Avis juridique important

|

32000D0106

2000/106/EY: Neuvoston päätös, tehty 31 päivänä tammikuuta 2000, alueiden komitean varsinaisen jäsenen nimeämisestä

Virallinen lehti nro L 033 , 08/02/2000 s. 0014 - 0014

NEUVOSTON PÄÄTÖS,tehty 31 päivänä tammikuuta 2000,alueiden komitean varsinaisen jäsenen nimeämisestä(2000/106/EY)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 263 artiklan,ottaa huomioon alueiden komitean jäsenten ja varajäsenten nimeämisestä 26 päivänä tammikuuta 1998(1) tehdyn neuvoston päätöksen,sekä katsoo, että alueiden komiteassa on vapautunut varsinaisen jäsenen paikka Günter Meyerin erottua, mikä on annettu neuvostolle tiedoksi 17 päivänä marraskuuta 1999, jaottaa huomioon Saksan hallituksen ehdotuksen,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:Ainoa artiklaNimetään Stanislaw Tillich alueiden komitean varsinaiseksi jäseneksi Günter Meyerin tilalle tämän jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 25 päivään tammikuuta 2002 saakka.Tehty Brysselissä 31 päivänä tammikuuta 2000.Neuvoston puolestaJ. PINA MOURAPuheenjohtaja(1) EYVL L 28, 4.2.1998, s. 19.


title: Neuvoston päätös (EU) 2016/374, annettu 14 päivänä maaliskuuta 2016, Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 529/2013/EU muuttamisesta Kroatian tasavaltaan sovellettavien metsänhoitoa koskevan vertailutason, metsän määrittelyä koskevien vähimmäisarvojen ja päästöjen perusvuoden lisäämiseksi päätökseen

text:
               16.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 70/20

         NEUVOSTON PÄÄTÖS (EU) 2016/374,
   annettu 14 päivänä maaliskuuta 2016,
   Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 529/2013/EU muuttamisesta Kroatian tasavaltaan sovellettavien metsänhoitoa koskevan vertailutason, metsän määrittelyä koskevien vähimmäisarvojen ja päästöjen perusvuoden lisäämiseksi päätökseen
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon Kroatian tasavallan liittymisasiakirjan ja erityisesti sen 50 artiklan,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Kroatian liittymisasiakirjan 50 artiklassa määrätään, että jos toimielinten ennen liittymistä antamia säädöksiä on mukautettava liittymisen johdosta ja jos tarvittavista mukautuksista ei ole määrätty liittymisasiakirjassa tai sen liitteissä, neuvosto hyväksyy määräenemmistöllä komission ehdotuksesta tätä varten tarvittavat säädökset, jos alkuperäinen säädös ei ole komission antama.

               (2)

               Jäsenvaltioille asetetaan päätöksen N:o 529/2013 (1)/EU liitteessä II metsänhoitoa koskevat vertailutasot, liitteessä V vähimmäisarvot metsän määrittelemiseksi ja liitteessä VI päästöjä koskeva perusvuosi.

               (3)

               Kroatian tasavalta liittyi Euroopan unioniin 1 päivänä heinäkuuta 2013, joten Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 529/2013/EU liitteeseen II olisi myös sisällyttävä erityinen vertailutaso, liitteeseen V metsän määrittelemisessä käytettävät vähimmäisarvot ja liitteeseen VI päästöjen perusvuosi, joita sovelletaan Kroatiaan.

               (4)

               Päätös N:o 529/2013/EU olisi näin ollen muutettava vastaavasti,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Muutetaan päätös N:o 529/2013/EU seuraavasti:

               1)

               lisätään liitteeseen II rivi Bulgariaa koskevan rivin jälkeen seuraavasti:

                           ”Kroatia

                           – 6 289 ”.

               2)

               lisätään liitteeseen V pinta-alaa (ha), puiden latvuspeittävyyttä (%) ja puun korkeutta (m) koskevat arvot Bulgariaa koskevan rivin jälkeen:

                           ”Kroatia

                           0,1

                           10

                           2”.

               3)

               lisätään liitteeseen VI rivi Bulgariaa koskevan rivin jälkeen seuraavasti:

                           ”Kroatia

                           1990”.

         2 artikla
   Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä maaliskuuta 2016.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         M.H.P. VAN DAM

      (1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 529/2013/EU, annettu 21 päivänä toukokuuta 2013, maankäyttöön, maankäytön muutokseen ja metsätalouteen liittyvistä toimista peräisin olevia kasvihuonekaasujen päästöjä ja poistumia koskevista tilinpitosäännöistä ja toimiin liittyviä toimenpiteitä koskevasta tiedosta (EUVL L 165, 18.6.2013, s. 80).


title: 2012/214/EU: Neuvoston päätös, annettu 24 päivänä huhtikuuta 2012 , alueiden komitean saksalaisen varajäsenen nimeämisestä

text:
               26.4.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 114/17

         NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   annettu 24 päivänä huhtikuuta 2012,
   alueiden komitean saksalaisen varajäsenen nimeämisestä
   (2012/214/EU)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 305 artiklan,
   ottaa huomioon Saksan hallituksen ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               1)

               Neuvosto hyväksyi 22 päivänä joulukuuta 2009 ja 18 päivänä tammikuuta 2010 päätökset 2009/1014/EU (1) ja 2010/29/EU (2) alueiden komitean jäsenten ja varajäsenten nimeämisestä 26 päivän tammikuuta 2010 ja 25 päivän tammikuuta 2015 väliseksi ajaksi.

               2)

               Alueiden komiteassa on vapautunut varajäsenen paikka Heino VAHLDIECKin toimikauden päätyttyä,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Nimetään alueiden komiteaan jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 25 päivään tammikuuta 2015 varajäseneksi:

               —

               Heiko HECHT, Mitglied des Europa-ausschusses der Hamburgischen Bürgerschaft.

         2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

      Tehty Luxemburgissa 24 päivänä huhtikuuta 2012.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         N. WAMMEN

      (1)  EUVL L 348, 29.12.2009, s. 22

      (2)  EUVL L 12, 19.1.2010, s. 11.


title: 2013/60/EU: Neuvoston päätös, annettu 22 päivänä tammikuuta 2013 , alueiden komitean kahden itävaltalaisen varajäsenen nimeämisestä

text:
               25.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 22/22

         NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   annettu 22 päivänä tammikuuta 2013,
   alueiden komitean kahden itävaltalaisen varajäsenen nimeämisestä
   (2013/60/EU)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 305 artiklan,
   ottaa huomioon Itävallan hallituksen ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvosto hyväksyi 22 päivänä joulukuuta 2009 ja 18 päivänä tammikuuta 2010 päätökset 2009/1014/EU (1) ja 2010/29/EU (2) alueiden komitean jäsenten ja varajäsenten nimeämisestä 26 päivän tammikuuta 2010 ja 25 päivän tammikuuta 2015 väliseksi ajaksi.

               (2)

               Kaksi alueiden komitean varajäsenen paikkaa on vapautunut Achill RUMPOLDin ja Bernadette MENNELin toimikausien päätyttyä,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Nimetään alueiden komiteaan varajäseniksi jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 25 päivään tammikuuta 2015:

               —

               Wolfgang WALDNER, Landesrat beim Amt der Kärntner Landesregierung.

               —

               Gabriele NUSSBAUMER, Landtagspräsidentin.

         2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

      Tehty Brysselissä 22 päivänä tammikuuta 2013.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         M. NOONAN

      (1)  EUVL L 348, 29.12.2009, s. 22.

      (2)  EUVL L 12, 19.1.2010, s. 11.


title: Neuvoston päätös 2011/137/YUTP, annettu 28 päivänä helmikuuta 2011 , Libyan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä

text:
               3.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 58/53

         NEUVOSTON PÄÄTÖS 2011/137/YUTP,
   annettu 28 päivänä helmikuuta 2011,
   Libyan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 29 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan unioni ilmaisi 23 päivänä helmikuuta 2011 vakavan huolensa tilanteen kehittymisestä Libyassa. EU tuomitsi voimakkaasti väkivallan ja siviileihin kohdistuvan voimankäytön ja valitti rauhanomaisiin mielenosoittajiin kohdistettuja tukahduttamistoimia.

               (2)

               EU toisti vaativansa voimankäytön välitöntä lopettamista ja väestön oikeutettuihin vaatimuksiin vastaamista.

               (3)

               Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvosto, jäljempänä ’turvallisuusneuvosto’, hyväksyi 26 päivänä helmikuuta 2011 päätöslauselman 1970 (2011), jolla otettiin käyttöön rajoittavat toimenpiteet Libyaa ja niitä henkilöitä ja yhteisöjä vastaan, jotka ovat osallistuneet vakaviin ihmisoikeusloukkauksiin Libyassa mukaan lukien osallistumalla kansainvälisen oikeuden vastaisiin siviiliväestöön ja laitoksiin kohdistuviin iskuihin.

               (4)

               Ottaen huomioon Libyan tilanteen vakavuuden EU katsoo, että on määrättävä lisää rajoittavia toimenpiteitä.

               (5)

               Unionin lisätoimet ovat lisäksi tarpeen tiettyjen toimenpiteiden panemiseksi täytäntöön,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   1.   Kielletään aseiden ja kaikenlaisten niihin liittyvien tarvikkeiden, mukaan lukien ampuma-aseiden ja -tarvikkeiden, sotilasajoneuvojen ja -laitteiden, puolisotilaallisten tarvikkeiden ja edellä mainittuihin tarkoitettujen varaosien sekä sellaisten tarvikkeiden, joita voidaan käyttää kansallisiin tukahduttamistoimiin, suora tai välillinen toimitus, myynti, siirto Libyaan jäsenvaltioiden kansalaisten toimesta tai jäsenvaltioiden alueelta tai jäsenvaltioiden alueen kautta taikka jäsenvaltioiden lippua käyttävillä aluksilla tai ilma-aluksilla, siitä riippumatta, ovatko ne peräisin jäsenvaltioiden alueelta.
   2.   Kiellettyä on

               a)

               sotilaalliseen toimintaan liittyvän tai edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin tavaroihin sekä kyseisten tavaroiden hankkimiseen, huoltoon ja käyttöön liittyvän teknisen avun, koulutuksen tai muun avun mukaan lukien aseellisen palkka-armeijan henkilöstön toimittaminen Libyassa oleville luonnollisille henkilöille, oikeushenkilöille, yhteisöille tai elimille tai käytettäväksi Libyassa;

               b)

               sotilaallisiin toimiin tai edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tavaroiden hankkimiseen, huoltoon ja käyttöön liittyvän rahoitustuen antaminen suoraan tai välillisesti Libyassa oleville luonnollisille henkilöille, oikeushenkilöille, yhteisöille tai elimille tai käytettäväksi Libyassa;

               c)

               tietoinen ja tarkoituksellinen osallistuminen sellaisiin toimiin, joiden tavoitteena tai seurauksena on a tai b alakohdassa tarkoitettujen kieltojen kiertäminen.

         2 artikla
   1.   Edellä olevaa 1 artiklaa ei sovelleta:

               a)

               pelkästään humanitaariseen tai suojaavaan käyttöön tarkoitettujen ei-tappavien puolustustarvikkeiden tai sellaisten tarvikkeiden, joita voitaisiin käyttää kansallisiin sortotoimiin, toimitukseen, myyntiin tai siirtoon.

               b)

               muuhun aseiden ja niihin liittyvien tarvikkeiden toimitukseen, myyntiin ja siirtoon;

               c)

               näihin tarvikkeisiin liittyvän teknisen avun, koulutuksen tai muun avun, henkilöstö mukaan lukien, antamiseen;

               d)

               näihin tarvikkeisiin liittyvän rahoitustuen antamiseen,

         YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1970 (2011) 24 kohdan nojalla perustetun komitean, jäljempänä ’komitea’, tarvittaessa etukäteen hyväksymällä tavalla:
   2.   Mitä 1 artiklassa säädetään, ei sovelleta sellaisen suojavaatetuksen, mukaan lukien luodinkestävien liivien ja sotilaskypärien, jota YK:n henkilökunta, Euroopan unionin tai sen jäsenvaltioiden henkilökunta, tiedotusvälineiden edustajat sekä humanitaarisessa työssä ja kehitysyhteistyössä toimivat työntekijät ja avustava henkilökunta vievät tilapäisesti Libyaan yksinomaan henkilökohtaiseen käyttöönsä, toimitukseen, myyntiin tai siirtoon.
   3 artikla
   Kielletään jäsenvaltioiden kansalaisten suorittama, jäsenvaltion lippua käyttävää alusta tai jäsenvaltiossa rekisteröityä ilma-alusta käyttäen tapahtuva 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden hankinta Libyasta riippumatta siitä, ovatko nämä tuotteet peräisin Libyan alueelta.
   4 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on tarkastettava alueellaan, myös merisatamissaan ja lentoasemillaan, kansallisten viranomaistensa määräysten ja lainsäädäntönsä mukaisesti sekä kansainvälistä oikeutta, erityisesti merioikeutta ja asiaan liittyviä kansainvälisiä siviili-ilmailua koskevia sopimuksia noudattaen kaikki Libyaan lähtevät ja sieltä saapuvat rahdit, jos niillä on tietoja, joiden nojalla on perusteltua syytä olettaa, että rahti sisältää tuotteita, joiden toimitus, myynti, siirto tai vienti on kiellettyä tämän päätöksen nojalla.
   2.   Jäsenvaltioiden on takavarikoitava ja hävitettävä (esimerkiksi tuhoamalla, tekemällä käyttökelvottomiksi, varastoimalla tai siirtämällä tavarat hävitettäviksi muuhun valtioon kuin alkuperä- tai määrävaltioon) sellaiset löytämänsä tuotteet, joiden toimitus, myynti, siirto tai vienti on kiellettyä tämän päätöksen nojalla.
   3.   Jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti 1 ja 2 kohdan mukaisissa tarkastuksissa ja hävittämisessä.
   4.   Ilma-aluksia ja aluksia, jotka kuljettavat rahtia Libyaan ja sieltä pois, on vaadittava antamaan ennen saapumistaan tai lähtemistään ylimääräisiä tietoja kaikista tavaroista, jotka tuodaan jäsenvaltioon tai viedään sieltä.
   5 artikla
   1.   Jäsenvaltioiden on toteuttava tarvittavat toimenpiteet estääkseen seuraavien henkilöiden tulon alueelleen tai kauttakulun alueensa kautta:

               a)

               YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1970 (2011) liitteessä I luetellut henkilöt ja muut turvallisuusneuvoston tai YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1970 (2011) 22 kohdan mukaisesti perustetun komitean nimeämät henkilöt, jotka on lueteltu liitteessä I;

               b)

               liitteessä II luetellut henkilöt, jotka eivät kuulu liitteeseen I, jotka ovat osallistuneet tai myötävaikuttaneet Libyassa oleviin henkilöihin kohdistuneiden vakavien ihmisoikeusloukkausten määräämiseen, valvontaan tai muunlaiseen ohjaamiseen, mukaan lukien osallistumalla tai myötävaikuttamalla siviiliväestöön ja siviilikohteisiin suuntautuneiden hyökkäysten, ilmapommitukset mukaan lukien, suunnitteluun, määräämiseen, johtamiseen tai suorittamiseen rikkoen kansainvälistä oikeutta, taikka yksilöt tai yhteisöt, jotka toimivat niiden puolesta tai niiden johdolla;

         2.   Edellä oleva 1 kohta ei velvoita jäsenvaltiota kieltämään omien kansalaistensa pääsyä alueelleen.
   3.   Edellä olevaa 1 kohdan a alakohtaa ei sovelleta, jos komitea katsoo, että

               a)

               matkustaminen on perusteltua humanitaarisista syistä, uskontoon liittyvät velvoitteet mukaan lukien; tai

               b)

               poikkeus edistäisi tavoitteita rauhan ja kansallisen sovinnon toteutumisesta Libyassa ja vakauden saavuttamisesta alueella;

         4.   Edellä olevaa 1 kohdan a alakohtaa ei sovelleta, jos

               a)

               maahantulo tai kauttakulku on tarpeen oikeudellisen prosessin suorittamiseksi; tai

               b)

               jokin jäsenvaltio päättää tapauskohtaisesti, että tällainen alueelle pääsy tai kauttakulku on tarpeen rauhan ja vakauden edistämiseksi Libyassa, ja asianomainen jäsenvaltio ilmoittaa sen jälkeen komitealle 48 tunnin kuluessa tällaisen päätöksen tekemisestä.

         5.   Edellä oleva 1 kohdan b alakohta ei vaikuta tapauksiin, joissa jokin kansainvälisen oikeuden velvoite sitoo jäsenvaltiota, etenkin:

               a)

               kansainvälisen hallitustenvälisen järjestön isäntämaana;

               b)

               YK:n koolle kutsuman tai sen puitteissa järjestettävän kansainvälisen konferenssin isäntämaana;

               c)

               erioikeuksia ja vapauksia myöntävän monenvälisen sopimuksen nojalla; tai

               d)

               Pyhän istuimen (Vatikaanivaltion) ja Italian välillä vuonna 1929 tehdyn sopimuksen (lateraanisopimus) perusteella.

         6.   Edellä olevan 5 kohdan katsotaan koskevan myös tapauksia, joissa jäsenvaltio toimii Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön (Etyj) isäntämaana.
   7.   Neuvostolle on asianmukaisesti ilmoitettava kaikista tapauksista, joissa jäsenvaltio myöntää poikkeuksia 5 tai 6 kohdan nojalla.
   8.   Jäsenvaltiot voivat myöntää poikkeuksia 1 kohdan b alakohdan nojalla toteutettavista toimenpiteistä, jos matkustaminen on perusteltua pakottavista humanitaarisista syistä tai osallistumiseksi sellaisiin hallitustenvälisiin kokouksiin, unionin järjestämät tai Eyjin puheenjohtajavaltiona toimivan jäsenvaltion isännöimät kokoukset mukaan lukien, joissa käydään demokratiaa, ihmisoikeuksia ja oikeusvaltiota Libyassa välittömästi edistävää poliittista vuoropuhelua.
   9.   Jäsenvaltion, joka haluaa myöntää 8 kohdassa tarkoitettuja poikkeuksia, on ilmoitettava siitä neuvostolle kirjallisesti. Poikkeus katsotaan myönnetyksi, jollei yksi tai useampi neuvoston jäsen vastusta sitä kirjallisesti kahden työpäivän kuluessa ehdotettua poikkeusta koskevan ilmoituksen vastaanottamisesta. Jos yksi tai useampi neuvoston jäsen esittää vastalauseen, neuvosto voi määräenemmistöllä päättää myöntää ehdotetun vapautuksen.
   10.   Jos jäsenvaltio 5, 6 ja 8 kohdan nojalla sallii liitteessä lueteltujen henkilöiden pääsyn alueelleen tai kauttakulun alueensa kautta, lupa on rajoitettava koskemaan ainoastaan sitä tarkoitusta, johon se on myönnetty, ja niitä henkilöitä, joista on kyse.
   6 artikla
   1.   Jäädytetään kaikki varat, muu rahoitusomaisuus ja taloudelliset resurssit, jotka ovat suoraan tai välillisesti seuraavien omistuksessa tai määräysvallassa:

               a)

               YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1970 (2011) liitteessä II luetellut henkilöt ja yhteisöt ja YK:n turvallisuusneuvoston tai YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1970 (2011) 22 kohdan mukaisen komitean nimeämät muut henkilöt ja yhteisöt tai niiden puolesta tai johdolla toimivat henkilöt tai yhteisöt taikka niiden omistamat tai määräysvallassa olevat yhteisöt, jotka luetellaan liitteessä III;

               b)

               liitteessä IV luetellut henkilöt ja yhteisöt, jotka eivät kuulu liitteeseen III, jotka ovat osallistuneet tai myötävaikuttaneet Libyassa oleviin henkilöihin kohdistuneiden vakavien ihmisoikeusloukkausten määräämiseen, valvontaan tai muunlaiseen ohjaamiseen, mukaan lukien osallistumalla tai myötävaikuttamalla siviiliväestöön ja siviilikohteisiin suuntautuneiden hyökkäysten, ilmapommitukset mukaan lukien, suunnitteluun, määräämiseen, johtamiseen tai suorittamiseen rikkoen kansainvälistä oikeutta, taikka yksilöt tai yhteisöt, jotka toimivat niiden puolesta tai niiden johdolla taikka niiden omistamat tai valvomat yhteisöt.

         2.   Varoja, muuta rahoitusomaisuutta tai taloudellisia resursseja ei saa suoraan tai välillisesti asettaa 1 kohdassa tarkoitettujen luonnollistenhenkilöiden, oikeushenkilöiden tai yhteisöjen saataville tai hyödynnettäviksi.
   3.   Poikkeuksia voidaan myöntää sellaisten varojen, muun rahoitusomaisuuden ja taloudellisten resurssien osalta, jotka:

               a)

               ovat tarpeen sellaisten perusluonteisten menojen kattamiseksi, jotka aiheutuvat muun muassa elintarvikkeiden hankinnasta, vuokrasta tai asuntolainasta, lääkkeistä ja sairaanhoidosta, veroista, vakuutusmaksuista ja julkisten palvelujen käytöstä;

               b)

               on tarkoitettu yksinomaan oikeudellisiin palveluihin liittyvien kohtuullisten palkkioiden maksamiseen ja näistä palveluista aiheutuneiden kulujen korvaamiseen, kansallisten lakien mukaisesti; tai

               c)

               on tarkoitettu yksinomaan jäädytettyjen varojen, muun jäädytetyn rahoitustuen ja jäädytettyjen taloudellisten resurssien tavanomaisesta säilyttämisestä tai hoidosta aiheutuvien palkkioiden tai palvelumaksujen maksamiseen kansallisen lainsäädännön mukaisesti,

         sen jälkeen kun asianomainen jäsenvaltio on tarvittaessa ilmoittanut komitealle aikomuksestaan sallia pääsyn edellä tarkoitettuihin varoihin, muuhun rahoitusomaisuuteen tai taloudellisiin resursseihin, jollei komitea tee asiasta kielteistä päätöstä viiden työpäivän kuluessa ilmoituksen jättämisestä.
   4.   Poikkeuksia voidaan myöntää myös sellaisten varojen ja taloudellisten resurssien osalta, jotka

               a)

               ovat tarpeen poikkeuksellisia menoja varten, ja kyseessä oleva jäsenvaltio on tarvittaessa ilmoittanut menoista komitealle ja viimeksi mainittu on hyväksynyt ne; tai

               b)

               ovat tuomioistuimen, hallintoviranomaisen tai välimiesoikeuden perustaman panttioikeuden tai antaman päätöksen kohteena, jolloin varoja, muuta rahoitusomaisuutta ja taloudellisia resursseja voidaan käyttää kyseisen panttioikeuden tai päätöksen täyttämiseksi sen jälkeen, kun asianomainen jäsenvaltio on tarvittaessa ilmoittanut asiasta komitealle, edellyttäen, että panttioikeus on perustettu tai päätös annettu ennen päätöslauselman 1970 (2011) hyväksymispäivää ja että panttioikeus tai päätös ei hyödytä 1 kohdassa tarkoitettua henkilöä tai yhteisöä;

         5.   Edellä oleva 1 kohta ei estä nimettyä henkilöä tai yhteisöä suorittamasta maksua, joka johtuu sellaisesta sopimuksesta, joka on tehty ennen kyseisen henkilön tai yhteisön sisällyttämistä luetteloon, edellyttäen, että asianomainen jäsenvaltio on todennut, että edellä 1 kohdassa tarkoitettu henkilö tai yhteisö ei ole suoraan tai välillisesti maksun saaja, ja asianomainen jäsenvaltio on kymmenen työpäivää ennen asiaa koskevan luvan antamista ilmoittanut tarvittaessa komitealle aikomuksestaan suorittaa tai vastaanottaa tällaisia maksuja tai sallia varojen, muun rahoitusomaisuuden tai taloudellisten resurssien vapauttaminen tätä varten.
   6.   Edellä olevaa 2 kohtaa ei sovelleta seuraaviin jäädytetyille tileille lisättäviin varoihin:

               a)

               kyseisistä tileistä kertyvät korko- tai muut tuotot;

               b)

               sellaisista sopimuksista tai velvoitteista johtuvat maksut, jotka ovat syntyneet ennen sitä päivää, josta lähtien nämä tilit ovat kuuluneet rajoittavien toimenpiteiden piiriin,

         edellyttäen, että kyseisiin korkotuloihin, muihin tuottoihin ja maksuihin sovelletaan edelleen 1 kohtaa.
   7 artikla
   Liitteissä I, II, III tai IV lueteltujen nimettyjen henkilöiden tai yhteisöjen tai muiden henkilöiden tai yhteisöjen Libyassa, Libyan hallitus mukaan lukien, tai henkilöiden tai yhteisöjen, jotka esittävät vaateen tällaisen henkilön tai yhteisön välityksellä tai puolesta, vaateita, mukaan lukien korvausvaateet tai muut tämänkaltaiset vaateet kuten kuittausvaatimukset tai vakuudelliset vaatimukset, ei oteta huomioon sellaisten sopimusten tai liiketoimien yhteydessä, joiden suorittamiseen on vaikuttanut suoraan tai välillisesti, kokonaan tai osittain, jokin toimenpide, josta on päätetty päätöslauselman 1970 (2011) nojalla, mukaan lukien unionin tai minkä tahansa jäsenvaltion toimenpiteet, joita turvallisuusneuvoston asiaan liittyvien päätösten täytäntöönpano merkitsee tai edellyttää tai jotka jollain tavalla liittyvät siihen, tai tässä päätöksessä tarkoitettu toimenpide.
   8 artikla
   1.   Neuvosto toteuttaa liitteisiin I ja III tehtävät muutokset turvallisuusneuvoston tai komitean päätösten perusteella.
   2.   Neuvosto laatii liitteiden II ja IV luettelot ja tekee niihin muutokset jäsenvaltioiden tai unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan ehdotuksen perusteella.
   9 artikla
   1.   Jos turvallisuusneuvosto tai komitea merkitsee luetteloon henkilön tai yhteisön, neuvosto sisällyttää kyseisen henkilön tai yhteisön liitteisiin I tai III.
   2.   Kun neuvosto päättää kohdistaa henkilöön tai yhteisöön 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tai 6 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä, se muuttaa liitteitä II ja IV vastaavasti.
   3.   Neuvosto antaa päätöksensä, myös luetteloon ottamisen perusteet, tiedoksi 1 ja 2 kohdassa tarkoitetulle henkilölle tai yhteisölle joko suoraan, jos osoite on tiedossa, tai julkaisemalla ilmoituksen, ja antaa kyseiselle henkilölle tai yhteisölle mahdollisuuden esittää huomautuksia.
   4.   Jos huomautuksia tehdään tai jos esitetään olennaista uutta näyttöä, neuvosto tarkastelee päätöstään uudelleen ja ilmoittaa asiasta kyseiselle henkilölle tai yhteisölle.
   10 artikla
   1.   Liitteet I, II, III ja IV sisältävät luetteloon merkittyjen asianomaisten henkilöiden ja yhteisöjen luetteloimisen perusteet, jotka liitteiden I ja III osalta on toimittanut turvallisuusneuvosto tai komitea.
   2.   Liitteet I, II, III ja IV sisältävät myös saatavilla olevat, kyseessä olevien henkilöiden ja yhteisöjen tunnistamiseksi tarvittavat tiedot, jotka liitteiden I ja III osalta on toimittanut turvallisuusneuvosto tai komitea. Henkilöiden osalta tällaisia tietoja voivat olla nimi, mukaan lukien peitenimet, sekä syntymäaika ja -paikka, kansalaisuus, passin ja henkilökortin numerot, sukupuoli, osoite, jos se on tiedossa, ja työtehtävä tai ammatti. Yhteisöjen osalta tällaisia tietoja voivat olla nimet, rekisteröintiaika ja -paikka, rekisterinumero ja toimipaikka. Liitteissä I ja III mainitaan myös päivä, jona turvallisuusneuvosto tai komitea on nimennyt henkilön tai yhteisön.
   11 artikla
   Jotta tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet olisivat mahdollisimman tehokkaita, unioni rohkaisee kolmansia valtioita hyväksymään samankaltaisia rajoittavia toimenpiteitä.
   12 artikla
   1.   Tätä päätöstä tarkistetaan tai muutetaan tai se kumotaan tarpeen mukaan ja ottaen erityisesti huomioon turvallisuusneuvoston asiaan liittyvät päätökset.
   2.   Edellä 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 6 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä tarkistetaan säännöllisin väliajoin ja vähintään 12 kuukauden välein. Niiden soveltaminen lopetetaan kyseessä olevien henkilöiden ja yhteisöjen osalta, jos neuvosto päättää 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen, että edellytykset niiden soveltamiseksi eivät enää täyty.
   13 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

