesti silloin kun kyseiset palvelut koskevat tiettyjä maa- ja metsätalouden kannalta merkittäviä luonnonvaroja, kuten vettä ja maaperää;

                  ii)

                  viljelymaiseman ja metsien säilyttäminen. Suuri osa arvostetusta maaseutuympäristöstä Euroopassa on maatalouden tulosta. Kestävällä maankäytön suunnittelulla voidaan vähentää autioitumiseen, aavikoitumiseen ja metsäpaloihin liittyviä riskejä erityisesti epäsuotuisilla alueilla. Maisemia ja luontotyyppejä aina soista niittyihin ja vuoristolaitumiin voidaan säilyttää asianmukaisin viljelyjärjestelmin. Monilla alueilla tämä on tärkeä osa kulttuuri- ja luonnonperintöä sekä myös maaseutualueiden yleistä houkuttavuutta asuin- ja työskentelypaikkana;

                  iii)

                  ilmastonmuutoksen torjuminen. Maa- ja metsätalous ovat merkittävässä asemassa uusiutuvan energian ja bioenergialaitosten raaka-aineiden kehittämisessä. Asianmukaisilla maa- ja metsätalouskäytännöillä voidaan edistää kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä sekä maaperän orgaanisen aineen ja hiilinieluvaikutuksen säilyttämistä, ja ne voivat myös auttaa mukautumaan ilmastonmuutoksen vaikutuksiin;

                  iv)

                  luonnonmukaisen maatalouden edistäminen. Luonnonmukainen maatalous on kokonaisvaltainen lähestymistapa kestävään maatalouteen. Tästä syystä sen osuutta ympäristöä ja eläinten hyvinvointia koskevien tavoitteiden toteuttamisessa voitaisiin lisätä;

                  v)

                  kaikkia osapuolia hyödyttävien ympäristö- ja talousaloitteiden edistäminen. Erityisesti maatalouden ympäristötoimenpiteiden puitteissa tarjotut ympäristöhyödykkeet voivat vahvistaa maaseutualueiden ja niillä tuotettujen elintarvikkeiden identiteettiä. Ne voivat muodostaa perustan matkailun ja maaseudun tarjoamien palvelujen ja hyödykkeiden luomalle talouskasvulle ja työllisyydelle erityisesti silloin, kun toimintaa monipuolistetaan matkailulla, käsiteollisuudella, koulutuksella tai non food -tuotannolla;

                  vi)

                  alueellisen tasapainon parantaminen. Maaseudun kehittämisohjelmilla voidaan olennaisesti parantaa maaseutualueiden houkuttavuutta. Niillä voidaan myös varmistaa, että kaupunki- ja maaseutualueiden kestävä tasapaino säilyy kilpailukykyisessä osaamiseen perustuvassa taloudessa. Kun maankäyttötoimenpiteitä yhdistetään muihin toimintalinjoihin, niillä voidaan edistää taloudellisen toiminnan tasaisempaa jakautumista ja alueellista koheesiota.

            3.3   Maaseutualueiden asukkaiden elämänlaadun parantaminen ja maaseudun elinkeinoelämän monipuolistamiseen kannustaminen

         Yhteisön strateginen suuntaviiva

         Toimintalinjaan 3 osoitetut määrärahat on tarkoitettu maaseudun elinkeinoelämän monipuolistamiseen ja maaseutualueiden asukkaiden elämänlaadun parantamiseen. Niillä olisi pyrittävä saavuttamaan olennaisin tavoite, joka on työllisyysmahdollisuuksien ja kasvun edellytysten luominen. Toimintalinjan 3 mukaisia toimenpiteitä on käytettävä erityisesti valmiuksien kehittämiseksi, taitojen hankkimiseksi ja paikallisten kehittämisstrategioiden toteuttamiseksi sekä sen varmistamiseksi, että maaseutualueet säilyvät houkuttavina tuleville sukupolville. Koulutusta, tiedotusta ja yrittäjyyttä edistettäessä olisi otettava huomioon naisten, nuorten ja iäkkäiden työntekijöiden erityistarpeet.

