title: Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös (EU) 2017/684, annettu 5 päivänä huhtikuuta 2017, energia-alalla tehtyjä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisiä hallitustenvälisiä sopimuksia ja ei-sitovia välineitä koskevan tietojenvaihtomekanismin perustamisesta sekä päätöksen N:o 994/2012/EU kumoamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti. )

text:
               12.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 99/1

         EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS (EU) 2017/684,
   annettu 5 päivänä huhtikuuta 2017,
   energia-alalla tehtyjä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisiä hallitustenvälisiä sopimuksia ja ei-sitovia välineitä koskevan tietojenvaihtomekanismin perustamisesta sekä päätöksen N:o 994/2012/EU kumoamisesta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 194 artiklan 2 kohdan,
   ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   ovat kuulleet alueiden komiteaa,
   noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Energian sisämarkkinoiden asianmukainen toiminta edellyttää, että unioniin tuotavaan energiaan sovelletaan täysimääräisesti energian sisämarkkinoiden perustamista koskevia sääntöjä. Avoimuudella ja unionin oikeuden noudattamisella on tärkeä osa unionin energiahuollon vakauden varmistamisessa. Huonosti toimivat energian sisämarkkinat saattavat unionin heikkoon ja epäedulliseen asemaan energian toimitusvarmuuden kannalta ja heikentävät etuja, joita sisämarkkinat voivat tuoda eurooppalaisille kuluttajille ja teollisuudelle.

               (2)

               Unionin energiahuollon turvaamiseksi on monipuolistettava energialähteitä ja rakennettava uusia energian liitäntäverkkoja jäsenvaltioiden välille. Samalla on tärkeää tehostaa energiaturvallisuuteen liittyvää yhteistyötä unionin naapurivaltioiden ja strategisten kumppanien kanssa.

               (3)

               Komission 25 päivänä helmikuuta 2015 hyväksymän energiaunionistrategian tavoitteena on tarjota kuluttajille varmaa, kestävää, kilpailukykyistä ja kohtuuhintaista energiaa. Toteuttamalla energia-, kauppa- ja ulkopolitiikkaa yhtenäisesti ja johdonmukaisesti edistetään merkittävästi tämän tavoitteen saavuttamista. Energiaunionistrategiassa painotetaan 28 päivänä toukokuuta 2014 hyväksytyssä Euroopan energiaturvallisuusstrategiassa tehtyyn analyysiin tukeutuen, että energian toimitusvarmuuden varmistamisen kannalta on tärkeää huolehtia siitä, että kolmansien maiden kanssa tehtävät energianhankintasopimukset ovat täysin unionin oikeuden mukaisia. Samassa hengessä Eurooppa-neuvosto kehotti 19 päivänä maaliskuuta 2015 antamissaan päätelmissä varmistamaan, että kaikki sopimukset, jotka liittyvät kaasun hankintaan ulkoisilta toimittajilta, ovat täysin unionin oikeuden mukaisia, erityisesti lisäämällä tällaisten sopimusten avoimuutta ja yhteensopivuutta unionin energiaturvallisuusmääräysten kanssa.

               (4)

               Euroopan parlamentti korosti 15 päivänä joulukuuta 2015 antamassaan päätöslauselmassa ”Kohti Euroopan energiaunionia” tarvetta parantaa unionin ulkoisen energiaturvallisuuspolitiikan johdonmukaisuutta ja lisätä energiaa koskevien sopimusten avoimuutta.

               (5)

               Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 994/2012/EU (3) on ollut hyödyllinen keino saada tietoa voimassa olevista hallitustenvälisistä sopimuksista ja yksilöidä niistä aiheutuneita ongelmia, jotka liittyvät niiden yhteensopivuuteen unionin oikeuden kanssa.

               (6)

               Päätös N:o 994/2012/EU on kuitenkin osoittautunut tehottomaksi pyrittäessä varmistamaan, että hallitustenväliset sopimukset ovat unionin oikeuden mukaisia. Kyseinen päätös on perustunut pääasiassa siihen, että komissio arvioi hallitustenväliset sopimukset sen jälkeen, kun jäsenvaltiot ovat tehneet ne kolmannen maan kanssa. Kokemukset päätöksen N:o 994/2012/EU täytäntöönpanosta ovat osoittaneet, ettei tällaisessa jälkiarvioinnissa voida täysin hyödyntää mahdollisuuksia varmistaa, että hallitustenvälinen sopimus on unionin oikeuden mukainen. Hallitustenvälisissä sopimuksissa ei useinkaan ole asianmukaisia irtisanomis- tai mukautuslausekkeita, joiden nojalla jäsenvaltiot voisivat poistaa mahdolliset unionin oikeuden vastaisuudet kohtuullisessa ajassa. Lisäksi sopimuksen allekirjoittajien kannat on jo vahvistettu, mistä aiheutuu poliittisia paineita olla muuttamatta sopimusta miltään osin.

               (7)

               Jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisiä energia-alan sopimuksia koskeva korkea-asteinen avoimuus edistää sekä unionin sisäisen yhteistyön tiivistämistä ulkoisten energiasuhteiden alalla että unionin pitkän aikavälin toimintapoliittisten tavoitteiden saavuttamista energian, ilmaston ja energian toimitusvarmuuden alalla.

               (8)

               Jotta voidaan välttää unionin oikeuden vastaisuus ja lisätä avoimuutta, jäsenvaltioiden olisi mahdollisimman pian ilmoitettava komissiolle aikomuksestaan aloittaa neuvottelut uusista hallitustenvälisistä sopimuksista tai hallitustenvälisten sopimusten muuttamisesta. Komissiolle olisi tiedotettava säännöllisesti neuvottelujen edistymisestä. Jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus pyytää komissiota osallistumaan neuvotteluihin tarkkailijana. Komissiolla olisi oltava mahdollisuus pyytää saada osallistua neuvotteluihin tarkkailijana.

               (9)

               Hallitustenvälisestä sopimuksesta käytävien neuvottelujen aikana komission olisi voitava antaa asianomaiselle jäsenvaltiolle ohjeita siitä, miten vältetään kyseisen sopimuksen ristiriitaisuus unionin oikeuden kanssa. Tässä yhteydessä komissiolla olisi myös oltava mahdollisuus ohjata asianomaisen jäsenvaltion huomio asiaa koskeviin unionin energiapoliittisiin tavoitteisiin, jäsenvaltioiden väliseen yhteisvastuuseen sekä neuvoston tai Eurooppa-neuvoston päätelmissä hyväksyttyihin unionin toimintapoliittisiin kantoihin. Tämä ei kuitenkaan saisi olla osa oikeudellista arviointia, jonka komissio tekee hallitustenvälisen sopimuksen luonnoksesta tai muutosehdotuksesta.

               (10)

               Unionin oikeuden mukaisuuden varmistamiseksi ja ottaen asianmukaisesti huomioon, että tällä hetkellä kaasu- tai öljyalan hallitustenvälisillä sopimuksilla tai niiden muutoksilla on laajimmat suhteelliset vaikutukset energian sisämarkkinoiden asianmukaiseen toimintaan ja unionin energian toimitusvarmuuteen, jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava etukäteen kaasuun tai öljyyn liittyvien hallitustenvälisten sopimusten luonnokset komissiolle ennen kuin niistä tulee sopimuspuolia oikeudellisesti sitovia. Komission olisi yhteistyön hengessä tuettava jäsenvaltioita määriteltäessä, onko hallitustenvälisen sopimuksen luonnos tai sen muutosehdotus unionin oikeuden mukainen. Asianomaisella jäsenvaltiolla olisi tällöin paremmat valmiudet tehdä unionin oikeuden mukainen sopimus.

               (11)

               Komissiolla olisi oltava riittävästi aikaa tällaiseen arviointiin, jotta voidaan tarjota mahdollisimman suuri oikeusvarmuus ja välttää samalla tarpeettomat viivästykset. Komission olisi tarvittaessa harkittava sen arvioinnille varattujen määräaikojen lyhentämistä, erityisesti jos jäsenvaltio sitä pyytää tai jos jäsenvaltio on antanut komissiolle riittävän yksityiskohtaiset tiedot neuvotteluvaiheessa, ja ottaen huomioon, missä määrin hallitustenvälisen sopimuksen luonnos tai muutosehdotus perustuu vakiolausekkeisiin. Voidakseen hyötyä täysimääräisesti komission tuesta jäsenvaltioiden olisi pidätyttävä tekemästä kaasuun tai öljyyn liittyvää hallitustenvälistä sopimusta tai sähköön liittyvää hallitustenvälistä sopimusta siinä tapauksessa, että jäsenvaltio on päättänyt pyytää komissiolta ennakkoarviointia, kunnes komissio on ilmoittanut jäsenvaltiolle arviostaan. Jäsenvaltioiden olisi toteutettava kaikki tarvittavat toimet sopivan ratkaisun aikaansaamiseksi niin, että mahdollinen todettu ristiriitaisuus voidaan poistaa.

