title: 2011/407/EU: Neuvoston päätös, annettu 6 päivänä kesäkuuta 2011 , ETA:n sekakomiteassa omaksuttavasta Euroopan unionin kannasta ETA-sopimuksen liitteen VI (Sosiaaliturva) ja pöytäkirjan 37 muuttamiseen

text:
               12.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 182/12

         NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   annettu 6 päivänä kesäkuuta 2011,
   ETA:n sekakomiteassa omaksuttavasta Euroopan unionin kannasta ETA-sopimuksen liitteen VI (Sosiaaliturva) ja pöytäkirjan 37 muuttamiseen
   (2011/407/EU)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 48 artiklan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,
   ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 28 päivänä marraskuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2894/94 (1) ja erityisesti sen 1 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’ETA-sopimus’, liite VI sisältää sosiaaliturvaa koskevia erityissäännöksiä ja -järjestelyjä ja pöytäkirja 37 sisältää luettelon toimikunnista, joihin ETA-ja EFTA-valtiot osallistuvat.

               (2)

               On aiheellista ottaa sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004 (2), sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 muuttamisesta ja sen liitteiden sisällön määrittämisestä 16 päivänä syyskuuta 2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 988/2009 (3) ja sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä 16 päivänä syyskuuta 2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 987/2009 (4) osaksi ETA-sopimusta. Siihen on myös aiheellista sisällyttää joitakin hallintotoimikunnan päätöksiä ja suosituksia. Lisäksi pöytäkirjaa 37 olisi muutettava lisäämällä sen komitealuetteloon sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta, joka on perustettu asetuksella (EY) N:o 883/2004.

               (3)

               ETA-sopimuksen liitettä VI ja pöytäkirjaa 37 olisi tämän vuoksi muutettava,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   Ainoa artikla
   ETA:n sekakomiteassa omaksuttava unionin kanta ETA-sopimuksen liitteen VI – Sosiaaliturva – ja pöytäkirjan 37 suunniteltuun muutokseen perustuu tähän päätökseen liitettyyn ETA:n sekakomitean päätöksen luonnokseen.

      Tehty Brysselissä 6 päivänä kesäkuuta 2011.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         RÉTHELYI M.

      (1)  EYVL L 305, 30.11.1994, s. 6.

      (2)  EUVL L 166, 30.4.2004, s. 1.

      (3)  EUVL L 284, 30.10.2009, s. 43.

      (4)  EUVL L 284, 30.10.2009, s. 1.

      LUONNOS
      ETA:n SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS N:o …/2011,
      annettu …,
      ETA-sopimuksen liitteen VI (Sosiaaliturva) ja pöytäkirjan 37 muuttamisesta
      ETA:n SEKAKOMITEA, joka
      ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen tarkistamisesta tehdyllä pöytäkirjalla ja erityisesti sen 98 ja 101 artiklan,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen tarkistamisesta tehdyllä pöytäkirjalla, liitettä VI muutettiin.. päivänä …kuuta … annetulla ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o …/… (1).

                  (2)

                  Sopimuksen pöytäkirja 37 muutettiin … päivänä … kuuta … annetulla ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o …/… (2).

                  (3)

                  Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004 (3) olisi otettava osaksi sopimusta.

                  (4)

                  Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 muuttamisesta ja sen liitteiden sisällön määrittämisestä 16 päivänä syyskuuta 2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 988/2009 (4) olisi otettava osaksi sopimusta.

                  (5)

                  Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä 16 päivänä syyskuuta 2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) No 987/2009 (5) olisi otettava osaksi sopimusta.

                  (6)

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 mukaista asiakirjojen oikeellisuutta, sovellettavan lainsäädännön määrittämistä ja etuuksien myöntämistä koskevan vuoropuhelu- ja sovittelumenettelyn perustamisesta 12 päivänä kesäkuuta 2009 tehty päätös N:o A1 (6) olisi otettava osaksi sopimusta.

                  (7)

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 12 artiklan, joka koskee toimivaltaisen valtion ulkopuolella tilapäisesti työskenteleviin työkomennukselle lähetettyihin työntekijöihin ja itsenäisiin ammatinharjoittajiin sovellettavaa lainsäädäntöä, tulkinnasta 12 päivänä kesäkuuta 2009 tehty päätös N:o A2 (7) olisi otettava osaksi sopimusta.

                  (8)

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 4 artiklassa tarkoitettuun sähköiseen tiedonvaihtoon sovellettavan siirtymäkauden käytännön järjestelyistä 12 päivänä kesäkuuta 2009 tehty päätös N:o E1 (8) olisi otettava osaksi sopimusta.

                  (9)

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 68 artiklan tulkinnasta ensisijaisuussääntöjen osalta perhe-etuuksien päällekkäisyystilanteessa 12 päivänä kesäkuuta 2009 tehty päätös N:o F1 (9) olisi otettava osaksi sopimusta.

                  (10)

                  Neuvoston asetuksista (ETY) N:o 1408/71 ja (ETY) N:o 574/72 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksiin (EY) N:o 883/2004 ja (EY) N:o 987/2009 siirtymisen ja sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan päätösten ja suositusten soveltamisen puitteista 12 päivänä kesäkuuta 2009 tehty päätös N:o H1 (10) olisi otettava osaksi sopimusta.

                  (11)

                  Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan perustaman tietojenkäsittelyn teknisen toimikunnan toimintatavoista ja kokoonpanosta 12 päivänä kesäkuuta 2009 tehty päätös N:o H2 (11) olisi otettava osaksi sopimusta.

                  (12)

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 50 artiklan 4 kohdan, 58 artiklan ja 87 artiklan 5 kohdan tulkinnasta työkyvyttömyys-, vanhuus- ja perhe-eläke-etuuksien myöntämistä varten 12 päivänä kesäkuuta 2009 tehty päätös N:o P1 (12) olisi otettava osaksi sopimusta.

                  (13)

                  Eurooppalaisesta sairaanhoitokortista 12 päivänä kesäkuuta 2009 tehty päätös N:o S1 (13) olisi otettava osaksi sopimusta.

                  (14)

                  Eurooppalaista sairaanhoitokorttia koskevista teknisistä eritelmistä 12 päivänä kesäkuuta 2009 tehty päätös N:o S2 (14) olisi otettava osaksi sopimusta.

                  (15)

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 19 artiklan 1 kohdassa ja 27 artiklan 1 kohdassa sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 25 artiklan A kohdan 3 alakohdassa tarkoitettujen etuuksien määrittelemisestä 12 päivänä kesäkuuta 2009 tehty päätös N:o S3 (15) olisi otettava osaksi sopimusta.

                  (16)

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 54 artiklan 3 kohtaa työttömyysetuuksien korottamisesta huollettavina olevien perheenjäsenten vuoksi koskeva 12 päivänä kesäkuuta 2009 tehty päätös N:o U1 (16) olisi otettava osaksi sopimusta.

                  (17)

                  Sellaisten kokonaan työttömiksi joutuneiden muiden työntekijöiden kuin rajatyöntekijöiden, jotka viimeisimmän työskentelykauden tai itsenäisen ammatinharjoittamisen kauden aikana asuivat muun jäsenvaltion kuin toimivaltaisen valtion jäsenalueella, oikeutta työttömyysetuuksiin koskevan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 65 artiklan 2 kohdan soveltamisalasta 12 päivänä kesäkuuta 2009 tehty päätös N:o U2 (17) olisi otettava osaksi sopimusta.

                  (18)

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 65 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin työttömiin henkilöihin sovellettavan osittaisen työttömyyden käsitteen soveltamisalasta 12 päivänä kesäkuuta 2009 tehty päätös N:o U3 (18) olisi otettava osaksi sopimusta.

                  (19)

                  Gottardo-tuomiosta, jonka mukaan jäsenvaltion ja kolmannen valtion kahdenväliseen sopimukseen perustuvat edut on myönnettävä myös muiden kuin sopimuksen osapuolina olevien jäsenvaltioiden työntekijöille, 12 päivänä kesäkuuta 2009 annettu suositus N:o P1 (19) olisi otettava osaksi sopimusta.

                  (20)

                  Osa-aikaista ammatti- tai liiketoimintaa muussa jäsenvaltiossa kuin asuinvaltiossa harjoittaviin työttömiin henkilöihin sovellettavasta lainsäädännöstä 12 päivänä kesäkuuta 2009 annettu suositus N:o U1 (20) olisi otettava osaksi sopimusta.

                  (21)

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 64 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamisesta työttömiin, jotka seuraavat työssäkäyvää puolisoaan tai kumppaniaan muuhun kuin toimivaltaiseen jäsenvaltioon, 12 päivänä kesäkuuta 2009 annettu suositus N:o U2 (21) olisi otettava osaksi sopimusta.

                  (22)

                  Jotta sopimus olisi toimiva, sen pöytäkirjaa 37 olisi muutettava asetuksella (EY) N:o 883/2004 perustetun sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan sisällyttämiseksi siihen ja liitettä VI olisi muutettava mainittua toimikuntaa ja sen elimiä koskevien menettelyjen määrittämiseksi.

                  (23)

                  Asetuksella (EY) N:o 883/2004 kumotaan neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71 (22), joka on otettu osaksi sopimusta ja joka näin ollen olisi poistettava sopimuksesta.

                  (24)

                  Asetuksella (EY) N:o 987/2009, jota sovelletaan 1 päivästä toukokuuta 2010, kumotaan neuvoston asetus (ETY) N:o 574/72 (23), joka on otettu osaksi sopimusta ja joka näin ollen olisi poistettava sopimuksesta.

                  (25)

                  Kaikki otsakkeen ”Säädökset, jotka sopimuspuolten on otettava aiheellisella tavalla huomioon” ja otsakkeen ”Säädökset, joihin sopimuspuolten on kiinnitettävä huomiota” alla olevat säädökset ovat vanhentuneita, ja ne olisi näin ollen poistettava sopimuksesta,

            ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
      1 artikla
      Muutetaan sopimuksen liite VI tämän päätöksen liitteen mukaisesti.
      2 artikla
      Korvataan sopimuksen pöytäkirjassa 37 (joka sisältää 101 artiklassa säädetyn luettelon) oleva 5 kohta - Siirtotyöläisten sosiaaliturvan hallintotoimikunta - seuraavasti:

         ”Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä hallintotoimikunta (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004).”

      3 artikla
      Asetusten (EY) N:o 883/2004, (EY) N:o 987/2009 ja (EY) 988/2009, päätösten N:o A1, A2, E1, F1, H1, H2, P1, S1, S2, S3, U1, U2 ja U3 sekä suositusten N:o P1, U1 ja U2 islanniksi ja norjaksi laaditut tekstit, jotka julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden ETA-täydennysosassa, ovat todistusvoimaisia.
      4 artikla
      Tämä päätös tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun viimeinen sopimuksen 103 artiklan 1 kohdan mukainen ilmoitus on tehty ETA:n sekakomitealle (24).
      5 artikla
      Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa.

         Tehty Brysselissä … .

               ETA:n sekakomitean puolesta

               Puheenjohtaja

               ETA:n sekakomitean

               sihteerit

         (1)  EUVL L …

         (2)  EUVL L …

         (3)  EUVL L 166, 30.4.2004, s. 1.

         (4)  EUVL L 284, 30.10.2009, s. 43.

         (5)  EUVL L 284, 30.10.2009, s. 1.

         (6)  EUVL C 106, 24.4.2010, s. 1.

         (7)  EUVL C 106, 24.4.2010, s. 5.

         (8)  EUVL C 106, 24.4.2010, s. 9.

         (9)  EUVL C 106, 24.4.2010, s. 11.

         (10)  EUVL C 106, 24.4.2010, s. 13.

         (11)  EUVL C 106, 24.4.2010, s. 17.

         (12)  EUVL C 106, 24.4.2010, s. 21.

         (13)  EUVL C 106, 24.4.2010, s. 23.

         (14)  EUVL C 106, 24.4.2010, s. 26.

         (15)  EUVL C 106, 24.4.2010, s. 40.

         (16)  EUVL C 106, 24.4.2010, s. 42.

         (17)  EUVL C 106, 24.4.2010, s. 43.

         (18)  EUVL C 106, 24.4.2010, s. 45.

         (19)  EUVL C 106, 24.4.2010, s. 47.

         (20)  EUVL C 106, 24.4.2010, s. 49.

         (21)  EUVL C 106, 24.4.2010, s. 51.

         (22)  EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2.

         (23)  EYVL L 74, 27.3.1972, s. 1.

         (24)  [Valtiosäännön asettamista vaatimuksista ei ole ilmoitettu.] [Valtiosäännön asettamat vaatimukset on ilmoitettu.]