      Tehty Brysselissä 28 päivänä helmikuuta 2011.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         MARTONYI J.

      LIITE I

         Luettelo 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetuista henkilöistä

                  1.

                     AL-BAGHDADI, Abdulqader Mohammed, tohtori

                  Passin numero: B010574. Syntymäaika: 1.7.1950.
                  Vallankumouskomiteoiden yhteystoimiston päällikkö. Vallankumouskomiteat osallistuivat mielenosoittajiin kohdistuneisiin väkivaltaisuuksiin.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

                  2.

                     DIBRI, Abdulqader Yusef

                  Syntymäaika: 1946. Syntymäpaikka: Houn, Libya.
                  Muammar GADDAFIn henkilökohtaisten turvallisuusjoukkojen johtaja. Vastuussa hallituksen turvallisuudesta. On aikaisemmin kohdistanut väkivaltaa toisinajattelijoihin.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

                  3.

                     DORDA, Abu Zayd Umar

                  Johtaja, ulkoisesta turvallisuudesta vastaava organisaatio. Hallituksen kannattaja. Ulkoisen tiedusteluviraston päällikkö.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

                  4.

                     JABIR, Abu Bakr Yunis, kenraalimajuri

                  Syntymäaika: 1952. Syntymäpaikka: Jalo, Libya.
                  Puolustusministeri: Kokonaisvastuussa asevoimien toimista.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

                  5.

                     MATUQ, Matuq Mohammed

                  Syntymäaika: 1956. Syntymäpaikka: Khoms.
                  Julkisten laitosten sihteeri. Hallituksen pitkäaikainen jäsen. Mukana vallankumouskomiteoissa. Osallistunut aikaisemmin toisinajattelun tukahduttamiseen ja väkivaltaisuuksiin.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

                  6.

                     QADHAF AL-DAM, Sayyid Mohammed

                  Syntymäaika: 1948. Syntymäpaikka: Sirte, Libya.
                  Muammar GADDAFIn serkku. Sayyid osallistui 1980-luvulla toisinajattelijoiden salamurhakampanjaan ja hänen väitetään olleen vastuussa useista kuolemantapauksista Euroopassa. Hänen uskotaan olleen osallisena myös asehankinnoissa.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

                  7.

                     GADDAFI, Aisha Muammar

                  Syntymäaika: 1978. Syntymäpaikka: Tripoli, Libya.
                  Muammar GADDAFIn tytär. Hallituksen läheinen liittolainen.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

                  8.

                     GADDAFI, Hannibal Muammar

                  Passin numero: B/002210. Syntymäaika: 20.9.1975. Syntymäpaikka: Tripoli, Libya.
                  Muammar GADDAFIn poika. Hallituksen läheinen liittolainen.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

                  9.

                     GADDAFI, Khamis Muammar

                  Syntymäaika: 1978. Syntymäpaikka: Tripoli, Libya.
                  Muammar GADDAFIn poika. Hallituksen läheinen liittolainen. Johtaa mielenosoitusten tukahduttamiseen osallistuneita armeijan yksiköitä.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

                  10.

                     GADDAFI, Mohammed Muammar

                  Syntymäaika: 1970. Syntymäpaikka: Tripoli, Libya.
                  Muammar GADDAFIn poika. Hallituksen läheinen liittolainen.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

                  11.

                     GADDAFI, Muammar Mohammed Abu Minyar

                  Syntymäaika: 1942. Syntymäpaikka: Sirte, Libya.
                  Vallankumouksen johtaja, asevoimien ylipäällikkö. Vastuussa määräyksen antamisesta mielenosoitusten tukahduttamiseksi ja ihmisoikeusloukkauksista.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

                  12.

                     GADDAFI, Mutassim

                  Syntymäaika: 1976. Syntymäpaikka: Tripoli, Libya.
                  Kansallinen turvallisuusasioiden neuvonantaja. Muammar GADDAFIn poika. Hallituksen läheinen liittolainen.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

                  13.

                     GADDAFI, Saadi

                  Passin numero: 014797. Syntymäaika: 25.5.1973. Syntymäpaikka: Tripoli, Libya.
                  Erikoisjoukkojen komentaja. Muammar GADDAFIn poika. Hallituksen läheinen liittolainen. Johtaa mielenosoitusten tukahduttamiseen osallistuneita armeijan yksiköitä.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

                  14.

                     GADDAFI, Saif al-Arab

                  Syntymäaika: 1982. Syntymäpaikka: Tripoli, Libya.
                  Muammar GADDAFIn poika. Hallituksen läheinen liittolainen.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

                  15.

                     GADDAFI, Saif al-Islam

                  Passin numero: B014995. Syntymäaika: 25.6.1972. Syntymäpaikka: Tripoli, Libya.
                  GADDAFI-säätiön johtaja. Muammar GADDAFIn poika. Hallituksen läheinen liittolainen. Antanut mielenosoittajiin kohdistuvaan väkivaltaan kiihottavia julkisia lausuntoja.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

                  16.

                     AL-SENUSSI, Abdullah, eversti

                  Syntymäaika: 1949. Syntymäpaikka: Sudan.
                  Sotilastiedustelun johtaja. Sotilastiedustelu on osallistunut mielenosoitusten tukahduttamiseen. Aikaisemmin epäilty muun muassa osallisuudesta joukkomurhaan Abu Selimin vankilassa. Tuomittu poissaolleena UTA:n lentoon kohdistuneesta pommi-iskusta. Muammar GADDAFIn lanko.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

      LIITE II

         Luettelo 5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista henkilöistä

                  Nimi

                  Tunnistamistiedot

                  Perusteet

                  Luetteloon merkitsemisen päivämäärä

                  1.

                  ABDULHAFIZ, Mas’ud, eversti

                  Asema: Asevoimien komentaja

                  Kolmanneksi korkein asema asevoimissa. Merkittävä rooli sotilastiedustelussa.

                  28.2.2011

                  2.

                  ABDUSSALAM, Abdussalam Mohammed

                  Asema: Terrorismin torjunnan päällikkö, ulkoisesta turvallisuudesta vastaava organisaatio
                  Syntymäaika: 1952
                  Syntymäpaikka: Tripoli, Libya

                  Vallankumouskomitean merkittävä jäsen. Muammar GADDAFIn läheinen liittolainen.

                  28.2.2011

                  3.

                  ABU SHAARIYA

                  Asema: Apulaispäällikkö, ulkoisesta turvallisuudesta vastaava organisaatio

                  Hallituksen merkittävä jäsen. Muammar GADDAFIn lanko

                  28.2.2011

                  4.

                  ASHKAL, Al-Barrani

                  Asema: Apulaisjohtaja, sotilastiedustelu

                  Hallituksen pitkäaikainen jäsen.

                  28.2.2011

                  5.

                  ASHKAL, Omar

                  Asema: Päällikkö, vallankumouskomitealiike
                  Syntymäpaikka: Sirte, Libya

                  Vallankumouskomiteat osallistuivat mielenosoittajiin kohdistuneisiin väkivaltaisuuksiin.

                  28.2.2011

                  6.

                  QADHAF AL-DAM, Ahmed Mohammed

                  Syntymäaika: 1952
                  Syntymäpaikka: Egypti

                  Muammar GADDAFIn serkku. Hänen uskotaan vuodesta 1995 johtaneen Gaddafin henkilökohtaisesta turvallisuudesta vastaavaa eliittiarmeijan pataljoonaa ja olevan keskeisessä asemassa ulkoisesta turvallisuudesta vastaavassa organisaatiossa. Osallistunut libyalaisia toisinajattelijoita vastaan ulkomailla suunnattujen operaatioiden suunnitteluun ja suoraan terroristitoimintaan.

                  28.2.2011

                  7.

                  AL-BARASSI, Safia Farkash

                  Syntymäaika: 1952
                  Syntymäpaikka: Al Bayda, Libya

                  Muammar GADDAFIn vaimo.
                  Hallituksen läheinen liittolainen.

                  28.2.2011

                  8.

                  SALEH, Bachir

                  Syntymäaika: 1946
                  Syntymäpaikka: Traghen

                  Libyan johtajan kabinettipäällikkö.
                  Hallituksen läheinen liittolainen.

                  28.2.2011

                  9.

                  General TOHAMI, Khaled

                  Syntymäaika: 1946
                  Syntymäpaikka: Genzur

                  Sisäisestä turvallisuudesta vastaavan viraston johtaja.
                  Hallituksen läheinen liittolainen.

                  28.2.2011

                  10.

                  FARKASH, Mohammed Boucharaya

                  Syntymäaika: 1.7.1949
                  Syntymäpaikka: Al-Bayda

                  Ulkoisesta turvallisuudesta vastaavan viraston tiedustelujohtaja.
                  Hallituksen läheinen liittolainen.

                  28.2.2011

      LIITE III

         Luettelo 6 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetuista henkilöistä ja yhteisöistä

                  1.

                     GADDAFI, Aisha Muammar

                  Syntymäaika: 1978. Syntymäpaikka: Tripoli, Libya.
                  Muammar GADDAFIn tytär. Hallituksen läheinen liittolainen.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

                  2.

                     GADDAFI, Hannibal Muammar

                  Passin numero: B/002210. Syntymäaika: 20.9.1975. Syntymäpaikka: Tripoli, Libya.
                  Muammar GADDAFIn poika. Hallituksen läheinen liittolainen.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

                  3.

                     GADDAFI, Khamis Muammar

                  Syntymäaika: 1978. Syntymäpaikka: Tripoli, Libya.
                  Muammar GADDAFIn poika. Hallituksen läheinen liittolainen. Johtaa mielenosoitusten tukahduttamiseen osallistuneita armeijan yksiköitä.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

                  4.

                     GADDAFI, Muammar Mohammed Abu Minyar

                  Syntymäaika: 1942. Syntymäpaikka: Sirte, Libya.
                  Vallankumouksen johtaja, asevoimien ylipäällikkö. Vastuussa määräyksen antamisesta mielenosoitusten tukahduttamiseksi ja ihmisoikeusloukkauksista.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

                  5.

                     GADDAFI, Mutassim

                  Syntymäaika: 1976. Syntymäpaikka: Tripoli, Libya.
                  Kansallinen turvallisuusasioiden neuvonantaja. Muammar GADDAFIn poika. Hallituksen läheinen liittolainen.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

                  6.

                     GADDAFI, Saif al-Islam

                  GADDAFI-säätiön johtaja. Passin numero: B014995. Syntymäaika: 25.6.1972. Syntymäpaikka: Tripoli, Libya.
                  Muammar GADDAFIn poika. Hallituksen läheinen liittolainen. Antanut mielenosoittajiin kohdistuvaan väkivaltaan kiihottavia julkisia lausuntoja.
                  YK:n nimeämispäivä: 26.2.2011.

      LIITE IV

         Luettelo 6 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista henkilöistä ja yhteisöistä

                  Nimi

                  Tunnistamistiedot

                  Perusteet

                  Luetteloon merkitsemisen päivämäärä

                  1.

                  ABDULHAFIZ, Mas’ud, eversti

                  Asema: Asevoimien komentaja

                  Kolmanneksi korkein asema asevoimissa. Merkittävä rooli sotilastiedustelussa.

                  28.2.2011

                  2.