               (12)

               Energiaunionistrategia huomioon ottaen avoimuus aiemmista ja tulevista hallitustenvälisistä sopimuksista on edelleen ensisijaisen tärkeää, ja se on tärkeä osatekijä unionin energiahuollon vakauden varmistamisessa. Sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi jatkossakin ilmoitettava komissiolle kaikki voimassa olevat ja tulevat hallitustenväliset sopimukset riippumatta siitä, ovatko ne tulleet voimaan vai sovelletaanko niitä väliaikaisesti valtiosopimusoikeutta koskevan Wienin yleissopimuksen 25 artiklan mukaisesti, sekä uudet hallitustenväliset sopimukset.

               (13)

               Komission olisi arvioitava sellaisten hallitustenvälisten sopimusten yhteensopivuus unionin oikeuden kanssa, jotka ovat tulleet voimaan tai joita sovelletaan väliaikaisesti tämän päätöksen voimaantulopäivänä, ja ilmoitettava asiasta jäsenvaltioille. Jos tällaiset sopimukset ovat ristiriidassa unionin oikeuden kanssa, jäsenvaltioiden olisi toteutettava kaikki tarvittavat toimet sopivan ratkaisun aikaansaamiseksi niin, että todettu ristiriitaisuus voidaan poistaa.

               (14)

               Tätä päätöstä olisi sovellettava hallitustenvälisiin sopimuksiin. Hallitustenvälisistä sopimuksista ja etenkin niiden sisällöstä ilmenee niiden virallisesta nimestä riippumatta, että osapuolten aikomuksena on saada aikaan kokonaan tai osittain sitova sopimus. Ainoastaan sellaiset hallitustenväliset sopimukset, jotka koskevat vähintään yhden jäsenvaltion osalta energian hankintaa, kauppaa, myyntiä, kauttakuljetusta, varastointia tai toimittamista taikka sellaisen energiainfrastruktuurin rakentamista tai käyttöä, jolla on fyysinen yhteenliitäntä vähintään yhteen jäsenvaltioon, olisi ilmoitettava. Jos asiasta on epävarmuutta, jäsenvaltioiden olisi kuultava komissiota viipymättä. Sopimusten, jotka eivät enää ole voimassa tai joita ei enää sovelleta, ei lähtökohtaisesti tulisi kuulua tämän päätöksen soveltamisalaan.

               (15)

               Välineen tai sen osan oikeudellinen sitovuus, ei sen virallinen nimi, ratkaisee, määritelläänkö väline hallitustenväliseksi sopimukseksi vai, jos se ei ole oikeudellisesti sitova, tässä päätöksessä tarkoitetuksi ei-sitovaksi välineeksi.

               (16)

               Jäsenvaltiot luovat suhteita kolmansiin maihin paitsi hallitustenvälisillä sopimuksilla myös ei-sitovilla välineillä, joiden virallinen nimi on usein yhteisymmärryspöytäkirja, yhteinen julistus, yhteinen ministerijulistus, yhteinen toiminta, yhteiset käytännesäännöt tai vastaavaa. Koska ne eivät ole oikeudellisesti sitovia, jäsenvaltioita ei voida oikeudellisesti velvoittaa panemaan tällaisia välineitä täytäntöön, mukaan lukien tapaukset, joissa tällainen täytäntöönpano on ristiriidassa unionin oikeuden kanssa. Vaikka ne eivät ole oikeudellisesti sitovia, tällaisia välineitä voidaan käyttää luotaessa yksityiskohtaisia puitteita energiainfrastruktuurille ja energiatoimituksille. Avoimuuden lisäämiseksi jäsenvaltioiden olisi voitava toimittaa komissiolle ei-sitovia välineitä, eli yhden tai useamman jäsenvaltion ja yhden tai useamman kolmannen maan välisiä järjestelyjä, jotka eivät ole oikeudellisesti sitovia ja joissa asetetaan edellytykset energian toimittamiselle tai energiainfrastruktuurien kehittämiselle, myös sisältämällä asiaa koskevia unionin oikeuden tulkintoja, tai tällaisen ei-sitovan välineen muutoksia mahdollisine liitteineen. Jos ei-sitovassa välineessä tai sen muutoksessa nimenomaisesti viitataan muihin teksteihin, jäsenvaltion olisi voitava toimittaa myös kyseiset muut tekstit.

               (17)

               Sellaisten hallitustenvälisten sopimusten tai ei-sitovien välineiden, jotka on kokonaisuudessaan ilmoitettava komissiolle muiden unionin säädösten nojalla tai jotka koskevat Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen alaan kuuluvia asioita, ei tulisi kuulua tämän päätöksen soveltamisalaan.

               (18)

               Tällä päätöksellä ei saisi luoda yritysten välisiä sopimuksia koskevia velvoitteita. Jäsenvaltioiden olisi kuitenkin voitava ilmoittaa komissiolle vapaaehtoisesti sellaiset sopimukset, joihin nimenomaisesti viitataan hallitustenvälisissä sopimuksissa tai ei-sitovissa välineissä.

               (19)

               Komission olisi annettava vastaanottamansa hallitustenvälisiä sopimuksia koskevat tiedot kaikkien muiden jäsenvaltioiden saataville suojatussa sähköisessä muodossa, jotta voidaan parantaa jäsenvaltioiden välistä koordinointia ja avoimuutta sekä lisätä näin niiden neuvotteluvoimaa suhteessa kolmansiin maihin. Komission olisi kunnioitettava jäsenvaltioiden pyyntöjä sille toimitettujen tietojen luottamuksellisesta käsittelystä. Luottamuksellisuutta koskevilla pyynnöillä ei kuitenkaan saisi rajoittaa komission omaa oikeutta tutustua luottamuksellisiin tietoihin, koska komissio tarvitsee kattavat tiedot omia arviointejaan varten. Komission tehtävänä olisi oltava varmistaa luottamuksellisuuslausekkeen soveltaminen. Luottamuksellisuutta koskevat pyynnöt eivät vaikuta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1049/2001 (4) säädettyyn yleisön oikeuteen tutustua asiakirjoihin.

               (20)

               Jos jäsenvaltio katsoo, että hallitustenvälinen sopimus on luottamuksellinen, sen olisi toimitettava sopimuksen kohteen, tarkoituksen, soveltamisalan, keston, osapuolet ja sen keskeisiä osia koskevat tiedot sisältävä yhteenveto komissiolle, jotta kyseinen yhteenveto voidaan saattaa muiden jäsenvaltioiden tietoon.

               (21)

               Pysyvän hallitustenvälisiä sopimuksia koskevien tietojen vaihtamisen unionin tasolla olisi mahdollistettava parhaiden käytäntöjen kehittäminen. Komission olisi kyseisten parhaiden käytäntöjen perusteella ja yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa sekä unionin ulkopolitiikkaa koskevissa asioissa tarvittaessa yhteistyössä Euroopan ulkosuhdehallinnon kanssa laadittava valinnaisia vakiolausekkeita, joita käytettäisiin jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisissä hallitustenvälisissä sopimuksissa, sekä ohjeita, mukaan lukien esimerkkiluettelo unionin oikeuden vastaisista lausekkeista, joita ei näin ollen pitäisi käyttää. Tällaisten vakiolausekkeiden käytöllä olisi pyrittävä välttämään ristiriitaisuudet hallitustenvälisten sopimusten ja unionin oikeuden välillä, erityisesti energian sisämarkkinasääntöjen ja unionin kilpailuoikeuden osalta, ja ristiriitaisuudet hallitustenvälisten sopimusten ja unionin tekemien kansainvälisten sopimusten välillä. Tällaisten vakiolausekkeiden tai ohjeiden on tarkoitus toimia toimivaltaisten viranomaisten apuvälineinä, ja niillä lisätään täten avoimuutta ja yhteensopivuutta unionin oikeuden kanssa. Vakiolausekkeiden käytön olisi oltava vapaaehtoista, ja niiden sisältöä olisi voitava mukauttaa erilaisiin tilanteisiin.

               (22)

               Lisääntynyt keskinäinen tietoisuus voimassa olevista ja uusista hallitustenvälisistä sopimuksista voisi lisätä avoimuutta ja parantaa energia-asioiden koordinointia jäsenvaltioiden välillä sekä jäsenvaltioiden ja komission välillä. Paremman koordinoinnin ansiosta jäsenvaltioilla olisi mahdollisuus hyötyä täysimääräisesti unionin poliittisesta ja taloudellisesta painoarvosta ja komissiolla olisi mahdollisuus ehdottaa ratkaisuja hallitustenvälisissä sopimuksissa todettuihin ongelmiin.

               (23)

               Komission olisi helpotettava ja edistettävä jäsenvaltioiden välistä koordinointia unionin yleisen strategisen roolin tehostamiseksi energia-alalla tarkasti määritellyn ja tehokkaan koordinoidun lähestymistavan avulla tuottaja-, kauttakuljetus- ja kuluttajamaihin nähden.

               (24)

               Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän päätöksen tavoitetta, joka on energia-alan hallitustenvälisiä sopimuksia koskeva tietojenvaihto jäsenvaltioiden ja komission välillä, vaan se voidaan tämän kaikissa jäsenvaltioissa sovellettavan päätöksen vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä päätöksessä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

               (25)

               Tämän päätöksen säännökset eivät saisi vaikuttaa rikkomuksia, valtiontukia ja kilpailua koskevien unionin sääntöjen soveltamiseen. Erityisesti komissiolla on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 258 artiklan mukaisesti oikeus käynnistää rikkomusmenettely, jos se katsoo, että jäsenvaltio on jättänyt täyttämättä sille mainitun perussopimuksen mukaan kuuluvan velvollisuuden.