         LIITE

            ETA:n SEKAKOMITEAN PÄÄTÖKSEEN N:o …

         Korvataan sopimuksen liite VI seuraavasti:

            ”JOHDANTO
            Kun tässä liitteessä tarkoitettuihin asiakirjoihin sisältyy käsitteitä tai kun niissä viitataan menettelyihin, jotka liittyvät yhteisön oikeusjärjestykseen, kuten

                        —

                        johdanto-osat;

                        —

                        ne, joille yhteisön säädökset on osoitettu;

                        —

                        viittaukset EY:n alueisiin tai kieliin;

                        —

                        viittaukset EY:n jäsenvaltioiden oikeuksiin ja velvollisuuksiin, EY:n jäsenvaltioiden julkisiin yksiköihin, yrityksiin tai yksilöihin suhteessa toisiinsa; ja

                        —

                        viittaukset tietojenanto- ja ilmoitusmenettelyihin,

                  sovelletaan horisontaalisia mukautuksia koskevaa pöytäkirjaa N:o 1, ellei tässä liitteessä toisin mainita.
            ALAKOHTAISET MUKAUTUKSET

                        I

                        Tässä liitteessä ja sen estämättä, mitä pöytäkirjassa N:o 1 määrätään, liitteessä mainittuihin asiakirjoihin sisältyvällä käsitteellä ’jäsenvaltio(t)’ tarkoitetaan sen lisäksi, mitä sillä tarkoitetaan asianomaisissa EY:n säädöksissä, myös Islantia, Liechtensteinia ja Norjaa.

                        II

                        Tässä liitteessä mainittujen asiakirjojen säännösten ja määräysten soveltamiseksi tähän sopimukseen ETA:n sekakomitea omaksuu EY:n komission sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan oikeudet ja velvollisuudet sekä mainitun hallintotoimikunnan tilintarkastuslautakunnan ja tietojenkäsittelyn teknisen toimikunnan oikeudet ja velvollisuudet sopimuksen VII osan määräysten mukaisesti.

                  I   YLEINEN SOSIAALITURVAN YHTEENSOVITTAMINEN

            SÄÄDÖKSET, JOIHIN VIITATAAN

                        1.

                           32004 R 0883: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta (EUVL L 166, 30.4.2004, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna seuraavalla:

                                    —

                                       32009 R 0988: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 988/2009, annettu 16 päivänä syyskuuta 2009 (EUVL L 284, 30.10.2009, s. 43).

                              Tätä sopimusta sovellettaessa asetuksen (EY) N:o 883/2004 säännöksiä mukautetaan seuraavasti:

                                    a)

                                    Lisätään 87 artiklan 10 kohtaan alakohta seuraavasti:
                                    ”Liechtensteiniin sovelletaan 65 artiklan 2 ja 3 kohdan toisen virkkeen määräyksiä viimeistään 1 päivästä toukokuuta 2012.”

                                    b)

                                    Lisätään liitteessä I olevaan I jaksoon seuraava:
                                    ”ISLANTI:
                                    Sosiaaliturvalain N:o 100/2007 mukaiset elatustuet.
                                    LIECHTENSTEIN
                                    Elatustukien myöntämisestä 21 päivänä kesäkuuta 1989 annetun lain, sellaisena kuin se on muutettuna, mukaiset elatustuet.
                                    NORJA
                                    Lapsen elatustuen myöntämisestä 17 päivänä helmikuuta 1989 annetun lain N:o 2 mukaiset lapsen elatustuet.”

                                    c)

                                    Lisätään liitteessä I olevaan II jaksoon seuraava:
                                    ”ISLANTI
                                    Kertasuoritteiset avustukset kansainvälisen adoption kustannusten kattamiseksi adoptioavustuksia koskevan lain N:o 152/2006 nojalla.
                                    NORJA
                                    Kertasuoritteiset avustukset, jotka kansallisen vakuutuslain nojalla maksetaan synnytyksen yhteydessä.
                                    Kertasuoritteiset avustukset, jotka kansallisen vakuutuslain nojalla maksetaan adoption yhteydessä.”

                                    d)

                                    Lisätään liitteeseen II seuraava:
                                    ”ISLANTI – TANSKA
                                    Sosiaaliturvasta 18 päivänä elokuuta 2003 tehdyn pohjoismaisen sopimuksen 7 artikla (kotimatkasta asuinmaahan aiheutuneiden lisäkustannusten korvaamisesta silloin, kun asianomainen henkilö joutuu toisessa Pohjoismaassa oleskellessaan sairautensa vuoksi käyttämään kalliimpaa matkustustapaa kuin hän muutoin olisi käyttänyt).
                                    ISLANTI – SUOMI
                                    Sosiaaliturvasta 18 päivänä elokuuta 2003 tehdyn pohjoismaisen sopimuksen 7 artikla (kotimatkasta asuinmaahan aiheutuneiden lisäkustannusten korvaamisesta silloin, kun asianomainen henkilö joutuu toisessa Pohjoismaassa oleskellessaan sairautensa vuoksi käyttämään kalliimpaa matkustustapaa kuin hän muutoin olisi käyttänyt).
                                    ISLANTI – RUOTSI
                                    Sosiaaliturvasta 18 päivänä elokuuta 2003 tehdyn pohjoismaisen sopimuksen 7 artikla (kotimatkasta asuinmaahan aiheutuneiden lisäkustannusten korvaamisesta silloin, kun asianomainen henkilö joutuu toisessa Pohjoismaassa oleskellessaan sairautensa vuoksi käyttämään kalliimpaa matkustustapaa kuin hän muutoin olisi käyttänyt).
                                    ISLANTI – NORJA
                                    Sosiaaliturvasta 18 päivänä elokuuta 2003 tehdyn pohjoismaisen sopimuksen 7 artikla (kotimatkasta asuinmaahan aiheutuneiden lisäkustannusten korvaamisesta silloin, kun asianomainen henkilö joutuu toisessa Pohjoismaassa oleskellessaan sairautensa vuoksi käyttämään kalliimpaa matkustustapaa kuin hän muutoin olisi käyttänyt).
                                    NORJA – TANSKA
                                    Sosiaaliturvasta 18 päivänä elokuuta 2003 tehdyn pohjoismaisen sopimuksen 7 artikla (kotimatkasta asuinmaahan aiheutuneiden lisäkustannusten korvaamisesta silloin, kun asianomainen henkilö joutuu toisessa Pohjoismaassa oleskellessaan sairautensa vuoksi käyttämään kalliimpaa matkustustapaa kuin hän muutoin olisi käyttänyt).
                                    NORJA – SUOMI
                                    Sosiaaliturvasta 18 päivänä elokuuta 2003 tehdyn pohjoismaisen sopimuksen 7 artikla (kotimatkasta asuinmaahan aiheutuneiden lisäkustannusten korvaamisesta silloin, kun asianomainen henkilö joutuu toisessa Pohjoismaassa oleskellessaan sairautensa vuoksi käyttämään kalliimpaa matkustustapaa kuin hän muutoin olisi käyttänyt).
                                    NORJA – RUOTSI
                                    Sosiaaliturvasta 18 päivänä elokuuta 2003 tehdyn pohjoismaisen sopimuksen 7 artikla (kotimatkasta asuinmaahan aiheutuneiden lisäkustannusten korvaamisesta silloin, kun asianomainen henkilö joutuu toisessa Pohjoismaassa oleskellessaan sairautensa vuoksi käyttämään kalliimpaa matkustustapaa kuin hän muutoin olisi käyttänyt).”

                                    e)

                                    Lisätään liitteeseen III seuraava:
                                    ”ISLANTI
                                    NORJA”.

                                    f)

                                    Lisätään liitteeseen IV seuraava:
                                    ”ISLANTI
                                    LIECHTENSTEIN”.

                                    g)

                                    Lisätään liitteessä VIII olevaan 1 osaan seuraava:
                                    ”ISLANTI
                                    Kaikki perusjärjestelmän vanhuuseläkkeitä ja määriteltyä valtion työntekijöiden etuusjärjestelmää koskevat hakemukset.
                                    LIECHTENSTEIN
                                    Kaikki vanhuus-, lesken-, orvon- ja työkyvyttömyysvakuutuksesta maksettavia normaaleja eläkkeitä koskevat sekä työpaikan vanhuus-, lesken-, orvon- ja työkyvyttömyyseläkejärjestelmästä maksettavia eläkkeitä koskevat hakemukset, mikäli asianomaisen eläkerahaston määräykset eivät sisällä vähennyksiä koskevia määräyksiä.
                                    NORJA
                                    Kaikki vanhuuseläkkeitä koskevat hakemukset lukuun ottamatta liitteessä IX lueteltuja eläkkeitä.”

                                    h)

                                    Lisätään liitteessä VIII olevaan 2 osaan seuraava:
                                    ”ISLANTI
                                    Työeläkejärjestelmä.
                                    LIECHTENSTEIN
                                    Vanhuus-, lesken-, orvon- ja työkyvyttömyyseläkejärjestelmästä maksettavat eläkkeet.”

                                    i)

                                    Lisätään liitteessä IX olevaan I jaksoon seuraava:
                                    ”ISLANTI
                                    Sosiaaliturvalain N:o 100/2007 mukainen lapseneläke ja pakollista eläkevakuutusta ja eläkerahastojen toimintaa koskevan lain N:o 129/1997 mukainen lapseneläke.”

                                    j)

                                    Lisätään liitteessä IX olevaan II jaksoon seuraava:
                                    ”ISLANTI
                                    Peruseläkkeen, lisäeläkkeen tai ikään perustuvan lisäeläkkeen muodossa maksettava työkyvyttömyyseläke sosiaaliturvalain N:o 100/2007 mukaisesti.
                                    Pakollista eläkevakuutusta ja eläkerahastojen toimintaa koskevan lain N:o 129/1997 mukainen työkyvyttömyyseläke.
                                    NORJA
                                    Norjan työkyvyttömyyseläkkeet, myös silloin, kun ne muutetaan vanhuuseläkkeiksi edunsaajan saavuttaessa eläkeiän, sekä kaikki eläkkeet (leskeneläkkeet ja vanhuuseläkkeet), jotka perustuvat vainajan eläketuloihin.”

                                    k)

                                    Lisätään liitteeseen X seuraava:
                                    ”LIECHTENSTEIN

                                                a)

                                                Sokeiden eläke (laki eläkkeiden myöntämisestä sokeille, annettu 17 päivänä joulukuuta 1970, sellaisena kuin se on muutettuna).

                                                b)

                                                Äitiysraha (laki äitiysrahan myöntämisestä, annettu 25 päivänä marraskuuta 1981, sellaisena kuin se on muutettuna).

                                                c)

                                                Vanhuus-, perhe- ja työkyvyttömyysvakuutukseen liittyvät lisäetuudet (laki vanhuus-, perhe- ja työkyvyttömyysvakuutukseen liittyvistä lisäetuuksista, annettu 10 päivänä joulukuuta 1965, sellaisena kuin se on muutettuna).

                                          NORJA

                                                a)

                                                Kansallisen vakuutuslain mukaisesti taattu lisäeläkkeen vähimmäismäärä henkilöille, jotka ovat syntyessään vammaisia tai vammautuneet varhaisessa iässä.

                                                b)

                                                Eritysetuudet myönnetään lyhyitä asumiskausia Norjassa oleskelleille henkilöille annettavista lisäavustuksista 29 päivänä huhtikuuta 2005 annetun lain N:o 21 mukaisesti.”

                                    l)

                                    Lisätään liitteeseen XI seuraava:
                                    ”ISLANTI

                                                1.

                                                            a)

                                                            Sen estämättä, mitä 6 artiklassa säädetään, henkilöillä, jotka eivät ole olleet palkkatyöntekijöinä yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa tai EFTA-valtiossa, on oikeus Islannin sosiaalieläkkeeseen vain, jos he ovat olleet tai ovat aiemmin olleet pysyviä asukkaita Islannissa vähintään kolme vuotta ottaen huomioon Islannin lainsäädännön mukaiset ikärajoitukset.

                                                            b)

                                                            Edellä mainittuja säännöksiä ei sovelleta Islannin sosiaalieläkeoikeuksiin sellaisten henkilöiden perheenjäsenten osalta, jotka harjoittavat tai ovat harjoittaneet Islannissa ansiotoimintaa, eikä opiskelijoiden tai heidän perheenjäsentensä osalta.

                                                2.

                                                Jos palkattu työskentely tai itsenäinen ammatin harjoittaminen Islannissa on lakannut ja vakuutustapahtuma sattuu palkatun työskentelyn tai itsenäisen ammatin harjoittamisen aikana sellaisessa toisessa valtiossa, johon tätä asetusta sovelletaan, ja jos sekä sosiaaliturva- että lisäeläkejärjestelmän (eläkerahastot) työkyvyttömyyseläke Islannissa ei enää käsitä vakuutustapahtuman ja eläkeiän välistä kautta (tuleva aika), otetaan sellaisen toisen valtion lainsäädännön mukaiset vakuutuskaudet, johon tätä asetusta sovelletaan, huomioon tulevan ajan vaatimusta varten niin kuin ne olisivat vakuutuskausia Islannissa.