                  ABDUSSALAM, Abdussalam Mohammed

                  Asema: Terrorismin torjunnan päällikkö, ulkoisesta turvallisuudesta vastaava organisaatio
                  Syntymäaika: 1952
                  Syntymäpaikka: Tripoli, Libya

                  Vallankumouskomitean merkittävä jäsen. Muammar GADDAFIn läheinen liittolainen.

                  28.2.2011

                  3.

                  ABU SHAARIYA

                  Asema: Apulaispäällikkö, ulkoisesta turvallisuudesta vastaava organisaatio

                  Hallituksen merkittävä jäsen. Muammar GADDAFIn lanko

                  28.2.2011

                  4.

                  ASHKAL, Al-Barrani

                  Asema: Apulaisjohtaja, sotilastiedustelu

                  Hallituksen pitkäaikainen jäsen.

                  28.2.2011

                  5.

                  ASHKAL, Omar

                  Asema: Päällikkö, vallankumouskomitealiike
                  Syntymäpaikka: Sirte, Libya

                  Vallankumouskomiteat osallistuivat mielenosoittajiin kohdistuneisiin väkivaltaisuuksiin.

                  28.2.2011

                  6.

                  AL-BAGHDADI, Abdulqader Mohammed, tohtori

                  Asema: Vallankumous-komiteoiden yhteystoimiston päällikkö.
                  Passin numero: B010574
                  Syntymäaika: 1.7.1950

                  Vallankumouskomiteat osallistuivat mielenosoittajiin kohdistuneisiin väkivaltaisuuksiin.

                  28.2.2011

                  7.

                  DIBRI, Abdulqader Yusef

                  Asema: Muammar GADDAFIn henkilökohtaisten turvallisuusjoukkojen johtaja.
                  Syntymäaika: 1946
                  Syntymäpaikka: Houn, Libya

                  Vastuussa hallituksen turvallisuudesta. On aikaisemmin kohdistanut väkivaltaa toisinajattelijoihin.

                  28.2.2011

                  8.

                  DORDA, Abu Zayd Umar

                  Asema: Johtaja, ulkoisesta turvallisuudesta vastaava organisaatio

                  Hallituksen kannattaja. Ulkoisen tiedusteluviraston päällikkö.

                  28.2.2011

                  9.

                  JABIR, Abu Bakr Yunis, kenraalimajuri

                  Asema: Puolustusministeri
                  Syntymäaika: 1952
                  Syntymäpaikka: Jalo, Libya

                  Kokonaisvastuussa asevoimien toimista.

                  28.2.2011

                  10.

                  MATUQ, Matuq Mohammed

                  Asema: Julkisten laitosten sihteeri.
                  Syntymäaika: 1956
                  Syntymäpaikka: Khoms

                  Hallituksen pitkäaikainen jäsen. Mukana vallankumouskomiteoissa. Osallistunut aikaisemmin toisinajattelun tukahduttamiseen ja väkivaltaisuuksiin.

                  28.2.2011

                  11.

                  QADHAF AL-DAM, Ahmed Mohammed

                  Syntymäaika: 1952
                  Syntymäpaikka: Egypti

                  Muammar GADDAFIn serkku. Hänen uskotaan vuodesta 1995 johtaneen Gaddafin henkilökohtaisesta turvallisuudesta vastaavaa eliittiarmeijan pataljoonaa ja olevan keskeisessä asemassa ulkoisesta turvallisuudesta vastaavassa organisaatiossa. Osallistunut libyalaisia toisinajattelijoita vastaan ulkomailla suunnattujen operaatioiden suunnitteluun ja suoraan terroristitoimintaan.

                  28.2.2011

                  12.

                  QADHAF AL-DAM, Sayyid Mohammed

                  Syntymäaika: 1948
                  Syntymäpaikka: Sirte, Libya

                  Muammar GADDAFIn serkku. Sayyid osallistui 1980-luvulla toisinajattelijoiden salamurhakampanjaan ja hänen väitetään olleen vastuussa useista kuolemantapauksista Euroopassa. Hänen uskotaan olleen osallisena myös asehankinnoissa.

                  28.2.2011

                  13.

                  GADDAFI, Mohammed Muammar

                  Asema: Libyan yleisen posti- ja telelaitoksen puheenjohtaja
                  Syntymäaika: 1970
                  Syntymäpaikka: Tripoli, Libya

                  Muammar GADDAFIn poika. Hallituksen läheinen liittolainen.

                  28.2.2011

                  14.

                  GADDAFI, Saadi

                              Asema: Erikoisjoukkojen komentaja.

                              Passin numero: 014797

                              Syntymäaika: 25.5.1973

                              Syntymäpaikka: Tripoli, Libya

                  Muammar GADDAFIn poika. Hallituksen läheinen liittolainen. Johtaa mielenosoitusten tukahduttamiseen osallistuneita armeijan yksiköitä.

                  28.2.2011

                  15.

                  GADDAFI, Saif al-Arab

                  Syntymäaika: 1982
                  Syntymäpaikka: Tripoli, Libya

                  Muammar GADDAFIn poika. Hallituksen läheinen liittolainen.

                  28.2.2011

                  16.

                  AL-SENUSSI, Abdullah (Al-Megrahi), eversti

                  Sotilastiedustelun johtaja.
                  Syntymäaika: 1949
                  Syntymäpaikka: Sudan

                  Sotilastiedustelu on osallistunut mielenosoitusten tukahduttamiseen. Aikaisemmin epäilty muun muassa osallisuudesta joukkomurhaan Abu Selimin vankilassa. Tuomittu poissaolleena UTA:n lentoon kohdistuneesta pommi-iskusta. Muammar GADDAFIn lanko.

                  28.2.2011

                  17.

                  AL-BARASSI, Safia Farkash

                  Syntymäaika: 1952
                  Syntymäpaikka: Al Bayda, Libya

                  Muammar GADDAFIn vaimo.
                  Hallituksen läheinen liittolainen.

                  28.2.2011

                  18.

                  SALEH, Bachir

                  Syntymäaika: 1946
                  Syntymäpaikka: Traghen

                  Libyan johtajan kabinettipäällikkö.
                  Hallituksen läheinen liittolainen.

                  28.2.2011

                  19.

                  General TOHAMI, Khaled

                  Syntymäaika: 1946
                  Syntymäpaikka: Genzur

                  Sisäisestä turvallisuudesta vastaavan viraston johtaja.
                  Hallituksen läheinen liittolainen.

                  28.2.2011

                  20.

                  FARKASH, Mohammed Boucharaya

                  Syntymäaika: 1.7.1949
                  Syntymäpaikka: Al-Bayda

                  Ulkoisesta turvallisuudesta vastaavan viraston tiedustelujohtaja.
                  Hallituksen läheinen liittolainen.

                  28.2.2011


Avis juridique important

|

31995D0586

95/586/EY: Neuvoston päätös, tehty 22 päivänä joulukuuta 1995, NAFO-yleissopimuksen mukaista kalastusta koskevan Euroopan yhteisön ja Kanadan sopimuksen tekemisestä yhteisesti hyväksytyn neuvottelupöytäkirjan, kirjeenvaihdon, noottienvaihdon sekä niiden liitteiden muodossa

Virallinen lehti nro L 327 , 30/12/1995 s. 0035 - 0045

NEUVOSTON PÄÄTÖS,tehty 22 päivänä joulukuuta 1995,NAFO-yleissopimuksen mukaista kalastusta koskevan Euroopan yhteisön ja Kanadan sopimuksen tekemisestä yhteisesti hyväksytyn neuvottelupöytäkirjan, kirjeenvaihdon, noottienvaihdon sekä niiden liitteiden muodossa (95/586/EY)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan yhdessä 228 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),sekä katsoo, ettäEuroopan yhteisö ja Kanada ovat sitoutuneet lisäämään kalavarojen säilyttämistä ja järkiperäistä hoitoa koskevaa yhteistyötään erityisesti Luoteis-Atlantin kalastusjärjestössä (NAFO),yhteistyön lisäämiseksi tällä alalla Euroopan yhteisö ja Kanada ovat sopineet kalavarojen hoitoon liittyviä järjestelyjä koskevan yhteistyön jatkamisesta NAFO-yleissopimukseen kuuluvien lajien ja erityisesti grönlanninpallaksen osalta,Euroopan yhteisön ja Kanadan 20 päivänä huhtikuuta 1995 allekirjoitettu NAFO-yleissopimuksen mukaista kalastusta koskeva, yhteisesti hyväksytyn neuvottelupöytäkirjan, kirjeenvaihdon ja noottienvaihdon sekä niiden liitteiden muodossa tehty sopimus on tämän heidän sopimuksensa mukainen, jaon yhteisön edun mukaista hyväksyä mainittu sopimus,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:1 artiklaHyväksytään yhteisön puolesta NAFO-yleissopimuksen mukaista kalastusta koskeva, yhteisesti hyväksytyn neuvottelupöytäkirjan, kirjeenvaihdon, noottienvaihdon ja niiden liitteiden muodossa tehty Euroopan yhteisön ja Kanadan sopimus.Edellä 1 kohdassa viitattujen asiakirjojen tekstit ovat tämän päätöksen liitteenä.2 artiklaNeuvosto päättää tehdä sopimuksen yhteisön puolesta(3).Tämä päätös julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tehty Brysselissä 22 päivänä joulukuuta 1995.Neuvoston puolestaL. ATIENZA SERNAPuheenjohtaja(1) EYVL N:o C 239, 14.9.1995, s. 8(2) Lausunto annettu 15 päivänä joulukuuta 1995 (ei vielä julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä)(3) Neuvoston pääsihteeristö julkaisee sopimuksen voimaantulopäivän Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.


Avis juridique important

|

41999D0628

1999/628/EY, EHTY, Euratom: Jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätös, tehty 15 päivänä syyskuuta 1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomarin nimittämisestä

Virallinen lehti nro L 248 , 21/09/1999 s. 0032 - 0032

JÄSENVALTIOIDEN HALLITUSTEN EDUSTAJIEN PÄÄTÖS,tehty 15 päivänä syyskuuta 1999,Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomarin nimittämisestä(1999/628/EY, EHTY, Euratom)EUROOPAN YHTEISÖJEN JÄSENVALTIOIDEN HALLITUSTEN EDUSTAJAT, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 223 artiklan,ottavat huomioon Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 32 b artiklan,ottavat huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 139 artiklan,sekä katsovat, ettäEuroopan yhteisön tuomioistuimen perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan 5 ja 7 artiklan sekä Euroopan hiili- ja teräsyhteisön tuomioistuimen perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan ja Euroopan atomienergiayhteisön tuomioistuimen perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan vastaavien säännösten nojalla ja John MURRAYn eroamisen johdosta olisi nimitettävä toinen tuomari John MURRAYn jäljellä olevaksi toimikaudeksi,OVAT PÄÄTTÄNEET SEURAAVAA:1 artiklaEuroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomariksi nimitetään siitä päivästä, jona hän on vannonut valan, alkavaksi ja 6 päivänä lokakuuta 2003 päättyväksi toimikaudeksi Fidelma MACKEN.2 artiklaTämä päätös julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tehty Brysselissä 15 päivänä syyskuuta 1999.PuheenjohtajaA. SATULI


title: Neuvoston päätös, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2017, Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen johtokunnan nimittämisestä

text:
               28.6.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 204/2

         NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   annettu 26 päivänä kesäkuuta 2017,
   Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen johtokunnan nimittämisestä
   (2017/C 204/03)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen perustamisesta 10 päivänä helmikuuta 1975 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 337/75 ja erityisesti sen 4 artiklan (1),
   ottaa huomioon Tanskan hallituksen esittämän ehdokkaan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvosto nimitti 14 päivänä heinäkuuta 2015 (2) ja 14 päivänä syyskuuta 2015 (3) hyväksymillään päätöksillä Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen johtokunnan jäsenet 18 päivänä syyskuuta 2015 alkavaksi ja 17 päivänä syyskuuta 2018 päättyväksi toimikaudeksi.

               (2)

               Kehittämiskeskuksen johtokunnan jäsenen paikka hallitusten edustajien ryhmässä on Tanskan käytettävissä Lars MORTENSENin erottua.

               (3)

               Edellä mainitun keskuksen johtokuntaan olisi nimitettävä jäsenet jäljellä olevaksi toimikaudeksi, joka päättyy 17 päivänä syyskuuta 2018,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   1 artikla
   Nimitetään seuraava henkilö Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen johtokunnan jäseneksi jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 17 päivään syyskuuta 2018:
   HALLITUSTEN EDUSTAJAT:

               TANSKA

               Lise Lotte TOFT

         2 artikla
   Tämä päätös julkaistaan tiedoksi Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Luxemburgissa 26 päivänä kesäkuuta 2017.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J. MIZZI

      (1)  EYVL L 39, 13.2.1975, s. 1.

      (2)  EUVL C 232, 16.7.2015, s. 2.