               (26)

               Komission olisi arvioitava, onko tämä päätös riittävä ja tehokas sen varmistamiseksi, että hallitustenväliset sopimukset ovat unionin oikeuden mukaisia ja että energia-alan hallitustenvälisiä sopimuksia koskeva koordinointi jäsenvaltioiden välillä on tiivistä.

               (27)

               Päätös N:o 994/2012/EU olisi näin ollen kumottava,

         OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Kohde ja soveltamisala
   1.   Tällä päätöksellä perustetaan mekanismi 2 artiklassa määriteltyjä energia-alan hallitustenvälisiä sopimuksia koskevien tietojen vaihtamiseksi jäsenvaltioiden ja komission välillä energian sisämarkkinoiden toiminnan turvaamiseksi ja energian toimitusvarmuuden parantamiseksi unionissa.
   2.   Tätä päätöstä ei sovelleta sellaisiin hallitustenvälisiin sopimuksiin, joihin jo kokonaisuudessaan sovelletaan unionin oikeuden nojalla muita erityisiä ilmoitusmenettelyjä.
   2 artikla
   Määritelmät
   Tässä päätöksessä tarkoitetaan

               1)

               ’hallitustenvälisellä sopimuksella’ sellaista yhden tai useamman jäsenvaltion ja yhden tai useamman kolmannen maan välistä taikka yhden tai useamman jäsenvaltion ja kansainvälisen järjestön välistä oikeudellisesti sitovaa sopimusta sen virallisesta nimestä riippumatta, joka koskee

                           a)

                           vähintään yhden jäsenvaltion osalta energian hankintaa, kauppaa, myyntiä, kauttakuljetusta, varastointia tai toimittamista, tai

                           b)

                           sellaisen energiainfrastruktuurin rakentamista tai käyttöä, jolla on fyysinen yhteenliitäntä vähintään yhteen jäsenvaltioon;

                     jos tällainen oikeudellisesti sitova sopimus kuitenkin koskee muitakin kuin a ja b alakohdissa tarkoitettuja asioita, ainoastaan kyseisiin asioihin liittyvien määräysten ja kyseisiin energiaan liittyviin määräyksiin sovellettavien yleisten määräysten katsotaan muodostavan hallitustenvälisen sopimuksen;

               2)

               ’voimassa olevalla hallitustenvälisellä sopimuksella’ hallitustenvälistä sopimusta, joka on voimassa tai jota sovelletaan väliaikaisesti 2 päivänä toukokuuta 2017;

               3)

               ’ei-sitovalla välineellä’ sellaista yhden tai useamman jäsenvaltion ja yhden tai useamman kolmannen maan välistä järjestelyä, joka ei ole oikeudellisesti sitova, kuten yhteisymmärryspöytäkirjaa, yhteistä julistusta, yhteistä ministerijulistusta, yhteistä toimintaa tai yhteisiä käytännesääntöjä, jossa asetetaan edellytykset energian toimittamiselle, kuten määrät ja hinnat, tai energiainfrastruktuurien kehittämiselle;

               4)

               ’voimassa olevalla ei-sitovalla välineellä’ ei-sitovaa välinettä, joka on allekirjoitettu tai josta on sovittu muulla tavalla ennen 2 päivää toukokuuta 2017.

