title: 2005/530/EY, Euratom: Euroopan parlamentin päätös, tehty 12 päivänä huhtikuuta 2005, Euroopan unionin yleisen talousarvion 2003 toteuttamiseen liittyvien tilien päättämisestä, pääluokka III – komissio

text:
               27.7.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 196/3

      EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖS,
   tehty 12 päivänä huhtikuuta 2005,
   Euroopan unionin yleisen talousarvion 2003 toteuttamiseen liittyvien tilien päättämisestä, pääluokka III – komissio
   (2005/530/EY, Euratom)
   EUROOPAN PARLAMENTTI, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin yleisen talousarvion varainhoitovuodeksi 2003 (1),
   ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen lopullisen tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 2003 – Nide I – Konsolidoitu selvitys talousarvion toteuttamisesta ja konsolidoitu tilinpäätös (SEC(2004) 1181 – C6-0012/2005, SEC(2004) 1182 – C6-0013/2005) (2),
   ottaa huomioon komission kertomuksen vuoden 2002 vastuuvapausmenettelyn seurannasta (KOM(2004) 0648 – C6-0126/2004),
   ottaa huomioon vuosikertomuksen vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle vuonna 2003 toimitetuista sisäisistä tarkastuksista (KOM(2004) 0740),
   ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen varainhoitovuodelta 2003 (3) ja tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukset sekä kertomusten liitteinä olevat tarkastettujen toimielinten vastaukset,
   ottaa huomioon tarkastuslausuman tilien luotettavuudesta ja tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta, jonka tilintarkastustuomioistuin on antanut EY:n perustamissopimuksen 248 artiklan mukaisesti (4),
   ottaa huomioon neuvoston 8. maaliskuuta 2005 antaman suosituksen (C6-0070/2005),
   ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 274, 275 ja 276 artiklan ja Euratomin perustamissopimuksen 179 a ja 180 b artiklan,
   ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25. kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (5) ja erityisesti sen 145, 146 ja 147 artiklan,
   ottaa huomioon 21. joulukuuta 1977 annetun Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen (6),
   ottaa huomioon työjärjestyksen 70 artiklan ja liitteen V,
   ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön ja lausunnot valiokunnilta, joita asia koskee (A6-0070/2005),

               A.

               ottaa huomioon, että EY:n perustamissopimuksen 275 artiklan mukaan komissio antaa talousarvion toteuttamista koskevat tilit,

               1.

               hyväksyy varainhoitovuoden 2003 yleisen talousarvion toteuttamiseen liittyvien tilien päättämisen;

               2.

               kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen neuvostolle, komissiolle, yhteisöjen tuomioistuimelle, tilintarkastustuomioistuimelle, Euroopan investointipankille ja jäsenvaltioiden kansallisille ja alueellisille tilintarkastuselimille sekä julkaisemaan sen Euroopan unionin virallisessa lehdessä (L-sarja).

            Puhemies

         Josep BORRELL FONTELLES

            Pääsihteeri

         Julian PRIESTLEY

      (1)  EUVL L 54, 28.2.2003, s. 1.

      (2)  EUVL C 294, 30.11.2004, s. 1.

      (3)  EUVL C 293, 30.11.2004, s. 1.

      (4)  EUVL C 294, 30.11.2004, s. 99.

      (5)  EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (6)  EYVL L 356, 31.12.1977, s. 1.

         EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖSLAUSELMA,
      joka sisältää huomautukset, jotka ovat erottamaton osa päätöstä vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2003, pääluokka III – komissio
      EUROOPAN PARLAMENTTI, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin yleisen talousarvion varainhoitovuodeksi 2003 (1),
      ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen lopullisen tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 2003 – Nide I – Konsolidoitu selvitys talousarvion toteuttamisesta ja konsolidoitu tilinpäätös (SEC(2004) 1181 – C6-0012/2005, SEC(2004) 1182 – C6-0013/2005) (2),
      ottaa huomioon komission kertomuksen vuoden 2002 vastuuvapausmenettelyn seurannasta (KOM(2004) 0648 – C6-0126/2004),
      ottaa huomioon vuosikertomuksen vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle vuonna 2003 toimitetuista sisäisistä tarkastuksista (KOM(2004) 0740),
      ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen varainhoitovuodelta 2003 (3) ja tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukset sekä kertomusten liitteinä olevat tarkastettujen toimielinten vastaukset,
      ottaa huomioon tarkastuslausuman tilien luotettavuudesta ja tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta, jonka tilintarkastustuomioistuin on antanut EY:n perustamissopimuksen 248 artiklan mukaisesti (4),
      ottaa huomioon neuvoston 8. maaliskuuta 2005 antaman suosituksen (C6-0077/2005),
      ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 274, 275 ja 276 artiklan ja Euratomin perustamissopimuksen 179 a ja 180 b artiklan,
      ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25. kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (5) ja erityisesti sen 145, 146 ja 147 artiklan,
      ottaa huomioon 21. joulukuuta 1977 annetun Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen (6),
      ottaa huomioon työjärjestyksen 70 artiklan ja liitteen V,
      ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön ja lausunnot valiokunnilta, joita asia koskee (A6-0070/2005),

                  A.

                  katsoo, että EU:n politiikan toteuttamista luonnehtii pääasiassa komission ja jäsenvaltioiden harjoittama yhteistyö,

                  B.

                  ottaa huomioon, että varainhoitoasetuksen 53 artiklan 3 kohdassa todetaan, että ”kun komissio toteuttaa talousarviota yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, talousarvion toteuttamistehtävät siirretään jäsenvaltioille”, ja toteaa, että jäsenvaltioiden on toimittava unionin hyväksymien suuntaviivojen mukaisesti,

                  C.

                  korostaa jälleen (7), että vastuuvapausmenettely on prosessi, jonka tavoitteena on muun muassa parantaa EU:n varainhoitoa luomalla tilintarkastustuomioistuimen kertomusten ja toimielinten vastausten ja lausuntojen perusteella parempi päätöksentekoperusta,

                  D.

                  ottaa huomioon, että perustamissopimuksen mukaisesti komissiolla on aloiteoikeus ja että lopullinen vastuu talousarvion toteutuksesta on jakamaton ja kuuluu – Maastrichtin sopimuksella hyväksytty toissijaisuusperiaate asianmukaisesti huomioon ottaen – komissiolle, kuten perustamissopimuksen 274 artiklassa todetaan, ja näin ollen yhteisön varojen asianmukaiset tarkastukset on hoidettava,

                  E.

                  palauttaa mieliin, että komission intresseissä on varmistaa, että valvontasäännöksiä noudatetaan täysimääräisesti,

            A.   YLEISLUONTEISET KYSYMYKSET

                  1.

                  pitää valitettavana tilintarkastustuomioistuimen harhaanjohtavaa vahvistusta siitä, että vuoden 2003 lopussa maksattamatta olevien rakennerahastojen maksusitoumusten määrä ”vastaa viiden vuoden maksuja tämänhetkisen toteutumisasteen mukaan laskettuna” (vuosikertomus varainhoitovuodelta 2003, 0.6 kohta); koska tämä määrä sisältää vuodet 2004–2006, joiden määrärahoja ei voitu vuonna 2003 sitoa; palauttaa mieliin, että käyttämättömät varat palautetaan kauden lopussa jäsenvaltioille;

                  2.

                  panee tyytyväisenä merkille, että n +2 -säännön (sitomisvuosi +2) käyttöönotto on merkittävästi myötävaikuttanut ongelman ratkaisuun ja että kahtena viimeksi kuluneena vuotena rakennerahastojen käyttöaste on ollut yli 99 prosenttia;

                  3.

                  kehottaa komissiota varmistamaan, että toimintalinjojen valmistelu ja niiden asianmukaisen toteuttamisen varmistaminen ovat tasapainossa pitäen mielessä myös vuoden 2006 jälkeiset uudet rahoitusnäkymät, ja pyytää komissiota analysoimaan asioita kriittisesti siten, että se harkitsee uudelleen komission sisäistä vallanjakoa (hallinnon rakennetta) ja hallintoprosesseja;

                  4.

                  kehottaa komissiota lisäksi sisällyttämään jäsenvaltioiden ja lopullisten edunsaajien täytäntöönpanokustannukset ja hallintomenot uusien asetusten laajennettuun vaikutusarviointiin ja luomaan näin keskinäisen valvontajärjestelmän, jonka avulla täytäntöönpanokustannukset ja hallintomenot pidetään hyväksyttävissä rajoissa;

            Tilien luotettavuus – huomautukset

                  5.

                  panee merkille tilintarkastustuomioistuimen toteamuksen, että lukuun ottamatta sekalaisiin tuloihin ja maksettuihin ennakoihin sovellettavan tehokkaan sisäisen valvonnan puuttumista Euroopan yhteisöjen konsolidoitu tilinpäätös ja sen tueksi esitetyt selvitykset antavat luotettavan kuvan yhteisöjen tuloista ja menoista varainhoitovuodelta 2003 ja taloudellisesta tilanteesta varainhoitovuoden lopussa (tarkastuslausuma, II ja III kohta);

                  6.

                  kiinnittää huomiota seuraaviin lainauksiin vuosikertomuksesta vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle vuonna 2003 toimitetuista sisäisistä tarkastuksista (8) kirjanpidon ja johdon tietojärjestelmien osalta:

                              ”… on samalla tehostettava kirjanpitoa pääosastoissa ja lisättävä siihen liittyvää asiantuntemusta, jotta komissio ja sen johto voisivat olla varmoja siitä, että tilit ovat järjestelmätasolla todenmukaiset, täydelliset ja asianmukaiset” (sivu 6),

                              ”järjestelmien on oltava sellaiset, että ne mahdollistavat kaikkien tarvittavien tietojen kirjaamisen” (sivu 6),

                              ”johdon ja ulkopuolisten sidosryhmien on voitava olla varmoja siitä, että numerotiedot vastaavat todellisuutta” (sivu 6),

                        toteaa tällaisen sanamuodon tarkoittavan, että

                              —

                              ei olla varmoja siitä, että tilit ovat järjestelmätasolla todenmukaiset, täydelliset ja asianmukaiset,

                              —

                              järjestelmät eivät mahdollista kaikkien tarvittavien tietojen kirjaamista,

                              —

                              johto ja ulkopuoliset sidosryhmät eivät voi olla varmoja siitä, että numerotiedot vastaavat todellisuutta;

                  7.

                  pitää valitettavana, että valta on komission hallintorakenteessa jaettu niin, että tilinpitäjästä on tullut pelkkä tulojen ja menojen hyväksyjiltä vastaanotettavien tilitietojen kerääjä; katsoo, että tilinpitäjän pitäisi ottaa yleisvastuu toimielimen tilien eheydestä kokonaisuudessaan eikä turvautua yksinomaan yli kolmeenkymmeneen yksittäiseen valtuutettuun tulojen ja menojen hyväksyjään;

                  8.

                  edellyttää, että tilinpitäjä hyväksyy tilit – eikä tilien liitteenä olevaa ilmoitusta – ja ottaa tällä tavoin henkilökohtaisen vastuun tileissä esitetyistä luvuista ja selvittää esitettyjen varaumien luonteen ja alan tarkalleen, jos niitä on esittää; korostaa sitä eroa, joka on seuraavien välillä: kollegion suorittama tilien muodollinen hyväksyminen ja tilinpitäjän suorittama varmentaminen, että tilit antavat oikean ja riittävän kuvan tilanteesta; pyytää jälleen kerran (9) komissiota esittämään tarvittavat lainsäädäntöehdotukset varainhoitoasetuksen ja/tai siihen liittyvien soveltamissääntöjen muuttamiseksi;

                  9.

                  pitää valitettavana, että komissio ei ole halunnut nostaa tilinpitäjän asemaa; korostaa, että tilien vahvistaminen on keskeinen osatekijä valvontarakenteessa ja että valvontarakenteen muut osatekijät heikkenevät merkittävästi, jos tämä osatekijä puuttuu; katsoo, että kullekin pääjohtajalle vastuuta antava varainhoidon tuore uudistus komissiossa oli myönteinen; on kuitenkin vakuuttunut siitä, että pääjohtajien antamaa vakuutusta pitää vahvistaa tilinpitäjän antamalla yleisellä vakuutuksella ja että tilinpitäjän pitää olla täysimääräisesti vastuussa ja omata tarpeelliset keinot tämän vastuun täyttämiseksi;

                  10.

                  edellyttää, että komissio sisällyttää varainhoitoasetuksen muutosehdotukseen säännöksiä, joissa tilinpitäjää edellytetään vahvistamaan tilit esimerkiksi järjestelmällisten vahvistusten tai satunnaistarkastuksien pohjalta; katsoo, että tilinpitäjä on nostettava talousjohtajaksi (chief financial officer), jolle annetaan tehtäväksi toimia 39 yksikön hallinnon institutionaalisena vastapainona, ja että tilinpitäjän nykyinen rooli, jossa tämä ainoastaan antaa pelkän muodollisen vahvistuksen tiedoille, joita pääjohtajat tälle toimittavat ilman vapautta arvioida tarpeen mukaan asioita itse (varainhoitoasetuksen 61 artikla), on varainhoidon uudistuksen tarkoituksen vastainen;

                  11.