      Näiden ensisijaisten tavoitteiden saavuttamiseksi jäsenvaltioita kannustetaan suuntaamaan tuki avaintoimiin. Tällaisia avaintoimia voisivat olla muun muassa

                  i)

                  työvoimaosuuden ja työllisyyden lisääminen maaseudun laajemmassa elinkeinoelämässä. Taloudellisen toiminnan monipuolistaminen on välttämätöntä maaseutualueiden kasvun, työllisyyden ja kestävän kehityksen kannalta, jolloin se myös parantaa alueellista tasapainoa sekä taloudellisesti että sosiaalisesti. Matkailu, käsiteollisuus ja muut maaseudun tarjoamat palvelut ja hyödykkeet ovat monilla alueilla kasvavia aloja, jotka tarjoavat mahdollisuuksia monipuolistaa tilan toimintoja maatalouden ulkopuolella ja perustaa mikroyrityksiä maaseudun laajemmassa elinkeinoelämässä;

                  ii)

                  naisten työssäkäynnin edistäminen. Monilla maaseutualueilla puutteelliset lastenhoitopalvelut luovat erityisiä esteitä. Paikalliset aloitteet lastenhoitopalvelujen kehittämiseksi voivat helpottaa työmarkkinoille pääsyä. Näihin voivat kuulua lastenhoidon perusrakenteiden kehittäminen mahdollisesti yhdistettynä aloitteisiin, joilla kannustetaan luomaan maaseutuelinkeinoihin ja paikallisiin palveluihin liittyviä pienyrityksiä;

                  iii)

                  kylien elinvoiman palauttaminen. Yhdennetyt aloitteet, joissa yhdistyvät toiminnan monipuolistaminen, yritysten perustaminen, kulttuuriperintöön investoiminen, infrastruktuuri paikallisia palveluja varten ja kunnostus, voivat parantaa sekä talousnäkymiä että elämänlaatua;

                  iv)

                  mikroyritysten ja käsiteollisuuden kehittäminen. Näin voidaan hyödyntää perinteisiä taitoja tai ottaa käyttöön uutta pätevyyttä – erityisesti jos tähän yhdistyy välineiden hankinta sekä koulutus ja opastus – yrittäjyyden edistämiseksi ja elinkeinoelämän kehittämiseksi;

                  v)

                  paikallisen elinkeinoelämän monipuolistamiseen tarvittavien taitojen opettaminen nuorille. Näin voidaan vastata matkailun, vapaa-ajan toimintojen, ympäristöpalvelujen, maaseudun perinteisten käytäntöjen ja laatutuotteiden kysyntään;

                  vi)

                  tieto- ja viestintätekniikan käyttöönoton ja levittämisen edistäminen. Tieto- ja viestintätekniikan käyttöönotto ja levittäminen on maaseutualueilla olennaisen tärkeää taloudellisen toiminnan monipuolistamiseksi, paikallisen kehityksen edistämiseksi, paikallisten palvelujen tarjoamiseksi ja tietoyhteiskuntaan osallistumisen edistämiseksi. Mittakaavaetuja voidaan saada aikaan toteuttamalla kylien tieto- ja viestintätekniikka-aloitteita, joissa tietotekniikkalaitteet, verkottuminen ja tietoteknisten taitojen opettaminen sovitetaan yhteisörakenteisiin. Tällaisin aloittein voidaan vauhdittaa tieto- ja viestintätekniikan käyttöönottoa paikallisilla tiloilla ja maaseutuyrityksissä sekä sähköisen liiketoiminnan ja kaupankäynnin aloittamista. Internetin ja laajakaistaviestinnän tarjoamia mahdollisuuksia on hyödynnettävä täysimääräisesti epäedullisesta sijainnista johtuvien haittojen lieventämiseksi käyttämällä esimerkiksi rakennerahastojen tukea alueellisille ohjelmille;

                  vii)

                  uusiutuvien energialähteiden tuottamisen ja innovatiivisen käytön lisääminen. Näin voidaan saada maa- ja metsätaloustuotteille uusia markkinoita, edistää paikallisia palveluja ja monipuolistaa maaseudun elinkeinoelämää;

                  viii)

                  matkailun kehittäminen. Matkailu on monilla maaseutualueilla tärkeä kasvava ala, ja siinä voidaan hyödyntää kulttuuri- ja luonnonperintöä. Lisäämällä matkailualalla tieto- ja viestintätekniikan käyttöä varausten, mainonnan, markkinoinnin, palvelujen suunnittelun ja vapaa-ajan toimintojen yhteydessä voidaan lisätä vierailijoiden määrää ja pidentää oleskelun kestoa erityisesti pienempien palvelujentarjoajien ja maatilamatkailun osalta;