         3 artikla
   Hallitustenvälisiä sopimuksia koskevat ilmoitusvelvollisuudet
   1.   Jos jäsenvaltio aikoo käynnistää kolmannen maan tai kansainvälisen järjestön kanssa neuvottelut hallitustenvälisen sopimuksen muuttamiseksi tai uuden hallitustenvälisen sopimuksen tekemiseksi, jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle kirjallisesti aikomuksestaan mahdollisimman aikaisin ennen neuvottelujen suunniteltua käynnistämistä.
   Asianomaisen jäsenvaltion on tiedotettava komissiolle säännöllisesti neuvottelujen edistymisestä. Komissiolle toimitettuihin tietoihin on sisällyttävä tietoja neuvotteluissa käsiteltävistä määräyksistä ja neuvottelujen tavoitteet 8 artiklan mukaisesti.
   2.   Heti kun osapuolet ovat päässeet sopimukseen kaasuun tai öljyyn liittyvän hallitustenvälisen sopimuksen luonnoksen tai kaasuun tai öljyyn liittyvän hallitustenvälisen sopimuksen muutosehdotuksen kaikista keskeisistä osista, mutta ennen virallisten neuvottelujen päättymistä, asianomaisen jäsenvaltion on ilmoitettava kyseinen sopimusluonnos tai muutosehdotus komissiolle liitteineen 5 artiklan mukaista ennakkoarviointia varten.
   Jos kyseisessä sopimusluonnoksessa tai muutosehdotuksessa nimenomaisesti viitataan muihin teksteihin, asianomaisen jäsenvaltion on toimitettava myös nämä muut tekstit siltä osin kuin niihin sisältyy osia, jotka koskevat vähintään yhden jäsenvaltion osalta kaasun tai öljyn hankintaa, kauppaa, myyntiä, kauttakuljetusta, varastointia tai toimittamista taikka sellaisen kaasu- tai öljyinfrastruktuurin rakentamista tai käyttöä, jolla on fyysinen yhteenliitäntä vähintään yhteen jäsenvaltioon.
   3.   Jos jäsenvaltio ei sähköön liittyvästä hallitustenvälisestä sopimuksesta tai sen muutoksesta neuvotellessaan pysty oman arvionsa perusteella tekemään varmaa päätelmää siitä, onko neuvoteltavana oleva hallitustenvälinen sopimus tai sen muutos yhteensopiva unionin oikeuden kanssa, sen on ilmoitettava komissiolle sopimusluonnos tai muutosehdotus liitteineen 5 artiklan mukaista ennakkoarviointia varten heti kun osapuolet ovat päässeet sopimukseen kyseisen luonnoksen kaikista keskeisistä osista, mutta ennen virallisten neuvottelujen päättymistä.
   4.   Jäsenvaltiot voivat hyödyntää 2 kohdan ensimmäistä ja toista alakohtaa sähköön liittyvien hallitustenvälisten sopimusten tai muutosten osalta.
   5.   Hallitustenvälisen sopimuksen tai hallitustenvälisen sopimuksen muutoksen ratifioinnin yhteydessä asianomaisen jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle hallitustenvälinen sopimus tai sen muutos liitteineen. Jos komissio on antanut lausunnon 5 artiklan 2 kohdan nojalla, ja asianomainen jäsenvaltio on poikennut komission lausunnosta, kyseisen jäsenvaltion on ilman tarpeetonta viivytystä annettava komissiolle kirjallinen selvitys päätöksensä syistä.
   Jos ratifioidussa hallitustenvälisessä sopimuksessa tai hallitustenvälisen sopimuksen muutoksessa nimenomaisesti viitataan muihin teksteihin, asianomaisen jäsenvaltion on toimitettava myös nämä muut tekstit siltä osin kuin niihin sisältyy osia, jotka koskevat vähintään yhden jäsenvaltion osalta energian hankintaa, kauppaa, myyntiä, kauttakuljetusta, varastointia tai toimittamista taikka sellaisen energiainfrastruktuurin rakentamista tai käyttöä, jolla on fyysinen yhteenliitäntä vähintään yhteen jäsenvaltioon.
   6.   Velvollisuutta ilmoittaa komissiolle 2, 3 ja 5 kohdan nojalla ei sovelleta yritysten välisiin sopimuksiin.
   Jos jäsenvaltio on epävarma siitä, onko sopimus hallitustenvälinen sopimus ja onko se siten ilmoitettava tämän artiklan ja 6 artiklan mukaisesti, jäsenvaltion on kuultava komissiota viipymättä.
   7.   Kaikki tämän artiklan 1–5 kohdan sekä 6 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaiset ilmoitukset on tehtävä komission käyttöön antamalla verkkopohjaisella sovelluksella. Jäljempänä 5 artiklan 1 ja 2 kohdassa ja 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut määräajat alkavat kulua päivästä, jona täydellisen ilmoituksen sisältävät asiakirjat on rekisteröity sovelluksessa.
   4 artikla
   Komission tarjoama apu
   1.   Jos jäsenvaltio tekee komissiolle 3 artiklan 1 kohdan nojalla neuvotteluja koskevan ilmoituksen, komission yksiköt voivat antaa sille neuvoja siitä, miten välttää neuvoteltavana olevan hallitustenvälisen sopimuksen tai hallitustenvälisen sopimuksen muutoksen ristiriitaisuus unionin oikeuden kanssa. Tällaisiin neuvoihin voi sisältyä asiaa koskevia valinnaisia vakiolausekkeita ja ohjeita, joita komissio laatii jäsenvaltioita kuullen 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
   Komission yksiköt voivat lisäksi ohjata asianomaisen jäsenvaltion huomion asiaa koskeviin unionin energiapoliittisiin tavoitteisiin, myös energiaunionia koskeviin tavoitteisiin.
   Kyseinen jäsenvaltio voi myös pyytää komissiota avustamaan neuvotteluissa.
   2.   Komissio voi osallistua neuvotteluihin tarkkailijana asianomaisen jäsenvaltion pyynnöstä. Komissio voi pyytää saada osallistua neuvotteluihin tarkkailijana, jos se pitää sitä tarpeellisena. Komission osallistumiselle on saatava asianomaisen jäsenvaltion kirjallinen hyväksyntä.
   3.   Jos komissio osallistuu neuvotteluihin tarkkailijana, se voi antaa asianomaiselle jäsenvaltiolle neuvoja siitä, miten välttää neuvoteltavana olevan hallitustenvälisen sopimuksen tai sen muutoksen ristiriitaisuus unionin oikeuden kanssa.
   5 artikla
   Komission tekemä arviointi
   1.   Viiden viikon kuluessa päivästä, jona täydellinen hallitustenvälisen sopimuksen luonnos tai sen muutosehdotus on ilmoitettu komissiolle mahdollisine liitteineen 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti, komissio ilmoittaa asianomaiselle jäsenvaltiolle mahdollisista epäilyksistään, jotka koskevat hallitustenvälisen sopimuksen luonnoksen tai sen muutosehdotuksen yhteensopivuutta unionin oikeuden kanssa. Jos komissio ei vastaa mainitussa määräajassa, katsotaan, ettei komissiolla ole epäilyksiä asian suhteen.
   2.   Jos komissio 1 kohdan nojalla ilmoittaa asianomaiselle jäsenvaltiolle epäilyksistään, se toimittaa asianomaiselle jäsenvaltiolle lausuntonsa hallitustenvälisen sopimuksen luonnoksen tai sen muutosehdotuksen yhteensopivuudesta unionin oikeuden ja erityisesti energian sisämarkkinasääntöjen ja unionin kilpailuoikeuden kanssa 12 viikon kuluessa 1 kohdassa tarkoitetusta ilmoituspäivästä. Jos komissio ei anna lausuntoa mainitussa määräajassa, katsotaan, ettei komissio ole esittänyt vastalauseita.
   3.   Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja määräaikoja voidaan jatkaa asianomaisen jäsenvaltion suostumuksella. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja määräaikoja lyhennetään yhteisymmärryksessä komission kanssa, jos olosuhteet sitä edellyttävät, jotta voidaan varmistaa, että neuvottelut saatetaan päätökseen asianmukaisessa ajassa.
   4.   Jäsenvaltio ei saa allekirjoittaa, ratifioida tai hyväksyä hallitustenvälisen sopimuksen luonnosta tai muutosehdotusta ennen kuin komissio on ilmoittanut jäsenvaltiolle mahdollisista epäilyksistään 1 kohdan mukaisesti tai tapauksen mukaan antanut lausuntonsa 2 kohdan mukaisesti tai, jos komissio ei vastaa tai anna lausuntoa, ennen 1 kohdassa tai tapauksen mukaan 2 kohdassa tarkoitetun määräajan umpeutumista.
   Ennen hallitustenvälisen sopimuksen tai sen muutoksen allekirjoittamista, ratifiointia tai hyväksymistä asianomaisen jäsenvaltion on otettava mahdollisimman tarkasti huomioon 2 kohdassa tarkoitettu komission lausunto.
   6 artikla
   Voimassa oleviin hallitustenvälisiin sopimuksiin ja sähköön liittyviin uusiin hallitustenvälisiin sopimuksiin liittyvät ilmoitusvelvollisuudet ja komission suorittama arviointi
   1.   Jäsenvaltioiden on viimeistään 3 päivänä elokuuta 2017 ilmoitettava komissiolle kaikki voimassa olevat hallitustenväliset sopimukset mahdollisine liitteineen ja muutoksineen.
   Jos voimassa olevassa hallitustenvälisessä sopimuksessa nimenomaisesti viitataan muihin teksteihin, asianomaisen jäsenvaltion on toimitettava myös nämä muut tekstit siltä osin kuin niihin sisältyy osia, jotka koskevat vähintään yhden jäsenvaltion osalta energian hankintaa, kauppaa, myyntiä, kauttakuljetusta, varastointia tai toimittamista taikka sellaisen energiainfrastruktuurin rakentamista tai käyttöä, jolla on fyysinen yhteenliitäntä vähintään yhteen jäsenvaltioon.
   Tässä kohdassa säädettyä velvollisuutta ilmoittaa komissiolle ei sovelleta yritysten välisiin sopimuksiin.
   2.   Voimassa olevat hallitustenväliset sopimukset, jotka on viimeistään 2 päivänä toukokuuta 2017 ilmoitettu komissiolle päätöksen N:o 994/2012/EU 3 artiklan 1 tai 5 kohdan tai Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 994/2010 (5) 13 artiklan 6 kohdan a alakohdan mukaisesti, katsotaan ilmoitetuiksi komissiolle tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti, edellyttäen että ilmoitus täyttää kyseisessä kohdassa säädetyt vaatimukset.
   3.   Komissio arvioi hallitustenväliset sopimukset, jotka on ilmoitettu tämän artiklan 1 tai 2 kohdan mukaisesti, ja sähköön liittyvät hallitustenväliset sopimukset, jotka on ilmoitettu 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Jos komissio ensimmäisen arviointinsa jälkeen epäilee sopimusten yhteensopivuutta unionin oikeuden ja erityisesti energian sisämarkkinasääntöjen ja unionin kilpailuoikeuden kanssa, komissio ilmoittaa asiasta asianomaisille jäsenvaltioille yhdeksän kuukauden kuluessa siitä, kun kyseiset sopimukset on ilmoitettu sille.
   7 artikla
   Ei-sitoviin välineisiin liittyvä ilmoitus
   1.   Ennen ei-sitovan välineen tai ei-sitovan välineen muutoksen hyväksymistä tai sen jälkeen jäsenvaltiot voivat ilmoittaa komissiolle ei-sitovan välineen tai sen muutoksen mahdollisine liitteineen.
   2.   Jäsenvaltiot voivat myös ilmoittaa komissiolle voimassa olevat ei-sitovat välineet mahdollisine liitteineen ja muutoksineen.
   3.   Jos ei-sitovassa välineessä tai ei-sitovan välineen muutoksessa nimenomaisesti viitataan muihin teksteihin, asianomainen jäsenvaltio voi toimittaa myös nämä muut tekstit siltä osin kuin niihin sisältyy osia, joissa asetetaan edellytyksiä energian toimittamiselle, kuten määrät ja hinnat, tai energiainfrastruktuurien kehittämiselle.
   8 artikla
   Avoimuus ja luottamuksellisuus
   1.   Kun jäsenvaltio toimittaa komissiolle tietoja 3 artiklan 1–5 kohdan, 6 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan mukaisesti, jäsenvaltio voi ilmoittaa, onko osa joko liiketoimintaan liittyvistä tai muista tiedoista, joiden julkistaminen saattaisi vahingoittaa osapuolten toimintaa, katsottava luottamukselliseksi ja voidaanko toimitetut tiedot saattaa muiden jäsenvaltioiden tietoon.
   Jäsenvaltion on annettava tällainen ilmoitus 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista voimassa olevista sopimuksista viimeistään 3 päivänä elokuuta 2017.
   2.   Jos jäsenvaltio ei ole ilmoittanut tietoja luottamuksellisiksi 1 kohdan mukaisesti, komissio antaa kyseiset tiedot suojatussa sähköisessä muodossa kaikkien muiden jäsenvaltioiden saataville.
   3.   Jos jäsenvaltio on ilmoittanut 1 kohdan mukaisesti luottamukselliseksi voimassa olevan hallitustenvälisen sopimuksen, sen muutoksen tai uuden hallitustenvälisen sopimuksen, kyseisen jäsenvaltion on annettava saataville yhteenveto toimitetuista tiedoista.
   Tämän yhteenvedon on sisällettävä ainakin seuraavat tiedot hallitustenvälisestä sopimuksesta tai muutoksesta:

               a)

               sen kohde;

               b)

               sen tarkoitus ja soveltamisala;

               c)

               sen kesto;

               d)

               sen osapuolet;

               e)

               tiedot sen keskeisistä osista.