                  korostaa, että tilinpitäjän aseman nostaminen ei ole paluuta vanhaan järjestelmään, jossa silloinen varainhoidon valvoja oli maksujen ja sitoumusten hyväksyjän roolissa ja suoritti toimien jälkikäteistarkastuksia; korostaa sitä eroa, joka on vanhan järjestelmän ja sen välillä, että tilinpitäjän asemaa pyydetään nostamaan, jotta tämä voi suorittaa toimien järjestelmällisiä ennakkotarkastuksia ja satunnaisia jälkikäteistarkastuksia; pitää valitettavana, että komissio esittää edelleen harhaanjohtavia ja virheellisiä väitteitä siitä, että tilinpitäjän aseman nostaminen valvontarakenteessa merkitsee paluuta vanhaan järjestelmään ja että tilinpitäjän suorittama tilien allekirjoittaminen on pelkkä muodollisuus;

                  12.

                  ilmoittaa komissiolle, ettei voi hyväksyä mitään puhtaasti kosmeettisia parannuksia tilinpitäjän rooliin; edellyttää, että varainhoitoasetukseen sisällytetään vaatimus siitä, että talousjohtaja antaa lausunnon, jossa tämä omalla vastuullaan – eikä pääjohtajien antamien tietojen perusteella – ilmoittaa, että tilit antavat oikean ja riittävän kuvan ja että tilien perustana olevat toimet ovat lailliset ja asianmukaiset;

                  13

                  ei käsitä, miten tilintarkastustuomioistuin on voinut 10 vuoden ajan antaa kielteisen tarkastuslausuman maksumäärärahoista, vaikka samaan aikaan sen kanta komission yleisiin tileihin on käytännössä neutraali; toivoisi, että tilintarkastustuomioistuin antaa asiasta lyhyen kirjallisen selvityksen;

                  14.

                  palauttaa mieliin, että komissio hyväksyi 17. joulukuuta 2002 Euroopan yhteisöjen kirjanpidon uudistamisesta toimintasuunnitelman, jonka on tarkoitus olla käytössä 1. tammikuuta 2005 alkaen; korostaa, että avaavan taseen laatiminen 1. tammikuuta 2005 on ratkaiseva vaihe sen kannalta, onnistuuko siirtyminen kassaperusteisesta suoriteperusteiseen kirjanpitoon;

            Tilintarkastustuomioistuimen yleinen arvio vuodelta 2003 – ei riittävää varmuutta

                  15.

                  panee pettyneenä merkille, että jälleen kerran tilintarkastustuomioistuin ”ei vieläkään saanut riittävää varmuutta siitä, toimivatko [jäsenvaltioiden vastuulla olevat] talousarvion keskeisten alojen valvontajärjestelmät tehokkaasti ja onko niiden avulla mahdollista hallita tilien perustana olevien toimien laillisuuteen ja asianmukaisuuteen liittyviä riskejä” (vuosikertomus varainhoitovuodelta 2003, 0.4 kohta);

            Tilintarkastustuomioistuimen erityisarvio

                  16.

                  palauttaa mieliin maksuja koskevat tilintarkastustuomioistuimen erityiset päätelmät:

                              —

                              maatalous: ”Kokonaisuutena tarkastellen maatalousalan menojen kohdalla on vielä edistyttävä, jotta valvontajärjestelmissä havaitut huomattavat puutteet kyettäisiin korjaamaan.” (tarkastuslausuma, VI a kohta),

                              —

                              rakennerahastot: ”… yhä puutteita järjestelmissä, joilla on tarkoitus valvoa jäsenvaltioissa yhteisön talousarvion toteuttamista …” (tarkastuslausuma, VI b kohta),

                              —

                              sisäiset politiikat: ”… havaittu valvontajärjestelmien parantuminen ei vielä riitä estämään … olennaisia virheitä …” (tarkastuslausuma, VI c kohta),

                              —

                              ulkoiset toimet: ”… on välttämätöntä saada järjestelmien ja menojen valvontaan tarvittavat osatekijät toimiviksi, jotta voitaisiin jatkaa yhä tarpeellista kehitystyötä” (tarkastuslausuma, VI d kohta),

                              —

                              liittymistä valmisteleva tuki: ”… valvontajärjestelmien puutteet, jotka yksilöitiin jo vuonna 2002, johtivat tapahtumien laillisuuteen ja asianmukaisuuteen vaikuttaviin virheisiin ja kasvaneeseen virheriskiin” (tarkastuslausuma, VI e kohta),

                              —

                              yhteinen hallinto: ”Yhteisen …, hajautetun … hallinnoinnin … piiriin kuuluvilla aloilla … on toimittava määrätietoisemmin sen varmistamiseksi, että valvontajärjestelmät toimivat tehokkaasti ja asianomaiset riskit saadaan entistä paremmin hallintaan” (tarkastuslausuma, VIII kohta);

                  17.

                  panee merkille, että tilintarkastustuomioistuin toteaa selvästi tilien perustana olevien toimien laillisuuteen ja asianmukaisuuteen liittyvien suurimpien ongelmien liittyvän ensisijaisesti ja yleensä jäsenvaltioihin ja vähäisemmässä määrin komissioon;

                  18.

                  toteaa, että yhteisövarojen yhteisen hallinnon tapauksessa komission on kiireellisesti löydettävä keinot parantaa jäsenvaltioiden vastuuvelvollisuutta ratkaisemalla tehokkaasti ”vastuun siirron aiheuttama riski”, joka liittyy siihen, että komissiolla on lopullinen budjettivastuu kaikista menoista, joihin kuuluvat myös yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa hallinnoitavat yhteisön varat;

            Vastuun siirron aiheuttama riski

                  19.

                  panee merkille, että vaikka jäsenvaltiot vastaavat suurimmasta osasta talousarvion toteutuksesta, komissio on viime kädessä vastuussa sen toteutuksesta ja – Maastrichtin sopimuksella hyväksytty toissijaisuusperiaate asianmukaisesti huomioon ottaen – näin ollen myös valvontatoimista jäsenvaltioissa ja komissiossa;

                  20.

                  panee merkille, että yhteisön politiikan rahoituksen ja täytäntöönpanon välinen ero johtaa niin kutsuttuun vastuun siirrosta aiheutuvaan riskiin, johon liittyvät seuraavat ongelmat:

                              a)

                              on tunnustettava, että jäsenvaltiot ja edunsaajat eivät aina kiinnitä yhtä paljon huomiota yhteisön varojen käyttöön kuin omien kansallisten varojensa käyttöön;

                              b)

                              jäsenvaltioiden valvontastandardit ovat erilaisia eivätkä useimmat kansalliset tilintarkastuslaitokset osallistu lainkaan sen varmentamiseen, että yhteisövarat on käytetty laillisesti ja asianmukaisesti aiottuun tarkoitukseen;

                              c)

                              valvontamekanismien oikeudellisiin ja sopimusperusteisiin määritelmiin luotetaan liikaa yrittämättä tarpeeksi perustaa komission ja jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten suhdetta hyvän hallintotavan ja vastuuvelvollisuuden periaatteille;

                              d)

                              takaisinperintämekanismit ovat luonteeltaan jälkikäteisiä, mikä ohjaa huomion pois tarpeesta toteuttaa korjaustoimia mahdollisimman pikaisesti ja johtaa usein siihen, että virhe toistuu liian pitkään;

                              e)

                              tapahtumaketju talousarviositoumuksesta määrärahan päätymiseen lopulliselle vastaanottajalle on pitkä, ja siksi kirjausketjua on vaikea pitää ehjänä;

                              f)

                              käytännössä otoksia voidaan tarkastaa yksityiskohtaisesti vain vähän verrattuna tilitapahtumien kokonaismäärään;

                  21.

                  katsoo, ettei näitä ongelmia pystytä ratkaisemaan pelkästään keskitetyn valvonnan avulla ja että nykyinen tilanne osoittaa selvästi sellaisten uusien välineiden tarpeen, joilla vahvistetaan komission tietämystä jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmistä; katsoo, että ainoastaan kunkin jäsenvaltion korkeimman tason poliittisen ja hallintoviranomaisen (valtiovarainministeri) riittävän kattava ennakkoilmoitus muodollisena ilmoituksena ja vuotuinen jälkikäteen annettava tarkastuslausuma tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta, kuten komission sisäisen tarkastuksen toimiala on useita kertoja ehdottanut (10), antavat komissiolle mahdollisuuden täyttää perustamissopimuksen 274 artiklan mukaiset velvoitteensa;

                  22.

                  kehottaa komissiota esittämään ennen 1. lokakuuta 2005 alustavan kertomuksen, johon sisältyy suunnitelma jäsenvaltioiden kanssa tehtäväksi pöytäkirjaksi siitä, että hallintoviranomainen (valtiovarainministeri) ilmoittaa vuosittain ennen maksujen suorittamista, että on otettu käyttöön asianmukaiset valvontajärjestelmät, jotka pystyvät tarjoamaan komission tilinpitotarkoituksiin riittävän varmuuden;

                  23.

                  suosittelee edellyttämään kertomuksessa, että vuosittainen ennakkoilmoitus sisältää seuraavan:

                              a)

                              jäsenvaltion hallintoviranomaisen kuvaus valvontajärjestelmistä;

                              b)

                              näiden valvontajärjestelmien tehokkuuden arviointi;

                              c)

                              tarvittaessa korjaavia toimia koskeva suunnitelma, jonka jäsenvaltion hallintoviranomainen on laatinut yhteistyössä komission kanssa;

                              d)

                              kansallisen tilintarkastuselimen tai muun ulkopuolisen tilintarkastuselimen vahvistus kuvauksesta;

                        suosittelee lisäksi, että kertomuksessa yksilöidään komission oikeudet varmentaa ilmoitus ja vahvistetaan valtuudet määrätä seuraamuksista, jotka vaikuttavat jäsenvaltiolle myönnettävään kokonaisrahoitukseen silloin, kun se laiminlyö ilmoitusvelvollisuutensa;

                  24.

                  ei pidä asianmukaisena, että yhteistyössä toteutettavaa hallinnointia koskevista määrärahoista vuoden 2007 jälkeiselle kaudelle päätetään ilman, että annetaan konkreettista vastausta tilintarkastustuomioistuimen huomautuksiin ja parannetaan huomattavasti valvontamekanismeja jäsenvaltioissa;

                  25.

                  huomauttaa komissiolle ja neuvostolle, että on vaikea laatia toimielinten välinen sopimus uusista rahoitusnäkymistä, ennen kuin 21–23 kohdassa kuvattu kunkin jäsenvaltion korkeimman tason poliittisen ja hallintoviranomaisen (valtiovarainministeri) ilmoittamisvelvollisuuden periaate on täysin hyväksytty ja ennen kuin sen toteuttaminen asetetaan ensisijalle;

                  26.

                  toteaa, että Euroopan unionin varainhoidossa ei ole mahdollista edistyä ilman jäsenvaltioiden aktiivista osallistumista, joka täytyy varmentaa poliittisella tasolla;

                  27.

                  on vakuuttunut, että valtiovarainministerit ottavat mieluummin käyttöön asianmukaisesti toimivat valvontajärjestelmät kuin ottavat sen riskin, että joutuvat selittämään omille parlamenteilleen, miksi valtionkassasta on maksettava Euroopan unionille takaisin huomattavia summia;

                  28.

                  pyytää komissiota tiukentamaan maksuvirastojen valvontaa ja suhtautumaan tiukemmin epäpätevyyteen sekä harkitsemaan seuraavia mahdollisuuksia:

                              —

                              vaatimus, että ulkopuolinen tarkastaja tarkastaa kaikki maksuvirastot vuosittain,

                              —

                              suoritustavoitteiden vahvistaminen,

                              —

                              maksujen jäädyttäminen, kun selkeästi määriteltyjä suoritustavoitteita ei saavuteta, ja sen varmistaminen, että virastoille tehdään ennalta selväksi, että tämä on huonon suorituksen väistämätön seuraus,

                              —

                              sellaisten virastojen poistaminen, jotka jäävät toistuvasti suoritustavoitteista,

                              —

                              virastojen taloudellinen vastuu virheistään;

            Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuslausuma …

                  29.

                  muistuttaa, että Maastrichtin sopimuksen voimaantulon jälkeen tilintarkastustuomioistuimen on pitänyt antaa vuosittain parlamentille ja neuvostolle tarkastuslausuma (ranskankieliseltä lyhenteeltään ”DAS” eli Déclaration d'Assurance) tilien luotettavuudesta sekä tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta;

                  30.

                  tähdentää, että tilintarkastustuomioistuin voi päättää oman harkintansa mukaisesti, minkä kriteerien ja menettelyn perusteella se antaa tarkastuslausumansa, eikä asiasta ole annettu säännöksiä;

                  31.

                  muistuttaa, että alun perin tilintarkastustuomioistuimen tilintarkastuslausunto perustui yksinomaan tilastomenetelmään, joka koostui yleisen otoksen yksityiskohtaisesta tarkastamisesta ja todennäköisimmän virheasteen teknisestä mukautuksesta;

            … ja siihen sisältyvät ongelmat

                  32.

                  tekee seuraavassa yhteenvedon tietyistä tarkastuslausumaan sisältyvistä rajoituksista ja sen luonteesta, siinä määrin kuin nämä seikat on otettava huomioon tarkasteltaessa tarkastuslausumasta tehdyn arvion tuloksia ja näiden tulosten vaikutusta siihen, myönnetäänkö vastuuvapaus vai ei, sekä tarkastuslausumamenetelmän mahdollisista tulevista parannuksista:

                              a)