      (3)  EUVL C 305, 16.9.2015, s. 2.


title: 2006/538/EY,Euratom: Neuvoston ja komission päätös, tehty 24 päivänä tammikuuta 2006 , pöytäkirjan tekemisestä Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Ukrainan kumppanuus- ja yhteistyösopimukseen Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan kumppanuus- ja yhteistyösopimukseen liittymisen sekä kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen mukautusten johdosta

text:
               16.8.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 224/21

      NEUVOSTON JA KOMISSION PÄÄTÖS,

   tehty 24 päivänä tammikuuta 2006,
   pöytäkirjan tekemisestä Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Ukrainan kumppanuus- ja yhteistyösopimukseen Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan kumppanuus- ja yhteistyösopimukseen liittymisen sekä kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen mukautusten johdosta
   (2006/538/EY, Euratom)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO JA EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 44 artiklan 2 kohdan, 47 artiklan 2 kohdan viimeisen virkkeen ja 55 artiklan, 57 artiklan 2 kohdan, 71 artiklan, 80 artiklan 2 kohdan, 93 artiklan, 94 artiklan, 133 artiklan ja 181a artiklan yhdessä 300 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen ja 300 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa,
   ottavat huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 101 artiklan toisen kohdan,
   ottavat huomioon vuoden 2003 liittymissopimuksen ja erityisesti sen 2 artiklan 3 kohdan,
   ottavat huomioon vuoden 2003 liittymisasiakirjan ja erityisesti sen 6 artiklan 2 kohdan,
   ottavat huomioon komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
   ottavat huomioon neuvoston Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen 101 artiklan mukaisesti antaman hyväksynnän,
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Ukrainan kumppanuus- ja yhteistyösopimukseen tehty pöytäkirja Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan kumppanuus- ja yhteistyösopimukseen liittymisen sekä kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen mukautusten johdosta allekirjoitettiin Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden puolesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 neuvoston päätöksen N:o 2006/537/EY (2) mukaisesti.

               (2)

               Ennen pöytäkirjan voimaantuloa sitä on tilapäisesti sovellettu liittymispäivämäärästä alkaen.

               (3)

               Kyseinen pöytäkirja olisi hyväksyttävä,

         OVAT PÄÄTTÄNEET SEURAAVAA:
   1 artikla
   Hyväksytään Euroopan yhteisön, Euroopan atomienergiayhteisön ja jäsenvaltioiden puolesta Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Ukrainan kumppanuus- ja yhteistyösopimukseen tehty pöytäkirja Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan kumppanuus- ja yhteistyösopimukseen liittymisen sekä kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen mukautusten johdosta.
   Pöytäkirjan teksti on tämän päätöksen liitteenä (3).
   2 artikla
   Neuvoston puheenjohtaja tekee Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden puolesta pöytäkirjan 4 artiklan mukaisen ilmoituksen. Komission puheenjohtaja antaa samanaikaisesti kyseisen ilmoituksen Euroopan atomienergiayhteisön puolesta.

      Tehty Brysselissä 24 päivänä tammikuuta 2006.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         K.-H. GRASSER

            Komission puolesta

            Puheenjohtaja

         J. M. BARROSO

      (1)  EUVL C 174 E, 14.7.2005, s. 45.

      (2)  Ks. tämän virallisen lehden sivu 15.

      (3)  Ks. tämän virallisen lehden sivu 16.


title: EFTAn valvontaviranomaisen päätös N:o 32/00/KOL, tehty 16 päivänä helmikuuta 2000, kansallisten tuomioistuinten ja EFTAn valvontaviranomaisen välistä yhteistyötä valtiontukien alalla koskevien uusien suuntaviivojen käyttöönottamisesta sekä valtiontukea koskevien menettelysääntöjen ja aineellisten sääntöjen 23. tarkistuksesta