         Tätä kohtaa ei sovelleta 3 artiklan 1–4 kohdan mukaisesti toimitettuihin tietoihin.
   4.   Komissio antaa 3 kohdassa tarkoitetut yhteenvedot sähköisessä muodossa kaikkien muiden jäsenvaltioiden saataville.
   5.   Tässä artiklassa tarkoitetut luottamuksellisuutta koskevat pyynnöt eivät rajoita komission omaa oikeutta tutustua luottamuksellisiin tietoihin. Komissio varmistaa, että luottamukselliset tiedot ovat vain niiden komission yksiköiden saatavilla, joiden on ehdottoman välttämätöntä saada tiedot käyttöönsä. Komission edustajat noudattavat hallitustenvälisiin sopimuksiin liittyviä neuvotteluja koskevien, tällaisten neuvottelujen aikana 3 ja 4 artiklan mukaisesti saamiensa arkaluonteisten tietojen käsittelyssä asianmukaista luottamuksellisuutta.
   9 artikla
   Koordinointi jäsenvaltioiden kesken
   1.   Komissio helpottaa ja edistää jäsenvaltioiden keskinäistä koordinointia, jotta voidaan

               a)

               tarkastella hallitustenvälisiin sopimuksiin liittyvää kehitystä ja pyrkiä yhtenäisyyteen ja johdonmukaisuuteen unionin energia-alan ulkosuhteissa tuottaja-, kauttakuljetus- ja kuluttajamaihin;

               b)

               määrittää hallitustenvälisiin sopimuksiin liittyvät yhteiset ongelmat ja tarkastella asianmukaisia toimenpiteitä kyseisten ongelmien ratkaisemiseksi sekä tarvittaessa ehdottaa ohjeita ja ratkaisuja;

               c)

               tukea tarpeen mukaan sellaisten monenvälisten hallitustenvälisten sopimusten laatimista, joissa on mukana useita jäsenvaltioita tai koko unioni.

         2.   Komissio laatii viimeistään 3 päivänä toukokuuta 2018 jäsenvaltioita kuullen parhaisiin käytäntöihin perustuvia valinnaisia vakiolausekkeita ja ohjeita, mukaan lukien esimerkkiluettelo lausekkeista, jotka ovat unionin oikeuden vastaisia ja joita ei näin ollen pitäisi käyttää. Tällaisten valinnaisten vakiolausekkeiden ja ohjeiden asianmukaisella käytöllä voitaisiin huomattavasti lisätä tulevien hallitustenvälisten sopimusten unionin oikeuden mukaisuutta.
   10 artikla
   Raportointi ja uudelleentarkastelu
   1.   Komissio antaa viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2020 Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle kertomuksen tämän päätöksen soveltamisesta.
   2.   Kertomuksessa on erityisesti arvioitava sitä, missä määrin tällä päätöksellä edistetään hallitustenvälisten sopimusten unionin oikeuden mukaisuutta, myös sähköalalla, sekä hallitustenvälisiä sopimuksia koskevaa tiivistä koordinointia jäsenvaltioiden välillä. Siinä on myös arvioitava, millainen vaikutus tällä päätöksellä on jäsenvaltioiden kolmansien maiden kanssa käymiin neuvotteluihin ja ovatko tämän päätöksen soveltamisala ja päätöksessä säädetyt menettelyt tarkoituksenmukaisia. Kertomukseen liitetään tarvittaessa ehdotus tämän päätöksen tarkistamiseksi.
   11 artikla
   Kumoaminen
   Kumotaan päätös N:o 994/2012/EU 2 päivästä toukokuuta 2017.
   12 artikla
   Voimaantulo
   Tämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   13 artikla
   Osoitus
   Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa 5 päivänä huhtikuuta 2017.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         A. TAJANI

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         I. BORG

      (1)  EUVL C 487, 28.12.2016, s. 81.

      (2)  Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 2. maaliskuuta 2017 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 21. maaliskuuta 2017.

      (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 994/2012/EU, annettu 25 päivänä lokakuuta 2012, energia-alalla tehtyjä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden hallitustenvälisiä sopimuksia koskevan tietojenvaihtomekanismin perustamisesta (EUVL L 299, 27.10.2012, s. 13).

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001, annettu 30 päivänä toukokuuta 2001, Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi (EYVL L 145, 31.5.2001, s. 43).

      (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 994/2010, annettu 20 päivänä lokakuuta 2010, toimista kaasunsaannin turvaamiseksi ja neuvoston direktiivin 2004/67/EY kumoamisesta (EUVL L 295, 12.11.2010, s. 1).


title: Komission päätös, annettu 24 päivänä marraskuuta 2015, unionin ja sen jäsenvaltioiden toimien yhteensovittamisesta Turkin-pakolaisavun koordinointivälineen avulla

text:
               8.12.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 407/8

         KOMISSION PÄÄTÖS,
   annettu 24 päivänä marraskuuta 2015,
   unionin ja sen jäsenvaltioiden toimien yhteensovittamisesta Turkin-pakolaisavun koordinointivälineen avulla
   (2015/C 407/07)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 210 artiklan 2 kohdan ja 214 artiklan 6 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Kansainvälisellä yhteisöllä on edessään ennennäkemätön pakolaiskriisi, joka edellyttää solidaarisuutta, yhteishenkeä ja tehokkuutta. Haasteet ovat yhteisiä, joten niihin on vastattava koordinoidusti.

               (2)

               Maantieteellisen sijaintinsa vuoksi Turkki on merkittävä pakolaisten ensivastaanotto- ja kauttakulkumaa, jonka alueella on vuoden 2015 loppuun mennessä yli kaksi miljoonaa turvapaikanhakijaa ja pakolaista – enemmän kuin yhdessäkään toisessa maassa. Turkki pyrkii ansiokkaasti tarjoamaan mittavaa humanitaarista apua ja tukea ennätyksellisen suurelle ja jatkuvasti kasvavalle määrälle turvaan hakeutuvia ihmisiä. Se on käyttänyt omista varoistaan jo yli 7 miljardia euroa kriisistä selviytymiseen.

               (3)

               Turkki ja EU aikovat määrätietoisesti tarttua vallitseviin haasteisiin ja selvitä niistä yhteistuumin. Turkki hyväksyi 15. lokakuuta 2015ad referendum asiakirjan, joka ilmentää Euroopan unionin ja Turkin tasavallan yhteisymmärrystä keskinäisen yhteistyönsä tehostamisesta (jäljempänä ’EU:n ja Turkin yhteinen toimintasuunnitelma’). Tämän yhteistyön puitteissa syyrialaisille tarjotaan tilapäistä suojelua ja muuttoliikettä hallinnoidaan koordinoidusti kriisistä selviytymiseksi. Asiakirjassa etsitään ratkaisuja pakolaiskriisiin ja muuttoliikkeen hallintaan. Eurooppa-neuvosto suhtautuu samana päivänä antamissaan päätelmissä myönteisesti Turkin kanssa tehtyyn yhteiseen toimintasuunnitelmaan ja katsoo sen olevan osa kokonaisvaltaista yhteistyötä, joka perustuu jaettuun vastuuseen, keskinäisiin sitoumuksiin ja täytäntöönpanoon. Päätelmissä todettiin myös seuraavaa: ”EU ja sen jäsenvaltiot ovat valmiita lisäämään Turkin kanssa tehtävää yhteistyötä sekä tehostamaan huomattavasti poliittista ja taloudellista osallistumistaan sovitussa kehyksessä.”

               (4)

               EU:n ja Turkin yhteisessä toimintasuunnitelmassa esitetyn mukaisesti EU:n on saatava pysyvällä ja vastuullisella tavalla käyttöön runsaasti uutta rahoitusta Turkin auttamiseksi selviämään uusista tarpeista ja tilapäisen suojelun saavien syyrialaisten läsnäolosta aiheutuvista haasteista. Varat olisi saatava käyttöön mahdollisimman joustavasti ja nopeasti. Avun painopisteistä ja kohteista olisi päätettävä Turkin viranomaisia kuulleen välitöntä humanitaarista apua lukuun ottamatta. Etusijalla on välitön humanitaarinen, kehitys- ja muu apu pakolaisille ja heitä vastaanottaville yhteisöille sekä kansallisten ja paikallisten viranomaisten auttaminen pakolaisvirroista johtuvien seurausten hallinnassa ja käsittelyssä.

               (5)

               Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden talousarvioista on tähän mennessä osoitettu yhteensä 3,6 miljardia euroa (n. 1,6 miljardia unionin talousarviosta ja 2,0 miljardia jäsenvaltioiden talousarviosta) Syyrian konfliktin seurausten rahoittamiseen konfliktin alusta alkaen, mikä tekee niistä maailman suurimman avunantajan kyseisessä kriisissä. Tämä on mahdollistanut humanitaarisen avun nopean toimituksen, ja sillä on tuettu kansallisia ja paikallisia valmiuksia tarjota palveluja (koulutus, terveydenhoito, vesi- ja jätehuollon kaltaiset peruspalvelut, toimeentulotuki) kriisistä kärsiville. Avun rinnalla sovelletaan kuitenkin Euroopan unionin eri välineitä ja jäsenvaltioiden ohjelmia kahdenvälisiä kanavia (Yhdistyneiden kansakuntien (YK) virastot, kansalaisjärjestöt, kansalliset virastot, isäntämaiden hallitukset) hyödyntäen

               (6)

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, viidennen osan III osasto koskee muun muassa kehitysyhteistyötä kolmansien maiden kanssa ja humanitaarista apua. Unionin toimivallan käyttö näillä aloilla ei estä jäsenvaltioita käyttämästä omaa toimivaltaansa SEUT-sopimuksen 4 artiklan 4 kohdan mukaisesti.

               (7)

               Turkki määritellään ylemmän keskitulotason maaksi OECD:n kehitysapukomitean luettelossa julkisen kehitysavun saajista.