                              tarkastuslausuma on osa tilintarkastustuomioistuimen tilintarkastusta; sellaisenaan tavoite on saada varmuus tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta; tyypillisiä tilintarkastuskysymyksiä ovat: ”onko tilit esitetty todenmukaisina ja oikeudenmukaisesti?” ja ”kuinka monta virhettä toimista löytyi?”;

                              b)

                              tarkastuslausuma on ainoastaan välillisesti osa varainkäytön tarkastusta (11), joka on laajempi, sillä siinä tutkitaan, onko varat käytetty optimaalisesti; tyypillisesti varainkäytön tarkastuksessa kysytään: ”käytettiinkö varat viisaasti ja taloudellisuuden ja tehokkuuden periaatteiden mukaisesti?”;

                              c)

                              vaikka tarkastuslausuma voi osoittaa, että varat on käytetty 100-prosenttisen asianmukaisesti ja laillisesti, se ei osoita, onko rahoille saatu vastinetta, koska tarkastuslausumassa ei esitetä eikä voida esittää tätä kysymystä tai antaa siihen vastausta; toisin sanoen on mahdollista, että huolimatta varojen täysin asianmukaisesta ja laillisesta käytöstä rahoille ei ole saatu lainkaan vastinetta;

                              d)

                              tällä hetkellä painopisteenä on määrärahojen käytön laillisuus ja asianmukaisuus, mikä ei tee lainsäätäjälle ja yleisölle helpoksi saada tietoa siitä, onko varat käytetty tehokkaasti;

                              e)

                              tarkastuslausumamenettely on luonnollinen seuraus poliittisen huomion keskittymisestä petosten ja sääntöjenvastaisuuksien vähentämisen ”tarpeeseen”, mutta se ei auta merkittävästi vähentämään tuhlausta;

                              f)

                              tiedotusvälineet tulkitsevat hyvin usein väärin nykyisen tarkastuslausuman ja esittävät kielteisen DAS:n todisteena siitä, että suunnilleen kaikkia yhteisön varoja käytetään väärin; tämä harhaanjohtava kuva voi vaikuttaa negatiivisesti kansalaisten asenteisiin muiden EU-asioiden, kuten perustuslain tai uusien rahoitusnäkymien, yhteydessä;

                              g)

                              tarkastuslausumamenettelyssä ei kyetä yksilöimään edistystä riittävästi: tarkastuslausuma on joko myönteinen tai kielteinen; menetelmää olisi kehitettävä pidemmälle, jotta saataisiin riittävästi tietoa siitä, mitä parannuksia jäsenvaltiot ovat toteuttaneet eri aloilla vuodesta toiseen;

            Tarkastuslausuman nykyinen uudistus …

                  33.

                  toteaa, että viime vuosina tilintarkastustuomioistuin on osoittanut olevansa jossain määrin tietoinen esitetystä kritiikistä ja yrittänyt uudistaa tarkastuslausumaan liittyvää menettelyä laajentamalla arviointilähtökohtiaan;

                  34.

                  panee merkille, että tällä kertaa yleinen tarkastuslausuma perustuu omia varoja ja rahoitusnäkymien kutakin toiminnallista lukua koskevien erityisarvioiden konsolidointiin ja että alakohtaiset arviot perustuvat nyt neljään lähteeseen:

                              a)

                              valvontajärjestelmien arviointi;

                              b)

                              tapahtumien yksityiskohtaiset tarkastukset;

                              c)

                              komission pääjohtajien vuotuisten toimintakertomusten ja lausumien tarkastelu;

                              d)

                              muiden tilintarkastuselinten vastaavien tulosten arviointi;

            … on askel oikeaan suuntaan, vaikkakin vaatimaton askel

                  35.

                  toteaa, että tarkastuslausuman yhteydessä keskeisenä kysymyksenä olisi oltava, antavatko yhteisön ja jäsenvaltioiden tasolla toteutetut valvontajärjestelmät komissiolle riittävän varmuuden tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta;

                  36.

                  kehottaa tilintarkastustuomioistuinta parantamaan entisestään yleisen tarkastuslausuman ja erityisarvioiden esitystapaa pyrkimällä jatkossakin kattavampaan varausten kuvaukseen sekä sisällyttämään siihen yksiselitteisempää ja eritellympää tietoa eri alojen ja jäsenvaltioiden heikkouksista, jotta riskianalyysin perusteella voidaan laatia toiminnallinen luettelo varauksista, joita voidaan jatkossa seurata;

                  37.

                  otaksuu, että tilitapahtumia koskevan otoksen tarkastelun tavoitteena ei ole enää todennäköisimmän virheasteen laskeminen ja että uudessa lähestymistavassa tarkastamisen tuloksia tarkastellaan kolmesta muusta lähteestä saatujen tulosten rinnalla;

                  38.

                  kehottaa tilintarkastustuomioistuinta antamaan lisätietoja neljän tietolähteen suhteista alakohtaisten arviointien yhteydessä, jotta voidaan arvioida, poikkeaako uusi lähestymistapa perusteiltaan aiemmasta;

                  39.

                  kehottaa tilintarkastustuomioistuinta selvittämään yksityiskohtaisesti, missä määrin se on pystynyt saamaan käyttöönsä muiden tarkastuselinten tilintarkastustuloksia ja miten nämä tulokset ovat vaikuttaneet tilintarkastustuomioistuimen päätöksiin; panee merkille, että vuosikertomuksessa ei viitata muiden tarkastuselinten tuloksiin; pitäisi erityisesti hyödyllisenä tietoja muiden tarkastuselinten kanssa eri jäsenvaltioissa tehdyn yhteistyön tuloksista ja vaikeuksista, koska näihin ”muihin tarkastuselimiin” luetaan myös sellaiset kansalliset tilintarkastuselimet, jotka toimivat yhteisön toimielimistä täysin riippumattomina;

                  40.

                  katsoo, että tarkastuslausuman nykyinen uudistus ei riitä edellä mainittujen rajoitusten ja puutteiden korjaamiseen, vaikka ollaankin menossa oikeaan suuntaan; on tyytyväinen siitä, että uusi lähestymistapa antaa jonkinlaisen käsityksen menojen asianmukaisuudesta aloittain, mutta pahoittelee, että menojen asianmukaisuutta jäsenvaltioittain ei käsitellä edelleenkään riittävästi; on sitä mieltä, että tarkastuslausuma on edelleen väline, joka perustuu liikaa toimien ja yksittäisten virheiden arviointiin; katsoo sen vuoksi, että valvontajärjestelmien toiminnan arviointia olisi vahvistettava, jotta näihin järjestelmiin voitaisiin ehdottaa konkreettisia parannuksia ja jotta voitaisiin yksilöidä todettujen heikkouksien alkuperä;

                  41.

                  kehottaa tilintarkastustuomioistuinta kehittämään edelleen tarkastuslausumaa koskevaa kvalitatiivista lähestymistapaa, jotta voitaisiin ottaa riittävässä määrin huomioon useiden ohjelmien monivuotisuus ja vastaavat korvaavat valvontatoimet, kuten jälkikäteistarkastukset ja tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyyn liittyvät korjaukset, jotka suojaavat EU:n talousarviota antamalla mahdollisuuden perusteettomien maksujen takaisinperintään; olisi tyytyväinen, jos tilintarkastustuomioistuin antaisi tästä olennaisesta asiasta erityiskertomuksen ja selventäisi siten ennakko- ja jälkitarkastusten suhdetta;

                  42.

                  korostaa, että korvaavat tarkastukset ovat toki tärkeä osa valvontajärjestelmiä mutta ne eivät korvaa valvontajärjestelmien, saati itse politiikan vajavaisuuksia;

                  43.

                  pahoittelee tässä mielessä yhä lisääntyviä viittauksia ennakkoratkaisuihin yhteisön lainsäädännön tulkinnasta ja voimassaolosta; tähdentää, että yhteisön lainsäädännön heikkoudet on vältettävä, koska ne vaikuttavat kielteisesti unionin toimintakykyyn ja johtavat jäsenvaltiossa sovellettaessa ihmisten, elinten ja yritysten oikeudelliseen epävarmuudentilaan; panee merkille tilintarkastustuomioistuimen tutkimuksen puiteohjelmia koskevan kiistattoman lausunnon, jonka mukaisesti ”maksujen laillisuuteen ja asianmukaisuuteen vaikuttavia olennaisia virheitä … ilmenee jatkossakin, jos ohjelmien sääntöjä ei tarkisteta” (tarkastuslausuma, VI c kohta);

                  44.

                  pyytää komissiota vähentämään virhemahdollisuutta yhteisön rahoituksen maksupyynnöissä varmistamalla, että yhteisön lainsäädännössä on selkeät ja toimivat säännöt kulujen kelpoisuudesta, ja vaatimaan, että sovelletaan ennaltaehkäiseviä ja oikeasuhtaisia hallinnollisia seuraamuksia, kun todetaan, että mainitut kulut on ilmoitettu liian suuriksi;

            Yhtenäinen tarkastusjärjestelmä

                  45.

                  muistuttaa pyytäneensä 10. huhtikuuta 2002 vastuuvapaudesta Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2000 antamansa päätöslauselman (12) 48 kohdassa tilintarkastustuomioistuinta esittämään lausunnon ”mahdollisuuksista ottaa käyttöön Euroopan unionin talousarvioon sovellettava yhtenäinen tarkastusmalli, jossa kaikki tarkastukset perustuvat aina edellisen tason tarkastuksiin, jotta vähennettäisiin tarkastusten kohteena olevien taakkaa ja saataisiin parannettua tarkastustoimien laatua murentamatta kuitenkaan kyseisten tarkastuselinten riippumattomuutta”;

                  46.

                  muistuttaa myös, että komissiota pyydettiin samassa päätöslauselmassa antamaan asiasta kertomus, jota se ei ole vielä antanut;

                  47.

                  on tyytyväinen tilintarkastustuomioistuimen lausuntoon nro 2/2004 (13)”yhtenäisestä tarkastusmallista”, jota se pitää tarkastuslausumasta käytävän keskustelun erittäin tärkeänä osana ja joka sen vuoksi ansaitsee lähemmän tarkastelun kaikkien asianosaisten osapuolten taholta; panee merkille, että lausunto ei koske pääasiassa ja tarkkaan ottaen ”yhtenäistä tarkastusmallia”, joka tarkoittaa, että yksi viranomainen toimittaa toimelle ainoastaan yhden tilintarkastuksen, vaan ennen kaikkea kyse on ”yhteisön sisäisen valvonnan menettelyjen” kehittämisestä (3 kohta);

                  48.

                  panee erityisellä mielenkiinnolla merkille tilintarkastustuomioistuimen suositukset koskien vaikuttavia ja tehokkaita sisäisen valvonnan menettelyjä:

                              a)

                              ”sovelletaan yhteisiä periaatteita ja standardeja kaikilla hallinnon tasoilla niin toimielimissä kuin jäsenvaltioissakin” (57 kohta);

                              b)

                              sisäisen valvonnan menettelyjen avulla pitäisi saada ”riittävä” (ei absoluuttinen) ”varmuus toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta sekä taloudellisuuden, tehokkuuden ja vaikuttavuuden periaatteiden noudattamisesta” (57 kohta);

                              c)

                              ”tarkastuksista aiheutuvien kustannusten pitäisi vastata niistä saatavaa hyötyä sekä taloudelliselta että poliittiselta kannalta” (57 kohta);

                              d)

                              ”järjestelmän tulisi perustua loogiseen valvontaketjuun, jossa tarkastukset toimitetaan, dokumentoidaan ja raportoidaan yhtenäisen standardin mukaisesti, niin että kaikki menettelyn osapuolet voivat luottaa asianomaisiin tietoihin” (57 kohta) (14);

                  49.

                  kummastelee, miksi näitä suosituksia ei ole julkaistu jo paljon aiemmin ottaen huomioon perinteiseen tarkastuslausumamenettelyyn kymmenen viime vuoden ajan kohdistuneen jatkuvan kritiikin;

                  50.

                  katsoo, että yhteisön sisäisen valvonnan järjestelmän ehdotettu rakenne voisi olla tärkeä väline valvontajärjestelmien parantamisessa ja niiden tehostamisessa ja se saattaisi siten edesauttaa kovasti kaivattua tarkastuslausumamenettelyn uudenaikaistamista;

                  51.

                  korostaa, että yhteisövarojen käyttöä koskeva tilinpitovelvollisuus lähtee jäsenvaltiotasolta ja että kunkin jäsenvaltion korkeimman tason poliittisen ja hallintoviranomaisen (valtiovarainministeri) ilmoituksia, jotka on kuvattu 21–23 kohdassa, on sen vuoksi pidettävä yhteisön sisäisen valvonnan menettelyjen olennaisena osana;

                  52.

                  panee merkille, että yhteisön sisäisen valvonnan menettelyt ovat – kuten nimestäkin voidaan päätellä – osa ”sisäistä valvontaa”, eivätkä ne liity ”ulkoisen tarkastuksen” toimialaan;

                  53.

                  pahoittelee, ettei tilintarkastustuomioistuin ole esittänyt pitkälle meneviä ehdotuksia kansallisten tilintarkastuselinten osallistumisesta (moitteettoman julkishallinnon perustekijöitä olevien) avoimuuden ja vastuuvelvollisuuden vahvistamiseen jäsenvaltiotasolla, erityisesti koska tilintarkastustuomioistuimen tarkastustulokset osoittavat selvästi, että siellä sitä tarvitaan eniten;