                  ix)

                  paikallisen infrastruktuurin parantaminen erityisesti uusissa jäsenvaltioissa. Tulevina vuosina tehdään televiestinnän, liikenteen, energian ja vesihuollon infrastruktuureihin huomattavia investointeja. Rakennerahastoista myönnetään merkittävästi määrärahoja eri toimenpiteisiin, jotka ulottuvat Euroopan laajuisista verkoista ja yrityksiin luotavista yhteyksistä teknologiakeskuksiin. Jotta kerrannaisvaikutus olisi mahdollisimman suuri työpaikkojen ja talouskasvun osalta, maaseudun kehittämisohjelmissa tuetut pienimuotoiset paikalliset infrastruktuurihankkeet voivat olla olennaisen tärkeitä, sillä ne yhdistävät toisiinsa kyseiset laajemmat investoinnit, paikalliset toiminnan monipuolistamisstrategiat sekä maatalous- ja elintarvikealan potentiaalin kehittämisen.

            3.4   Paikallisten valmiuksien kehittäminen työllisyyden parantamiseksi ja elinkeinoelämän monipuolistamiseksi

         Yhteisön strateginen suuntaviiva

         Toimintalinjaan 4 (Leader) osoitetuilla määrärahoilla pyritään toimintalinjojen 1 ja 2 ja erityisesti toimintalinjan 3 ensisijaisiin tavoitteisiin, mutta ne ovat tärkeitä myös horisontaalisen, hallinnoinnin kehittämiseen liittyvän ensisijaisen tavoitteen saavuttamiseksi ja maaseutualueiden oman kehityspotentiaalin hyödyntämiseksi.

      Leader-toimintalinjasta myönnettävä tuki tarjoaa mahdollisuuden yhdistää paikallisiin tarpeisiin ja vahvuuksiin perustuvien yhteisön johtamien paikallisten kehittämisstrategioiden puitteissa kaikki kolme tavoitetta: kilpailukyky, ympäristö ja elämänlaatu / toiminnan monipuolistaminen. Yhdennetyillä lähestymistavoilla, joiden toteuttamiseen osallistuvat viljelijät, metsänomistajat ja muut maaseudun toimijat, voidaan suojella ja parantaa paikallista luonnon- ja kulttuuriperintöä, lisätä ympäristötietoisuutta ja edistää erikoistuotteiden, matkailun sekä uusiutuvien luonnonvarojen ja uusiutuvan energian hyödyntämistä.
      Näiden ensisijaisten tavoitteiden saavuttamiseksi jäsenvaltioita kannustetaan suuntaamaan tuki avaintoimiin. Tällaisia avaintoimia voisivat olla muun muassa

                  i)

                  paikallisten kumppanuusvalmiuksien kehittäminen. Toiminnan edistäminen ja valmiuksien hankkimisen rohkaiseminen voivat auttaa paikallisen potentiaalin liikkeelle saamista;

                  ii)

                  yksityisen ja julkisen sektorin kumppanuuksien edistäminen. Leader-toiminnalla tulee edelleenkin olemaan tärkeä tehtävä, sillä se edistää innovatiivisia lähestymistapoja maaseudun kehittämiseen ja tuo yksityisen ja julkisen sektorin toimijat kosketuksiin toistensa kanssa;

                  iii)

                  yhteistyön ja innovoinnin edistäminen. Leaderin kaltaisilla paikallisilla aloitteilla ja toiminnan monipuolistamisen tukemisella voi olla tärkeä tehtävä, sillä ne tarjoavat ihmisille uusia ideoita ja lähestymistapoja sekä edistävät innovointia, yrittäjyyttä, osallisuutta ja paikallisia palveluja. Verkossa toimivat yhteisöt voivat edistää tietämyksen jakamista, hyvien käytänteiden vaihtoa sekä maaseudun tuotteita ja palveluja koskevaa innovointia;

                  iv)

                  paikallisen hallinnoinnin kehittäminen. Leader-toimintalinjassa voidaan toteuttaa innovatiivisia lähestymistapoja maatalouden, metsätalouden ja paikallisen elinkeinoelämän yhdistämiseksi toisiinsa, jolloin maaseutualueiden taloudellinen perusta monipuolistuu ja sosioekonominen rakenne vahvistuu.