               (8)

               SEUT-sopimuksen 210 artiklan 1 kohdan mukaan unioni ja jäsenvaltiot sovittavat yhteen politiikkansa ja neuvottelevat keskenään. Koordinointia on siksi lisättävä. SEUT-sopimuksen 210 artiklan 2 kohdan ja 214 artiklan 6 kohdan mukaisesti komissio voi tehdä aiheellisia aloitteita edistääkseen unionin ja jäsenvaltioiden toimien yhteensovittamista unionin järjestelmien ja kansallisten järjestelmien tehokkuuden ja täydentävyyden lisäämiseksi.

               (9)

               Turkin-pakolaisavun koordinointivälineen yleistavoitteena on koordinoida ja sujuvoittaa unionin talousarviosta ja jäsenvaltioiden kahdenvälisillä rahoitusosuuksilla rahoitettavia toimia, jotta voidaan lisätä pakolaisille ja heitä vastaanottaville yhteisöille Turkissa annettavan tuen tehokkuutta ja täydentävyyttä.

               (10)

               EU:n ja jäsenvaltioiden apu mahdollistaa haasteisiin mitoitetun kokonaisvaltaisen toiminnan, jonka pitäisi osaltaan lievittää pakolaisvirrasta sekä pakolaisille itselleen että heitä vastaanottavalle Turkille aiheutuvia seurauksia. Toiminnassa pitäisi yhdistää EU:n ja jäsenvaltioiden varat ja toimet, jotta tarpeisiin voidaan vastata koordinoidusti ja kattavasti.

               (11)

               Turkin-pakolaisavun koordinointivälinettä voidaan rahoittaa monivuotisessa rahoituskehyksessä 2014–2020 säädetyissä rajoissa välineillä, joita EU käyttää tällä hetkellä vastatakseen Syyrian kriisiin, eli Euroopan naapuruusvälineellä (ENI) (1), kehitysyhteistyövälineellä (DCI) (2), liittymistä valmistelevalla tukivälineellä (IPA II) (3) ja vakautta ja rauhaa edistävällä välineellä (4), sekä humanitaarisesta avusta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/96 (5) mukaisella rahoituksella. Turkin-pakolaisavun koordinointivälineen kautta myönnettävän humanitaarisen avun hallinnoinnissa ja antamisessa noudatetaan humanitaarisia periaatteita ja humanitaarista apua koskevaa eurooppalaista konsensusta (6).

               (12)

               Unionin talousarviosta rahoitettavat toimet ja toimenpiteet toteutetaan unionin varainhoitosääntöjen ja -asetusten mukaisesti. Ne käsittävät sekä suoran että välillisen hallinnoinnin ja unionin erityisrahastot yhtenä unionin ulkoisen toiminnan rahoitusvälineiden täytäntöönpanoa koskevista yhteisistä säännöistä ja menettelyistä 11 päivänä maaliskuuta 2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 236/2014 (7) 4 artiklassa tarkoitettuna täytäntöönpanovälineenä.

               (13)

               Komissio vahvistaa jäsenvaltioiden aikomuksen rahoittaa 2 500 000 000 euroa kaikkiaan 3 000 000 000 euron määrästä. Komissio kehottaa jäsenvaltioita tekemään muodollisen sitoumuksen BKTL-kertoimeen perustuvasta rahoitusosuudestaan, joka esitetään liitteessä.

               (14)

               Komissio panee merkille, että EU:n vuoden 2015 talousarviossa on tällä hetkellä 2 300 000 000 euroa poikkeuksellisia muita tuloja ja ennakoimattomia tulleja. Ne ovat peräisin ennakoitua suuremmasta kilpailusakkojen, investointi- ja lainatulojen, uhkasakkojen, viivästyskorkojen ja tullien määrästä. Kyseinen 2 300 000 000 euron määrä sisältyy Euroopan parlamentin ja neuvoston hiljattain hyväksymään lisätalousarvioesitykseen 8/2015. Nämä vuoden 2015 talousarvion poikkeukselliset tulot vähennetään osuuksista, jotka jäsenvaltiot maksavat EU:n talousarvioon.

               (15)

               Jäsenvaltioiden rahoitusosuudet olisi sisällytettävä unionin talousarvioon ulkoisina käyttötarkoitukseensa sidottuina tuloina unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (8) 21 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   1 artikla
   Turkin-pakolaisavun koordinointivälineen perustaminen
   Tällä päätöksellä perustetaan Turkin-pakolaisavun koordinointiväline, jäljempänä ’väline’, Turkin auttamiseksi vastaamaan pakolaisten ja heitä vastaanottavien yhteisöjen välittömiin humanitaarisiin tarpeisiin ja kehitystarpeisiin ja kansallisten ja paikallisten viranomaisten auttamiseksi hallinnoimaan ja käsittelemään pakolaisvirroista johtuvia seurauksia.
   2 artikla
   Välineen tavoitteet
   1.   Välineellä pyritään koordinoimaan ja sujuvoittamaan unionin talousarviosta ja jäsenvaltioiden rahoitusosuuksilla rahoitettavia toimia.
   2.   Sen erityistavoitteena on lisätä pakolaisille ja heitä vastaanottaville yhteisöille Turkissa annettavan tuen tehokkuutta ja täydentävyyttä.
   3.   Komissio varmistaa, että kaikki unionin ulkoisen toiminnan rahoitusvälineillä rahoitettavat toimet sekä jäsenvaltioiden yksittäiset toimenpiteet täydentävät välineellä rahoitettavia toimia ja toimenpiteitä.
   3 artikla
   Tuen soveltamisala ja muoto
   1.   Komissio sovittaa unionin ja jäsenvaltioiden toimet yhteen asettamalla ensisijaisia tavoitteita ja koordinoimalla resurssien jakoa.
   Tässä tehtävässä se käyttää tämän päätöksen 5 artiklassa esitettyä mekanismia.
   2.   Välineellä koordinoidaan humanitaarisen avun, kehitysavun ja muun avun antamista pakolaisille ja heitä vastaanottaville yhteisöille sekä kansallisten ja paikallisten viranomaisten auttamista pakolaisvirroista johtuvien seurausten hallinnassa ja käsittelyssä.
   3.   Apu voidaan antaa avustuksina, paitsi jos rahoitettavan hankkeen luonne edellyttää muunmuotoista tukea asetuksen (EU) N:o 236/2014 4 artiklan mukaisesti.
   4.   Komissio varmistaa, että naisten ja miesten tasa-arvo ja sukupuolinäkökulma otetaan huomioon ja että niitä edistetään välineen eri täytäntöönpanovaiheissa.
   Komissio toteuttaa aiheelliset toimenpiteet, jotta välineellä tuettavaan hankkeeseen osallistumisessa ei syrjitä ketään sukupuolen, rodun tai etnisen alkuperän, uskonnon tai vakaumuksen, vammaisuuden, iän tai sukupuolisen suuntautuneisuuden perusteella.
   4 artikla
   Välineen resurssien yhteensovittaminen
   1.   Välineellä koordinoitava määrä on 3 000 000 000 euroa.
   2.   Koko määrästä 500 000 000 euroa rahoitetaan EU:n talousarviosta asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 84 artiklan 2 kohdan nojalla tehtävien yksittäisten rahoituspäätösten mukaisesti sekä EU:n varainhoitosääntöjen ja asianomaisessa perussäädöksessä asetettujen vaatimusten mukaisesti.
   3.   Rahoituslupauksiaan noudattaen jäsenvaltiot antavat 2 500 000 000 euroa tämän päätöksen liitteessä esitetyn jaottelun mukaisesti.
   5 artikla
   Ohjauskomitea
   1.   Välineen ohjauskomitea antaa strategista ohjausta avun koordinointiin.
   Se myös valvoo jatkuvasti välineen käyttöä.
   Ohjauskomiteassa on kaksi komission edustajaa ja yksi edustaja kustakin jäsenvaltiosta.
   Turkki osallistuu ohjauskomitean toimintaan neuvonantajana, jotta voidaan varmistaa toimien täydellinen koordinointi kentällä välitöntä humanitaarista apua lukuun ottamatta.
   Komission edustaja toimii ohjauskomitean puheenjohtajana.
   Varmistetaan, etteivät jäsenvaltioiden ja komission edustajat komiteassa ole asetuksessa (EU, Euratom) N:o 966/2012 määritellyssä eturistiriitatilanteessa.
   2.   Komissio tekee lopullisen päätöksen painopisteiden vahvistamisesta, toimien valinnasta ja varojen kohdentamisesta mahdollisuuksien mukaan konsensukseen pyrkien.
   3.   Komission ehdotuksesta ohjauskomitea laatii ja vahvistaa työjärjestyksensä kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen hyväksymispäivästä.
   4.   Komissio vastaa välineen sihteeristötehtävistä.
   6 artikla
   Täytäntöönpanojärjestelyt
   1.   Komissio valitsee toteutettavat toimet soveltamalla niitä koskeviin ehdotuksiin ennakkoarviointia ja koordinoi valittujen toimien täytäntöönpanoa.
   2.   Etusijalla on välitön humanitaarinen, kehitys- ja muu apu pakolaisille ja heitä vastaanottaville yhteisöille sekä kansallisten ja paikallisten viranomaisten auttaminen pakolaisvirroista johtuvien seurausten hallinnassa ja käsittelyssä.
   Turkin viranomaisia kuullaan kaikista muista toimista paitsi välittömästä humanitaarisesta avusta.
   Komissio järjestää säännöllisiä tapaamisia jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten ja Turkin viranomaisten kanssa.
   3.   Unionin talousarviosta rahoitettavat toimet ja toimenpiteet toteutetaan unionin varainhoitosääntöjen ja asianomaisen perussäädöksen vaatimusten mukaisesti.
   4.   Tämän päätöksen mukaisesti valittujen ja koordinoitujen toimien ja toimenpiteiden rahoittamiseen tarkoitetut jäsenvaltioiden maksuosuudet on sisällytettävä unionin talousarvioon ulkoisina käyttötarkoitukseensa sidottuina tuloina asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 21 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti. Komissio hallinnoi näitä rahoitusosuuksia joko suoraan asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 58 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tai välillisesti siirtämällä talousarvion toteutustehtäviä saman asetuksen 58 artiklan 1 kohdan c alakohdassa luetelluille tahoille, mukaan lukien jäsenvaltion yksityisoikeuden mukaiset elimet.
   5.   Välineellä koordinoitavat välittömät humanitaarisen avun toimet valitaan ja toteutetaan humanitaarista apua koskevassa eurooppalaisessa konsensuksessa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti.
   7 artikla
   Näkyvyys
   Välineen näkyvyyden varmistamiseksi komissio antaa tietoa välineellä tuettavista toimista ja edistää niitä.
   8 artikla
   Tiedotus, seuranta ja arviointi
   1.   Komissio tiedottaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle säännöllisesti välineen täytäntöönpanosta.
   2.   Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosittain kertomuksen välineen täytäntöönpanosta.
   3.   Komissio laatii välineestä arvion viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2019, ja jäsenvaltiot osallistuvat arviointiin täysipainoisesti.
   9 artikla
   Loppusäännökset
   1.   Väline otetaan käyttöön 1 päivänä tammikuuta 2016, ja sitä rahoitetaan vuosien 2016 ja 2017 talousarvioista. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle rahoitusosuuksiensa ajankohta, myös vuosien 2016 ja 2017 suunniteltu maksuaikataulu, viimeistään 21 päivänä joulukuuta 2015.
   2.   Komissio arvioi rahoituskapasiteettia sekä rahoituksen kestoa ja luonnetta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2016.