                                          LIECHTENSTEIN

                                                1.

                                                Liechtensteinin sairausvakuutusjärjestelmän luontoisetuuksiin liittyvä pakollinen vakuutus (”Krankenpflegeversicherung”) ja mahdolliset vapautukset siitä:

                                                            a)

                                                            Seuraaviin henkilöihin, jotka eivät asu Liechtensteinissa, sovelletaan Liechtensteinin luontoisetuuksiin liittyvää pakollista sairausvakuutusta koskevaa lainsäädäntöä:

                                                                        i)

                                                                        henkilöt, joihin sovelletaan Liechtensteinin lainsäädäntöä asetuksen II osaston perusteella;

                                                                        ii)

                                                                        henkilöt, joiden etuuksista aiheutuneista kustannuksista Liechtenstein vastaa asetuksen 24, 25 ja 26 artiklan mukaisesti;

                                                                        iii)

                                                                        henkilöt, jotka saavat työttömyyskorvausta Liechtensteinissa;

                                                                        iv)

                                                                        edellä i ja iii kohdassa tarkoitettujen henkilöiden perheenjäsenet tai Liechtensteinissa asuvan ja Liechtensteinin sairausvakuutusjärjestelmässä vakuutetun työntekijän tai yksityisen ammatinharjoittajan perheenjäsenet;

                                                                        v)

                                                                        edellä ii kohdassa tarkoitettujen henkilöiden perheenjäsenet tai Liechtensteinissa asuvan ja Liechtensteinin sairausvakuutusjärjestelmässä vakuutetun eläkeläisen perheenjäsenet.

                                                                  Perheenjäseniksi katsotaan henkilöt, jotka määritellään perheenjäseniksi asuinvaltion lainsäädännön mukaisesti.

                                                            b)

                                                            Edellä a kohdassa tarkoitetut henkilöt voivat hakemuksesta saada vapautuksen luontoisetuisuuksiin liittyvästä pakollisesta vakuutuksesta, jos ja niin kauan kuin he asuvat Itävallassa ja voivat todistaa kuuluvansa lakisääteiseen tai vastaavaan sairausvakuutusjärjestelmään. Vapautuksen voi peruuttaa ainoastaan työnantajan vaihtuessa.

                                                      Hakemus

                                                            i)

                                                            on tehtävä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun velvoite kuulumisesta Liechtensteinin vakuutusjärjestelmään alkaa; jos hakemus tehdään tämän määräajan jälkeen, vapautus tulee perustelluissa tapauksissa voimaan vakuutusvelvoitteen alkamispäivästä. Henkilöt, joilla on jo vakuutus Itävallassa asetuksen tullessa voimaan ETA-alueella, katsotaan vapautetuiksi Liechtensteinin luontoisetuuksiin liittyvästä pakollisesta vakuutuksesta;

                                                            ii)

                                                            koskee kaikkia samassa valtiossa asuvia perheenjäseniä.

                                                2.

                                                Henkilöihin, jotka työskentelevät mutteivät asu Liechtensteinissa ja joilla on pakollinen tai vastaava vakuutus asuinvaltiossaan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti, sekä heidän perheenjäseniinsä sovelletaan asetuksen 19 artiklan säännösten mukaista etuutta Liechtensteinissa oleskelun aikana.

                                                3.

                                                Kun asetuksen 18, 19, 20 ja 27 artiklaa sovelletaan Liechtensteinissa, toimivaltainen vakuuttaja vastaa kaikista laskutetuista kuluista.

                                                4.

                                                Jos henkilö, johon sovelletaan asetuksen II osaston perusteella Liechtensteinin lainsäädäntöä, kuuluu 1 kohdan b alakohdan mukaisesti sairausvakuutuksen osalta tämän sopimuksen sopimuspuolena olevan toisen valtion lainsäädännön piiriin, muista tapaturmista kuin työtapaturmista maksettavien luontoisetuuksien kustannuksista vastaavat yhtä suurin osin työtapaturmien ja muiden tapaturmien kuin työtapaturmien sekä ammattitautien varalta vakuutuksen myöntänyt liechtensteinilainen vakuuttaja sekä toimivaltainen sairausvakuutuslaitos, jos henkilöllä on oikeus molempien laitosten maksamaan luontoisetuuteen. Työtapaturmien ja muiden tapaturmien kuin työtapaturmien sekä ammattitautien varalta vakuutuksen myöntänyt liechtensteinilainen vakuuttaja vastaa kaikista kustannuksista, kun on kyse työtapaturmista, työmatkalla sattuneista tapaturmista tai ammattitaudeista, vaikka henkilöllä olisi oikeus asuinvaltionsa sairausvakuutuslaitoksen maksamiin etuuksiin.

                                          NORJA

                                                1.

                                                Ennen vuotta 1937 syntyneitä henkilöitä koskevia Norjan lainsäädännön siirtymäsäännöksiä täyttä lisäeläkettä varten vaadittavan vakuutuskauden vähentämiseksi sovelletaan asetuksen soveltamisalaan kuuluviin henkilöihin, jos he ovat asuneet Norjassa tai harjoittaneet ansiotoimintaa palkattuina työntekijöinä tai itsenäisinä ammatinharjoittajina Norjassa vaadittavan ajan 16. syntymäpäivänsä jälkeen ja ennen 1 päivää tammikuuta 1967. Tämä vaatimus on yksi vuosi kutakin vuotta kohti, jonka verran asianomaisen henkilön syntymävuosi on ennen vuotta 1937.

                                                2.

                                                Kansallisen vakuutuslain mukaisesti vakuutettu henkilö, joka huolehtii hoidon tarpeessa olevista vanhoista, vammaisista tai sairaista vakuutetuista, saa säädettyjen edellytysten mukaisesti lukea hyväkseen eläkepisteitä kyseisiltä kausilta. Vastaavasti henkilö, joka huolehtii pienistä lapsista, saa lukea hyväkseen eläkepisteitä oleskellessaan sellaisessa toisessa valtiossa, johon tätä asetusta sovelletaan, jos asianomainen henkilö on vanhempainlomalla Norjan työoikeuden mukaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 987/2009 44 artiklan soveltamista.

                                                3.

                                                            a)

                                                            Sen estämättä, mitä 6 artiklassa säädetään, henkilöillä, jotka eivät ole olleet palkkatyöntekijöinä yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa tai EFTA-valtiossa, on oikeus Norjan sosiaalieläkkeeseen vain, jos he ovat olleet tai ovat aiemmin olleet pysyviä asukkaita Norjassa vähintään kolme vuotta ottaen huomioon Norjan lainsäädännön mukaiset ikärajoitukset.

                                                            b)

                                                            Edellä mainittuja säännöksiä ei sovelleta Norjan sosiaalieläkeoikeuksiin sellaisten henkilöiden perheenjäsenten osalta, jotka harjoittavat tai ovat harjoittaneet Norjassa ansiotoimintaa, eikä opiskelijoiden tai heidän perheenjäsentensä osalta.”

                              YKSITYISKOHTAISET SÄÄNNÖT EFTA-VALTIOIDEN OSALLISTUMISEKSI SOSIAALITURVAJÄRJESTELMIEN YHTEENSOVITTAMISTA KÄSITTELEVÄÄN HALLINTOTOIMIKUNTAAN JA TÄMÄN TOIMIKUNNAN TIETOJENKÄSITTELYN TEKNISEEN TOIMIKUNTAAN JA TILINTARKASTUSLAUTAKUNTAAN SOPIMUKSEN 101 ARTIKLAN MUKAISESTI:
                        Islanti, Liechtenstein ja Norja voivat kukin nimetä edustajan, joka osallistuu neuvoa-antavassa ominaisuudessa (tarkkailija) Euroopan komission sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittelemista käsittelevän hallintotoimikunnan ja sen tietojenkäsittelyn teknisen toimikunnan ja tilintarkastuslautakunnan kokouksiin.

                        2.

                           32009 R 0987: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) No 987/2009, annettu 16 päivänä syyskuuta 2009, sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä (EUVL L 284, 30.10.2009, s. 1).
                        Tätä sopimusta sovellettaessa asetuksen (EY) No 987/2009 säännöksiä mukautetaan seuraavasti:

                                    a)

                                    Lisätään liitteeseen I seuraava:
                                    ”ISLANTI – TANSKA
                                    Sosiaaliturvasta 18 päivänä elokuuta 2003 tehdyn pohjoismaisen sopimuksen 15 artikla: sopimus kustannusten korvaamisesta luopumisesta vastavuoroisesti asetuksen (ETY) N:o 1408/71 36, 63 ja 70 artiklan (sairauteen ja äitiyteen, työtapaturmiin ja ammattitauteihin sekä työttömyyteen liittyvien luontoisetuuksien kustannukset) sekä asetuksen (ETY) N:o 574/72 105 artiklan (hallinnollisten tarkastusten ja lääkärintarkastusten kustannukset) mukaisesti.
                                    ISLANTI – LUXEMBURG
                                    Kustannusten korvaamisesta sosiaaliturvan alalla 30 päivänä marraskuuta 2001 tehty järjestely.
                                    ISLANTI – SUOMI
                                    Sosiaaliturvasta 18 päivänä elokuuta 2003 tehdyn pohjoismaisen sopimuksen 15 artikla: sopimus kustannusten korvaamisesta luopumisesta vastavuoroisesti asetuksen (ETY) N:o 1408/71 36, 63 ja 70 artiklan (sairauteen ja äitiyteen, työtapaturmiin ja ammattitauteihin sekä työttömyyteen liittyvien luontoisetuuksien kustannukset) sekä asetuksen (ETY) N:o 574/72 105 artiklan (hallinnollisten tarkastusten ja lääkärintarkastusten kustannukset) mukaisesti.
                                    ISLANTI – RUOTSI
                                    Sosiaaliturvasta 18 päivänä elokuuta 2003 tehdyn pohjoismaisen sopimuksen 15 artikla: sopimus kustannusten korvaamisesta luopumisesta vastavuoroisesti asetuksen (ETY) N:o 1408/71 36, 63 ja 70 artiklan (sairauteen ja äitiyteen, työtapaturmiin ja ammattitauteihin sekä työttömyyteen liittyvien luontoisetuuksien kustannukset) sekä asetuksen (ETY) N:o 574/72 105 artiklan (hallinnollisten tarkastusten ja lääkärintarkastusten kustannukset) mukaisesti.
                                    ISLANTI – NORJA
                                    Sosiaaliturvasta 18 päivänä elokuuta 2003 tehdyn pohjoismaisen sopimuksen 15 artikla: sopimus kustannusten korvaamisesta luopumisesta vastavuoroisesti asetuksen (ETY) N:o 1408/71 36, 63 ja 70 artiklan (sairauteen ja äitiyteen, työtapaturmiin ja ammattitauteihin sekä työttömyyteen liittyvien luontoisetuuksien kustannukset) sekä asetuksen (ETY) N:o 574/72 105 artiklan (hallinnollisten tarkastusten ja lääkärintarkastusten kustannukset) mukaisesti.
                                    NORJA – TANSKA
                                    Sosiaaliturvasta 18 päivänä elokuuta 2003 tehdyn pohjoismaisen sopimuksen 15 artikla: sopimus kustannusten korvaamisesta luopumisesta vastavuoroisesti asetuksen (ETY) N:o 1408/71 36, 63 ja 70 artiklan (sairauteen ja äitiyteen, työtapaturmiin ja ammattitauteihin sekä työttömyyteen liittyvien luontoisetuuksien kustannukset) sekä asetuksen (ETY) N:o 574/72 105 artiklan (hallinnollisten tarkastusten ja lääkärintarkastusten kustannukset) mukaisesti.
                                    NORJA – LUXEMBURG
                                    Sosiaaliturvaan liittyvien kustannusten korvaamisesta 19 päivänä maaliskuuta 1998 tehdyn järjestelyn 2 ja 4 artikla.
                                    NORJA – ALANKOMAAT
                                    Sopimus, tehty 23 päivänä tammikuuta 2007, asetusten (ETY) N:o 1408/71 ja (ETY) N:o 574/72 mukaisesti maksettujen luontoisetuuksien kustannusten korvaamisesta.
                                    NORJA – PORTUGALI
                                    Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 36 artiklan 3 kohdan ja 63 artiklan 3 kohdan sekä asetuksen (ETY) N:o 574/72 105 artiklan 2 kohdan mukainen järjestely, tehty 24 päivänä marraskuuta 2000, vastavuoroisesta luopumisesta sellaisten luontoisetuuksien kustannusten korvaamisesta, jotka liittyvät sairauteen, äitiyteen, työtapaturmiin ja ammattitauteihin, sekä mainittujen asetusten mukaisista hallinnollisista tarkastuksista ja lääkärintarkastuksista aiheutuvien kustannusten korvaamisesta.
                                    NORJA – SUOMI
                                    Sosiaaliturvasta 18 päivänä elokuuta 2003 tehdyn pohjoismaisen sopimuksen 15 artikla: sopimus kustannusten korvaamisesta luopumisesta vastavuoroisesti asetuksen (ETY) N:o 1408/71 36, 63 ja 70 artiklan (sairauteen ja äitiyteen, työtapaturmiin ja ammattitauteihin sekä työttömyyteen liittyvien luontoisetuuksien kustannukset) sekä asetuksen (ETY) N:o 574/72 105 artiklan (hallinnollisten tarkastusten ja lääkärintarkastusten kustannukset) mukaisesti.
                                    NORJA – RUOTSI
                                    Sosiaaliturvasta 18 päivänä elokuuta 2003 tehdyn pohjoismaisen sopimuksen 15 artikla: sopimus kustannusten korvaamisesta luopumisesta vastavuoroisesti asetuksen (ETY) N:o 1408/71 36, 63 ja 70 artiklan (sairauteen ja äitiyteen, työtapaturmiin ja ammattitauteihin sekä työttömyyteen liittyvien luontoisetuuksien kustannukset) sekä asetuksen (ETY) N:o 574/72 105 artiklan (hallinnollisten tarkastusten ja lääkärintarkastusten kustannukset) mukaisesti.
                                    NORJA – YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA
                                    Kirjeenvaihto, tehty 20 päivänä maaliskuuta 1997 ja 3 päivältä huhtikuuta 1997, asetuksen (ETY) N:o 1408/71 36 artiklan 3 kohdasta ja 63 artiklan 3 kohdasta (luontoisetuuksista aiheutuvien menojen korvaaminen tai korvaamisesta luopuminen) sekä asetuksen (ETY) N:o 574/72 105 artiklasta (hallinnollisista tarkastuksista ja lääkärintarkastuksista johtuvien kulujen korvaamisesta luopuminen).”