                  54.

                  panee tyytyväisenä merkille Alankomaiden ylimmän tilintarkastuselimen aloitteen julkaista vuosittain ”EU:n suuntauksia koskeva kertomus”, jossa se tarkastelee Euroopan unionin varainhoitoa ja esittää lausuntonsa yhteisön varojen käytön valvonnasta Alankomaissa (15); rohkaisee myös muita kansallisia tilintarkastuselimiä seuraamaan tätä esimerkkiä;

                  55.

                  kehottaa komissiota aloittamaan keskustelut vastuuvapausviranomaisen ja neuvoston sekä tarkkailijana toimivan tilintarkastustuomioistuimen kanssa – kunnioittaen asianmukaisesti viimeksi mainitun elimen riippumattomuutta – ja laatimaan toimintasuunnitelman yhteisön sisäisen valvonnan menettelyjen täytäntöönpanosta mahdollisimman pian;

                  56.

                  kehottaa komissiota varmistamaan vielä, että yksityiskohtaisissa ehdotuksissa, joissa esitetään komission tekemien toimintalinjoja koskevien ehdotusten oikeusperusta osana unionin poliittista hanketta vuoteen 2013 saakka, otetaan täysin huomioon ”yhteisön sisäisen valvonnan menettelyihin liittyvät tekijät” sekä 21–23 kohdassa mainittu kunkin jäsenvaltion korkeimman tason poliittisen ja hallintoviranomaisen (valtiovarainministeri) vuotuisten ilmoitusten periaate;

                  57.

                  kehottaa tilintarkastustuomioistuinta ilmoittamaan Euroopan parlamentin toimivaltaiselle valiokunnalle, ovatko komission ehdotukset yhteisön sisäisen valvonnan menettelyjen ja vuotuisten ilmoitusten periaatteiden mukaisia;

            Pääjohtajien vuotuisten toimintakertomusten ja lausumien parantaminen

                  58.

                  on tyytyväinen siihen, että tilintarkastustuomioistuin ”panee merkille, että komissio analysoi nyt ensimmäisen kerran sitä, kuinka suuri varmuus valvontajärjestelmien avulla voidaan saada tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta”, ja että se tällä tavoin ”kantaa toimielimenä vastuun talousarvion toteuttamisesta … ottaessaan omakseen valtuutettujen tulojen ja menojen hyväksyjien kannanotot” (tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus varainhoitovuodelta 2003, 1.58 kohta);

                  59.

                  panee kuitenkin merkille tilintarkastustuomioistuimen toteamuksen, että (ks. 1.69 kohta, taulukko 1.2 sekä 5.57–5.62, 7.48, 8.36 ja 8.38 kohta) ”tiettyjen yksiköiden varainhoitovuodelta 2003 esittämät varaumat eivät laajuutensa vuoksi ole oikeassa suhteessa lausumissa ilmaistuun varmuuteen tai varaumia ei ole riittävästi perusteltu ilmaistuun varmuuteen nähden” ja että tapahtuneesta parannuksesta huolimatta ”pääjohtajien vuotuiset toimintakertomukset ja lausumat eivät vielä systemaattisesti muodosta hyödyllistä lähdettä …, johon se voisi perustaa tarkastustensa päätelmät rahoitusnäkymien eri aloilla” (ks. 1.71 kohta ja taulukko 1.2);

                  60.

                  kehottaa komissiota ottamaan edellä esitetyt tilintarkastustuomioistuimen huomautukset huomioon ja esittämään kussakin vuotuisessa toimintakertomuksessa toimenpiteet, joita on toteutettu tilien perustana olevien toimien virheriskien rajoittamiseksi, sekä arvion niiden tehokkuudesta; odottaa, että tällaiset toimenpiteet auttavat ymmärtämään riskejä yleisesti ja vahvistamaan riskien hallintaa komission pääosastoissa; huomauttaa kuitenkin, että tätä on tuettava yhteisellä, keskitetyllä riskien hallintamekanismilla;

                  61.

                  kehottaa lisäksi komissiota lujittamaan entisestään vuotuiseen toimintakertomukseen ja yhteenvetoon liittyvää prosessia sekä antamaan lausumissaan varmuuden, johon tilintarkastustuomioistuin voi nojautua muotoillessaan oman tarkastuslausumansa; toteaa, että ensimmäiset toimet on toteutettu prosessin ymmärtämisen edistämiseksi ja vuotuisten toimintakertomuksen, varaumien ja lausumien tekemiseksi entistä tarkoituksenmukaisemmiksi; kehottaa komissiota kiinnittämään tarkkaan huomiota kertomusten parantamiseen entisestään ja vahvistamaan niihin sisältyvien huomautusten seurantaa; pyytää komissiota erityisesti määrittelemään selvemmin vuotuisessa toimintakertomuksessa käytettävät rajoitukset, varaumat ja muut huomautukset, jotka voisivat merkitä poikkeuksia säännöistä;

                  62.

                  pyytää komissiota muuntamaan vuotuisen yhteenvedon konsolidoiduksi tarkastuslausumaksi komission hallinnosta ja varainhoidon valvonnasta yleensä;

                  63.

                  kehottaa tilintarkastustuomioistuinta osoittamaan ne välttämättömät edellytykset, joiden pohjalta se voisi ottaa tarkastuslausumansa valmistelussa enemmän huomioon vuotuiset toimintakertomukset ja lausumat;

                  64.

                  pyytää komissiota varmistamaan perusteellisilla koulutus- ja tiedotusohjelmilla, että kaikki komission virkamiehet ovat tietoisia tavoista, joilla he voivat raportoida kaikista rikkomusepäilyistä tai epäillystä huonosta hallinnosta normaalin hierarkkisen prosessin kautta ja tarpeen mukaan ilmiantomenettelyjen kautta;

            Lisäsuositukset

                  65.

                  kehottaa komissiota tuottamaan ala- ja maakohtaisia virhetasojen arviointeja käyttäen hyväksi tämänhetkisten tilintarkastustensa tuloksia ja jäsenvaltioiden toteuttamaa valvontatyötä sekä analysoimaan jäsenvaltioiden esittämien tietojen laatua ja julkaisemaan tulokset vuotuisissa toimintakertomuksissa sekä niitä koskevassa yhteenvedossa, jotta saataisiin selkeä kuva jäsenvaltioiden hallintojärjestelmien laadusta yhteisömenoja koskevan tilinpitovelvollisuuden suhteen;

                  66.

                  kehottaa tilintarkastustuomioistuinta sisällyttämään tarkastuslausumansa huomautuksiin arvion komission ja yksittäisten jäsenvaltioiden esittämien tietojen oikeellisuudesta ja asiassa saavutetusta edistyksestä;

                  67.

                  pyytää komissiota tarkistamaan varainhoitoasetusta, jotta parannetaan sen sovellettavuutta ja ymmärrettävyyttä ja lisätään tarkastusten tehokkuutta analysoimalla kriittisesti suunniteltujen tarkastusten määrää ja laatua;

                  68.

                  muistuttaa yksittäisiä komission jäseniä siitä, että he ovat poliittisesti vastuussa sen varmistamisesta, että heidän toimivaltaansa kuuluvia pääosastoja hallinnoidaan hyvin, ja toistaa ehdotuksen, jonka mukaan kaikissa kabineteissa annetaan yhdelle neuvonantajalle erityisvastuu muun muassa kaikkien tarkastuskertomusten seurannasta (kuten Eurostatista 22. huhtikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin päätöslauselmassa (16) ehdotetaan), mikäli varhaiset varoitukset ongelmista on ennen jätetty huomiotta;

                  69.

                  panee merkille, että seuraamusten järjestelmällinen asettaminen jäsenvaltioille on johtanut siihen, että jäsenvaltiot eivät ole halukkaita paljastamaan toteutusongelmia; pyytää komissiota edistämään ja korostamaan enemmän varainhoidon valvonnan oppimista edistämällä jäsenvaltioiden välistä tiedonvaihtoa, esikuva-analyysiä, kansallisten tarkastajien osallistumista tarkastusryhmiin ja yhteisiä investointeja parempiin atk-järjestelmiin sekä toteuttamalla ennaltaehkäiseviä tarkastuksia, joissa keskitytään neuvojen antamiseen eikä niinkään seuraamusten asettamiseen;

                  70.

                  odottaa komission antavan seurantakertomuksessaan yksityiskohtaista tietoa hyväksytyistä ja toteutetuista toimista tilintarkastustuomioistuimen varainhoitovuotta 2003 koskevaan vuosikertomukseen sekä kolmeen aiempaan vuosikertomukseen (2002, 2001, 2000) sisältyneiden huomautusten huomioon ottamiseksi ja niiden suositusten täytäntöönpanemiseksi; pyytää komissiota sisällyttämään seurantakertomukseensa yksityiskohtaisen luettelon suunnitelluista toimista ja aikataulusta niitä tapauksia varten, joissa toimia ei ole vielä hyväksytty ja/tai toteutettu;

                  71.

                  kehottaa tilintarkastustuomioistuinta antamaan vuosikertomuksen, jossa kuvataan sen omaa toimintaa, kykyä saavuttaa tulostavoitteet, yksikkökustannuksia, merkittäviä kehitysalueita ja muita toimielimen suorituskykyyn liittyviä olennaisia tekijöitä; panee merkille, että tällainen suorituskykyä koskeva kertomus olisi lisäksi erinomainen tapa julkaista tietoa tarkastuslausuman uudenaikaistamisesta ja tilintarkastustuomioistuimen tilintarkastustoimintojen muusta kehityksestä;

                  72.

                  kehottaa tilintarkastustuomioistuinta tarkastelemaan lisäksi mahdollisuutta julkaista tarkastuskäsikirjansa ja tarkastuslausumamenettelyä koskevia tietoja www-sivuillaan;

                  73.

                  on tyytyväinen siihen, että ”neuvosto aikoo … jatkossa tehostaa tilintarkastus- ja varainhoidonvalvontakysymysten käsittelyä voidakseen entistä säännöllisemmin ja tehokkaammin seurata neuvoston vastuuvapaussuosituksen jatkotoimia” (17);

                  74.

                  pyytää tilintarkastustuomioistuinta järjestämään vuosittain delegoitujen menojen ”esikuva-analyysitarkastuksia” ja julkaisemaan ne erityiskertomuksina,

                              —

                              joissa kaikki 25 jäsenvaltiota tarkastetaan saman ohjelman tai toiminnan osalta, ja

                              —

                              joiden tulokset julkaistaan kaikkien jäsenvaltioiden osalta avoimesti, jotta vertailujen tekeminen on mahdollista,

                        ja pyytää tilintarkastustuomioistuinta järjestämään tulevaisuudessa seurantatarkastuksia, jotta edistymistä voidaan seurata;

                  75.

                  kehottaa neuvostoa toimimaan yhteistyössä parlamentin ja komission kanssa, jotta kokonaisvaltaisen valvonta- ja tilintarkastusjärjestelmän luomiselle voidaan antaa sen vaatima etusija ja poliittinen liikevoima siten, että perustetaan korkean tason asiantuntijaryhmä, joka

                              i)

                              kokoaa yhteen joukon kokeneita johtohenkilöitä EU:n toimielimistä, kansallisista tilintarkastusviranomaisista ja valtiovarainministeriöistä sekä asiantuntijoita kansainvälisistä tilintarkastuselimistä,

                              ii)

                              valmistelee luonnoksen toimintasuunnitelmaksi, joka tähtää yhtenäisten sisäisen valvonnan ja ulkoisen tilintarkastuksen käytäntöjen luomiseen ja jossa otetaan erityisesti huomioon yhteisen hallinnoinnin haasteet,

                              iii)

                              määrittää mahdolliset perustuslailliset, poliittiset ja hallinnolliset esteet, jotka olisi voitettava, jotta kansalliset tilintarkastuselimet voivat olla aktiivisia toimijoita prosessissa, jolla turvataan unionin talousarvion kautta kulkevien veronmaksajien varojen käytön asianmukaisuus,

                              iv)

                              raportoi neuvostolle, komissiolle ja parlamentille mahdollisimman pian;

                  76.

                  pyytää neuvoston edustajia tiedottamaan kerran vuodessa asiasta vastaavalle valiokunnalle asiantuntijaryhmän töiden edistymisestä varmistaen sillä tavoin toimintojen menevän eteenpäin;

                  77.

                  pitää välttämättömänä tutkia, kuinka kansalliset tilintarkastuselimet voisivat osallistua prosessiin aktiivisemmin, pitäen mielessä, että ne ovat riippumattomia elimiä eikä niillä aina ole riittävää asiantuntemusta EU:n lainsäädännöstä; kehottaa tilintarkastustuomioistuinta lähettämään arvion (jossa myös selvitetään, onko rahalle saatu vastinetta) Euroopan unionin ylimpien tarkastuselinten pääjohtajista ja tilintarkastustuomioistuimen presidentistä koostuvan EU-yhteyskomitean työn tuloksista sekä tilintarkastustuomioistuimen mielipiteen siitä, toisiko laajentuminen tälle elimelle uutta eloa;

                  78.

                  katsoo lisäksi, että olisi ehkä tarpeen arvioida, pitäisikö tilintarkastustuomioistuimen tällä hetkellä raskasta ja hierarkkista rakennetta ja toimintatapaa uudistaa; muistuttaa, että tilintarkastustuomioistuimessa työskentelee tällä hetkellä 25 jäsentä ja 736 toimihenkilöä, joista 325 on ammatiltaan tilintarkastajia (ura-alueet A ja B), joista puolestaan 275 (ura-alueet A ja B) työskentelee tarkastusryhmissä ja 50 (ura-alue A) jäsenten kabineteissa;

                  79.

                  pahoittelee sitä, että aikarajoitusten vuoksi se ei kykene kiinnittämään neuvoston suositukseen sen ansaitsemaa huomiota, ja kehottaa komissiota antamaan – ja neuvostoa hyväksymään – varainhoitoasetuksen 145 artiklan 1 kohtaan seuraavan muutosesityksen:
                  ”Ennen vuoden n + 2 kesäkuun 30 päivää Euroopan parlamentti myöntää neuvoston määräenemmistöllä antamasta suosituksesta komissiolle vastuuvapauden varainhoitovuoden n talousarvion toteuttamisesta.”.