            3.5   Ohjelmien johdonmukaisuuden varmistaminen

         Yhteisön strateginen suuntaviiva

         Jäsenvaltioiden olisi kansallisia strategioita laatiessaan varmistettava, että toimintalinjojen väliset ja sisäiset synergiat maksimoidaan ja mahdolliset ristiriitaisuudet vältetään. Tarvittaessa ne voivat kehittää yhdennettyjä lähestymistapoja. Ne voivat myös pohtia, miten otetaan huomioon muut EU-tason strategiat, kuten luonnonmukaisia elintarvikkeita ja luonnonmukaista maataloutta koskeva toimintasuunnitelma, sitoutuminen uusiutuvien energialähteiden käytön lisäämiseen (8), tarve laatia ilmastonmuutoksen torjumiseksi EU:n keskipitkän ja pitkän aikavälin strategia (9) ja tarve ennakoida sen mahdollisia vaikutuksia maanviljelykseen ja metsänhoitoon, Euroopan unionin metsästrategia ja toimintasuunnitelma (joilla voidaan auttaa pääsemään kasvun ja työllisyyden sekä kestävän kehityksen tavoitteisiin) sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1600/2002/EY (10) säädetyn kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman painopisteet, erityisesti ne, joiden katsotaan edellyttävän aihekohtaisia ympäristöstrategioita (maaperän suojelu, meriympäristön suojelu ja säilyttäminen, torjunta-aineiden kestävä käyttö, ilmansaasteet, kaupunkiympäristö, luonnonvarojen kestävä käyttö ja jätteiden kierrätys).

      EU:n ja jäsenvaltioiden tasolla on käytettävissä monia välineitä hallinnoinnin ja toimien toteuttamisen tehostamiseksi. Teknistä apua voidaan käyttää eurooppalaisten ja kansallisten verkostojen perustamiseksi maaseudun kehittämistä varten; niiden kautta sidosryhmät voivat vaihtaa parhaita toimintatapoja ja asiantuntemusta kaikista toiminnan suunnitteluun, hallinnointiin ja toteuttamiseen liittyvistä asioista. Kansallisia strategioita laadittaessa on huolehdittava tiedotus- ja julkisuustoimista, jotta eri toimijat saadaan osallistumaan mahdollisimman aikaisin, ja näitä toimia on suunniteltava myös täytäntöönpanon myöhäisempiä vaiheita varten.
      3.6   Yhteisön välineiden keskinäinen täydentävyys

         Yhteisön strateginen suuntaviiva

         On pyrittävä rakenne-, työllisyys- ja maaseudun kehittämispolitiikkojen väliseen synergiaan. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että Euroopan aluekehitysrahastosta, koheesiorahastosta, Euroopan sosiaalirahastosta, Euroopan kalastusrahastosta ja maaseudun kehittämisrahastosta rahoitettavat toimet täydentävät toisiaan ja ovat johdonmukaiset tietyllä alueella ja tietyllä toiminta-alalla. Eri rahastoista rahoitettujen toimien välisiä rajoja ja yhteensovittamista koskevat pääperiaatteet on määriteltävä kansallisissa strategisissa viitekehyksissä tai kansallisissa strategiasuunnitelmissa.