                                    b)

                                    Lisätään liitteeseen 3 seuraava:
                                    ”NORJA”.

                                    c)

                                    Lisätään liitteeseen 5 seuraava:
                                    ”LIECHTENSTEIN
                                    NORJA”.

                  SÄÄDÖKSET, JOTKA SOPIMUSPUOLTEN ON OTETTAVA AIHEELLISELLA TAVALLA HUOMIOON

                        3.1

                           32010 D 0424(01): Päätös N:o A1, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 mukaista asiakirjojen oikeellisuutta, sovellettavan lainsäädännön määrittämistä ja etuuksien myöntämistä koskevan vuoropuhelu- ja sovittelumenettelyn perustamisesta (EUVL C 106, 24.4.2010, s. 1.).

                        3.2

                           32010 D 0424(02): Päätös N:o A2, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 12 artiklan, joka koskee toimivaltaisen valtion ulkopuolella tilapäisesti työskenteleviin työkomennukselle lähetettyihin työntekijöihin ja itsenäisiin ammatinharjoittajiin sovellettavaa lainsäädäntöä, tulkinnasta (EUVL C 106, 24.4.2010, s. 5).

                        4.1

                           32010 D 0424(03): Päätös N:o E1, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 4 artiklassa tarkoitettuun sähköiseen tiedonvaihtoon sovellettavan siirtymäkauden käytännön järjestelyistä (EUVL C 106, 24.4.2010, s. 9).

                        5.1

                           32010 D 0424(04): Päätös N:o F1, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 68 artiklan tulkinnasta ensisijaisuussääntöjen osalta perhe-etuuksien päällekkäisyystilanteessa (EUVL C 106, 24.4.2010, s. 11).

                        6.1

                           32010 D 0424(05): Päätös N:o H1, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, neuvoston asetuksista (ETY) N:o 1408/71 ja (ETY) N:o 574/72 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksiin (EY) N:o 883/2004 ja (EY) N:o 987/2009 siirtymisen ja sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan päätösten ja suositusten soveltamisen puitteista (EUVL C 106, 24.4.2010, s. 13).

                        6.2

                           32010 D 0424(06): Päätös N:o H2, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan perustaman tietojenkäsittelyn teknisen toimikunnan toimintatavoista ja kokoonpanosta (EUVL C 106, 24.4.2010, s. 17).

                        7.1

                           32010 D 0424(07): Päätös N:o P1, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 50 artiklan 4 kohdan, 58 artiklan ja 87 artiklan 5 kohdan tulkinnasta työkyvyttömyys-, vanhuus- ja perhe-eläke-etuuksien myöntämistä varten (EUVL C 106, 24.4.2010, s. 21).

                        8.1

                           32010 D 0424(08): Päätös N:o S1, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, eurooppalaisesta sairaanhoitokortista (EUVL C 106, 24.4.2010, s. 23).

                        8.2

                           32010 D 0424(09): Päätös N:o S2, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, eurooppalaista sairaanhoitokorttia koskevista teknisistä eritelmistä (EUVL L 106, 24.4.2010, s. 26).
                        Tätä sopimusta sovellettaessa päätöksen N:o S2 säännöksiä koskee seuraava mukautus:
                        Poiketen siitä, mitä päätöksen liitteessä olevassa 3.3.2 kohdassa säädetään, EFTA-valtiot voivat kuitenkin sisällyttää Euroopan unionin tähdet eurooppalaisiin sairaanhoitokortteihin, joita ne myöntävät.

                        8.3

                           32010 D 0424(10): Päätös N:o S3, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 19 artiklan 1 kohdassa ja 27 artiklan 1 kohdassa sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 25 artiklan A kohdan 3 alakohdassa tarkoitettujen etuuksien määrittelemisestä (EUVL C 106, 24.4.2010, s. 40).

                        9.1

                           32010 D 0424(11): Päätös N:o U1, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, koskien Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 54 artiklan 3 kohtaa työttömyysetuuksien korottamisesta huollettavina olevien perheenjäsenten vuoksi (EUVL C 106, 24.4.2010, s. 42).

                        9.2

                           32010 D 0424(12): Päätös N:o U2, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, sellaisten kokonaan työttömiksi joutuneiden muiden työntekijöiden kuin rajatyöntekijöiden, jotka viimeisimmän työskentelykauden tai itsenäisen ammatinharjoittamisen kauden aikana asuivat muun jäsenvaltion kuin toimivaltaisen valtion jäsenalueella, oikeutta työttömyysetuuksiin koskevan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 65 artiklan 2 kohdan soveltamisalasta (EUVL C 106, 24.4.2010, s. 43).

                        9.3

                           32010 D 0424(13): Päätös N:o U3, tehty 12 päivänä kesäkuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 65 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin työttömiin henkilöihin sovellettavan osittaisen työttömyyden käsitteen soveltamisalasta (EUVL C 106, 24.4.2010, s. 45).

                  SÄÄDÖKSET, JOIHIN SOPIMUSPUOLTEN ON KIINNITETTÄVÄ HUOMIOTA

                        10.1

                           32010 H 0424(01): Suositus N:o P1, annettu 12 päivänä kesäkuuta 2009, Gottardo-tuomiosta, jonka mukaan jäsenvaltion ja kolmannen valtion kahdenväliseen sopimukseen perustuvat edut on myönnettävä myös muiden kuin sopimuksen osapuolina olevien jäsenvaltioiden työntekijöille (EUVL C 106, 24.4.2010, s. 47).

                        11.1

                           32010 H 0424(02): Suositus N:o U1, annettu 12 päivänä kesäkuuta 2009, osa-aikaista ammatti- tai liiketoimintaa muussa jäsenvaltiossa kuin asuinvaltiossa harjoittaviin työttömiin henkilöihin sovellettavasta lainsäädännöstä (EUVL C 106, 24.4.2010, s. 49).

                        11.2

                           32010 H 0424(03): Suositus N:o U2, annettu 12 päivänä kesäkuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 64 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamisesta työttömiin, jotka seuraavat työssäkäyvää puolisoaan tai kumppaniaan muuhun kuin toimivaltaiseen jäsenvaltioon (EUVL C 106, 24.4.2010, s. 51).

                  II   LISÄELÄKEOIKEUKSIEN SUOJAAMINEN

            SÄÄDÖKSET, JOIHIN VIITATAAN

                        12.

                           398 L 0049: Neuvoston direktiivi 98/49/EY, annettu 29 päivänä kesäkuuta 1998, yhteisön alueella liikkuvien palkattujen työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien lisäeläkeoikeuksien suojaamisesta (EYVL L 209, 25.7.1998, s. 46).”


title: Komission päätös (EU) 2016/2042, annettu 1 päivänä syyskuuta 2016, tukiohjelmasta SA.38418 – 2014/C (ex 2014/N), jonka Saksa aikoo toteuttaa elokuvatuotannon ja elokuvien jakelun tukemiseksi (tiedoksiannettu numerolla C(2016) 5551) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti )

text:
               22.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 314/63

         KOMISSION PÄÄTÖS (EU) 2016/2042,
   annettu 1 päivänä syyskuuta 2016,
   tukiohjelmasta SA.38418 – 2014/C (ex 2014/N), jonka Saksa aikoo toteuttaa elokuvatuotannon ja elokuvien jakelun tukemiseksi

         (tiedoksiannettu numerolla C(2016) 5551)

   (Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
   ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
   on pyytänyt asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa edellä mainittujen säädösten mukaisesti (1) ja on ottanut huomioon nämä huomautukset,
   sekä katsoo seuraavaa:
   1.   MENETTELY

               (1)

               Saksa ilmoitti komissiolle 4 päivänä maaliskuuta 2014 päivätyllä kirjeellä muuttavansa elokuvatuotantoa ja elokuvien jakelua koskevaa tukiohjelmaa (Filmförderungsgesetz, jäljempänä ’FFG’). Saksa toimitti komissiolle lisätietoja asiasta 17 päivänä huhtikuuta ja 16 päivänä heinäkuuta 2014 päivätyillä kirjeillä.

               (2)

               Komissio ilmoitti Saksalle 17 päivänä lokakuuta 2014 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukainen toimenpidettä koskeva menettely.

               (3)

               Menettelyn aloittamisesta tehty komission päätös, jäljempänä ’aloituspäätös’, julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä
                   (2). Komissio kehotti asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa.

               (4)

               Saksa lähetti aloituspäätöstä koskevia huomautuksia 11 päivänä joulukuuta 2014 päivätyllä kirjeellä.

               (5)

               Komissio sai huomautuksia asianomaisilta osapuolilta. Se toimitti ne Saksalle, joka otti niihin kantaa 5 päivänä maaliskuuta 2015 päivätyllä kirjeellä.

         2.   YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS TOIMENPITEESTÄ

   2.1   Nimike, tukiohjelma

               (6)

               Tukiohjelman oikeusperusta on Saksan elokuvateollisuuden tukemiseen käytettävistä toimenpiteistä annettu laki, sellaisena kuin se on muutettuna seitsemännellä muutoslailla (FFG in der Fassung des siebten Änderungsgesetzes). Laissa säädetään ehdoista Saksan elokuvalautakunnan (Filmförderanstalt, jäljempänä ’FFA’) myöntämälle audiovisuaalialan tuelle. Komissio oli hyväksynyt tuen 31 päivään joulukuuta 2016 saakka valtiontuesta SA.36753 3 päivänä joulukuuta 2013 antamassaan päätöksessä. Saksan ilmoittama tukiohjelman aiottu muuttaminen koskee sellaisten tilausvideopalvelujen tarjoajien tukemista ja näiltä perittävää veroa, joilla ei ole toimipaikkaa tai edustusta Saksassa.

               (7)

               Elokuvatuotannon sekä elokuvien jakelun ja esittämisen tukemista koskevaa nykyistä liittovaltion tukiohjelmaa rahoitetaan erityisverolla (Sonderabgabe), jota peritään elokuva- ja videoteollisuuden alan sekä yleisradiotoiminta-alan yrityksiltä. Elokuvateatteritoiminnan harjoittajien, videopalvelujen tarjoajien ja tilausvideopalvelujen tarjoajien on maksettava FFA:lle pakollista veroa, joka perustuu näiden saamiin tuloihin elokuvien hyödyntämisestä. Elokuvateatteritoiminnan harjoittajat maksavat elokuvasalikohtaisiin lipputuloihin perustuvaa veroa. Videopalvelujen tarjoajat ja tilausvideopalvelujen tarjoajat maksavat nettomääräiseen vuosiliikevaihtoon perustuvaa veroa edellyttäen, että vuosiliikevaihto on yli 50 000 euroa (3).