                  80.

                  kehottaa puhemiestä seuraavassa Eurooppa-neuvostossa pitämässään puheessa puuttumaan tarpeeseen parantaa Euroopan unionin varainhoitoa jäsenvaltiotasolla;

            B.   ALAKOHTAINEN TARKASTELU
      Omat varat

                  81.

                  huomauttaa, että bruttokansantulon perusteella laskettujen omien varojen osuus kasvaa jatkuvasti ja kattaa pian kaksi kolmasosaa omista varoista; tukeekin tästä syystä tilintarkastustuomioistuimen suositusta (3.48 kohta), jonka mukaan komissio tarkastaa suoraan ja useammin taustalla olevia kansantalouden tilinpidon tietoja;

            Maatalous, eläinten terveys ja petosten vastaiset toimet
      Säännönvastaisten maksujen takaisinperintä

                  82.

                  kehottaa jäsenvaltioita raportoimaan sääntöjenvastaisuuksista ajoissa joka kolmas kuukausi hyväksyen kuitenkin, että jäsenvaltiot voivat pyytää tähän yksittäistapauksissa poikkeusta; edellyttää, että jäsenvaltioiden tarkastuksesta vastaavat tahot ovat riittävästi mitoitettuja ja henkilöstö on koulutettua, ja edellyttää kaikkien jäsenvaltioiden, Saksa, Kreikka ja Espanja mukaan lukien, käyttävän sähköistä raportointijärjestelmää viimeistään heinäkuussa 2005; pyytää komissiota ilmoittamaan parlamentin toimivaltaiselle valiokunnalle asiassa tapahtuneesta edistymisestä viimeistään syyskuussa 2005;

                  83.

                  toteaa, että komissio on vastuussa siitä, että se ei ole kyennyt perimään vuodesta 1971 syyskuuhun 2004 ulottuvalla kaudella takaisin vähintään 1 120 miljoonan euron summaa; pitää tilannetta kestämättömänä ja katsoo, ja että jäsenvaltiot ja komissio ovat osoittaneet tässä asiassa valppauden puutetta; odottaa saavansa vuoden 2004 vastuuvapausmenettelyä silmällä pitäen ajoissa raportin siitä, miten ja milloin nämä rahat peritään takaisin; panee merkille, että parhaillaan tuomioistuimissa kiistellään 812 miljoonan euron summasta, joka joudutaan ehkä vielä lisäämään takaisinperittäviin määriin; edellyttää lisäksi maksajavirastolle onnistuneen perinnän johdosta maksettavan 20 prosentin palkkion tehokkuuden arviointia;

                  84.

                  pyytää komissiota ehdottamaan yksinkertaisempia ja yhtenäisempiä perintäsääntöjä valmisteltaessa varainhoitoasetuksen tarkistamista; edellyttää tulevansa kuulluksi tältä osin, ennen kuin komission ehdotus saa lopullisen muotonsa;

                  85.

                  panee merkille, että komissio on maaliskuuhun 2005 mennessä saanut käsiteltyä kaikki noin 4 000 kyseisenä kautena sattunutta sääntöjenvastaista tapausta (442 laajaa ja 3 500 vähemmän mittavaa tapausta);

                  86.

                  on tyytyväinen komission aikeeseen tarkentaa ”mustaa listaa”, johon otetaan ne toimijat, joiden vuotuiset sääntöjenvastaiset maksut ylittävät 100 000 euron rajan;

                  87.

                  vaatii, että komission on saavutettava mitattavissa olevaa edistystä arvioimalla realistisesti tulevia parannuksia ja raportoimalla edistymisestä säännöllisesti asiasta vastaavalle valiokunnalle;

                  88.

                  pyytää komissiota parantamaan niiden yhteisen maatalouspolitiikan täytäntöönpanosta vastuussa olevien maksuvirastojen seurantaa; huomauttaa, että ennen liittymistä komissio hyväksyi uusien jäsenvaltioiden maksuvirastot; pyytää komissiota jatkamaan tätä käytäntöä ja esittämään parlamentille raportin komission mahdollisuudesta hyväksyä nykyisten jäsenvaltioiden maksuvirastot;

            Nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmä

                  89.

                  panee merkille, että tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmää varten kootut jäsenvaltioiden tietokannat eivät mahdollista tietojenvaihtoa, koska ei ole olemassa yhteisiä standardeja; pahoittelee, että tämä saattaa vaarantaa eläinten jäljitettävyyden rajojen ylitse;

                  90.

                  toteaa, että komissio ei voi kehittää nykyisen asetuksen nojalla sitovia sääntöjä kansallisten tietokantojen yhteenkytkemistä varten; kehottaa komissiota tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukseen sisältyneiden huomioiden perusteella tekemään lainsäädäntöehdotuksen, jolla komission täytäntöönpanovaltaa lisätään siten, että se pystyy takaamaan kansallisten tietokantojen yhteensopivuuden;

                  91.

                  kehottaa komissiota antamaan nykyisen lainsäädännön puitteissa tietoa ja neuvoja tietojen vaihdosta etenkin uusille jäsenvaltioille, jotka ovat parhaillaan kehittämässä omia kansallisia tietokantojaan;

                  92.

                  toteaa, että nykyisen korvamerkkijärjestelmän korvaaminen sähköisellä tunnistusjärjestelmällä ei olisi ainoastaan eläimen hyvinvoinnin kannalta parempi järjestely vaan varmistaisi myös eläinten jäljitettävyyden jäsenvaltioiden välillä, mikäli sähköisten välineiden tiedot yhdenmukaistetaan; kehottaa komissiota tekemään käytännön ehdotuksia sähköisten tunnistusjärjestelmien käytöstä korvamerkkien sijasta; tähdentää, että ehdotuksessa täytäntöönpanovalta olisi annettava komissiolle, jotta voitaisiin luoda helpommin yhteiset standardit sähköisessä välineessä säilytettäville tiedoille; katsoo, että sähköisen tunnistusjärjestelmän käyttöönottamiseen liittyvän teknologian on oltava asianmukaisella tasolla, ennen kuin sitä voidaan soveltaa;

            Suu- ja sorkkataudin valvontatoimien hallinnointi ja valvonta

                  93.

                  panee merkille, että yhteisölainsäädäntö edellyttää, että komissio antaa parlamentille ja neuvostolle kolmen vuoden välein kertomuksen suu- ja sorkkataudin valvontatoimien toteuttamisesta ja siihen liittyvistä yhteisön menoista; pahoittelee, että komissio ei ole tähän mennessä täyttänyt velvoitettaan; vaatii komissiota antamaan tällaisen kattavan arvion joka kolmas vuosi vuodesta 2006 alkaen; katsoo, että tässä arviossa olisi otettava huomioon yhteisön strategian kustannus-hyötyanalyysit;

                  94.

                  tähdentää, että sen lisäksi, että valvotaan tarkkaan yhteisölainsäädännön muodollista saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, olisi valvottava sen todellista toteuttamista jäsenvaltiotasolla; kehottaa komissiota edistämään edelleen rokotteiden ja testausmenetelmien tutkimusta ja päivittämään tutkimuksen, joka koskee jäsenvaltioiden eläinlääkintäpalveluiden valmiuksia taata ajoissa tehokas tautien valvonta;

                  95.

                  panee merkille, että viime vuosikymmenen aikana eläinkuljetusten määrä sisämarkkinoilla moninkertaistui, vaikka ongelmia eläinten liikkeiden jäljitettävyydessä ja eläinten kuljetusolosuhteissa ei ole vielä ratkaistu tyydyttävästi; kehottaa komissiota ottamaan lisäksi huomioon mahdollisuuden vähentää kuljetuksia käyttämällä enemmän paikallisia teurastamoita; kehottaa komissiota lisäksi toteuttamaan välittömiä toimia sairaiden tai loukkaantuneiden eläinten kuljetusten vähentämiseksi;

                  96.

                  katsoo, että on olennaisen tärkeää korostaa maanviljelijöiden roolia taudin torjuntaa ja valvontaa koskevan yhteisön strategian yhteydessä; kehottaa komissiota antamaan neuvostolle ja parlamentille sellaisen lainsäädäntöehdotuksen, jossa jäsenvaltioiden maanviljelijöille taudin hävittämistoimista maksamat korvaukset maksetaan takaisin yhteisön varoista sillä edellytyksellä, että maanviljelijät noudattavat velvoitettaan ilmoittaa viipymättä uusista tautitapauksista;

                  97.

                  toteaa, että rahoituskehystä on selvennettävä entisestään maanviljelijöiden tasapuolisen kohtelun ja korvauksen laskemista koskevan avoimuuden varmistamiseksi; huomauttaa todenneensa 17. joulukuuta 2002 antamassaan päätöslauselmassa suu- ja sorkkataudin torjumisesta vuonna 2001 (18), että korvausvaatimusten hallinnollisen käsittelyn on oltava petosten estämiseksi oikeudenmukaista; kehottaa komissiota mukauttamaan eri tautien korvausmaksuja ja laatimaan korvauksen laskemista varten toimivat arviointiperusteet, kuten eläimen kulloinenkin markkina-arvo; tunnustaa, että taudin puhjetessa lihakarjaa, siitoseläimiä ja kantakirjaeläimiä varten ei ole olemassa selvästi määriteltyä markkina-arvoa, vaan sellainen on olemassa ainoastaan teuraaksi valmista karjaa varten;

                  98.

                  korostaa, että eläintautien hävittämiskulujen kattamiseen on edelleen käytettävä pääasiassa julkisia varoja, koska kansanterveys on koko yhteiskunnan edun mukaista, ja että myös maanviljelijät ovat veronmaksajia; panee merkille, että tietyissä jäsenvaltioissa maanviljelijät osallistuvat kansallisiin hävittämiskuluihin (jotka ovat tarpeen kokonaiskustannusten yhteisrahoittamiseksi) ja että toisissa jäsenvaltioissa maatalouden ei edellytetä osallistuvan kustannuksiin, mikä saattaa vahingoittaa maataloustuotteiden tasavertaisia kilpailuedellytyksiä Euroopan unionissa; muistuttaa, että parlamentin suu- ja sorkkatautia käsittelevä väliaikainen valiokunta on pyytänyt komissiota ehdottamaan, miten maanviljelijät voisivat osallistua yhteisön kustannuksiin; panee merkille eri jäsenvaltioiden toimet sekä komission vuonna 2003 tekemän tutkimuksen, jossa tarkastellaan tapoja kerätä maanviljelijöiden rahoitusosuus;

            Raakatupakka-alan yhteinen markkinajärjestely

                  99.

                  on tyytyväinen neuvostossa heinäkuussa 2004 hyväksyttyyn yhteisen maatalouspolitiikan tupakkatukien uudistukseen, jonka tavoitteena on eriyttää tupakkatuet siirtymällä vähitellen neljän vuoden siirtymäkauden aikana tupakkapalkkioista maanviljelijöiden tulotukeen;

                  100.

                  kannattaa tilintarkastustuomioistuimen suositusta, jonka mukaan komission olisi pyrittävä takaamaan, että uudistusehdotuksia tuetaan riittävillä tiedoilla ja vaikutusarvioinneilla; kehottaa komissiota kiinnittämään erityistä huomiota tupakantuotannon merkitykseen epäsuotuisten alueiden työllisyydelle ja taloudelle;

                  101.

                  panee merkille, että yhteisön tupakkatuotanto kattaa ainoastaan 30 prosenttia teollisuuden tarpeista; huomauttaa, että edellinen yhteisen markkinajärjestelyn uudistus on jo tuonut mukanaan mekanismeja eurooppalaisen tuotannon saattamiseksi Euroopan unionin sisäisten tarpeiden tasolle;

                  102.

                  panee merkille, että nykyisen tuotannon ja tarjonnan epäsuhteen seurauksena suurin osa EU:ssa tuotetusta tupakasta menee vientiin; pahoittelee, että tällainen politiikka on ristiriidassa kehitysmaiden pienille, viennistä riippuvaisille tupakantuottajille annettavan yhteisön kehitysavun kanssa, koska EU:n tupakanvienti vähentää huomattavasti kehitysmaiden vientimahdollisuuksia; vaatii johdonmukaistamaan yhteisön maatalous- ja kehityspoliittista linjaa;

                  103.