text:
Avis juridique important

|

E2000C0032

Virallinen lehti nro L 274 , 26/10/2000 s. 0019 - 0025

EFTAn valvontaviranomaisen päätösN:o 32/00/KOL,tehty 16 päivänä helmikuuta 2000,kansallisten tuomioistuinten ja EFTAn valvontaviranomaisen välistä yhteistyötä valtiontukien alalla koskevien uusien suuntaviivojen käyttöönottamisesta sekä valtiontukea koskevien menettelysääntöjen ja aineellisten sääntöjen 23. tarkistuksestaEFTAN VALVONTAVIRANOMAINEN, jokaottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen(1) ja erityisesti sen 61-63 artiklan,ottaa huomioon EFTAn jäsenvaltioiden välisen, valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamista koskevan sopimuksen(2) ja erityisesti sen pöytäkirjassa 3 olevan 24 ja 1 artiklan,sekä katsoo seuraavaa:EFTAn valvontaviranomainen varmistaa valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen 24 artiklan nojalla valtiontukea koskevan lainsäädännön soveltamisen,valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla EFTAn valvontaviranomainen antaa ilmoituksia ja suuntaviivoja asioista, joita ETA-sopimus koskee, jos kyseisessä sopimuksessa taikka valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyssä sopimuksessa nimenomaisesti näin määrätään tai jos EFTAn valvontaviranomainen pitää sitä tarpeellisena,EFTAn valvontaviranomainen palauttaa mieleen valtiontukea koskevat menettelysäännöt ja aineelliset säännöt(3), jotka se on hyväksynyt 19 päivänä tammikuuta 1994(4),Euroopan komissio on laatinut tiedonannon valtiontukia koskevasta komission ja kansallisten tuomioistuinten yhteistyöstä(5),ETA:n valtiontukisääntöjen yhtenäinen soveltaminen on taattava koko Euroopan talousalueella,ETA-sopimuksen liitteen XV lopussa olevaan lukuun "Yleistä" kuuluvan II kohdan mukaan EFTAn valvontaviranomaisen on tasapuolisten kilpailuedellytysten säilyttämiseksi Euroopan yhteisöjen komissiota kuultuaan hyväksyttävä oikeudellisia asiakirjoja, jotka vastaavat komission antamia säädöksiä,EFTAn valvontaviranomainen on kuullut Euroopan yhteisöjen komissiota,EFTAn valvontaviranomainen on kuullut EFTAn jäsenvaltioita näiden uusien suuntaviivojen käyttöönottamisesta,ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:1. Tarkistetaan valtiontuen suuntaviivoja lisäämällä niihin uusi 9A luku kansallisten tuomioistuinten ja EFTAn valvontaviranomaisen yhteistyöstä valtiontukien alalla, sellaisena kuin se on tämän päätöksen liitteessä I.2. Päätös annetaan tiedoksi EFTAn jäsenvaltioille lähettämällä niille jäljennös tästä päätöksestä ja sen liitteestä I.3. Päätös annetaan tiedoksi Euroopan yhteisöjen komissiolle ETA-sopimuksen pöytäkirjassa 27 olevan d kohdan mukaisesti lähettämällä sille jäljennös tästä päätöksestä ja sen liitteestä I.4. Tämä päätös ja sen liite I julkaistaan Europaan yhteisöjen virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa.5. Tämä päätös on todistusvoimainen englannin kielellä.Tehty Brysselissä 16 päivänä helmikuuta 2000.EFTAn valvontaviranomaisen puolestaKnut AlmestadPuheenjohtaja(1) Jäljempänä "ETA-sopimus".(2) Jäljempänä "valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehty sopimus".(3) Jäljempänä "valtiontuen suuntaviivat".(4) Julkaistu alun perin EYVL:ssä L 231, 3.9.1994 ja sen ETA-täydennysosassa N:o 32 samana päivänä, muutettu viimeksi (22. muutos) 16 päivänä joulukuuta 1999 tehdyllä päätöksellä N:o 329/99 KOL (ks. tämän virallisen lehden s. 1).(5) EYVL C 312, 23.11.1995, s. 8.LIITE I"9A. KANSALLISTEN TUOMIOISTUINTEN JA EFTAN VALVONTAVIRANOMAISEN YHTEISTYÖ VALTIONTUKIEN ALALLA(1) Tämän luvun tarkoituksena on antaa ohjeita kansallisten tuomioistuinten ja EFTAn valvontaviranomaisen yhteistyöstä valtiontukien alalla. Se ei millään tavoin rajoita EFTA-valtioille, yksilöille tai yrityksille ETA-lainsäädännöllä annettuja oikeuksia. Se ei myöskään vaikuta ETA- tai EY-lainsäädännön tulkintoihin, joita antavat EFTAn tuomioistuin, Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ja Euroopan yhteisöjen ensimmäisen asteen tuomioistuin. Luvun tarkoituksena ei liioin ole vaikuttaa kansallisten tuomioistuinten työskentelyyn.(2) Euroopan komissio (jäljempänä 'komissio') on hyväksynyt 23 päivänä marraskuuta 1995 tiedonannon valtiontukia koskevasta komission ja kansallisten tuomioistuinten yhteistyöstä(1). Tähän ei-sitovaan asiakirjaan on koottu ne periaatteet ja säännöt, joita komissio soveltaa valtiontukien alalla. Siinä myös selitetään, millä tavoin komissio aikoo toimia yhteistyössä kansallisten tuomioistuinten kanssa. EFTAn valvontaviranomainen pitää tätä komission tiedonantoa ETA:n kannalta merkityksellisenä. EFTAn valvontaviranomainen muuttaa ETA-sopimuksen 61 ja 62 artiklan soveltamista ja tulkintaa koskevia nykyisiä suuntaviivoja lisäämällä niihin edellä mainitun luvun(2). Näin halutaan varmistaa, että valtiontukiasioiden käsittelyedellytykset ja ETA:n valtiontukisääntöjen tulkinta säilyvät yhdenmukaisina kaikkialla Euroopan talousalueella. Valtiontukisääntöjen kodifiointi yhteisössä etenee, ja tämä vaikuttaa myös EFTA-valtioiden lainsäädäntöön, minkä vuoksi EFTAn valvontaviranomaisen ja kansallisten tuomioistuinten yhteistyön tarve tällä alalla lisääntyy.9A.1 Johdanto(1) Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan viimeistä virkettä, joka on yhtenevä valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 3 kohdan viimeisen virkkeen kanssa, on sovellettava sellaisenaan EY:n jäsenvaltioissa(3). Virkkeeseen sisältyy ns. vallitsevan tilanteen säilyttävä määräys. Se kuuluu seuraavasti: 'Jäsenvaltio, jota asia koskee, ei saa toteuttaa ehdottamiaan toimenpiteitä, ennen kuin menettelyssä on annettu lopullinen päätös'. Tämän määräyksen asianmukainen täytäntöönpano on valtiontukien tehokkaan valvonnan kannalta keskeistä. Kansallisten tuomioistuinten on sovellettava tätä määräystä, samoin kuin yhteisön asetuksia (jotka ovat yhteisön oikeuslähteiden mukaan luonteeltaan ja päämääriltään sellaisenaan sovellettavia) ilman välittäviä säädöksiä, joilla yhteisön lainsäädäntö saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä. Yhteisön jäsenvaltioiden tuomioistuimilla on siten toimivalta valvoa, että EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan viimeinen virke pannaan täytäntöön sellaisenaan.(2) EFTAn valvontaviranomainen katsoo, että tilanne on ETA-lainsäädännön osalta erilainen EFTA-valtioiden suhteen. Kyseisissä valtioissa sovelletaan ETA-lainsäädäntöä kunkin valtion perustuslain mukaisesti. Pöytäkirjan 35 mukaan EFTA-valtiot sitoutuvat kuitenkin antamaan tarvittaessa lainsäädäntöä, jonka mukaan täytäntöön pannut ETA-säännöt ovat ensisijaisia tilanteissa, joissa ne ja muut laissa olevat säännökset ovat mahdollisesti ristiriidassa keskenään. EFTAn tuomioistuimen mukaan kuuluu erottamattomasti tällaisen säännöksen luonteeseen, että tilanteissa, joissa täytäntöön pannut ETA-säännöt ja kansallinen lainsäädäntö ovat keskenään ristiriidassa, yksilöillä ja yrityksillä on oltava oikeus vedota ETA-lainsäädäntöön ja vaatia sen mukaisten oikeuksiensa toteuttamista myös kansallisella tasolla(4) sillä perusteella, että se on tai siitä on tehty osa asianomaista kansallista oikeusjärjestystä, edellyttäen että ETA-säännökset ovat ehdottomia ja riittävän täsmällisiä(5).(3) Vallitsevan tilanteen säilyttävän määräyksen asianmukainen soveltaminen ETA-maissa saattaa edellyttää tehokasta yhteistyötä EFTAn valvontaviranomaisen ja kansallisten tuomioistuinten välillä. Tässä luvussa selitetään, miten EFTAn valvontaviranomainen aikoo luomalla tiiviimmät yhteistyösuhteet avustaa kansallisia tuomioistuimia soveltamaan ja tulkitsemaan ETA-sopimuksen 61 ja 62 artiklaa yksittäisissä tapauksissa. EFTAn valvontaviranomainen ei välttämättä voi aina turvata kolmansien osapuolten etuja valtiontukiasioissa, kun taas kansallisilla tuomioistuimilla on paremmat edellytykset varmistaa, että vallitsevan tilanteen säilyttämistä koskevan määräyksen laiminlyönteihin puututaan ja tilanne korjataan.9A.2 Toimivalta(1) EFTAn valvontaviranomainen on velvollinen saattamaan voimaan valtiontukia koskevat ETA-sopimuksen määräykset sekä varmistamaan, että EFTA-valtiot soveltavat kyseisiä määräyksiä. Kansalliset tuomioistuimet puolestaan ovat velvollisia suojelemaan oikeuksia ja valvomaan velvollisuuksien täyttämistä, tavallisesti yksityisten tahojen toimeksiannosta. EFTAn valvontaviranomaisen on tutkittava kaikki valtiontuet, jotka kuuluvat ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, voidakseen arvioida niiden soveltuvuuden ETA-sopimuksen toimintaan. Kansalliset tuomioistuimet voivat varmistaa sovellettavan kansallisen prosessioikeuden mukaisesti, että EFTA-valtiot noudattavat niille asetettuja menettelyihin liittyviä velvoitteita.(2) Vallitsevan tilanteen säilyttävän määräyksen mukaan EFTA-valtiot eivät saa toteuttaa ehdottamiaan toimenpiteitä ennen kuin valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetussa menettelyssä on tehty lopullinen päätös. Käytännössä tämä merkitsee sitä, että tuen toteuttaminen on kielletty, kunnes EFTAn valvontaviranomainen on tehnyt päätöksensä, myös silloin kun virallista tutkimusmenettelyä ei ole aloitettu.(3) Määräyksen sisältämä toteuttamiskielto koskee kaikkea ilmoittamatonta tukea(6). Jos tuesta on ilmoitettu, kielto on voimassa alustavan tutkimuksen ajan, ja jos EFTAn valvontaviranomainen käynnistää virallisen tutkimusmenettelyn, aina lopullisen päätöksen tekemiseen asti.(4) Tuomioistuimen on tietenkin ensin ratkaistava, ovatko 'ehdotetut toimenpiteet' ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, ennen kuin se tekee päätöksen vallitsevan tilanteen säilyttävän määräyksen nojalla. Valtiontuen käsitettä on tulkittava laajasti, niin että se kattaa paitsi suoran rahoitustuen myös verohelpotukset ja julkisista varoista rahoitetut investoinnit olosuhteissa, joissa yksityinen sijoittaja ei olisi vastaavaa tukea myöntänyt. Tuen on oltava 'valtion' myöntämä, mikä kattaa kaikki viranomaistasot, ilmentymät ja edustajat. Tuen on suosittava tiettyjä yrityksiä tai tiettyä tuotannonalaa: näin voidaan erottaa toisistaan valtiontuki, johon sovelletaan ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohtaa, ja yleiset toimenpiteet, joihin sitä ei sovelleta. Valtiontukena ei pidetä esimerkiksi toimenpiteitä, joilla ei ole tiettyjä yrityksiä tai tiettyä tuotannonalaa suosivia tavoitteita tai vaikutuksia tai joita sovelletaan yksityisiin henkilöihin objektiivisin perustein, ottamatta huomioon tuensaajan asemapaikkaa, alaa tai yritystä, jossa hän työskentelee.(5) Vain EFTAn valvontaviranomainen voi tehdä päätöksen siitä, että valtiontuki 'soveltuu ETA-sopimuksen toimintaan' eli hyväksyä kyseisen tuen.(6) Soveltaessaan vallitsevan tilanteen säilyttämistä koskevaa määräystä kansalliset tuomioistuimet voivat pyytää ETA-sopimuksen 61 artiklan tulkintaa koskevia neuvoa-antavia lausuntoja, joita EFTAn tuomioistuin antaa valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen 34 artiklan nojalla. Ne voivat saada apua myös EFTAn valvontaviranomaiselta pyytämällä siltä 'oikeudellisia tai taloudellisia tietoja'(7).(7) Kansallisten tuomioistuinten tehtävänä on suojella yksilöille kuuluvia oikeuksia, jotka perustuvat vallitsevan tilanteen säilyttämistä koskevan määräyksen sisältämään kieltoon, joka on asianmukaisesti pantu täytäntöön EFTA-valtioiden kansallisessa oikeusjärjestyksessä(8). Koska valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 3 kohdan viimeinen virke, joka EFTAn valvontaviranomaisen mukaan täyttää ETA-sopimuksen pöytäkirjaan 35 implisiittisesti sisältyvät ehdottomuutta ja riittävää täsmällisyyttä koskevat edellytykset, on sisällytetty EFTA-valtioiden kansalliseen oikeusjärjestykseen, kansallisilla tuomioistuimilla on riittävä toimivalta varmistaa, että vallitsevan tilanteen säilyttävää määräystä noudatetaan. Tuomioistuimen tulisi käyttää kaikkia asianmukaisia menetelmiä ja soveltaa kaikkia asiaankuuluvia kansallisen oikeuden säännöksiä pannakseen täytäntöön valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 3 kohdan viimeisen virkkeen. Kansallisen tuomioistuimen on tuomiovaltansa rajoissa suojeltava laissa yksilöille annettuja oikeuksia. Tuomari voi, jos se on asianmukaista ja sovellettavien kansallisen oikeuden säännösten sekä EFTAn tuomioistuimen, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen asteen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaista, erityisesti määrätä väliaikaisia toimenpiteitä esimerkiksi määräämällä laittomasti maksetut varat jäädytettäviksi tai palautettaviksi ja määräämällä vahinkoa kärsineille osapuolille vahingonkorvausta, jos tämä on kansallisen oikeuden mukaan mahdollista.(8) EFTAn valvontaviranomainen katsoo, että kansallista valtiontukilainsäädäntöä voidaan soveltaa samanaikaisesti ETA:n valtiontukisääntöjen kanssa, kunhan tämä ei vähennä ETA:n valtiontukisääntöjen ja niiden täytäntöönpanotoimenpiteiden tehokkuutta ja yhdenmukaisuutta. Mahdolliset ristiriidat, joita syntyy kansallisen valtiontukilainsäädännön ja täytäntöön pantujen ETA:n valtiontukisääntöjen samanaikaisesta soveltamisesta, ratkaistaan ETA-sopimuksen mukaan siten, että täytäntöön pannut ETA-säännöt ovat ensisijaisia. Tämän periaatteen tarkoituksena on estää sellaisten kansallisten toimenpiteiden soveltaminen, jotka saattaisivat vaarantaa ETA-säännösten täysimääräisen soveltamisen.9A.3 EFTAn valvontaviranomaisen rajoitettu toimivalta(1) Täytäntöön pantujen ETA:n valtiontukisääntöjen soveltaminen kansallisissa tuomioistuimissa tuo yksilöille ja yrityksille huomattavia etuja. EFTAn valvontaviranomainen ei voi myöntää korvausta vahingosta, joka johtuu sellaisen kansallisen lain rikkomisesta, jolla on pantu täytäntöön valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 3 kohdan viimeinen virke. Tällaisia vaatimuksia voivat käsitellä ainoastaan kansalliset tuomioistuimet. Kansalliset tuomioistuimet voivat yleensä hyväksyä väliaikaisia toimenpiteitä ja määrätä rikkomisen lopetettavaksi nopeasti. Lisäksi tuomioistuimet voivat määrätä oikeudenkäyntikulut hävinneen osapuolen maksettaviksi. Tämä ei ole missään tapauksessa mahdollista EFTAn valvontaviranomaisen toteuttaman hallinnollisen menettelyn yhteydessä.9A.4 Valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan soveltaminen(1) EFTA-valtioiden on ilmoitettava EFTAn valvontaviranomaiselle suunnitelmista, jotka koskevat tuen myöntämistä tai jo hyväksytyn tuen muuttamista. Ilmoitusvelvollisuus koskee myös tukea, joka voidaan hyväksyä ETA-sopimuksen 61 artiklan 2 kohdan nojalla, koska EFTAn valvontaviranomaisen on tarkistettava, että vaaditut edellytykset täyttyvät. Ainoa poikkeus koskee tukea, joka voidaan hyväksyä vähämerkityksistä tukea koskevan säännön perusteella siksi, että se ei vaikuta merkittävästi ETA-sopimuksen sopimuspuolten väliseen kauppaan eikä siten kuulu 61 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan(9).(2) EFTAn valvontaviranomaiselle ilmoitetaan yleisistä tukijärjestelmistä tai -suunnitelmista sekä suunnitelmista myöntää tukea yksittäisille yrityksille. Sen jälkeen kun EFTAn valvontaviranomainen on hyväksynyt tukijärjestelmän, sille ei yleensä enää tarvitse ilmoittaa järjestelmän mukaan myönnetyistä yksittäisistä tuista. Eräiden tukisääntöjen tai tiettyä teollisuudenalaa koskevien puitesääntöjen tai tietyntyyppisten tukien osalta vaaditaan kuitenkin ilmoitus kaikista yksittäisistä tuista tai tietyn määrän ylittävistä tuista. Erillinen ilmoitus voidaan vaatia myös silloin kun EFTAn valvontaviranomainen on sisällyttänyt tätä koskevan vaatimuksen tietyn tukijärjestelmän hyväksymistä koskevaan päätökseen. EFTA-valtioiden on ilmoitettava tuesta, jota ne haluavat myöntää hyväksyttyjen tukijärjestelmien ulkopuolella. Ilmoitusvelvollisuus koskee suunniteltuja toimenpiteitä, myös suunnitelmia siirtää julkisia varoja julkisen tai yksityisen sektorin yrityksille, mihin saattaa sisältyä 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea.(3) Kun kansalliset tuomioistuimet tarkastelevat toimenpidettä, joka liittyy valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 3 kohdan viimeisen virkkeen täytäntöönpanoa koskevaan kansalliseen lainsäädäntöön, niiden on ensimmäiseksi ratkaistava, onko kyseinen toimenpide 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua uutta tai olemassa olevaa valtiontukea. Toiseksi niiden on selvitettävä, onko toimenpiteestä ilmoitettu erikseen tai jonkin tukijärjestelmän yhteydessä, ja jos ilmoitusvelvollisuus on täytetty, onko EFTAn valvontaviranomaisella jo ollut riittävästi aikaa tehdä asiasta päätös.(4) Tukijärjestelmien yhteydessä 'riittävänä aikana' pidetään kahta kuukautta, minkä jälkeen asianomainen EFTA-valtio voi toteuttaa suunnittelemansa toimenpiteen sen jälkeen kun se on ensin ilmoittanut siitä EFTAn valvontaviranomaiselle. EFTAn valvontaviranomainen voi lyhentää tätä määräaikaa 30 työpäivään yksittäisissä tapauksissa ja 20 työpäivään 'nopeutetun' menettelyn sekä pk-yrityksille tarkoitettujen uusien tukijärjestelmien yhteydessä. Määräaika alkaa siitä, kun EFTAn valvontaviranomainen on todennut, että EFTA-valtion ilmoittamat tiedot ovat riittävän täydelliset, jotta viranomainen voi tehdä niiden perusteella päätöksen.(5) Jos EFTAn valvontaviranomainen päättää aloittaa valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn, tukitoimenpiteen toteuttaminen on kielletty kunnes EFTAn valvontaviranomainen on tehnyt asiassa myönteisen päätöksen. Jos tuesta ei ole ilmoitettu, EFTAn valvontaviranomaisen päätöksentekoprosessille ei ole asetettu määräaikaa, mutta EFTAn valvontaviranomainen pyrkii tekemään päätöksen mahdollisimman pian. Tukea ei saa myöntää ennen kuin EFTAn valvontaviranomainen on tehnyt asiassa lopullisen päätöksen.(6) Jos EFTAn valvontaviranomainen ei ole tehnyt päätöstä tietystä tukitoimenpiteestä, kansallinen tuomioistuin voi käyttää ETA-lainsäädännön täytäntöönpanoa koskevan kansallisen lainsäädännön tulkitsemisessa apuna EFTAn tuomioistuimen, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen asteen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä sekä EFTAn valvontaviranomaisen ja komission tekemiä päätöksiä. EFTAn valvontaviranomainen on julkaissut valtiontukea koskevat suuntaviivat(10), joista saattaa olla hyötyä tässä suhteessa.(7) Kansallisten tuomioistuinten pitäisi näin ollen pystyä ratkaisemaan, onko jokin toimenpide sääntöjenvastainen siksi, että kyseinen EFTA-valtio ei ole noudattanut ilmoitusvelvollisuutta. Jos kansallinen tuomioistuin ei pääse asiassa varmuuteen, se voi pyytää EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antavaa lausuntoa valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen 34 artiklan nojalla(11).(8) Kun kansallinen tuomioistuin antaa tuomion, jonka mukaan vallitsevan tilanteen säilyttävää määräystä ei ole noudatettu, sen on määrättävä, että kyseinen toimenpide rikkoo ETA-sopimuksen kansallista täytäntöönpanolainsäädäntöä, ja toteutettava tarvittavat toimenpiteet yksilöiden ja yritysten oikeuksien turvaamiseksi.9A.5 EFTAn valvontaviranomaisen päätöksen vaikutukset(1) Kansallisen tuomioistuimen on noudatettava EFTAn valvontaviranomaisen päätöstä, joka on osoitettu tietylle EFTA-valtiolle valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 2 kohdan nojalla, kun kyseisen tuen edunsaaja haluaa asettaa kyseenalaiseksi päätöksen, jonka asianomainen EFTA-valtio on antanut sille tiedoksi kirjallisesti, ja kun edunsaaja ei ole nostanut kannetta päätöksen kumoamiseksi valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen 36 artiklassa asetetussa määräajassa.9A.6 Kansallisten tuomioistuinten ja EFTAn valvontaviranomaisen välinen yhteistyö(1) EFTAn valvontaviranomainen toteaa, että edellä esitetyt periaatteet, joiden mukaan kansallisten tuomioistuinten on sovellettava ja tulkittava valtiontukisääntöjä, ovat monimutkaiset ja joiltakin osin mahdollisesti puutteelliset, niin että kansalliset tuomioistuimet eivät pysty hoitamaan lainkäyttötehtäväänsä niiden perusteella asianmukaisesti. Siksi kansalliset tuomioistuimet voivatkin pyytää EFTAn valvontaviranomaiselta apua.(2) ETA-sopimuksen 3 artikla, joka on laadittu EY:n perustamissopimuksen 10 artiklan (ent. 5 artiklan) mallin mukaan, velvoittaa sopimuspuolet toteuttamaan kaikki asianmukaiset toimenpiteet ETA-sopimuksesta aiheutuvien velvoitteiden täyttämisen varmistamiseksi ja helpottamaan tämän sopimuksen mukaista yhteistyötä(12).(3) Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että komissiolla on EY:n perustamissopimuksen 10 artiklan nojalla velvollisuus tehdä lojaalia yhteistyötä yhteisön jäsenvaltioiden oikeusviranomaisten kanssa, joiden velvollisuutena on varmistaa, että yhteisön oikeutta sovelletaan ja noudatetaan kansallisen oikeusjärjestyksen puitteissa(13). EFTAn valvontaviranomainen katsoo olevansa vastaavalla tavalla velvollinen tekemään lojaalia yhteistyötä EFTA-valtioiden kansallisten tuomioistuinten kanssa ETA-sopimuksen 3 artiklan ja valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen 2 artiklan nojalla. Se myös katsoo, että tällainen yhteistyö voi merkittävällä tavalla tehostaa ja yhdenmukaistaa ETA:n valtiontukisääntöjen soveltamista. Lisäksi kansallisten tuomioistuinten on osallistuttava kilpailulainsäädännön soveltamiseen valtiontukien alalla, jotta voidaan varmistaa vallitsevan tilanteen säilyttävän määräyksen täytäntöönpano. Valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehty sopimus velvoittaa EFTAn valvontaviranomaisen noudattamaan pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä ennen kuin se voi määrätä ETA-sopimuksen toimintaan soveltumattoman tuen perittäväksi takaisin. Ilmoitussääntöjen soveltaminen on valtiontukien alalla olennainen edellytys, jotta yksilöt ja yritykset voivat tarvittaessa ryhtyä oikeustoimiin.(4) Näin ollen EFTAn valvontaviranomainen pyrkii tiivistämään yhteistyötä kansallisten tuomioistuinten kanssa seuraavalla tavalla.(5) EFTAn valvontaviranomainen on sitoutunut avoimuuteen toiminnassaan. Näin ollen se antaa eri osapuolille niiden tarvitsemaa tietoa valtiontukisääntöjen soveltamisesta. Tätä varten se julkaisee edelleen mahdollisimman paljon tietoa valtiontukiasioista ja -politiikasta. Yksittäisten tapausten tutkimisessa kansallisille tuomioistuimille voivat olla hyödyksi EFTAn tuomioistuimen, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeuskäytäntö, EFTAn valvontaviranomaisen valtiontuesta julkaisemat yleiset asiakirjat, EFTAn valvontaviranomaisen tai komission tekemät päätökset, komission kilpailupolitiikkaa koskevat vuosikertomukset sekä kuukausittain julkaistava Euroopan unionin tiedote.(6) Jos nämä yleisluontoiset asiakirjat eivät riitä, kansalliset tuomioistuimet voivat kansallisen prosessioikeuden asettamissa rajoissa pyytää EFTAn valvontaviranomaiselta tietoja sen selvittämiseksi, onko jonkin asian käsittely parhaillaan kesken EFTAn valvontaviranomaisessa tai onko EFTAn valvontaviranomainen aloittanut virallisen tutkimusmenettelyn tai tehnyt asiassa jonkin muun päätöksen.(7) Kansalliset tuomioistuimet voivat kuulla EFTAn valvontaviranomaista myös silloin kun ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan tai valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan 3 kohdan tulkinta tuottaa erityisiä vaikeuksia. ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan osalta tulkintavaikeudet voivat koskea esimerkiksi toimenpiteen määrittelyä valtiontueksi, sen aiheuttamaa mahdollista kilpailun vääristymistä ja vaikutuksia sopimuspuolten väliseen kauppaan. Tuomioistuimet voivat pyytää EFTAn valvontaviranomaista selvittämään, miten se yleensä ratkaisee tällaiset ongelmat. Ne voivat saada EFTAn valvontaviranomaiselta tietoa tosiseikoista, tilastoista, markkinatutkimuksista ja taloudellisista analyyseista. Mahdollisuuksien mukaan EFTAn valvontaviranomainen joko hankkii pyydetyt tiedot tai ilmoittaa lähteen, josta ne ovat saatavissa.(8) Vastauksessaan EFTAn valvontaviranomainen ei käsittele asianomaisen tapauksen sisältöä tai toimenpiteen soveltuvuutta ETA-sopimuksen toimintaan. EFTAn valvontaviranomaisen vastaus ei sido tietopyynnön esittänyttä tuomioistuinta. EFTAn valvontaviranomainen täsmentää, että sen näkemys ei ole lopullinen ja että tuomioistuimella on edelleen oikeus pyytää EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antavaa lausuntoa.(9) Moitteettoman lainkäytön kannalta on eduksi, että EFTAn valvontaviranomainen vastaa oikeudellisia ja tosiseikkoja koskeviin tietopyyntöihin mahdollisimman nopeasti. EFTAn valvontaviranomainen voi kuitenkin vastata tällaisiin pyyntöihin vain jos tietyt edellytykset täyttyvät. Pyydettyjen tietojen on oltava EFTAn valvontaviranomaisen hallussa, ja se voi luovuttaa vain tietoja, jotka eivät kuulu salassapitovelvollisuuden piiriin.(10) Valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen 14 artiklassa kielletään EFTAn valvontaviranomaista ilmaisemasta salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvia tietoja. Lisäksi lojaalin yhteistyön velvoite koskee vain tuomioistuinten ja EFTAn valvontaviranomaisen välisiä suhteita; sitä ei sovelleta näissä tuomioistuimissa käsiteltävänä olevien riita-asioiden osapuolten asemaan. EFTAn valvontaviranomainen on velvollinen noudattamaan oikeudellista puolueettomuutta ja objektiivisuutta. Näin ollen se vastaa tiedonsaantipyyntöihin vain jos tietoja pyytää kansallinen tuomioistuin joko suoraan tai sellaisten osapuolten välityksellä, jotka asianomainen tuomioistuin on määrännyt pyytämään kyseisiä tietoja.9A.7 Loppuhuomautukset(1) Tämä luku on tarkoitettu vain ohjeeksi eikä se millään tavoin rajoita EFTA-valtioille, yksilöille tai yrityksille ETA-lainsäädännöllä annettuja oikeuksia.(2) Se ei myöskään vaikuta ETA-lainsäädännön tulkintoihin, joita antavat EFTAn tuomioistuin, Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ja Euroopan yhteisöjen ensimmäisen asteen tuomioistuin.".(1) EYVL C 312, 23.11.1995, s. 8.(2) Suuntaviivat ja uusi luku ovat saatavilla EFTAn valvontaviranomaisen Internet-sivuilla osoitteessa www.efta.int.(3) Euroopan yhteisöjen tuomioistuin, asia 120/70, Lorenz v. Saksa, Kok. 1973, s. 1471, 8 kohta.(4) Ks. myös valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen johdanto-osa, jossa täsmennetään seuraavaa: 'ETA-sopimuksen sopimuspuolten tavoitteena on, tunnustaen täysin tuomioistuinten riippumattomuuden, päästä ETA-sopimuksen ja niiden yhteisön lainsäädännön säännösten yhtenäiseen tulkintaan ja soveltamiseen, jotka mainitussa sopimuksessa merkittäviltä osin toistetaan, ja ylläpitää tätä yhtenäistä tulkintaa ja soveltamista sekä päästä yksilöiden ja yritysten yhdenvertaiseen kohteluun neljän vapauden aloilla ja kilpailun edellytyksissä'. Jäljempänä johdanto-osassa todetaan, että 'tämän sopimuksen pöytäkirjoja 1-4 sovellettaessa on aiheellisella tavalla otettava huomioon Euroopan yhteisöjen komission ennen tämän sopimuksen voimaantuloa noudattamat oikeudelliset ja hallinnolliset menettelytavat'.(5) EFTAn tuomioistuin, asia E-1/94, Ravintoloitsijain Liiton Kustannus Oy Restamark (1.1.1994-30.6.1995) EFTAn oikeustapauskokoelma, kohta 77.(6) Lukuun ottamatta 'olemassa olevaa' tukea. Tällainen tuki voidaan toteuttaa, kunnes EFTAn valvontaviranomainen on tehnyt päätöksen siitä, ettei se ole ETA-sopimuksen toimintaan soveltuva.(7) Vrt. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen Delimitis-tuomio (asia C-234/89, Delimitis v. Henninger Bräu, Kok. 1991, s. I-935).(8) Vallitsevan tilanteen säilyttävä määräys on pantu täytäntöön Islannissa kilpailulain XI luvussa olevalla 46 artiklalla (virallinen lehti A, N:o 8/1993, sellaisena kuin se on muutettuna laeilla N:o 24/1994, 83/1997 ja 82/1998). Norjassa se on pantu täytäntöön ETA-sopimuksen valtiontukisäännösten täytäntöönpanosta annettujen asetusten 2 artiklalla (4 päivänä joulukuuta 1992 annettu kuninkaallinen asetus, joka perustuu valtiontuista 27 päivänä marraskuuta 1992 annettuun säädökseen N:o 117, ks. ETA-sopimus, 61 artikla ja sitä seuraavat artiklat. Teollisuus- ja energiaministeriön esittämä, muutettu 31 päivänä maaliskuuta 1995 annetulla kuninkaallisella asetuksella. Muutettu 13 päivänä syyskuuta 1996 annetulla kuninkaallisella asetuksella). Koska Liechtensteinissa on voimassa monistinen järjestelmä, vallitsevan tilanteen säilyttävä määräys on sisällytetty sellaisenaan Liechtensteinin oikeusjärjestykseen (Liechtensteinisches Landesgesetzblatt, Jahrgang 1995, Nr. 72, 28.4.1995).(9) Ks. vähämerkityksistä tukea koskevien valtiontukisääntöjen 12 luku.(10) Valtiontukea koskevat menettelysäännöt ja aineelliset säännöt (valtiontuen suuntaviivat), jotka on alun perin hyväksytty ja julkaistu 19. tammikuuta 1994. Julkaistu EYVL:ssä L 231, 3.9.1994, ja sen ETA-täydennysosassa N:o 32 samana päivänä, muutettu viimeksi (22. muutos) 16 päivänä joulukuuta 1999 tehdyllä päätöksellä N:o 329/99/KOL (ks. tämän virallisen lehden s. 1).(11) EFTAn tuomioistuin antaa neuvoa-antavan lausunnon yleensä 8 kuukauden kuluessa.(12) Ks. myös valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen 2 artikla, jonka mukaan 'EFTA-valtiot toteuttavat kaikki yleis- ja erityistoimenpiteet, jotka ovat aiheellisia tästä sopimuksesta johtuvien velvoitteiden täyttämiseksi. Ne pidättyvät kaikista toimenpiteistä, jotka voivat vaarantaa tämän sopimuksen tavoitteiden saavuttamisen'.(13) Euroopan yhteisöjen tuomioistuin, asia C-2/88, Imm. Zwartveld, Kok. 1990, kohta 18; asia C-234/89, Delimitis v. Henninger Bräu, Kok. 1991, kohta 53.