               (8)

               Tukiohjelman muutoksen taustalla on teknologian nopea kehitys etenkin elokuvien jakelun alalla. Elokuvia katsellaan kotona yhä enemmän verkon kautta, ja fyysisten tallenteiden vuokraus onkin jäämässä verkkokatselun varjoon. Liiketoimintamallin kehityksen menestys riippuu yhä vähemmän siitä, minne asianomaisten palvelujen tarjoaja eli tässä tapauksessa elokuvia yksityistä katselua varten saataville tuova toimija on sijoittautunut. Palveluntarjoaja voi valitsemastaan sijoittautumispaikasta käsin toimittaa palveluja toiselle alueelle ilman merkittäviä siirtokustannuksia tai fyysisestä läsnäolosta aiheutuvia kustannuksia. Tilattavien palvelujen toimittaminen kuluttajille ei edellytä sääntömääräistä kotipaikkaa tai sivuliikettä kohdejäsenvaltiossa. Toimenpide, jonka Saksa aikoo panna täytäntöön liittovaltion tukiohjelman ehdotetulla muutoksella, koskee tilausvideopalveluina toteutettavan elokuvien jakelun rahoittamista. Tähän mennessä tukeen ovat olleet oikeutettuja vain tilausvideopalvelujen tarjoajat, joilla on sääntömääräinen kotipaikka tai sivuliike Saksassa. Tulevaisuudessa myös tilausvideopalvelujen tarjoajien, joilla ei ole toimipaikkaa tai edustusta Saksassa, on määrä saada tukea internetin kautta saksan kielellä toteutettavalle tarjonnalleen, joka on suunnattu Saksassa oleville asiakkaille.

               (9)

               Lisäksi FFG:n 66a §:n 2 momenttia muutetaan siltä osin kuin se koskee tukiohjelman rahoitusjärjestelmää. Näin otetaan huomioon edellä mainittu muutos ja varmistetaan, että Saksan ulkopuolelle sijoittautuneilta tilausvideopalvelujen tarjoajilta tullaan perimään veroa vastapainona niiden tukioikeuksille. Vero peritään liikevaihdosta, jonka palveluntarjoajat saavat mahdollisesti tuetuista tuotteista eli internetin kautta saksan kielellä asiakkaille Saksassa tarjottavista elokuvista. Vero peritään vain, jos kyseinen liikevaihto ei ole elokuva-alan tukeen liittyvän vastaavan veron alainen palveluntarjoajan sijoittautumispaikassa.

               (10)

               Saksa perustelee Saksan ulkopuolelle sijoittautuneiden tilausvideopalvelujen tarjoajien ottamista tuen piiriin ensinnäkin sillä, että tilausvideopalvelujen osuus elokuvien jakelusta ja kulutuksesta kasvaa kaiken kaikkiaan voimakkaasti, ja toiseksi sillä, että kansainvälistä toimintaa harjoittavat suuret tilausvideopalvelujen tarjoajat ovat viime aikoina yleensä valinneet vain yhden unionin alueella sijaitsevan sijoittautumispaikan, josta käsin ne toimittavat palveluja moniin tai kaikkiin jäsenvaltioihin. Tuen laajentamisen tavoitteena on säilyttää FFG:n nykyinen järjestelmä ja periaatteet, joiden mukaan elokuvien katselu Saksassa varmistaa katselutavasta riippumatta tulojen tuottamisen valtion omistamaan rahastoon, josta tuetaan monia erilaisia kulttuuriin liittyviä tavoitteita, kuten elokuvatuotantoa ja elokuvien jakelua.

               (11)

               Kotimaisilta ja ulkomaisilta videopalvelujen tarjoajilta saatavista verotuloista 30 prosenttia on määrä varata videopalveluina tai tilausvideopalveluina toimitettavien elokuvien jakelun tukemiseen. Jäljelle jäävällä osuudella ja elokuvateattereilta ja yleisradiotoiminnan harjoittajilta saatavilla rahoitusosuuksilla edistetään elokuvatuotantoa ja elokuvien jakelua muiden kanavien välityksellä. Edellä mainittu 30 prosentin osuus verotuloista on ainoa rahoituslähde, josta tuetaan videopalvelujen jakelua.

               (12)

               Ilmoitettua tukitoimenpidettä on määrä soveltaa siitä alkaen, kun komissio hyväksyy sen, 31 päivään joulukuuta 2016 saakka. Videopalvelujen tarjonnasta perittävästä verosta saatavien varojen arvioidaan olevan 13 miljoonaa euroa vuodessa.

         2.2   Tuen olemassaolo

               (13)

               Kuten aloituspäätöksessä todetaan, edellä kuvattu toimenpide on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Mainitussa artiklassa määrätään, että ”jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”. Edellä kuvattu toimenpide täyttää valtiontueksi luokittelun kumulatiiviset edellytykset. Tuki elokuvien jakeluun myönnetään valtion varoista, siitä on taloudellista etua yrityksille, etu on valikoiva ja toimenpide saattaa vääristää tai uhata vääristää kilpailua ja kauppaa sisämarkkinoilla.

               (14)

               Valtion varojen osalta on todettava, että FFG:n mukainen tuki myönnetään varoista, jotka on saatu keräämällä erilaisia FFG:n nojalla perittäviä veroluonteisia maksuja. FFA on julkisoikeudellinen yhteisö, joka siirtää mainituista veroista saatavia tuottoja eteenpäin elokuvatuotantoon ja elokuvien jakeluun. Kyseessä oleviin toimenpiteisiin sisältyy näin ollen valtion varoja ja valtion voidaan katsoa myöntäneen ne.

               (15)

               Tukiohjelman edunsaajat eli elokuvatuottajat, käsikirjoittajat, elokuvien jakelijat ja elokuvateatteritoiminnan harjoittajat harjoittavat taloudellista toimintaa, joten niitä on pidettävä yrityksinä. Valtion myöntämä tuki muodostaa edun, jota edunsaajat eivät olisi saaneet tavanomaisissa markkinaolosuhteissa. Tukiohjelma on myös valikoiva, koska sen ainoat edunsaajat ovat yrityksiä, jotka osallistuvat elokuvien tuottamiseen, jakeluun ja esittämiseen.

               (16)

               Elokuvatuotannon ja elokuvien jakelun markkinat ovat luonteeltaan kansainväliset. Edunsaajat kilpailevat kansainvälisesti muissa jäsenvaltioissa olevien tuottajien ja jakelijoiden kanssa. Sen vuoksi toimenpide, jolla aiotaan tukea elokuvien tuottamista, jakelua ja myynninedistämistä, vaikuttaa kilpailuun ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja katsotaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi.

         2.3   Menettelyn aloittamisen syyt

   2.3.1   Tilausvideopalvelujen jakelulle tarkoitetun muutetun tuen yhteensopivuus SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan d alakohdan kanssa

               (17)

               Aiotulla toimenpiteellä eli sellaisten tilausvideopalvelujen tarjoajien tukemisella ja näiltä perittävällä verolla, joilla ei ole toimipaikkaa tai edustusta Saksassa, muutetaan tukiohjelmaa, jonka komissio oli hyväksynyt 31 päivään joulukuuta 2016 saakka. Valtiontuen arviointiperusteet eivät ole muuttuneet tukiohjelman aiemman hyväksymisen jälkeen, ja ehdotettu muutos koskee pelkästään tukea elokuvien videojakelulle sekä ulkomaisilta tilausvideopalvelujen tarjoajilta perittävää veroa.

               (18)

               Komissio on jo katsonut tilausvideopalvelujen tarjoajien toteuttamalle elokuvien jakelulle tarkoitetun tuen sinänsä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan d alakohdan mukaiseksi (4). Mahdollisten edunsaajien ryhmän laajentaminen koskemaan Saksan ulkopuolelle sijoittautuneita yrityksiä ei vaikuta kielteisesti kyseisen artiklan nojalla suoritettuun soveltuvuuden arviointiin.

         2.3.2   Muiden unionin oikeuden säännösten mahdollinen rikkominen

               (19)

               Komission on valtiontukea koskevassa arvioinnissa tutkittava, onko tukitoimenpiteen rahoitus muidenkin unionin oikeuden säännösten kuin kilpailusääntöjen mukainen, jos rahoitus on olennainen osa tukitoimenpidettä. Näin on silloin, kun veron ja tuen välillä on sellainen sitova yhteys, jonka mukaisesti veron tuotto osoitetaan väistämättä tuen rahoittamiseen ja se vaikuttaa suoraan tuen suuruuteen (5). Jos vero on tällaisessa tapauksessa vastoin muita SEUT-sopimuksen määräyksiä, komissio ei voi todeta osittain verotuloista rahoitettavaa tukea sisämarkkinoille soveltuvaksi (6).

               (20)

               Ilmoitetun tukiohjelman mukaan 30 prosenttia tuloista, jotka saadaan tilausvideopalvelujen tarjoajilta perittävästä verosta, käytetään rahoittamaan tukea elokuvien videojakelulle. Lisäksi tämäntyyppistä tukea ei rahoiteta muista lähteistä. Näin ollen videojakelun rahoituksen ja tästä toiminnasta perittävästä verosta saatavien tulojen välillä on yhteys, sillä verotulot ovat ainoa tuen rahoituslähde ja niillä on siten suora vaikutus käytettävissä olevaan tuen määrään. Veron ja tuen välillä on näin ollen sitova yhteys, ja on varmistettava, että vero on paitsi kilpailusääntöjen, myös muiden unionin oikeuden säännösten mukainen.

               (21)

               Sen vuoksi on arvioitava, onko veron ulottaminen koskemaan muualle kuin Saksaan sijoittautuneita tilausvideopalvelujen tarjoajia yhteensopiva SEUT-sopimuksen 110 artiklan kanssa, jonka mukaan jäsenvaltiot eivät määrää muiden jäsenvaltioiden tuotteille sellaista veroa, jota ne eivät määrää samanlaisille kotimaisille tuotteille. Lisäksi on arvioitava, voiko vero olla sellaisten sääntöjen vastainen, jotka koskevat Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/13/EU (7) mukaisesti muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden tilausvideopalvelujen tarjoajiin sovellettavaa lainkäyttövaltaa.

         2.3.2.1   SEUT-sopimuksen 110 artikla

               (22)

               Vero olisi ristiriidassa SEUT-sopimuksen 110 artiklan kanssa, ja sen vuoksi kielletty siltä osin kuin se syrjii maahantuotuja tuotteita eli siltä osin kuin sen avulla rahoitettava tuki korvaa merkittävän osan kansallisesta tuotteesta perittävästä verosta verrattuna maahantuotuun tuotteeseen (8).

               (23)

               Sen vuoksi veronluonteiset maksut, kuten kuvatun tukiohjelman nojalla määrättävät maksut, voivat olla SEUT-sopimuksen 110 artiklan vastaisia, jos tukiohjelmasta hyötyvät kansalliset palveluntarjoajat yksinomaan tai muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneita kilpailijoita enemmän. Jotta tukiohjelma olisi SEUT-sopimuksen mukainen, maahantuotavat palvelut eivät tällaisessa tapauksessa saa olla veronalaisia. Jos muihin jäsenvaltoihin sijoittautuneiden palveluntarjoajien maahantuomat palvelut ovat veronalaisia ja kyseiset palveluntarjoajat voivat hyötyä tukiohjelmasta samalla tavalla kuin kotimaiset palveluntarjoajat, ei ristiriitaa SEUT-sopimuksen 110 artiklaan nähden ole.

               (24)

               Ei riitä, että tukiohjelmaa koskevissa säännöissä säädetään tämän tapauksen tapaan, että myös ulkomaiset palveluntarjoajat voivat ilman syrjintää hyötyä tuesta. On myös suljettava pois käytännön mahdollisuudet kotimaisten toimijoiden rakenteelliseen suosimiseen tukiehtojen avulla.

               (25)

               Komissio on kehottanut Saksaa ja asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksia ja toimittamaan asiaan liittyviä tietoja, jotka koskevat tukiohjelman yhteensopivuutta SEUT-sopimuksen 110 artiklan kanssa.

         2.3.2.2   Direktiivi 2010/13/EU

               (26)

               Ilmoitetulla toimenpiteellä määrätään muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneilta tilausvideopalvelujen tarjoajilta perittävästä verosta, joka perustuu niiden Saksan markkinoilla tilausvideopalveluista saamaan liikevaihtoon. Tässä yhteydessä tulee esille kysymys siitä, sovelletaanko veroon direktiiviä 2010/13/EU.