                  korostaa, että vaikka tupakanviljelyalueilla on myös vaihtoehtoisia viljelykasveja, maatilojen taloudellinen tasapaino riippuu laajalti tupakasta; palauttaa mieliin, että parlamentti tunnusti tämän yhteisen markkinajärjestelyn edellistä uudistusta koskevassa mietinnössään todetessaan, että on erittäin vaikeaa tarjota elinkeinovaihtoehtoja, joilla kyettäisiin luomaan vastaava määrä työpaikkoja kuin tupakantuotannolla; kehottaa komissiota jatkamaan toimiaan vaihtoehtoisten viljelykasvien viljelyn edistämiseksi ja käyttämään tupakka-alan rahastoa tärkeänä välineenä sekä EU:n tupakan laadunparannuksessa että vaihtoehtoisten viljelykasvien etsimisessä;

                  104.

                  huomauttaa, että vaihtoehtoisia viljelykasveja koskevaa tutkimusta on laiminlyöty eikä tuottajia ole kannustettu siirtymään muuhun taloudelliseen toimintaan; ottaa huomioon, että yhteisön tupakka-alan rahastoa, jota rahoitetaan tuotantotuesta otettavalla maksulla ja jota hoitaa sekä maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto (50 prosenttia) että terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosasto (50 prosenttia), vajaakäytetään ja että suurin osa käyttämättä jääneistä 68 miljoonasta eurosta oli osoitettu terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosaston tiedotuskampanjoihin; huomauttaa, että vuodesta 2006 alkaen ei enää rahoiteta toimia tuotantomuodon vaihtamiseksi; pyytää toteuttamaan johdonmukaisempaa lähestymistapaa;

                  105.

                  katsoo, että jäsenvaltioiden on välttämättä noudatettava asiasta annettujen yhteisön säädösten mukaista ilmoitusvelvollisuuttaan, jotta tupakkamarkkinoita ja kyseisiä yhteisön maksuja voidaan todella valvoa; vaatii taloudellisia seuraamuksia niille jäsenvaltioille, jotka eivät kykene täyttämään näitä velvoitteita;

                  106.

                  toteaa, että maanviljelijöille on ehdottomasti tiedotettava etukäteen heille vuoden 2006 uudistuksen jälkeen asetettavista uusista täydentävien ympäristöehtojen noudattamiseen liittyvistä velvoitteista, koska heille myönnettyjä tukia vähennetään tai ne lakkautetaan, jos he eivät noudata sääntöjä; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita täyttämään velvoitteensa ja määrittelemään nämä arviointiperusteet yksityiskohtaisesti hyvissä ajoin ennen uudistuksen voimaantuloa, jotta maanviljelijät ehtivät mukauttaa elinkeinotoimintansa uusiin sääntöihin;

                  107.

                  panee merkille, että komission on toimitettava neuvostolle 31. joulukuuta 2009 mennessä kertomus vuoden 2006 uudistuksen toteuttamisesta; ilmoittaa olevansa kiinnostunut tästä kertomuksesta ja pyytää toimittamaan sen myös parlamentille;

            Rakennetoimet

                  108.

                  pahoittelee, että eräät jäsenvaltiot eivät ole pystyneet valvomaan ja hallinnoimaan vastuullaan olevia veronmaksajien rahoja, ja tuo esiin joidenkin jäsenvaltioiden tekopyhyyden näiden syyttäessä komissiota siitä, ettei tämä ole kyennyt valvomaan sellaisia menoja, joista kyseiset jäsenvaltiot itse vastaavat;

                  109.

                  panee merkille, että tilintarkastustuomioistuin ei löytänyt puutteita komission sisäisistä valvontajärjestelmistä ja totesi niissä parannuksia; pahoittelee sitä, että resurssien riittämättömyyden vuoksi paikan päällä tehtäviä tarkastuksia on tehty ainoastaan muutamille jäsenvaltioiden järjestelmille;

                  110.

                  pyytää komissiota tiedottamaan parlamentille maista, jotka eivät ole kyenneet panemaan nopeasti täytäntöön valvontajärjestelmiinsä liittyviä sovittuja parannuksia ja jotka antavat edelleen epätäydellisiä 8 artiklan mukaisia lausumia;

                  111.

                  kannustaa komissiota keskeyttämään väliaikaiset maksut jäsenvaltioille, jotka ovat syyllistyneet vakaviin sääntöjenvastaisuuksiin tai joiden hallinnon valvontajärjestelmistä löydetään vakavia puutteita;

            Interreg III

                  112.

                  toteaa, että mitattavissa olevien tavoitteiden ja selkeästi määriteltyjen indikaattoreiden puuttumisen vuoksi on vaikea arvioida, missä määrin Interreg III -ohjelman tavoite – vahvistaa yhteisön taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta edistämällä rajat ylittävää, kansainvälistä ja alueiden välistä yhteistyötä ja yhteisön alueen tasapainoista kehitystä – on tavoitettu; katsoo sen vuoksi, että on vaikea arvioida, onko ohjelman tavoitteiden saavuttamisessa käytetty hyväksi tehokkaimpia välineitä;

                  113.

                  kehottaa komissiota toteuttamaan lisätoimia määrittääkseen selkeät tavoitteet ja indikaattorit, joilla ohjelman vaikutusta pystytään mittaamaan ja joilla pystytään arvioimaan yhteisövaroista tällä alalla saatava lisäarvo; korostaa tarvetta toteuttaa selkeä ja vakavasti otettava arviointi, jossa osoitetaan eroavaisuudet yksityisen ja sosiaalisektorin kustannusten ja hyödyn välillä tai paikallisen ja yhteisön tason kustannusten ja hyödyn välillä, koska juuri nämä eroavaisuudet olivat ohjelman ensisijaisia perusteita;

            Sisäiset politiikat
      Ympäristö, kansanterveys ja turvallisuus

                  114.

                  toteaa, että ympäristöä, kansanterveyttä ja elintarvikkeiden turvallisuutta koskevien budjettikohtien toteuttaminen on yleisesti tyydyttävällä tasolla;

                  115.

                  on tyytyväinen toimenpiteisiin, joilla halutaan parantaa monivuotisten ohjelmien toteutussykliä; kehottaa komissiota kohdentamaan tarjouskilpailut paremmin ja antamaan tarjousten tekijöille enemmän tukea, jotta vältettäisiin lukuisten selvästi rahoitukseen oikeuttamattomien hankkeiden esittäminen;

                  116.

                  korostaa, että varainhoitoasetuksen hallinnollisten ja rahoitukseen liittyvien säännösten noudattaminen ei saa johtaa tarpeettomiin viivästyksiin varojen myöntämisessä tai rahoitettavien hankkeiden valinnassa;

            Tutkimus

                  117.

                  toteaa, että eurooppalaisiin TK-puiteohjelmiin osallistumista koskevat säännöt ovat aivan liian monimutkaiset; pitää tilintarkastustuomioistuimen tavoin tätä vakavana ongelmana komission ja ohjelmiin osallistujien kannalta; pahoittelee, että varsinkin pienillä organisaatioilla, joiden hallintorakenteet eivät ole kovin kehittyneitä, ja pk-yrityksillä on vaikeuksia hallita liiallisia sääntöjä ja vaatimuksia;

                  118.

                  muistuttaa, että kuudennen puiteohjelman hallinnointi on jaettu useamman pääosaston kesken; panee merkille, että tilintarkastustuomioistuimen mukaan ohjelmien jakaminen osiin johtaa vastuun hajautumiseen ja toimenkuvien päällekkäisyyteen ja lisää koordinoinnin tarvetta;

                  119.

                  panee merkille tilintarkastustuomioistuimen suosituksen, että komission olisi arvioitava uudelleen yhteisön rahoitustuen määrän asettamista koskevat säännöt, kuitenkin niin, että säilytetään asianmukainen valvonta; edellyttää, että parlamentti otetaan arviointiin mukaan jo sen alkuvaiheista lähtien, onhan se puiteohjelmien lainsäädäntökehyksen ja osallistumissääntöjen toinen säätäjä;

                  120.

                  panee merkille, että Lissabonin toimintasuunnitelma johtaa todennäköisesti siihen, että seitsemännen puiteohjelman talousarviomäärärahat kasvavat; tähdentää, että talousarvion huomattava kasvu edellyttää sekä osanottajilta että komissiolta hallintomenettelyjen todellista yksinkertaistamista;

                  121.

                  panee huolestuneena merkille tilintarkastustuomioistuimen tekemän johtopäätöksen, että ”jälkitarkastusten analyysi osoitti jälleen kerran, että virheiden esiintyvyys oli suuri”, mihin olivat syynä pääasiassa menoilmoituksiin sisältyvät liian suurina ilmoitetut määrät, joita ei ollut havaittu komission sisäisen valvonnan järjestelmien avulla; odottaa tarkastustodistusten käyttöönoton mahdollisin muutoksin, kuten tilintarkastustuomioistuin suosittaa, johtavan lopulta mittavien jälkitarkastusten tarpeen vähenemiseen;

                  122.

                  kehottaa komissiota tekemään asianmukaiset johtopäätökset menoluokkien määrän vuoksi syntyneistä tilinpäätösten avoimuuteen liittyvistä puutteista viidennessä puiteohjelmassa ja varmistamaan, etteivät vastaavat ongelmat toistu tulevissa ohjelmissa;

                  123.

                  pyytää komissiota ryhtymään seitsemättä puiteohjelmaa koskevassa ehdotuksessa todelliseen yksinkertaistamiseen esimerkiksi

                              —

                              vähentämällä interventiomekanismien määrää,

                              —

                              vähentämällä erilaisten sopimusmallien määrää,

                              —

                              ottamalla käyttöön yhteisen laskutusjärjestelmän, jolla ratkaistaan ongelma, joka liittyy liialliseen laskuttamiseen osanottajien taholta;

                  124.

                  korostaa, ettei riitä, että osanottajat noudattavat muodollisia sääntöjä ja menettelyjä, vaan rahoille on myös saatava vastinetta; kannustaa komissiota arvioimaan tieteellisten tulosten ja vaikutusten laatua jälkikäteen;

                  125.

                  pyytää komissiota kehittämään menettelyjään siten, että hankehakemusten valmistelukulut laskevat perusteltavissa olevalle tasolle;

                  126.

                  kehottaa komissiota laatimaan uudelleen osallistumista koskevat säännöt ottaen standardimenettelynä käyttöön meneillään olevien hankkeiden tieteellisten ja teknisten väliarviointien saannin; pyytää komissiota yksilöimään soveliaan väliarviointielimen; kehottaa tilintarkastustuomioistuinta julkaisemaan näitä uusia sääntöjä koskevan lausunnon;

                  127.

                  panee huolestuneena merkille tilintarkastustuomioistuimen havaitsemat viipeet komission antaessa kuudennen puiteohjelman mallisopimuksia ja tukikelpoisuusperusteita koskevia ohjeita sekä pannessa täytäntöön sisäisen valvonnan standardeja ja kehittäessä yhteistä tietotekniikkajärjestelmää, minkä vuoksi lainsäädäntökehyksen aikaisemmasta hyväksymisestä ja sopimusrakenteen yksinkertaistamisesta ei enää ollut vastaavaa hyötyä; odottaa komission ottavan kokemuksesta opikseen ja välttävän vastaavia viipeitä tulevaisuudessa;

                  128.

                  kannustaa lisäksi komissiota sisällyttämään seitsemänteen puiteohjelmaan tehokkaammat hallintorakenteet

                              —

                              luomalla edellytykset sille, että komission resurssit (mm. hankkeita hallinnoivat virkamiehet, tietotekniikka) ja rahoitettujen hankkeiden määrä vastaavat paremmin toisiaan, jolloin pystytään takamaan asianmukainen tieteellinen valvonta, joka rajoittuu nykyään muutamaan päivään hanketta kohden,

                              —

                              yksilöimällä ja perustamalla asianmukaisen tieteellisten arviointien valvontaelimen,

                              —

                              kehittämällä integroidun tietokannan, johon sisältyy yhteinen sovellus ehdotuksia, sopimuksia ja hankkeiden hallintaa varten;

                  129.

                  pitää myönteisenä komission aikomusta perustaa seitsemännen puiteohjelman yhteyteen takausjärjestelmä, jotta eurooppalaiset tutkimushankkeet ja infrastruktuurit saisivat paremmin lainarahoitusta erityisesti Euroopan investointipankilta; kannustaa komissiota ottamaan ehdotetussa järjestelmässä huomioon pk-yritysten erityistarpeet ja harkitsemaan mahdollisuutta ulottaa nämä järjestelmät myös Eureka-hankkeisiin;

            Sisämarkkinat

                  130.

                  toteaa, että sisämarkkinoiden ja palvelujen pääosastolta saatujen tietojen mukaan sisäiset uudelleenjärjestelyt estivät hyödyntämästä kaikkia käytettävissä olevia määrärahoja ja eräitä ulkoisia selvityksiä ei edes voitu antaa tehtäväksi;

                  131.

                  on yleisesti ottaen tyytyväinen terveys- ja kuluttajansuoja-asioiden pääosaston budjettikohtien määrärahojen korkeaan hyödyntämisasteeseen, sillä vuoden 2003 talousarviossa käyttöön asetettujen määrärahojen käyttöaste oli 99,3 prosenttia;

                  132.

                  katsoo, että verotuksen ja tulliliiton pääosastoon kuuluvien budjettikohtien määrärahojen käyttöastetta – 86,61 prosenttia – voidaan kyllä luonnehtia tyydyttäväksi, mutta ei missään tapauksessa erinomaiseksi;

                  133.