      Tehty Strasbourgissa 24 päivänä marraskuuta 2015.

            Komission puolesta

         Johannes HAHN

            Komission jäsen

      (1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 232/2014 Euroopan naapuruusvälineen perustamisesta (EUVL L 77, 15.3.2014, s. 27).

      (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 233/2014 kehitysyhteistyön rahoitusvälineen perustamisesta (EUVL L 77, 15.3.2014, s. 44).

      (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 231/2014 liittymistä valmistelevan tukivälineen (IPA II) perustamisesta (EUVL L 77, 15.3.2014, s. 11).

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 230/2014 vakautta ja rauhaa edistävän välineen perustamisesta (EUVL L 77, 15.3.2014, s. 1).

      (5)  EYVL L 163, 2.7.1996, s. 1.

      (6)  Neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien, Euroopan parlamentin ja Euroopan komission yhteinen julkilausuma humanitaarista apua koskevasta eurooppalaisesta konsensuksesta (EUVL C 25, 30.1.2008, s. 1).

      (7)  EUVL L 77, 15.3.2014, s. 95.

      (8)  EUVL L 298, 26.10.2012, s. 1.

      LIITE

                  Jäsenvaltio

                  1 % bruttokansan-tulosta (BKTL)
                  (euroa)

                  BKTL-kertoimeen perustuva osuus

                  Turkin-pakolaisavun koordinointivälineen maakohtainen rahoitusosuus
                  (euroa)

                  Belgia

                  4 044 908 000

                  2,88 %

                  72 055 025,81

                  Bulgaria

                  412 388 025

                  0,29 %

                  7 346 181,86

                  Tšekki

                  1 429 950 658

                  1,02 %

                  25 472 799,77

                  Tanska

                  2 691 551 852

                  1,92 %

                  47 946 662,36

                  Saksa

                  29 998 426 500

                  21,38 %

                  534 384 810,63

                  Viro

                  195 941 500

                  0,14 %

                  3 490 455,12

                  Irlanti

                  1 605 484 000

                  1,14 %

                  28 599 708,83

                  Kreikka

                  1 758 757 000

                  1,25 %

                  31 330 077,48

                  Espanja

                  10 723 591 000

                  7,64 %

                  191 027 490,92

                  Ranska

                  21 697 735 000

                  15,46 %

                  386 518 273,19

                  Kroatia

                  414 701 663

                  0,30 %

                  7 387 396,46

                  Italia

                  15 782 177 500

                  11,25 %

                  281 139 943,61

                  Kypros

                  162 048 000

                  0,12 %

                  2 886 684,40

                  Latvia

                  245 937 500

                  0,18 %

                  4 381 071,93

                  Liettua

                  363 756 951

                  0,26 %

                  6 479 879,52

                  Luxemburg

                  302 768 000

                  0,22 %

                  5 393 436,90

                  Unkari

                  1 028 794 578

                  0,73 %

                  18 326 701,09

                  Malta

                  79 473 735

                  0,06 %

                  1 415 726,15

                  Alankomaat

                  6 589 010 000

                  4,70 %

                  117 375 051,69

                  Itävalta

                  3 201 701 000

                  2,28 %

                  57 034 337,54

                  Puola

                  3 997 275 344

                  2,85 %

                  71 206 509,04

                  Portugali

                  1 708 890 500

                  1,22 %

                  30 441 767,55

                  Romania

                  1 517 506 692

                  1,08 %

                  27 032 502,06

                  Slovenia

                  366 916 000

                  0,26 %

                  6 536 154,06

                  Slovakia

                  737 276 500

                  0,53 %

                  13 133 667,62

                  Suomi

                  1 992 220 500

                  1,42 %

                  35 488 940,55

                  Ruotsi

                  4 301 727 510

                  3,07 %

                  76 629 947,27

                  Yhdistynyt kuningaskunta

                  22 990 023 751

                  16,38 %

                  409 538 796,60

                  Yhteensä

                  140 340 939 259

                  1

                  2 500 000 000,00


title: Neuvoston päätös (EU) 2015/1293, annettu 20 päivänä heinäkuuta 2015, ehdolliseen pääsyyn perustuvien ja ehdollisen pääsyn sisältävien palvelujen oikeussuojasta tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen tekemisestä Euroopan unionin puolesta

text:
               29.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 199/3

         NEUVOSTON PÄÄTÖS (EU) 2015/1293,
   annettu 20 päivänä heinäkuuta 2015,
   ehdolliseen pääsyyn perustuvien ja ehdollisen pääsyn sisältävien palvelujen oikeussuojasta tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen tekemisestä Euroopan unionin puolesta
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan yhdessä 218 artiklan 6 kohdan a alakohdan v alakohdan kanssa,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin hyväksynnän,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvosto valtuutti 16 päivänä heinäkuuta 1999 komission neuvottelemaan Euroopan neuvostossa Euroopan yhteisön puolesta ehdolliseen pääsyyn perustuvien ja ehdollisen pääsyn sisältävien palvelujen oikeussuojasta tehdyn yleissopimuksen.

               (2)

               Euroopan neuvosto hyväksyi 24 päivänä tammikuuta 2001 eurooppalaisen yleissopimuksen ehdolliseen pääsyyn perustuvien ja ehdollisen pääsyn sisältävien palvelujen oikeussuojasta, jäljempänä ’yleissopimus’, ja se tuli voimaan 1 päivänä heinäkuuta 2003.

               (3)

               Yleissopimuksella otetaan käyttöön lähes samanlaiset sääntelypuitteet kuin ne, joista on säädetty Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/84/EY (1).

               (4)

               Yleissopimus allekirjoitettiin unionin puolesta 21 päivänä joulukuuta 2011 (2).

               (5)

               Yleissopimuksen tekemisellä edistettäisiin direktiivin 98/84/EY säännöksiä vastaavien säännösten soveltamisen laajentamista unionin rajojen ulkopuolelle sekä luotaisiin ehdolliseen pääsyyn perustuvia palveluja koskeva lainsäädäntö, jota sovellettaisiin kaikkialla Euroopassa.

               (6)

               Yleissopimus olisi hyväksyttävä unionin puolesta,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Hyväksytään ehdolliseen pääsyyn perustuvien ja ehdollisen pääsyn sisältävien palvelujen oikeussuojasta tehty eurooppalainen yleissopimus (3) unionin puolesta.
   2 artikla
   Neuvoston puheenjohtaja valtuutetaan nimeämään yksi tai useampi henkilö, jolla on oikeus tallettaa unionin puolesta yleissopimuksen 12 artiklassa tarkoitettu hyväksymiskirja osoituksena unionin suostumuksesta tulla yleissopimuksen sitomaksi.
   3 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

      Tehty Brysselissä 20 päivänä heinäkuuta 2015.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         F. MOGHERINI

      (1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/84/EY, annettu 20 päivänä marraskuuta 1998, ehdolliseen pääsyyn perustuvien tai ehdollisen pääsyn sisältävien palvelujen oikeussuojasta (EUVL L 320, 28.11.1998, s. 54).