      Infrastruktuureihin tehtävien investointien osalta periaatteena voisi olla intervention mittakaava. Esimerkiksi liikenteeseen tai muuhun infrastruktuuriin jäsenvaltion tai alueen/seutukunnan tasolla tehtävien investointien osalta voitaisiin käyttää koheesiopolitiikan välineitä, kun taas paikallistasolla voitaisiin käyttää toimintalinjan 3 peruspalvelutoimenpidettä, jolloin varmistettaisiin yhteys paikallis- ja aluetason välillä.
      Kun kyseessä on inhimillisen pääoman kehittäminen, maaseudun kehittämistuki on kohdistettava viljelijöihin ja taloudellisiin toimijoihin, jotka osallistuvat maaseudun elinkeinoelämän monipuolistamiseen. Maaseutualueen väestölle voidaan antaa tukea soveltamalla yhdennettyä alhaalta ylös -lähestymistapaa. Toimet näillä aloilla olisi toteutettava kasvua ja työllisyyttä koskevissa yhdennetyissä suuntaviivoissa vahvistetun Euroopan työllisyysstrategian tavoitteita noudattaen ja johdonmukaisesti kansallisissa uudistusohjelmissa Lissabonin prosessin puitteissa toteutettujen toimien kanssa. Koulutuksen osalta Lissabonin tavoitteet pyritään saavuttamaan Koulutus 2010 -työohjelmalla. Tämän ohjelman ytimenä on elinikäisen oppimisen periaate ja sitä sovelletaan kaikkiin koulutustasoihin ja -tyyppeihin, myös maatalous-, metsätalous- ja elintarvikealalla.
      4.   RAPORTOINTIJÄRJESTELMÄ
      Asetuksessa (EY) N:o 1698/2005 säädetään yhteisön ja kansallisten strategioiden strategisesta seurannasta. Edistymistä koskeva raportointi perustuu jäsenvaltioiden kanssa yhteistyössä vahvistettaviin seuranta- ja arviointisääntöihin.
      Näissä säännöissä vahvistetaan rajallinen määrä yhteisiä indikaattoreita ja yhteiset menetelmät. Niitä täydennetään ohjelmakohtaisilla indikaattoreilla kunkin ohjelma-alueen luonteen huomioon ottamiseksi.
      Yhteisten indikaattorien avulla voidaan tuotokset, tulokset ja vaikutukset koota yhteen EU:n tasolla ja arvioida yhteisön ensisijaisten tavoitteiden saavuttamisen edistymistä. Kunkin ohjelmakauden alussa määriteltävien perusindikaattorien avulla voidaan arvioida alkutilanne ja luoda perusta ohjelmastrategian kehittämiselle.
      Arviointi on jatkuvaa: ohjelmista tehdään ennakko-, väli- ja jälkiarvioinnit, minkä lisäksi toteutetaan muuta arviointitoimintaa ohjelman hallinnoinnin ja vaikutusten parantamiseksi. Näiden lisäksi yhteisön tasolla toteutetaan aihekohtaisia tutkimuksia ja yhdistettyjä arviointeja, kuten myös eurooppalaisen maaseudun kehittämisen verkoston toimia; tämä verkosto mahdollistaa tiedonvaihdon ja valmiuksien hankkimisen arviointien tekemiseksi jäsenvaltioissa. Hyvien käytänteiden vaihto ja arviointitulosten jakaminen tehostavat maaseudun kehittämistoimia huomattavasti. Näin ollen eurooppalaisen verkoston tulisi olla keskeisessä asemassa helpotettaessa yhteydenpitoa.

         (1)  Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmät: Luxemburg (12. ja 13. joulukuuta 1997), Berliini (24. ja 25. maaliskuuta 1999) ja Bryssel (24. ja 25. lokakuuta 2002).

         (2)  OECD:n määritelmä perustuu siihen, miten suuri osa väestöstä asuu jollakin NUTS 3 -alueella maaseutumaisissa kunnissa, joissa on alle 150 asukasta/km2. Ks. Laajennettu vaikutusten arviointi, SEC(2004) 931. Tämä on ainoa kansainvälisesti hyväksytty maaseutualueen määritelmä. Joissakin tapauksissa määritelmässä ei kuitenkaan oteta täysin huomioon tiheämmin asutettujen maaseutualueiden väestöä erityisesti kaupunkien lähialueilla. Näissä suuntaviivoissa sitä käytetään ainoastaan tilastollisiin ja kuvaileviin tarkoituksiin.

         (3)  BKT ostovoimastandardilla painotettuna.

         (4)  Puheenjohtajan päätelmät, Brysselin Eurooppa-neuvosto, 22. ja 23. maaliskuuta 2005.

         (5)  Puheenjohtajan päätelmät, Brysselin Eurooppa-neuvosto, 16. ja 17. kesäkuuta 2005.

         (6)  Myös maataloustutkimuksen pysyvän komitean työ olisi otettava huomioon tässä yhteydessä.

         (7)  EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä N:o 2455/2001/EY (EYVL L 331, 15.12.2001, s. 1).

         (8)  Puheenjohtajan päätelmät, Brysselin Eurooppa-neuvosto, 25. ja 26. maaliskuuta 2004.

         (9)  Puheenjohtajan päätelmät, Brysselin Eurooppa-neuvosto, 22. ja 23. maaliskuuta 2005.

         (10)  EYVL L 242, 10.9.2002, s. 1.