                  pitää huolestuttavana yleistä suuntausta, jossa uuden varainhoitoasetuksen rajoittavat säännökset viivästyttävät kuluttajia koskevien ohjelmien sopimuksentekomenettelyjä ja menettelyn byrokraattisuus vähentää tuntuvasti mahdollisten hakijoiden osallistumishalukkuutta;

            Liikenne

                  134.

                  toteaa, että vuoden 2003 talousarvion lopullisesti hyväksytyssä ja tarkistetussa versiossa myönnettiin liikennepolitiikkaan yhteensä 661,8 miljoonaa euroa maksusitoumusmäärärahoina ja maksumäärärahoja oli käytettävissä yhteensä 609,3 miljoonaa euroa; toteaa lisäksi, että määrät jakaantuivat seuraavasti:

                              —

                              610,6 miljoonaa euroa maksusitoumusmäärärahoina ja 572 miljoonaa euroa maksumäärärahoina Euroopan laajuista liikenneverkkoa varten (TEN-T),

                              —

                              16,6 miljoonaa euroa maksusitoumusmäärärahoina ja 13,3 miljoonaa euroa maksumäärärahoina liikenneturvallisuuteen,

                              —

                              15,0 miljoonaa euroa maksusitoumusmäärärahoina pelkästään Marco Polo -ohjelmaan,

                              —

                              8,4 miljoonaa euroa maksusitoumusmäärärahoina ja 9,55 miljoonaa euroa maksumäärärahoina kestävään liikkuvuuteen,

                              —

                              7,4 miljoonaa euroa maksusitoumusmäärärahoina ja 6,35 miljoonaa euroa maksumäärärahoina liikennevirastoja varten;

                  135.

                  pitää myönteisenä, että Euroopan laajuista liikenneverkkoa (TEN-T) koskevien maksusitoumus- ja maksumäärärahojen käyttöaste on noussut siten, että kummankin käyttöaste on lähes 100 prosenttia, ja odottaa jäsenvaltioiden tämän johdosta kohdentavan sekä julkisen että yksityisen sektorin resursseja hankkeiden päätökseen saattamisen vauhdittamiseen;

                  136.

                  pitää huolestuttavana, että komissio hyväksyi vuonna 2003 usein Euroopan laajuista liikenneverkkoa koskevia väli- ja loppumaksuja, vaikka rahoitusmääräyksissä asetettuja erityisiä ennakkoehtoja ei ollut täytetty, ja muistuttaa, että tilintarkastustuomioistuin on huomauttanut komissiolle kyseisistä heikkouksista jo vuoden 2001 ja 2002 vuosikertomuksissa;

                  137.

                  ottaa huomioon, että TEN-T:tä koskevat maksamatta olevat määrät (RAL) eivät vuoden 2003 aikana maksumäärärahojen korkeasta käyttöasteesta huolimatta vähentyneet vaan nousivat hieman yhteensä 1 154 miljoonaan euroon;

                  138.

                  pitää huolestuttavana, että muiden liikennettä koskevien budjettikohtien maksusitoumusmäärärahojen käyttöaste laski 93 prosentista 83 prosenttiin; ottaa huomioon, että liikenteen turvallisuutta koskevien maksusitoumusmäärärahojen käyttöaste oli erityisen alhainen – 65 prosenttia – ja maksumäärärahojenkin käyttöaste jäi 72 prosenttiin; ottaa huomioon, että vuonna 2002 vastaavat osuudet olivat 99 prosenttia ja 58 prosenttia; katsoo, ettei tällaista käyttöastetta eikä etenkään maksumäärärahojen käyttöasteen suoranaista romahtamista voida hyväksyä, koska kyseessä on liikennettä koskevassa valkoisessa kirjassa päätavoitteeksi yksilöity kokonaisuus;

            Kulttuuri ja koulutus

                  139.

                  pitää tervetulleina toimenpiteitä, jotka komissio on tähän mennessä toteuttanut ratkaistakseen Sokrates- ja Nuoriso-ohjelman ensimmäistä sukupolvea vaivanneet suunnittelun ja hallinnon heikkoudet; pitää tervetulleina parannettuja suunnittelu- ja hallintomenettelyjä, jotka sisältyvät vastikään annettuihin ehdotuksiin, jotka koskevat elinikäisen oppimisen ohjelman ja Nuoriso-ohjelman uutta sukupolvea;

                  140.

                  panee merkille, että komissiolla on vaikea tehtävä, kun se pyrkii sovittamaan yhteen vaatimukset, joiden mukaan tämän tyyppisistä ohjelmista tukea hakeville aiheutuvan hallinnollisen taakan on oltava mahdollisimman kevyt, ja toisaalta varainhoitoasetuksen soveltamissääntöjen sisältämän velvoitteen varmistaa moitteeton varainhoito;

                  141.

                  korostaa olevansa vakuuttunut siitä, että suhteellisuuden olisi oltava keskeinen periaate elinikäistä oppimista koskevan ohjelman ja Nuoriso-ohjelman uuden sukupolven hallinto- ja kirjanpitovaatimuksissa; korostaa, että varainhoitoasetuksen soveltamissäännöistä on hyödyllistä voida poiketa kohdistetusti siten, että mahdollistetaan

                              —

                              kiinteämääräisten tukien laajempi käyttö, joka mahdollistaa yksinkertaisemmat hakemuslomakkeet ja sopimukset,

                              —

                              yhteisrahoituksen laajempi hyväksyminen luontaissuorituksina, jolloin edunsaajiin kohdistetaan lievempiä kirjanpitovelvoitteita,

                              —

                              edunsaajien taloudellisen ja operatiivisen kapasiteetin dokumentoinnin yksinkertaistaminen;

                  142.

                  korostaa pitävänsä tärkeänä, että elinikäistä oppimista koskevia ohjelmia ja Nuoriso-ohjelmia koskevat väli- ja loppukertomukset julkaistaan tulevaisuudessa ajallaan;

            Vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue

                  143.

                  pitää myönteisenä, että vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen talousarvion (osasto B5-8) toteuttamisessa on edistytty jonkin verran varainhoitovuoteen 2002 verrattuna; panee kuitenkin merkille, että erityisesti maksumäärärahojen toteuttamisaste on yksi komission alhaisimmista (68 prosenttia vuonna 2003, kaikissa sisäisissä politiikoissa 79 prosenttia), kun taas maksusitoumusmäärärahojen toteuttaminen on nyt saavuttanut sisäisten politiikkojen keskiarvon; kehottaa oikeus-, vapaus- ja turvallisuusasioiden pääosastoa edelleen parantamaan talousarvion toteutusta tulevina varainhoitovuosina;

                  144.

                  panee merkille huomautukset, jotka tilintarkastustuomioistuin esitti vuotta 2003 koskevassa vuosikertomuksessaan komission sisäisestä valvontaympäristöstä ja jotka perustuvat analyysiin, jossa käsitellään neljää neljästätoista pääosastosta, jotka panevat sisäisiä politiikkoja täytäntöön, muun muassa tuolloin oikeus- ja sisäasioiden pääosastona tunnettua yksikköä; kehottaa oikeus-, vapaus- ja turvallisuusasioiden pääosastoa noudattamaan tilintarkastustuomioistuimen suosituksia;

                  145.

                  panee huolestuneena ja pahoitellen merkille tilintarkastustuomioistuimen vuotta 2003 koskevassa vuosikertomuksessa esittämät huomautukset pakolaisrahaston toteuttamisesta; pyytää komissiota takaamaan tyydyttävän valvontaympäristön kansallisella ja Euroopan tasolla, kun otetaan huomioon uusiin rahoitusnäkymiin liittyvä alaa koskevien meno-ohjelmien rakennemuutos, joka johtaa yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin lisääntymiseen;

                  146.

                  on huolissaan siitä, että komissio ei ole vielä antanut lausuntoa Eurojust-varainhoitoasetuksen luonnoksesta Eurojustin päätöksen edellyttämällä tavalla, vaikka Eurojust lähetti sen komissiolle marraskuussa 2003;

            Sukupuolten välinen tasa-arvo

                  147.

                  on samaa mieltä komission kanssa talousarvion 2003 poliittisista prioriteeteista, sikäli kuin laajentumisen ja hallinnon valmistautumisen siihen katsotaan olevan Euroopan unionin absoluuttisia prioriteetteja; palauttaa mieliin asettavansa suuren merkityksen tarpeelle lisätä naisten osallistumista työmarkkinoilla laajentuneessa Euroopan unionissa Lissabonin ja Barcelonan huippukokousten tavoitteiden valossa, jotta voidaan edistää erityisesti uusien valtioiden naisten sosio-taloudellista asemaa, sekä tarpeelle määritellä vastaavat varat talousarviota suunniteltaessa;

                  148.

                  muistuttaa, että EY:n perustamissopimuksen 3 artiklan 2 kohdan nojalla naisten ja miesten välisen tasa-arvon edistäminen on Euroopan unionin keskeinen periaate ja horisontaalinen tavoite kaikissa yhteisön toimissa ja politiikoissa; pyytää jälleen, että sukupuolten tasa-arvo otetaan asianmukaisesti huomioon pysyvänä ensisijaisena tavoitteena talousarviota suunniteltaessa sen periaatteen mukaisesti, että sukupuolten välinen tasa-arvo otetaan huomioon talousarviossa;

                  149.

                  panee tyytyväisenä merkille huomattavan edistymisen vuoden 2003 talousarvion toteutuksessa rakennerahastojen tavoitteiden ja ohjelmakauden suhteen eli sen, että maksujen toteutusaste (89 prosenttia) oli huomattavasti korkeampi kuin vuonna 2002 (71 prosenttia); kiinnittää erityisesti huomiota siihen, ettei varoja saaneista sukupuolten välisen tasa-arvon edistämistoimista anneta mitään tietoja; pyytää komissiota korjaamaan tilanteen pikaisesti;

                  150.

                  pitää selvänä, että talousarviomäärärahojen käyttö heijastuu naisiin ja miehiin eri tavalla, koska edelleen on olemassa sukupuolten välisiä itsepintaisia eroja; panee merkille, ettei varainhoitovuoden 2003 talousarviotiedoissa mainita juuri lainkaan sukupuolten välisen tasa-arvon valtavirtaistamisen periaatteen (gender mainstreaming) mukaisesti sukupuolten tasa-arvon edistämistoimiin osoitettujen varojen määrää tai vaikutuksia; pyytää komissiota toimittamaan parlamentille viipymättä asiaankuuluvat tiedot;

            Ulkoiset toimet
      Ulkoisen avun hallintojärjestelmän uudistaminen

                  151.

                  tähdentää, että komissiolla oli uudistuksen suhteen suuria toiveita jo sen käynnistysvaiheessa vuonna 2000 ja komissio onkin ilmoittanut sen olleen menestyksekäs; panee merkille ja hyväksyy ja 22. ja 23. marraskuuta 2004 kokoontuneen neuvoston päätelmät, joissa neuvosto antaa Euroopan komissiolle kiitosta edistymisestä yhteisön avun hallinnoinnin ja oikea-aikaisen toimittamisen parantamisessa ja kannustaa jatkamaan työtä täytäntöönpanon laadun ja tehokkuuden parantamiseksi; tukee varauksetta hajauttamista mutta toteaa, että suurten lisäkulujen vastineeksi on saatava käytännön tuloksia; on sen vuoksi tyytyväinen siihen, että vuoden 2004 työohjelmansa ja ulkoasiainvaliokunnan vuoden 2002 vastuuvapaudesta antaman lausunnon mukaisesti tilintarkastustuomioistuin aikoo toteuttaa arvion hajauttamisen tuloksista edustustoissa; odottaa, että arvioon sisältyy ainakin hajauttamista koskeva kustannus-hyötyanalyysi;

                  152.

                  panee merkille, että ulkosuhteiden pääosaston toimintakertomuksessa vuodelta 2003 todetaan kyllä, että hajauttamista on arvioitava uudestaan, mutta tällä tarkoitetaan nähtävästi vain henkilöstötarpeita; kiinnittää sen tähden erityisesti huomiota siihen, että neuvosto on kehottanut komissiota tekemään vuosikertomuksesta erillisen EU:n ulkoisen tuen laadunarvioinnin ja esittämään sen ennen heinäkuuta 2005;

                  153.

                  korostaa, että varainhoidon riskien arviointia koskevia tiedotuksen asianmukaisia hallinnointijärjestelmiä ja edustustojen toiminnan valvontajärjestelmiä ei edelleenkään ole olemassa, minkä ulkosuhteiden pääosasto on itsekin myöntänyt vuotuisessa toimintakertomuksessaan 2003 ja minkä syyksi esitetään henkilöresurssien puutetta; korostaa, että vaikka komission vilpittömyys ja sen ehdotukset tilanteen korjaamiseksi ovat tervetulleita, ehdotukset on pantava täytäntöön mahdollisimman pian, ja kehottaa komissiota laatimaan asiasta välikertomuksen ennen heinäkuuta 2005;

                  154.

                  on huolestunut siitä, että tilintarkastustuomioistuin havaitsi täytäntöönpanosta vastaavia organisaatioita hyväksyttyjen hankkeiden osalta tarkastaessaan huomattavan määrän sääntöjenvastaisia toimia (vuosikertomuksen 7.38 ja 7.39 kohdat); panee merkille, että komissio on vastauksessaan samaa mieltä tilintarkastustuomioistuimen kanssa siitä, että tarjouskilpailu- ja hankintamenettelyjen noudattaminen hankkeiden hallinnointiyksiköissä ja kansalaisjärjestöissä on edelleen ongelmallista; edellyttää, että yhteisön ulkopuolelle suunnattavasta tuesta vastaavat komission jäsenet esittävät 1. syyskuuta 2005 mennessä toimintasuunnitelman näiden ongelmien saamiseksi kuriin;