               (27)

               Direktiivin 2010/13/EU 13 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden lainkäyttövallan piiriin kuuluvien mediapalvelun tarjoajien tarjoamilla tilattavilla audiovisuaalisilla mediapalveluilla edistetään mahdollisuuksien mukaan ja tarkoituksenmukaisin keinoin eurooppalaisten teosten tuotantoa ja saatavuutta. Direktiivin 13 artiklassa mainitaan esimerkkeinä tällaisesta edistämisestä rahoitus, joka kohdistuu eurooppalaisten teosten tuotantoon tai niitä koskevien oikeuksien hankkimiseen, sekä se osuus tai näkyvyys, joka tilattavien palvelujen tarjoajien tarjoamia ohjelmia koskevissa luetteloissa annetaan eurooppalaisille teoksille. Direktiivi 2010/13/EU ei sen johdanto-osan 19 kappaleen mukaan vaikuta jäsenvaltioiden eikä jäsenvaltioiden viranomaisten vastuuseen ”lähetys- ja ohjelmatoiminnan organisoinnin – mukaan lukien toimilupia, hallinnollisia lupia ja verotusta koskevat järjestelmät – rahoituksen ja sisällön osalta”.

               (28)

               On pantava merkille, että direktiivin 2010/13/EU voimaantuloajankohtana tilausvideopalveluilla, joiden palveluntarjoajalla ei ollut toimipaikkaa palvelujen vastaanottojäsenvaltiossa, oli vain vähäinen merkitys. Tällä välin niiden markkinaosuus on kuitenkin kasvanut merkittävästi. Vuonna 2014 EU:n tilausvideopalvelumarkkinoiden arvo oli 2,501 miljardia euroa, mikä merkitsee 272 prosentin kasvua vuoden 2010 jälkeen. Tilausvideopalvelumarkkinoiden arvo oli Saksassa 315,2 miljoonaa euroa vuonna 2014, ja kasvu oli 172 prosenttia vuoden 2010 jälkeen (9).

               (29)

               Jos FFG olisi katsottava toimenpiteeksi, jolla pannaan täytäntöön direktiivin 2010/13/EU 13 artikla, Saksan harjoittamaa muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneita tilausvideopalvelujen tarjoajia koskevaa lainkäyttövaltaa olisi arvioitava kyseisessä direktiivissä säädettyjen lainkäyttövaltaa koskevien säännösten perusteella. Direktiivin 2010/13/EU 2 artiklan 1 kohdan, 2 kohdan a alakohdan ja 3 kohdan mukaan kullakin jäsenvaltiolla on lainkäyttövalta säännellä kyseiseen jäsenvaltioon sijoittautuneita audiovisuaalisten mediapalvelujen tarjoajien lähettämiä audiovisuaalisia mediapalveluja direktiivissä säädettyjen tiettyjen erityissääntöjen mukaisesti. Direktiivin 2010/13/EU 3 artiklan 1 kohdan mukaan ”Jäsenvaltioiden on varmistettava alueellaan vapaus vastaanottaa audiovisuaalisia mediapalveluja muista jäsenvaltioista, eivätkä ne saa rajoittaa niiden edelleen lähettämistä perustein, jotka liittyvät niihin aloihin, joita tämän direktiivin mukainen yhteensovittaminen koskee”.

               (30)

               Jos direktiiviä 2010/13/EU sovelletaan, on sen jäsenvaltion, johon mediapalvelun tarjoaja on sijoittautunut, näin ollen varmistettava lainkäyttövaltansa piiriin kuuluviin audiovisuaalisiin mediapalveluihin sovellettavien sääntöjen noudattaminen. Tilattavien audiovisuaalisten mediapalvelujen osalta tästä periaatteesta tehtävien poikkeusten mahdolliset syyt on esitetty tyhjentävästi direktiivin 2010/13/EU 3 artiklan 4 kohdan a alakohdassa.

               (31)

               Komissio toi sen vuoksi aloituspäätöksessä esille epäilyksiä voimassa olevaa valtiontukitoimenpidettä FFG koskevan ilmoitetun muutoksen soveltuvuudesta sisämarkkinoille. Nämä epäilykset koskivat erityisesti sitä, onko sellainen elokuvien jakelulle annettava tuki, jota rahoitetaan varoista, joihin sisältyy Saksan ulkopuolelle sijoittautuneilta tilausvideopalvelujen tarjoajilta perittäviä maksuja, direktiivin 2010/13/EU mukainen.

         3.   ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET

               (32)

               Huomautuksia esitti kymmenen asianomaista osapuolta. Ne olivat Saksan julkisen televisiolähetystoiminnan harjoittajat ARD ja ZDF, Saksan yksityisten lähetysyhtiöiden järjestö (VPRT), Euroopan digitaalisen median yhdistys (EDiMA), Saksan kaapelilähetystoiminnan harjoittajien liitto Verband Deutscher Kabelnetzbetreiber (ANGA), julkinen elokuvarahasto Mitteldeutsche Medienförderung (MDM), elokuvateollisuusjärjestö Spitzenorganisation der Deutschen Filmwirtschaft (SPIO), joka edusti elokuvatuotannon, elokuvatekniikan ja elokuvien jakelun alan jäseniään, elokuvateatteritoiminnan harjoittajat (AG Kino ja HDF Kino) ja Saksan elokuvatuottajien liitto (Produzentenallianz). Yksi huomautusten esittäjä pyysi, ettei sen nimeä paljasteta.

         3.1   SEUT-sopimuksen 110 artiklan mahdollinen rikkominen

               (33)

               Huomautusten esittäjä, jonka nimeä ei paljasteta, jäljempänä ’yritys X’, on huolissaan SEUT-sopimuksen 110 artiklan rikkomisesta. Vaikka tukiohjelmaa koskevissa säännöissä säädetään, että myös ulkomaiset palveluntarjoajat voivat ilman syrjintää hyötyä tuesta, tukiehdoissa suositaan käytännössä rakenteellisesti kotimaisia toimijoita.

               (34)

               Yritys X:n mukaan syrjintää ilmenisi, koska ainakin tällä hetkellä avustuksista päättävän lautakunnan kaikki jäsenet ovat saksalaisia. Avustusten myöntäminen olisi harkinnanvaraista, minkä vuoksi varat ohjautuisivat varsin todennäköisesti saksalaisille yrityksille. Yritys X väittää lisäksi, että muiden kuin kotimaisten palveluntarjoajien tarjonnasta suurempi osuus on muista maista peräisin olevaa, vaikka se suunnataan saksalaiselle yleisölle. Koska kyseisessä tarjonnassa on vähemmän saksalaisia elokuvia, palveluntarjoajilla on myös vähemmän jakelulle myönnettävään tukeen oikeutettuja elokuvia. Lisäksi ulkomaiset tilausvideopalvelujen tarjoajat joutuvat selviytymään kielimuurista, koska asiaa koskevat säännöt ovat saatavilla vain saksankielisinä ja hakemukset on toimitettava saksan kielellä.

               (35)

               Yritys X kritisoi elokuvien jakeluun tarkoitetun elokuvakohtaisen tuen määrän vähäisyyttä ja tilausvideopalvelujen jakelun kaiken kaikkiaan vähäistä osuutta tämäntyyppisestä tuesta verrattuna videoiden DVD- ja BluRay-myyntiin myönnettävään tukeen. Yritys kritisoi myös sitä, että vero määrätään kaikista elokuvista saatavan liikevaihdon perusteella riippumatta siitä, ovatko ne saksalaisia tai eurooppalaisia elokuvia ja siten oikeutettuja jakelulle myönnettävään rahoitukseen. Yritys X:n mukaan veron vaikutus kotimaisiin tilausvideopalvelujen tarjoajiin on vähäisempi kuin ulkomaisiin, koska osa ensiksi mainituista on vertikaalisesti integroituneita tilausvideopalvelu- ja TV- tai kaapelilähetystoiminnan harjoittajia, jotka voivat hyötyä myös Saksan elokuvatukisäätiön (Deutscher Filmförderfonds) myöntämästä tuotantotuesta, jonka rahoitukseen tilauspalveluvideoiden tarjoajat osallistuvat.

               (36)

               ANGA, joka edustaa myös tilausvideopalvelujen tarjoajia Saksassa, katsoo toisaalta, että kyseessä on kotimaisten palveluntarjoajien syrjintä, koska niihin sovelletaan niiden kotimaisen tarjonnan verotusta, kun niiden Saksan ulkopuolelle sijoittautuneet kilpailijat, jotka kilpailevat niiden kanssa samoille markkinoille räätälöidyllä tarjonnallaan, eivät ole veron alaisia kyseisen liikevaihdon osalta vain, koska ne ovat päättäneet valita kotipaikan ulkomailta. SPIO, VPRT, Produzentenallianz ja MDM väittävät lisäksi, että verolla lopetettaisiin kotimaisten palveluntarjoajien syrjintä. SPIO:n mukaan pääosan tilausvideopalveluiden Saksassa tuottamasta liikevaihdosta saa 13 yritystä, joista kuusi on sijoittautunut ulkomaille. Näissä luvuissa ei vielä näy Alankomaihin sijoittautuneen yhdysvaltalaisen johtavan tilausvideopalvelujen tarjoajan äskettäinen tulo markkinoille. SPIO katsoo, ettei palveluntarjoajan enemmän tai vähemmän satunnaisen sijoittautumispaikan pitäisi olla ratkaiseva tekijä verotuksen kannalta. Palveluntarjoaja ei digitaaliajalla tarvitse enempää kuin yhden sijoittautumispaikan sisämarkkinoilla. Verotuksen kannalta tärkeämpää olisi kysyä, hankkiiko palveluntarjoaja elokuvalisenssejä Saksan markkinoille loppukäyttäjien kanssa harjoitettavaa kaupankäyntiä varten. SPIO myös viittaa keräämiinsä tietoihin, joista käy ilmi, että ulkomaiset tilausvideopalvelujen tarjoajat painottavat tarjonnassaan samalla tavalla saksalaisia tuotantoja kuin kotimaiset palveluntarjoajat.

         3.2   Yhteensopivuus direktiivin 2010/13/EU kanssa

               (37)

               Direktiivin 2010/13/EU osalta yritys X ja EDiMA katsovat, että ilmoitetussa toimenpiteessä on kyse toimenpiteestä, jolla edistetään mainitun direktiivin 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti eurooppalaisten teosten saatavuutta alkuperämaan periaatteen vastaisesti.

               (38)

               Muut asianomaiset osapuolet tukivat Saksan ehdotusta ja katsoivat, ettei vero ole direktiivin 2010/13/EU 13 artiklan 1 kohdan vastainen, luettuna yhdessä mainitun direktiivin 2 ja 3 artiklan kanssa.

         4.   SAKSAN HUOMAUTUKSET

               (39)

               Saksa huomauttaa, että olisi yleisesti kaikkien jäsenvaltioiden edun mukaista estää yritysten sijoittautumispaikan valinta pääasiassa verotuksellisin perustein, koska se johtaa elokuva-alalla vääristyneeseen kilpailuun sijaintipaikasta. Niiden Saksan ulkopuolelle sijoittautuneiden tilausvideopalvelujen tarjoajien poissulkeminen, jotka kohdistavat tarjontansa saksalaisille asiakkaille, vaikuttaisi kielteisesti eurooppalaisten teosten rahoitukseen.

         4.1   SEUT-sopimuksen 110 artiklan mahdollinen rikkominen

               (40)

               Saksa vahvistaa vakaan käsityksensä siitä, että ehdotuksen mukaisella ulkomaisilta tilausvideopalvelujen tarjoajilta perittävällä verolla ei käytännössäkään suosita kotimaisia toimijoita ulkomaisten toimijoiden kustannuksella. Yritys X:n väite, jonka mukaan rahoitus olisi suunnattu Saksan yrityksille, koska avustuksia myöntävän lautakunnan jäsenet ovat saksalaisia, ei Saksan mukaan pidä paikkaansa. Perusteena rahoituksen myöntämiselle ei ole hakijan sijoittautumispaikka vaan jakelulle myönnettävään tukeen oikeutettujen audiovisuaalisten teosten kulttuuriarvo ja luovuuteen liittyvä laatu. Saksa toteaa nimenomaisesti, että ulkomaiset tilausvideopalvelujen tarjoajat tarjoavat huomattavan määrän tukeen oikeutettuja saksalaisia elokuvia, ja suhtautuu myönteisesti tähän tosiasiaan.