title: Neuvoston päätös 2011/518/YUTP, annettu 25 päivänä elokuuta 2011 , Euroopan unionin erityisedustajan nimittämisestä Etelä-Kaukasiaan ja Georgian kriisiä varten

text:
               27.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 221/5

         NEUVOSTON PÄÄTÖS 2011/518/YUTP,
   annettu 25 päivänä elokuuta 2011,
   Euroopan unionin erityisedustajan nimittämisestä Etelä-Kaukasiaan ja Georgian kriisiä varten
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 28 artiklan, 31 artiklan 2 kohdan ja 33 artiklan,
   ottaa huomioon unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvosto hyväksyi 20 päivänä helmikuuta 2006 yhteisen toiminnan 2006/121/YUTP (1), jolla Peter SEMNEBY nimitettiin Euroopan unionin erityisedustajaksi Etelä-Kaukasiaan. Peter SEMNEBY n toimikausi päättyi 28 päivänä helmikuuta 2011.

               (2)

               Neuvosto hyväksyi 25 päivänä syyskuuta 2008 yhteisen toiminnan 2008/760/YUTP (2), jolla Pierre MOREL nimitettiin Euroopan unionin erityisedustajaksi Georgian kriisiä varten. Pierre MOREL in toimikausi päättyy 31 päivänä elokuuta 2011.

               (3)

               Etelä-Kaukasiaan ja Georgian kriisiä varten olisi nimitettävä Euroopan unionin erityisedustaja, jäljempänä ’erityisedustaja’, 1 päivän syyskuuta 2011 ja 30 päivän kesäkuuta 2012 väliseksi ajaksi.