                  155.

                  kiinnittää huomiota siihen, että EU:n politiikkojen johdonmukaisuuden parantaminen edistäisi EU:n määrärahojen käytön tehokkuutta;

            Tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus

                  156.

                  toteaa tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksesta yleisesti, että olisi hyödyllistä, jos tilintarkastustuomioistuin voisi antaa selvemmän kuvan havaittujen sääntöjenvastaisuuksien aiheuttamista todellisista vahingoista;

                  157.

                  toteaa, että on tarpeen löytää tasapaino toisaalta kansalaisjärjestöjä koskevien raportointi- ja menettelyvaatimusten ja toisaalta sen välille, mitkä ovat niiden mahdollisuudet noudattaa näitä velvoitteita säännönmukaisesti, ja pitäisi tärkeänä, että tilintarkastustuomioistuin tutkii, miten nämä toiveet voitaisiin sovittaa paremmin yhteen;

                  158.

                  kysyy, onko komissio yrittänyt verrata eri kansainvälisten avunantajien tehokkuutta; jos ei, ehdottaa, että näin tehtäisiin mahdollisimman pian;

            Latinalaisen Amerikan solidaarisuusrahasto

                  159.

                  kiinnittää huomiota siihen, että parlamentti on useissa yhteyksissä tukenut ajatusta Latinalaisen Amerikan solidaarisuusrahastosta; panee merkille, että rahasto on saanut paljon kannatusta mutta siihen olisi yhdistettävä kyseisten maiden poliittisen ja taloudellisen johdon suurempi sosiaalinen sitoumus; korostaa erityisesti, että niiden maiden, joissa tulot jakautuvat erityisen epätasaisesti, olisi kannettava vastuu tilanteen korjaamisesta; korostaa, että EU:n olisi säilytettävä näitä maita koskevat sosiaaliset tavoitteensa sekä antamalla apua että kannustamalla kyseisiä maita tekemään itse enemmän ja että näiden kahden osa-alueen välille olisi löydettävä tyydyttävä tasapaino;

                  160.

                  edellyttää komission antavan parlamentille (kirjallisen) selvityksen aina, kun se jättää täyttämättä talousarvion selvitysosassa olevan määräyksen;

            Kehitys

                  161.

                  pitää kehitysyhteistyöpolitiikkaa olennaisena osana unionin ulkopolitiikkaa ja ottaa huomioon, että sen tavoitteena on köyhyyden poistaminen sosiaalisia perusrakenteita ja koulutus- ja terveydenhuoltorakenteita vahvistamalla, köyhän väestönosan tuotantomahdollisuuksia lisäämällä sekä myöntämällä tukea kyseisille maille, jotta ne voivat kehittää paikallisia edellytyksiä ja lisätä kasvua; painottaa, että vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttaminen olisi suuri askel eteenpäin tämän tavoitteen saavuttamisessa;

                  162.

                  tunnustaa komission pyrkimykset keskittää kehitysyhteistyö vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseen, muun muassa kymmenen pääindikaattorin määrittelyyn; kehottaa komissiota tehostamaan näitä pyrkimyksiään ja suosittaa, että 35 prosenttia Euroopan unionin kehitysyhteistyövaroista käytetään vuosituhannen tavoitteiden saavuttamiseen;

                  163.

                  tunnustaa, että yhteisön avun vaikutuksia vuosituhannen tavoitteiden saavuttamiseen on vaikea arvioida, koska tuenantajia on useita; pahoittelee, että komissio ei ole pyrkinyt laatimaan asianmukaista menetelmää näiden vaikutusten arvioimiseksi vaan pelkästään mittaa kehitysmaiden edistymistä vuosituhannen tavoitteiden saavuttamisessa; pahoittelee, että komission vastaukset kehitysyhteistyövaliokunnan kysymyksiin ovat hyvin epämääräisiä erityisesti, kun on kyse vuosituhannen tavoitteiden saavuttamisesta komission toteuttamissa kehitystoimissa;

                  164.

                  pitää komission kertomusten esittämisessä tapahtuneita parannuksia myönteisinä ja tunnustaa, että vuoden 2004 vuosikertomus EY:n kehitysyhteistyöpolitiikasta ja ulkomaanavusta (KOM(2004) 0536 ja SEC(2004) 1027) on parempilaatuinen;

                  165.

                  päättää, että parlamentissa käydään jatkossa vuosittain keskustelu EY:n kehitysyhteistyöpolitiikkaa ja ulkomaanapua koskevasta komission vuosikertomuksesta;

                  166.

                  pitää myönteisenä, että yleisestä talousarviosta ja Euroopan kehitysrahastosta virallisen kehitysavun puitteissa rahoitettujen sosiaalisiin palveluihin ja infrastruktuuriin tarkoitettujen menojen osuus, joka vuonna 2003 oli yhteensä 8 269 miljoonaa euroa, kasvoi 31,4 prosentista (vuonna 2002) 34,7 prosenttiin (vuonna 2003);

                  167.

                  ei voi hyväksyä, että vain 198 miljoonaa euroa (2,4 prosenttia) varattiin peruskoulutukseen ja 310 miljoonaa euroa (3,8 prosenttia) perusterveydenhuoltoon; vaatii komissiota lisäämään määrärahoja näille aloille ja pyytää, että 20 prosenttia Euroopan unionin kehitysyhteistyömenoista kohdennetaan peruskoulutukseen ja terveydenhuoltoon kehitysmaissa;

                  168.

                  pitää myönteisenä komission roolia keskustelussa tuenantajien antaman avun koordinoinnista ja menettelyjen yhdenmukaistamisesta; pahoittelee edistymisen puutetta kansainvälisellä tasolla ja jäsenvaltioiden vastahakoisuutta; vaatii komissiota tehostamaan toimiaan kehitysyhteistyötoimien päällekkäisyyden välttämiseksi ja täydentävyyden lisäämiseksi;

                  169.

                  katsoo, että komission tuki uusien jäsenvaltioiden valmistelemiseksi osallistumaan EU:n kehitysyhteistyöpolitiikkaan oli riittämätöntä; kehottaa komissiota tukemaan uusia jäsenvaltioita ja ehdokasvaltioita niiden kehitysyhteistyöpolitiikan kehittämisessä ja kehitysyhteistyötä koskevan tietoisuuden lisäämisessä;

            Liittymistä edeltävä tuki
      Phare

                  170.

                  kiittää komissiota sen tähänastisista ponnisteluista, joilla se on tukenut ehdokasmaiden toteuttamaa rakennerahastojen hallinnointia Phare-ohjelman kautta;

                  171.

                  on kuitenkin huolissaan siitä, että uusissa jäsenvaltioissa ei varmistettu useiden Phare- ja Ispa-ohjelmista vastaavien virastojen akkreditointiprosessien päätökseen saattamista ennen liittymistä; vaatii, että komissio kuitenkin pyrkii välttämään samaa virhettä Romanian, Bulgarian ja muiden myöhemmin liittyvien maiden kanssa;

                  172.

                  panee kuitenkin merkille, että ”tekemällä oppii” -periaatteen kannalta Phare-ohjelman arvo on rajoittunut, koska hallinnoidut ohjelmat eroavat merkittävästi Euroopan aluekehitysrahaston ja Euroopan sosiaalirahaston ohjelmista, joiden valmistelemiseen ne alunperin tarkoitettiin, ja että toimielinrakenteen kehittämistä on vielä liittymisen jälkeenkin kannustettava huomattavassa määrin rakennerahastojen hallinnoinnin tukemiseksi; on huolissaan ehdokasmaiden kyvystä käyttää rakennerahastojen tukea liittymisen jälkeen;

                  173.

                  on sen vuoksi periaatteessa tyytyväinen rakennerahastojen hallinnon valmisteluun tarkoitettua uutta yhteistä välinettä koskevaan ehdotukseen edellyttäen, että siitä ei tule liian monimutkainen; korostaa tarvetta kehittää asianmukainen valvontajärjestelmä, mutta vaatii komissiota kuitenkin varmistamaan, että uusi väline on mahdollisimman yksinkertainen, jotta täytäntöönpano ei vaarantuisi;

            Sapard

                  174.

                  toteaa, että Sapardin, joka oli ensimmäinen täysin hajautettu liittymistä valmisteleva tuki, päämäärät olivat erinomaiset, vaikka niitä ei täysin saavutettukaan; on tyytyväinen Sapard-ohjelman tuloksiin, jotka eivät pelkästään kannustaneet ehdokasmaiden talouskehitystä vaan myös rohkaisivat ihmisiä uuteen, rationalistisempaan hankekohtaiseen ajatteluun; toteaa, että ”tekemällä oppii” -menetelmän kannalta ohjelma tuotti hyvää tulosta siinä mielessä, että se antoi hakijamaiden viranomaisille välitöntä kokemusta yhteisön varojen hallinnoinnista; katsoo, että ohjelmasta kaiken kaikkiaan saatu kokemus on lisäarvo tulevien yhteisön ohjelmien toteuttamiselle; kehottaa komissiota parantamaan vielä tarpeiden ennakkoarviointiaan, jotta lisäarvo kasvaisi entisestään;

                  175.

                  toteaa, että ohjelman täytäntöönpanossa käytetty hajautettu hallinnointijärjestelmä toimii yleisesti ottaen hyvin, mutta kehottaa komissiota parantamaan sitä vielä ottamalla oppia tähän mennessä esille tulleista ongelmista, tukemalla hakijamaita enemmän ongelmatapauksissa ja toteuttamalla lisää ohjelmaan liittyviä jatkotoimia;

                  176.

                  panee merkille, että muun muassa monimutkaiset menettelyt ja oikeudellisen aseman epävarmuus johtivat siihen, että varoista suuri osa jäi käyttämättä, ja on pettynyt siihen, että viiden täytäntöönpanovuoden jälkeen ainoastaan puolet määrärahoista päätyi (lopullisille) edunsaajille, kuten 15. joulukuuta 2004 saaduista tiedoista käy ilmi; on kuitenkin tyytyväinen siihen, että Sapard-varoja ei menetetä määräaikojen vuoksi; korostaa joka tapauksessa komissiolle, että missään olosuhteissa maksujen toivottu nopeuttaminen ei saisi johtaa ohjelman sääntelyn ja valvonnan laiminlyömiseen;

                  177.

                  panee merkille, että suurin osa Sapard-varoista käytettiin hankkeisiin, jotka lisäsivät tuotantoa, ja vaatii, että uusissa ohjelmissa huomiota kiinnitetään enemmän laatuun sekä ympäristö- ja terveysnormeihin;

                  178.

                  toteaa, että tilinpäätös hoidettiin paremmin kuin Pharen tapauksessa, mutta vaatii silti lisäparannuksia yhteisön varojen tuhlauksen estämiseksi;

                  179.

                  antaa komissiolle kiitosta toimista, joita se toteutti Maltan ja Kyproksen valmistelemiseksi liittymiseen erityisin taloudellisin avustuksin maiden liittymistä valmistelevan strategian yhteydessä; pitää kuitenkin valitettavana, että sekä Malta että Kypros jätettiin keskeisten liittymistä valmistelevien rahoitusvälineiden eli Pharen, Sapardin ja Ispan ulkopuolelle, ja että niillä oli näin ollen rajallisemmat mahdollisuudet valmistautua yhteisön varojen hallinnointiin.

         (1)  EUVL L 54, 28.2.2003, s. 1.

         (2)  EUVL C 294, 30.11.2004, s. 1.

         (3)  EUVL C 293, 30.11.2004, s. 1.

         (4)  EUVL C 294, 30.11.2004, s. 99.

         (5)  EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

         (6)  EYVL L 356, 31.12.1977, s. 1.

         (7)  EUVL L 330, 4.11.2004, s. 82.

         (8)  KOM(2004) 0740.

         (9)  4. joulukuuta 2003 annetun päätöslauselman 21 kohta (EUVL C 89 E, 14.4.2004, s. 153) ja vastuuvapautta varainhoitovuodelta 2002 koskevan, 21. huhtikuuta 2004 annetun päätöslauselman 68 kohta (EUVL L 330, 4.11.2004, s. 82).

         (10)  Ks. ”Vuosikertomus vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle vuonna 2003 toimitetuista sisäisistä tarkastuksista” (KOM(2004) 0740), s. 6.

         (11)  Myös ns. moitteetonta varainhoitoa tai rahoille saatavaa vastinetta koskeva tilintarkastus.

         (12)  EYVL L 158, 17.6.2002, s. 1.

         (13)  EUVL C 107, 30.4.2004, s. 1.

         (14)  Ks. tilintarkastustuomioistuimen lausunto nro 2/2004.

         (15)  http://www.rekenkamer.nl/9282200/v/index.htm

         (16)  EUVL C 104 E, 30.4.2004, s. 1021.

         (17)  Neuvoston 9. maaliskuuta 2004 antaman suosituksen 8 kohta (Asiak. 6185/04 Budget 1). Ks. http://register.consilium.eu.int/pdf/fi/04/st06/st06185.fi04.pdf

         (18)  EUVL C 31 E, 5.2.2004, s. 137.