               (41)

               Saksa katsoo aiheettomaksi myös väitteen, jonka mukaan muiden kuin kotimaisten palveluntarjoajien tarjonnasta suurempi osuus on muista maista peräisin olevaa ja kyseisillä palveluntarjoajilla on sen vuoksi myös vähemmän jakelulle myönnettävään tukeen oikeutettuja elokuvia, vaikka vero peritään kaikista elokuvista saatavasta liikevaihdosta. Kotimaisten ja ulkomaisten palveluntarjoajien välille ei ensinnäkään tehdä eroa tältä osin. Myös kotimaiset palveluntarjoajat, joiden elokuvatarjonnasta pääosa ei ole tukikelpoista, ovat samassa tilanteessa. Toiseksi kyseessä ei Saksan mukaan ole välillinen syrjintä, koska ulkomaisten palveluntarjoajien tarjoamien tukikelpoisten elokuvien määrä ei ole kotimaisten kilpailijoiden tarjontaa pienempi vaan itse asiassa suurempi. Tämä käy ilmi Euroopan audiovisuaalisen seurantakeskuksen tiedoista, joista on lainaus eurooppalaisesta elokuvasta digitaaliajalla annetussa komission tiedonannossa (10).

               (42)

               Saksa kiistää myös väitteen, jonka mukaan ulkomaiset tilausvideopalvelujen tarjoajat joutuisivat selviytymään kielimuurista. Vero koskee vain palveluntarjoajia, jotka markkinoivat aktiivisesti tarjontaansa Saksassa tai Saksan markkinoilla ja joiden on joka tapauksessa perehdyttävä asianmukaiseen lainsäädäntöön. Lisäksi rahasto antaa hakijoille neuvoja tarvittaessa myös englannin kielellä.

               (43)

               Saksa on elokuvien jakeluun tarkoitetun elokuvakohtaisen tuen määrän väitetystä vähäisyydestä ja tilausvideopalvelujen jakelulle myönnettävän osuuden vähäisyydestä suhteessa tuen kokonaismäärään sitä mieltä, että jakeluun myönnettävän tuen ehdot eivät ole erilaiset teknisen tuen eri muodoille. Elokuvien tarjoamiseen eri tallennusmuodoissa tarvittavan yleisen teknisen infrastruktuurin luomisen aiheuttamat kustannukset eivät esimerkiksi missään tapauksessa ole tukikelpoisia. Tuki myönnetään yksittäiselle tukikelpoiselle teokselle.

               (44)

               Väitteestä, jonka mukaan veron vaikutus kotimaisiin tilausvideopalvelujen tarjoajiin on vähäisempi kuin ulkomaisiin, koska osa ensiksi mainituista on vertikaalisesti integroituneita tilausvideopalvelu- ja TV- tai kaapelilähetystoiminnan harjoittajia, Saksa korostaa, että ensinnäkin vain osa palveluntarjoajista on integroituneita. Toiseksi tässä väitteessä ei oteta huomioon sitä tosiasiaa, että näiden yritysten lähetystoimintaa harjoittavien sivuliikkeiden on myös osallistuttava elokuvarahaston rahoittamiseen.

         4.2   Yhteensopivuus direktiivin 2010/13/EU kanssa

               (45)

               Saksa katsoo, ettei suunniteltu vero kuulu direktiivin 2010/13/EU soveltamisalaan. Näin ollen se ei ole kyseisen direktiivin 13 artiklan 1 kohdan vastainen, luettuna yhdessä 2 ja 3 artiklan kanssa. Veroa ei voida katsoa sääntelytoimenpiteeksi, jolla olisi vaikutusta mediapalveluihin, niiden ohjelmiin ja jakeluun. Elokuvien rahoitusta ei ole yhdenmukaistettu unionin tasolla. Veron perintä mediapalvelun käyttöpaikalla noudattaa samaa logiikkaa, joka on 1 päivästä tammikuuta 2015 alkaen unionissa sovellettavan palvelujen arvonlisäverotuksen perustana.

               (46)

               Ulkomaisten tilausvideopalvelujen tarjoajien markkinaosuuden nopean kasvun vuoksi saksalaiset palveluntarjoajat joutuisivat epäedulliseen kilpailuasemaan, jos niiden verottamista jatkettaisiin eivätkä ulkomaiset kilpailijat olisi saman veron alaisia kansallisilla markkinoilla. Esimerkiksi iTunes, joka ei ole sijoittautunut Saksaan, on jo nykyään johtava saksalaisten elokuvien tilausvideopalveluiden tarjoaja.

         5.   TOIMENPITEEN ARVIOINTI

   5.1   Tuen olemassaolo

               (47)

               Kuten tämän päätöksen johdanto-osan 13–16 kappaleessa todetaan, kuvattu toimenpide on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Tuki elokuvien jakeluun myönnetään valtion varoista, siitä on taloudellista etua yrityksille, etu on valikoiva ja toimenpide saattaa vääristää tai uhata vääristää kilpailua ja kauppaa sisämarkkinoilla.

         5.2   Tilausvideoiden jakelulle tarkoitetun muutetun tuen yhteensopivuus SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan d alakohdan kanssa

               (48)

               Aiotulla toimenpiteellä eli sellaisten tilausvideopalvelujen tarjoajien tukemisella ja näiltä perittävällä verolla, joilla ei ole toimipaikkaa tai edustusta Saksassa, muutetaan tukiohjelmaa, jonka komissio oli hyväksynyt 31 päivään joulukuuta 2016 saakka. Valtiontuen arviointiperusteet eivät ole muuttuneet tukiohjelman aiemman hyväksymisen jälkeen.

               (49)

               Komissio on jo katsonut tilausvideopalveluiden tarjoajien harjoittamalle elokuvien jakelulle tarkoitetun tuen sinänsä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan d alakohdan mukaiseksi (11). Se katsoi näin ollen jo aloituspäätöksessä, että mahdollisten edunsaajien ryhmän laajentaminen koskemaan Saksan ulkopuolelle sijoittautuneita yrityksiä ei sinänsä vaikuta kielteisesti mainitun artiklan nojalla suoritettuun sisämarkkinoille soveltuvuuden arviointiin.

         5.3   Muiden unionin oikeuden säännösten mahdollinen rikkominen

   5.3.1   Yhteensopivuus SEUT-sopimuksen 110 artiklan kanssa

               (50)

               Uusi vero ei ole SEUT-sopimuksen 110 artiklan vastainen. Ulkomaiset tilausvideopalvelujen tarjoajat voivat saada käytännössäkin tukea samalla tavalla kuin kotimaiset. Kuten Saksa on ilmoittanut, tukiohjelma tarjoaa tehokkaita keinoja, joiden avulla ulkomaiset tilausvideopalvelujen tarjoajat voivat hakea elokuvien jakeluun tarkoitettua tukea samalla tavalla kuin niiden saksalaiset kilpailijat.

               (51)

               Ulkomaiset yritykset voivat saada tietoa tästä rahoitusmahdollisuudesta samalla tavalla kuin Saksaan sijoittautuneet yritykset. Kukin niistä saa joka tapauksessa tietoa rahoitusmahdollisuudesta suorittaessaan maksuja rahastolle, jonka kautta elokuvien jakelulle annetaan tukea. Tukea myönnetään lisäksi yksinomaan hakemusten perusteella, ja ulkomaisten yritysten hakemuksia kohdellaan täsmälleen samalla tavalla kuin saksalaisten yritysten. Valintalautakunta on velvollinen arvioimaan hakemukset yksinomaan niiden elokuvien kulttuuriarvon perusteella, joille haetaan tukea. Jakelijan sijoittautumispaikka ei sen vuoksi kuulu niihin kriteereihin, joiden perusteella valintalautakunta tekee päätöksensä.

               (52)

               Saksankielisten elokuvien ulkomaiset tarjoajat hyötyvät myös välillisesti Saksan elokuvatuotannon tuesta samalla tavalla kuin niiden saksalaiset kilpailijat. Tällä tuella varmistetaan sellaisten Saksan rahoittamien elokuvien jatkuva tarjoaminen, joita ulkomaiset palveluntarjoajat voivat ottaa mukaan tarjontaansa. Tämän vahvistaa myös se tosiasia, että ulkomaisten palveluntarjoajien luetteloissa saksalaisten elokuvien osuus vastaa kotimaisten palveluntarjoajien luetteloissa olevaa osuutta.

               (53)

               Yritys X esitti väitteen, jonka mukaan veron vaikutus kotimaisiin tilausvideopalvelujen tarjoajiin on vähäisempi kuin ulkomaisiin, koska osa ensiksi mainituista on vertikaalisesti integroituneita tilausvideopalvelu- ja TV- tai kaapelilähetystoiminnan harjoittajia, jotka voivat saada myös tuotantotukea. Tässä väitteessä ei oteta huomioon, että jaottelu integroituneisiin ja ei-integroituneisiin yrityksin ei liity millään tavalla sijoittautumispaikkaan. Vaikutukset olisivat erilaiset myös saksalaisten TV- ja tilausvideopalvelujen tarjoajien kannalta. Väitteessä jätetään lisäksi huomiotta se, että myös tilausvideopalvelujen tarjoajat tuottavat tukikelpoisia elokuvia.

         5.3.2   Yhteensopivuus direktiivin 2010/13/EU kanssa

               (54)

               Herää kysymys, kuuluuko kyseessä oleva vero, joka on suunniteltu rakenteeltaan sellaiseksi, että sitä peritään saksalaiselle yleisölle suunnatuista palveluista, direktiivin 2010/13/EU soveltamisalaan. Mainitusta verosta saaduilla tuloilla ylläpidetään FFA:ta, joka on erilaisten kulttuuritavoitteiden edistämiseen audiovisuaalialalla käytettävä julkinen rahasto. Saaduista verotuloista 30 prosenttia on määrä varata videopalveluina tai tilausvideopalveluina toimitettavien elokuvien jakelun tukemiseen. Jäljelle jäävällä osuudella ja elokuvateatterien ja yleisradiotoiminnan harjoittajien osallistumisella rahoitukseen tuetaan yleisemmin elokuvatuotantoa ja elokuvien jakelua muiden kanavien välityksellä.

               (55)

               Direktiivin 2010/13/EU 13 artiklan 1 kohdassa säädetään toimenpiteistä, jotka liittyvät eurooppalaisten teosten edistämiseen tilattavien audiovisuaalisten mediapalvelujen avulla. Lisäksi siinä säädetään, että jäsenvaltio, jonka lainkäyttövallan piiriin kyseisten palvelujen tarjoaja kuuluu, varmistaa teosten edistämisen. Edistämistä voidaan toteuttaa esimerkiksi tällaisten palvelujen antamalla rahoituksella, joka kohdistuu eurooppalaisten teosten tuotantoon.

               (56)

               Se, että tarkasteltavana olevaa veroa käytetään sellaisen julkisoikeudellisen yhteisön rahoitukseen, jonka yhtenä tehtävänä on eurooppalaisten teosten tuotannon ja jakelun tukeminen, antaa aihetta epäillä, kuuluuko vero direktiivin 2010/13/EU 13 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Direktiivin 2010/13/EU 13 artiklan 1 kohdassa ei mainita, onko eurooppalaisten teosten edistäminen toteutettava siten, että siihen eivät osallistu muut osapuolet kuin itse tilausvideopalvelujen tarjoajat.

               (57)

               Kyseessä olevan kaltaisen veron soveltaminen palveluihin, jotka suunnataan yhdestä jäsenvaltiosta käsin toisen jäsenvaltion markkinoille, voisi lisäksi herättää kysymyksen siitä, kyseenalaistetaanko tällaisella verolla direktiivin 2010/13/EU 2 artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädetty periaate, jonka mukaan mediapalvelujen tarjoaja kuuluu sen jäsenvaltion lainkäyttövallan piiriin, johon se on sijoittautunut.

               (58)

               Direktiivin 2010/13/EU muuttamista on ehdotettu sen varmistamiseksi, että direktiivissä otetaan asianmukaisesti huomioon lineaarisiin ja ei-lineaarisiin audiovisuaalisiin mediapalveluihin liittyvä markkinoiden kehitys. Komissio hyväksyi 25 päivänä toukokuuta 2016 direktiivin muuttamista koskevan ehdotuksen (12). Siinä tehdään selväksi, että jäsenvaltioilla on oikeus velvoittaa lainkäyttövaltaansa kuuluvat tilattavien audiovisuaalisten mediapalvelujen tarjoajat osallistumaan eurooppalaisten teosten tuotannon rahoitukseen. Direktiivin 13 artiklan ehdotetussa muutoksessa tehdään erityisesti selväksi, että jäsenvaltioilla on oikeus edellyttää rahoitukseen osallistumista tilattavien audiovisuaalisten mediapalvelujen tarjoajilta, joiden kohdeyleisöt sijaitsevat niiden alueella mutta jotka ovat sijoittautuneet muihin jäsenvaltioihin. Tässä tapauksessa rahoitusosuuden on muutosehdotuksen mukaan perustuttava ainoastaan kohdejäsenvaltioissa saatuihin tuloihin. Jos jäsenvaltio, johon palveluntarjoaja on sijoittautunut, määrää suoritettavaksi rahoitusosuuden, sen on otettava huomioon mahdolliset kohdejäsenvaltioiden määräämät rahoitusosuudet.