               (4)

               Erityisedustaja toteuttaa toimeksiantonsa tilanteessa, joka voi huonontua ja joka voisi haitata Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklassa määriteltyjen unionin ulkoisen toiminnan tavoitteiden saavuttamista,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Nimittäminen
   Nimitetään Philippe LEFORT Euroopan unionin erityisedustajaksi, jäljempänä ’erityisedustaja’, Etelä-Kaukasiaan ja Georgian kriisiä varten 1 päivänä syyskuuta 2011 alkavaksi ja 30 päivänä kesäkuuta 2012 päättyväksi kaudeksi. Erityisedustajan toimeksianto voidaan päättää aikaisemmin, jos neuvosto unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan, jäljempänä ’korkea edustaja’, ehdotuksesta niin päättää.
   2 artikla
   Poliittiset tavoitteet
   Erityisedustajan toimeksiannon perustana ovat Etelä-Kaukasiaa koskevat unionin politiikan tavoitteet, mukaan lukien ne tavoitteet, jotka on vahvistettu Brysselissä 1 päivänä syyskuuta 2008 pidetyn Eurooppa-neuvoston ylimääräisen kokouksen päätelmissä ja 15 päivänä syyskuuta 2008 annetuissa neuvoston päätelmissä. Näihin tavoitteisiin kuuluvat:

               a)

               olemassa olevien järjestelmien, Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö (ETYJ) sekä sen asettama Minskin ryhmä mukaan lukien, mukaisesti konfliktien estäminen alueella, osallistuminen alueen konfliktien, muun muassa Georgian kriisin ja Vuoristo-Karabahin konfliktin, rauhanomaiseen ratkaisuun edistämällä pakolaisten ja kotimaassaan siirtymään joutuneiden henkilöiden paluuta ja muilla asianmukaisilla keinoilla sekä tällaisen ratkaisun täytäntöönpanon tukeminen kansainvälisen oikeuden periaatteiden mukaisesti;

               b)

               rakentavien suhteiden ylläpitäminen alueen keskeisiin toimijoihin;

               c)

               Armenian, Azerbaidžanin ja Georgian sekä tarvittaessa niiden naapurimaiden välisen läheisemmän yhteistyön rohkaiseminen ja tukeminen;

               d)

               unionin tehokkuuden ja näkyvyyden lisääminen alueella.

         3 artikla
   Toimeksianto
   Näiden poliittisten tavoitteiden saavuttamiseksi erityisedustajan toimeksiantona on

               a)

               kehittää yhteyksiä alueen hallituksiin, parlamentteihin, muihin keskeisiin poliittisiin toimijoihin, oikeuslaitokseen ja kansalaisyhteiskuntaan;

               b)

               rohkaista alueen maita yhteistyöhön yhteistä etua koskevissa alueellisissa kysymyksissä, joita ovat muun ohessa yhteiset turvallisuusuhat sekä terrorismin, laittoman kaupan ja järjestäytyneen rikollisuuden torjunta;

               c)

               osallistua konfliktien rauhanomaiseen ratkaisuun kansainvälisen oikeuden periaatteiden mukaisesti ja helpottaa tällaisen ratkaisun täytäntöönpanoa tiiviissä yhteistyössä Yhdistyneiden kansakuntien ja ETYJ:n sekä sen asettaman Minskin ryhmän kanssa;

               d)

               Georgian kriisin osalta

                           i)

                           olla mukana valmistelemassa 12 päivänä elokuuta 2008 tehdyn sopimuksen 6 kohdan nojalla järjestettyjä kansainvälisiä neuvotteluja (Geneven kansainväliset neuvottelut) sekä sen 8 päivänä syyskuuta 2008 sovittuja täytäntöönpanotoimenpiteitä, jotka koskevat muun muassa alueen turvallisuuteen ja vakauteen liittyviä yksityiskohtia, kysymystä pakolaisista ja kotimaassaan siirtymään joutuneista henkilöistä kansainvälisesti tunnustettujen periaatteiden nojalla sekä muita osapuolten yhdessä päättämiä aiheita,

                           ii)

                           osallistua unionin kannan määrittämiseen ja esittää kyseinen kanta erityisedustajan tasolla i alakohdassa tarkoitetuissa neuvotteluissa sekä

                           iii)

                           helpottaa 12 päivänä elokuuta 2008 tehdyn sopimuksen ja sen 8 päivänä syyskuuta 2008 sovittujen täytäntöönpanotoimien täytäntöönpanoa;

               e)

               helpottaa luottamusta lisäävien toimenpiteiden kehittämistä ja täytäntöönpanoa;

               f)

               avustaa tarvittaessa konfliktin mahdollisen ratkaisun täytäntöönpanoon liittyvien unionin toimien valmistelussa;

               g)

               vahvistaa unionin vuoropuhelua alueen keskeisten toimijoiden kanssa;

               h)

               avustaa unionia Etelä-Kaukasiaa koskevan kokonaisvaltaisen politiikan kehittämisessä edelleen;

               i)

               tässä artiklassa säädettyjen toimien puitteissa vaikuttaa osaltaan EU:n ihmisoikeuspolitiikan ja ihmisoikeuksia koskevien EU:n suuntaviivojen täytäntöönpanoon erityisesti konfliktialueilla olevien lasten ja naisten osalta etenkin seuraamalla ja käsittelemällä tähän liittyviä tapahtumia.

         4 artikla
   Toimeksiannon toteuttaminen
   1.   Erityisedustaja vastaa toimeksiannon toteuttamisesta korkean edustajan alaisuudessa.
   2.   Poliittisten ja turvallisuusasioiden komitea ylläpitää erityisiä suhteita erityisedustajaan ja toimii tämän ensisijaisena yhteyspisteenä neuvostoon. Poliittisten ja turvallisuusasioiden komitea huolehtii erityisedustajan strategisesta ja poliittisesta ohjauksesta tämän toimeksiannon puitteissa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta korkean edustajan toimivaltaa.
   3.   Euroopan unionin erityisedustaja koordinoi toimensa tiiviisti Euroopan ulkosuhdehallinnon kanssa.
   5 artikla
   Rahoitus
   1.   Erityisedustajan toimeksiantoon liittyviin menoihin tarkoitettu rahoitusohje 1 päivänä syyskuuta 2011 alkavalle ja 30 päivänä kesäkuuta 2012 päättyvälle kaudelle on 1 758 000 euroa.
   2.   Edellä 1 kohdassa säädetyllä määrällä rahoitettavat menot ovat rahoituskelpoisia 1 päivästä syyskuuta 2011 alkaen. Menoja hallinnoidaan unionin yleiseen talousarvioon sovellettavien menettelyjen ja sääntöjen mukaisesti.
   3.   Erityisedustajan ja komission välillä tehdään sopimus menojen hallinnoinnista. Erityisedustaja on tilivelvollinen komissiolle kaikista menoista.
   6 artikla
   Avustajaryhmän muodostaminen ja kokoonpano
   1.   Erityisedustaja vastaa avustajaryhmän muodostamisesta toimeksiantonsa ja siihen varattujen käytettävissä olevien taloudellisten resurssien asettamissa rajoissa. Avustajaryhmällä on oltava asiantuntemusta toimeksiantoon kuuluvista poliittisista erityiskysymyksistä. Erityisedustajan on viipymättä ilmoitettava neuvostolle ja komissiolle avustajaryhmän kulloinenkin kokoonpano.
   2.   Jäsenvaltiot, unionin toimielimet ja Euroopan ulkosuhdehallinto voivat esittää, että henkilöstöä lähetetään tilapäisesti työskentelemään erityisedustajan kanssa. Tällaisen tilapäisesti lähetetyn henkilöstön palkat maksaa asianomainen jäsenvaltio, asianomainen unionin toimielin tai Euroopan ulkosuhdehallinto. Erityisedustajaa voivat avustaa myös jäsenvaltioiden unionin toimielimiin tai Euroopan ulkosuhdehallintoon tilapäisesti lähettämät asiantuntijat. Sopimusperusteisen kansainvälisen henkilöstön on oltava jäsenvaltioiden kansalaisia.
   3.   Kaikki lähetetyt työntekijät pysyvät hallinnollisesti asianomaisen lähettävän jäsenvaltion, lähettävän unionin toimielimen tai Euroopan ulkosuhdehallinnon alaisina, ja he suorittavat tehtävänsä ja toimivat erityisedustajan toimeksiannon toteuttamista edistävällä tavalla.
   7 artikla
   Erityisedustajan ja hänen henkilöstönsä erioikeudet ja vapaudet
   Erityisedustajan ja hänen henkilöstönsä hoitaman tehtävän loppuun saattamisen ja joustavan suorittamisen edellyttämät erioikeudet, vapaudet ja muut takuut sovitaan tilanteen mukaan yhdessä vastaanottajapuolen tai vastaanottajapuolien kanssa. Jäsenvaltiot ja komissio antavat tätä varten kaiken tarpeellisen tuen.
   8 artikla
   EU:n turvallisuusluokiteltujen tietojen turvaaminen
   Erityisedustajan ja hänen avustajaryhmänsä on noudatettava turvallisuussäännöistä EU:n turvallisuusluokiteltujen tietojen suojaamiseksi 31 päivänä maaliskuuta 2011 tehdyssä neuvoston päätöksessä 2011/292/EU (3) vahvistettuja turvallisuutta koskevia periaatteita ja vähimmäisvaatimuksia.
   9 artikla
   Tiedonsaanti ja logistiikkatuki
   1.   Jäsenvaltiot, komissio ja neuvoston pääsihteeristö varmistavat, että erityisedustaja saa käyttöönsä kaikki olennaiset tiedot.
   2.   Unionin edustustot alueella ja jäsenvaltiot antavat tarvittaessa logistiikkatukea alueella.
   10 artikla
   Turvallisuus
   Erityisedustaja toteuttaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V osaston nojalla unionin ulkopuolisiin operaatioihin lähetetyn henkilöstön turvallisuutta koskevan unionin politiikan mukaisesti kaikki kohtuudella toteutettavissa olevat toimenpiteet toimeksiantonsa ja vastuullaan olevan maantieteellisen alueen turvallisuustilanteen mukaisesti suoraan hänen alaisuudessaan olevan koko henkilöstön turvallisuuden edistämiseksi, erityisesti:

               a)

               laatimalla operaatiokohtaisen turvallisuussuunnitelman, joka käsittää henkilöstön turvalliseen siirtymiseen operaatioalueelle ja sen sisällä ja turvallisuutta vaarantavien tilanteiden hallintaan sovellettavat operaatiokohtaiset fyysiset, organisatoriset ja menettelyä koskevat turvallisuustoimenpiteet sekä valmiussuunnitelman ja operaation evakuointisuunnitelman;

               b)

               varmistamalla, että unionin ulkopuolelle lähetetyllä koko henkilöstöllä on operaatioalueen olosuhteiden edellyttämä korkean riskin kattava vakuutusturva;

               c)

               varmistamalla, että kaikille unionin ulkopuolelle lähetetyille erityisedustajan avustajaryhmän jäsenille, myös paikalta palvelukseen otetulle henkilöstölle, annetaan joko ennen operaatioalueelle saapumista tai heti saapumisen yhteydessä operaatioalueelle annettuun riskiluokitukseen perustuva asianmukainen turvallisuuskoulutus;

               d)

               varmistamalla, että kaikki säännöllisten turvallisuusarviointien pohjalta annetut suositukset pannaan täytäntöön, ja antamalla väliraportin ja toimeksiannon toteuttamista koskevan selvityksen yhteydessä neuvostolle, korkealle edustajalle ja komissiolle kirjallisia raportteja suositusten täytäntöönpanosta ja muista turvallisuusasioista.

         11 artikla
   Raportointi
   Euroopan unionin erityisedustaja raportoi säännöllisin väliajoin suullisesti ja kirjallisesti poliittisten ja turvallisuusasioiden komitealle sekä korkealle edustajalle. Erityisedustaja raportoi tarvittaessa myös neuvoston työryhmille. Säännöllisesti toimitettavat kirjalliset raportit jaetaan COREU-verkoston kautta. Erityisedustaja voi poliittisten ja turvallisuusasioiden komitean tai korkean edustajan suosituksesta antaa selvityksiä ulkoasiainneuvostolle.
   12 artikla
   Toimien yhteensovittaminen
   1.   Erityisedustaja edistää unionin toimien yleistä poliittista yhteensovittamista ja auttaa varmistamaan, että paikan päällä käytetään kaikkia unionin välineitä johdonmukaisella tavalla unionin poliittisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Erityisedustajan toimet sovitetaan yhteen komission toimien kanssa. Erityisedustaja tiedottaa säännöllisesti toiminnastaan jäsenvaltioiden ja unionin edustustoille.
   2.   Paikan päällä on pidettävä yllä läheisiä suhteita unionin ja jäsenvaltioiden edustustojen päälliköihin, jotka pyrkivät parhaalla mahdollisella tavalla avustamaan erityisedustajaa toimeksiannon toteuttamisessa. Erityisedustaja antaa Georgiassa toteutettavan Euroopan unionin tarkkailuoperaation (EUMM Georgia) johtajalle paikallista poliittista ohjausta toimien tiiviissä yhteistyössä unionin Georgian edustuston päällikön kanssa. Erityisedustaja ja EUMM Georgian siviilioperaation komentaja neuvottelevat tarvittaessa keskenään. Erityisedustajan on myös pidettävä yhteyttä muihin paikan päällä oleviin kansainvälisiin ja alueellisiin toimijoihin.
   13 artikla
   Uudelleentarkastelu
   Tämän päätöksen täytäntöönpanoa ja sen johdonmukaisuutta unionin alueella toteuttamien muiden toimien kanssa tarkastellaan säännöllisesti uudelleen. Erityisedustaja esittää neuvostolle, korkealle edustajalle ja komissiolle toimeksiannossa saavutettua edistymistä koskevan kertomuksen tammikuun 2012 loppuun mennessä ja kattavan kertomuksen toimeksiannon toteuttamisesta erityisedustajan toimeksiannon päättyessä.
   14 artikla
   Voimaantulo
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

      Tehty Brysselissä 25 päivänä elokuuta 2011.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         M. DOWGIELEWICZ

      (1)  EUVL L 49, 21.2.2006, s. 14.

      (2)  EUVL L 259, 27.9.2008, s. 16.

      (3)  EUVL L 141, 27.5.2011, s. 17.