               (59)

               Komissio katsoo, että direktiivin 13 artiklan ehdotetussa sanamuodossa on selkeytetty sitä, mikä voisi olla mahdollista jo nyt voimassa olevan direktiivin nojalla. Tätä artiklaa ei tämän päätöksen yhteydessä sovellettavassa sanamuodossakaan voida ymmärtää niin, että sille jäsenvaltiolle, johon palveluntarjoaja on sijoittautunut, annettaisiin yksinomainen toimivalta asettaa tilausvideopalvelujen tarjoajille vero, jolla rahoitetaan eurooppalaisten teosten tuotantoa ja niitä koskevien oikeuksien hankkimista tai sen osuuden tai näkyvyyden määrittelyä, joka tilattavien palvelujen tarjoajien tarjoamia ohjelmia koskevissa luetteloissa annetaan eurooppalaisille teoksille. Artiklan sanamuoto ei ole ehdoton eikä rajoitukseton. Tilattavien audiovisuaalisten mediapalvelujen tarjoajien verotus on lisäksi vain yksi esimerkki toimenpiteistä, joita jäsenvaltio, jolla on lainkäyttövalta, voi toteuttaa.

               (60)

               Tulkinta, jonka mukaan direktiivin 2010/13/EU 2 artiklan 1 kohdan mukaista alkuperämaan periaatetta sovelletaan kyseessä olevan veron kaltaiseen veroon, johtaa tilanteisiin, joissa samoilla markkinoilla toimiviin palveluntarjoajiin sovelletaan erilaisia velvoitteita. Tulkinta, jonka mukaan jäsenvaltion olisi vapautettava tilausvideopalvelujen tarjoajat, jotka suuntaavat tarjontansa kyseisen jäsenvaltion yleisölle mutta ovat sijoittautuneet johonkin toiseen jäsenvaltioon, osallistumisesta eurooppalaisten teosten tukemiseen, syrjisi itse asiassa palveluntarjoajia, jotka ovat sijoittautuneet ensiksi mainittuun jäsenvaltioon ja joilta peritään vero, kun molemmat palveluntarjoajat kilpailevat samoilla markkinoilla.

               (61)

               Direktiivin 2010/13/EU voimaantuloajankohtana tiedossa ei vielä ollut, miten laajalti tilausvideopalvelujen rajatylittävän tarjoamisen markkinaosuus kasvaa eikä miten suuri merkitys siihen liittyvällä rahastoon suoritettavien maksujen määrällä tulee olemaan, kuten johdanto-osan 28 kappaleessa todetaan. Komissio toteaa erityisesti, että Saksan ilmoittamalla toimenpiteellä rajataan veronalaiset tulot käsittämään nimenomaisesti vain kohdejäsenvaltiosta saadut tulot ja vain se osuus, josta ei peritä rahoitusosuutta sijoittautumisjäsenvaltiossa.

               (62)

               Tästä seuraa, että direktiivissä 2010/13/EU ei erityisesti kyseenalaisteta sellaisen veron perinnän hyväksyttävyyttä, jota sovelletaan tiettyihin tilausvideopalvelujen tarjoajiin, jotka tarjoavat palveluja Saksan ulkopuolisista sijaintipaikoista käsin.

         6.   PÄÄTELMÄ

               (63)

               Komissio päättelee näin ollen, että tukiohjelman FFG muuttaminen, jonka Saksa aikoo toteuttaa tilauspalveluvideoiden tarjoajien harjoittaman elokuvien jakelun rahoittamiseksi, on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan d alakodan sekä 110 artiklan mukainen eikä ole direktiivin 2010/13/EU vastainen,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Toimenpide, jonka Saksa aikoo toteuttaa elokuvatukilain, sellaisena kuin se on muutettuna seitsemännellä muutoslailla (Filmförderungsgesetz in der Fassung des Siebten Änderungsgesetzes), muuttamiseksi, soveltuu sisämarkkinoille Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan d alakohdan nojalla.
   Tämän vuoksi toimenpiteen täytäntöönpano hyväksytään.
   2 artikla
   Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.

      Tehty Brysselissä 1 päivänä syyskuuta 2016.

            Komission puolesta

         Margrethe VESTAGER

            Komission jäsen

      (1)  EUVL C 437, 5.12.2014, s. 57.

      (2)  Ks. alaviite 1.

      (3)  Videoteollisuudelta perittävä vero on 1,8 %, kun liikevaihto on enintään 30 miljoonaa euroa, 2,0 %, kun liikevaihto on yli 30 miljoonaa ja alle 60 miljoonaa euroa, ja 2,3 %, kun liikevaihto on yli 60 miljoonaa euroa.

      (4)  Valtiontuesta SA.36753 – Saksa, Filmförderungsgesetz, 3 päivänä joulukuuta 2013 annettu komission päätös, jossa viitataan asiassa N 477/2008 – Saksa, Saksan elokuvatukiohjelma – 10 päivänä joulukuuta 2008 tehdyn komission päätöksen 80–95 kohtaan.

      (5)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 22.12.2008, Regie Networks, C-333/07, ECLI:EU:C:2008:764, 99 kohta; unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.7.2014, DTS Distribuidora de Televisión Digital v. komissio, T-533/10, valitus vireillä, ECLI:EU:T:2014:629, 51 kohta ja unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.7.2014, Telefónica de España et Telefónica Móviles España v. komissio, T-151/11, valitus vireillä, ECLI:EU:T:2014:631, 101 kohta.

      (6)  Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio, DTS Distribuidora de Televisión Digital v. komissio, ks. edellä alaviite 5, ECLI:EU:T:2014:629, 50 kohta ja unionin yleisen tuomioistuimen tuomio Telefónica de España et Telefónica Móviles España v. komissio, ks. edellä alaviite 5, ECLI:EU:T:2014:631, 100 kohta.

      (7)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/13/EU, annettu 10 päivänä maaliskuuta 2010, audiovisuaalisten mediapalvelujen tarjoamista koskevien jäsenvaltioiden tiettyjen lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta (audiovisuaalisia mediapalveluja koskeva direktiivi) (EUVL L 95, 15.4.2010, s. 1).

      (8)  Komission päätös 2000/116/EY asiassa C-34/97, Alankomaat – veronluonteiset maksut koristekasvien myynninedistämiseen (EUVL L 34, 9.2.2000, s. 20), 63 kohta.

      (9)  Euroopan audiovisuaalinen seurantakeskus – Trends in Video-on-Demand revenues, s. 3-4, https://ec.europa.eu/digital-single-market/en/news/study-data-and-information-costs-and-benefits-audiovisual-media-service-directive-avmsd.

      (10)  (COM(2014) 272 final, sivut 4 ja 5) ”Eurooppalaisten elokuvien tarjonnasta voidaan todeta, että maailmanlaajuinen toimija (joka on läsnä EU:n 26 maassa) tarjoaa tärkeimmissä kansallisissa kaupoissa enemmän EU:n menestyselokuvia ja eurooppalaisten elokuvapalkintojen voittajia kuin kansalliset tilausvideopalvelujen tarjoajat”.

      (11)  Katso alaviite 4.

      (12)  Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi audiovisuaalisten mediapalvelujen tarjoamista koskevien jäsenvaltioiden tiettyjen lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 2010/13/EU muuttamisesta vaihtuvien markkinarealiteettien vuoksi, COM/2016/0287 final, http://eur-lex.europa.eu/legal-content/FI/TXT/HTML/?uri=CELEX:52016PC0287&from=FI.


               12.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 55/133

         P7_TA(2013)0197
   Spyros Danellisin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskeva pyyntö (II)
   Euroopan parlamentin päätös 21. toukokuuta 2013 Spyros Danellisin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevasta pyynnöstä (II) (2013/2028(IMM))
   (2016/C 055/25)

      Euroopan parlamentti, joka

               —

               ottaa huomioon Kreikan tasavallan korkeimman oikeuden apulaissyyttäjän 11. joulukuuta 2012 välittämän, Spyros Danellisin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä koskevan pyynnön (4825/2012), joka liittyy Kreetan ensimmäisen asteen tuomioistuimen 9. ja 16. lokakuuta 2012 antamaan tuomioon (1382/2012) ja josta ilmoitettiin täysistunnossa 6. helmikuuta 2013,

               —

               on kuullut Spyros Danellisia työjärjestyksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti,

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyssä pöytäkirjassa N:o 7 olevan 9 artiklan, Euroopan parlamentin jäsenten valitsemisesta yleisillä välittömillä vaaleilla 20. syyskuuta 1976 annetun säädöksen 6 artiklan 2 kohdan sekä Kreikan tasavallan perustuslain 62 pykälän,

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionin tuomioistuimen 12. toukokuuta 1964, 10. heinäkuuta 1986, 15. ja 21. lokakuuta 2008, 19. maaliskuuta 2010 sekä 6. syyskuuta 2011 antamat tuomiot (1),

               —

               ottaa huomioon työjärjestyksen 6 artiklan 2 kohdan ja 7 artiklan,

               —

               ottaa huomioon oikeudellisten asioiden valiokunnan mietinnön (A7-0160/2013),

               A.

               ottaa huomioon, että Kreikan tasavallan korkeimman oikeuden apulaissyyttäjä on pyytänyt Euroopan parlamentin jäsenen Spyros Danellisin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä väitettyä rikkomusta koskevan mahdollisen oikeusjutun yhteydessä;

               B.

               ottaa huomioon, että Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyssä pöytäkirjassa N:o 7 olevan 9 artiklan mukaan Euroopan parlamentin jäsenillä on oman valtionsa alueella kansanedustajille myönnetty koskemattomuus;

               C.

               ottaa huomioon, että Kreikan tasavallan perustuslain 62 pykälässä säädetään, että vaalikauden aikana parlamentin jäseniä ei voida asettaa syytteeseen, pidättää, vangita tai muutoin ottaa kiinni ilman parlamentin etukäteen myöntämää lupaa;

               D.

               ottaa huomioon, että Spyros Danellisia syytetään siitä, että hän on perättömästi syyttänyt kolmatta osapuolta laittomuudesta saadakseen syytteen nostetuksi tätä vastaan, sekä kolmatta osapuolta koskevista perättömistä väitteistä, jotka voivat vahingoittaa kyseisen osapuolen mainetta ja hyvää nimeä, vaikka näiden väitteiden on tiedetty olevan perättömiä;

               E.

               ottaa huomioon, että kyseiset perättömät väitteet ja syytökset liittyvät tapaukseen, jossa on myyty oliivipuita ja muita puita, jotka yleisiä töitä tekevä urakoitsija oli poistanut pakkolunastetulta maalta Heraklionin läänissä sijaitsevaan Hersonissosin kuntaan rakennetun padon alueelta Spyros Danellisin ollessa siellä kunnanjohtajana;

               F.

               ottaa huomioon, että väitetyt toimet eivät liity mielipiteisiin tai äänestyksiin, joita Euroopan parlamentin jäsen on esittänyt tai suorittanut tehtäviään hoitaessaan Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyssä pöytäkirjassa N:o 7 olevassa 8 artiklassa tarkoitetulla tavalla;

               G.

               ottaa huomioon, että syytökset eivät selvästikään liity Spyros Danellisin asemaan Euroopan parlamentin jäsenenä vaan hänen entiseen tehtäväänsä Hersonissosin kunnanjohtajana;

               H.

               katsoo, että ei ole syytä epäillä, että kyseessä olisi fumus persecutionis, kun otetaan erityisesti huomioon, että Spyros Danellis ei ole läheskään ainoa syytetty henkilö kyseisessä tapauksessa;

               1.

               päättää pidättää Spyros Danellisin parlamentaarisen koskemattomuuden;

               2.

               kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen sekä asiasta vastaavan valiokunnan mietinnön viipymättä Kreikan tasavallan korkeimman oikeuden syyttäjälle ja Spyros Danellisille.

      (1)  Asia 101/63, Wagner v. Fohrmann ja Krier, tuomio 12.5.1964 (Kok. 1964, s. 387, Kok. Ep. I, s. 203), asia 149/85, Wybot v. Faure ym., tuomio 10.7.1986 (Kok. 1986, s. 2391, Kok. Ep. VIII, s. 729), asia T-345/05, Mote v. parlamentti, tuomio 15.10.2008 (Kok. 2008, s. II-2849), yhdistetyt asiat C-200/07 ja C-201/07, Marra v. De Gregorio ja Clemente, tuomio 21.10.2008 (Kok. 2008, s. I-7929), asia T-42/06, Gollnisch v. parlamentti, tuomio 19.3.2010 (Kok. 2010, s. II-1135) ja asia C-163/10, Patriciello, tuomio 6.9.2011 (Kok. 2011, s. I-7565).