      (2)  Yleissopimus allekirjoitettiin ehdolliseen pääsyyn perustuvien ja ehdollisen pääsyn sisältävien palvelujen oikeussuojaa koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen allekirjoittamisesta unionin puolesta 29 päivänä marraskuuta 2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/853/EU (EUVL L 336, 20.12.2011, s. 1) perusteella. Kyseinen päätös on sittemmin korvattu ehdolliseen pääsyyn perustuvien ja ehdollisen pääsyn sisältävien palvelujen oikeussuojasta tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan unionin puolesta 14 päivänä huhtikuuta 2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/243/EU (EUVL L 128, 30.4.2014, s. 61).

      (3)  Yleissopimuksen teksti on julkaistu
         Euroopan unionin virallisessa lehdessä L 336, 20.12.2011, s. 2.

      LIITE

         EU:N ILMOITUS
          (1)

      Täysin tunnustaen ehdolliseen pääsyyn perustuvien ja ehdollisen pääsyn sisältävien palvelujen oikeussuojasta tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen tavoitteet unioni ilmaisee yksinomaisen toimivaltansa perusteella huolensa yleissopimuksen 9 artiklan ja 10 artiklan 3 kohdan soveltamisesta unionin liityttyä yleissopimukseen.
      Tämä ilmoitus ei rajoita äänestysmenettelyjä Euroopan neuvoston ministerikomiteassa.

         (1)  Toimitetaan Euroopan neuvoston pääsihteerille yleissopimuksen hyväksymiskirjan tallettamisen yhteydessä.


Avis juridique important

|

32000D0634

2000/634/EY: Neuvoston päätös, tehty 9 päivänä lokakuuta 2000, alueiden komitean brittijäsenen nimeämisestä

Virallinen lehti nro L 269 , 21/10/2000 s. 0047 - 0047

Neuvoston päätös,tehty 9 päivänä lokakuuta 2000,alueiden komitean brittijäsenen nimeämisestä(2000/634/EY)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 263 artiklan,ottaa huomioon alueiden komitean jäsenten ja varajäsenten nimeämisestä 26 päivänä tammikuuta 1998 tehdyn neuvoston päätöksen(1),sekä katsoo, että alueiden komiteassa on vapautunut varsinaisen jäsenen paikka Lewis Shand SMITHin erottua, mikä on annettu neuvostolle tiedoksi 10 päivänä heinäkuuta 2000,ottaa huomioon Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen ehdotuksen,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:Ainoa artiklaNimetään Hugh HALCRO-JOHNSTON alueiden komitean varsinaiseksi jäseneksi Lewis Shand SMITHin tilalle tämän jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 25 päivään tammikuuta 2002 saakka.Tehty Luxemburgissa 9 päivänä lokakuuta 2000.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaH. Védrine(1) EYVL L 28, 4.2.1998, s. 19.


title: Päätös nimetyn komission valitsemisesta

text:
Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

31999D0064(01)

Päätös nimetyn komission valitsemisesta

Virallinen lehti nro 054 , 25/02/2000 s. 0051 - 0051

		Päätös nimetyn komission valitsemisestab) B5-0064/1999Keskiviikko 15. syyskuuta 1999Euroopan parlamentti, joka- ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 214 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan, EHTY:n perustamissopimuksen 10 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan ja Euratomin perustamissopimuksen 127 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan,- ottaa huomioon työjärjestyksen 32 artiklan 2 kohdan ja 33 artiklan 4 kohdan,- ottaa huomioon Romano Prodin nimeämisen komission puheenjohtajaksi jäsenvaltioiden hallitusten toimesta 24. maaliskuuta 1999,- ottaa huomioon jäsenvaltioiden hallitusten edustajien yhteisellä sopimuksella puheenjohtajaksi nimetyn kanssa 19. heinäkuuta 1999 tekemän päätöksen niiden henkilöiden nimeämisestä, jotka jäsenvaltioiden hallitukset aikovat nimittää Euroopan yhteisöjen komission jäseniksi (C5-0050/1999),- ottaa huomioon komission puheenjohtajaksi nimetyn Romano Prodin 21. heinäkuuta 1999 antaman lausuman komission jäseniksi nimettyjen esittelyn johdosta,- ottaa huomioon komission jäseniksi nimettyjen kuulemistilaisuudet parlamentin asianomaisissa valiokunnissa,- ottaa huomioon poliittisten ryhmien puheenjohtajakokouksen ja komission puheenjohtajaksi nimetyn Romano Prodin 7. syyskuuta 1999 käymät keskustelut,- ottaa huomioon komission puheenjohtajaksi nimetyn 14. syyskuuta 1999 esittelemän nimetyn komission ohjelman,1. vahvistaa hyväksyvänsä Romano Prodin nimityksen komission puheenjohtajaksi toimikaudesta jäljellä olevaksi ajaksi 22 päivään tammikuuta 2000;2. hyväksyy komission nimittämisen toimikaudesta jäljellä olevaksi ajaksi 22 päivään tammikuuta 2000;3. hyväksyy Romano Prodin nimityksen komission puheenjohtajaksi 23 päivänä tammikuuta 2000 alkavaksi ja 22 päivänä tammikuuta 2005 päättyväksi toimikaudeksi;4. hyväksyy komission nimittämisen 23 päivänä tammikuuta 2000 alkavaksi ja 22 päivänä tammikuuta 2005 päättyväksi toimikaudeksi;5. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen jäsenvaltioiden hallituksille.--------------------------------------------------


Avis juridique important

|

31995D0436

95/436/EY: Neuvoston päätös, tehty 23 päivänä lokakuuta 1995, varajäsenen nimeämisestä alueiden komiteaan

Virallinen lehti nro L 257 , 27/10/1995 s. 0036 - 0036

NEUVOSTON PÄÄTÖS,tehty 23 päivänä lokakuuta 1995,varajäsenen nimeämisestä alueiden komiteaan (95/436/EY) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 198 a artiklan,ottaa huomioon jäsenten ja varajäsenten nimeämisestä alueiden komiteaan 26 päivänä tammikuuta 1994 alkaneeksi ja 25 päivänä tammikuuta 1998 päättyväksi toimikaudeksi 26 päivänä tammikuuta 1994 tehdyn neuvoston päätöksen 94/65/EY (1),sekä katsoo, ettäkomiteassa on vapautunut varajäsenen paikka Juan José GARCÍA ESCRIBANOn erottua, mistä ilmoitettiin neuvostolle 12 päivänä heinäkuuta 1995, jaEspanjan hallituksen ehdotus on otettava huomioon,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:Ainoa artikla Antonio GÓMEZ FAYRÉN nimetään alueiden komitean varajäseneksi Juan José GARCÍA ESCRIBANOn tilalle tämän jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 25 päivään tammikuuta 1998 saakka.Tehty Luxemburgissa 23 päivänä lokakuuta 1995.Neuvoston puolestaP. SOLBES MIRAPuheenjohtaja(1) EYVL N:o L 31, 4.2.1994, s. 29


title: 2011/842/EU: Neuvoston päätös, annettu 13 päivänä joulukuuta 2011 , Schengenin säännöstön määräysten täysimääräisestä soveltamisesta Liechtensteinin ruhtinaskunnassa

text:
               16.12.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 334/27

         NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   annettu 13 päivänä joulukuuta 2011,
   Schengenin säännöstön määräysten täysimääräisestä soveltamisesta Liechtensteinin ruhtinaskunnassa
   (2011/842/EU)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin, Euroopan yhteisön, Sveitsin valaliiton ja Liechtensteinin ruhtinaskunnan välisen pöytäkirjan Liechtensteinin ruhtinaskunnan liittymisestä Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton väliseen sopimukseen Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen (1) ja erityisesti sen 10 artiklan 1 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Mainitun pöytäkirjan 10 artiklan 1 kohdan mukaan Liechtensteinin ruhtinaskunta saattaa Schengenin säännöstön määräykset voimaan asiaa koskevan neuvoston päätöksen nojalla neuvoston vakuututtua siitä, että Liechtenstein on täyttänyt kaikki kyseisen säännöstön täytäntöönpanolle asetetut edellytykset.

               (2)

               Neuvosto tarkisti, että Liechtensteinin ruhtinaskunta on täyttänyt ennakkoedellytykset Schengenin säännöstön kyseessä olevan tietosuojaa koskevan osan soveltamiseksi, ja päätti päätöksellä 2011/352/EU (2) Schengenin tietojärjestelmää koskevien Schengenin säännöstön määräysten soveltamisesta Liechtensteiniin 9 päivästä kesäkuuta 2011.

               (3)

               Neuvosto on tarkistanut pysyvän Schengenin arviointi- ja soveltamiskomitean perustamisesta 16 päivänä syyskuuta 1998 tehdyn toimeenpanevan komitean päätöksessä (SCH/Com-ex (98) 26 def.) (3) esitettyjen sovellettavien Schengen-arviointimenettelyjen mukaisesti, että Liechtensteinin ruhtinaskunta on täyttänyt Schengenin säännöstön soveltamiseksi vaaditut edellytykset kaikilla muilla Schengenin säännöstön aloilla.

               (4)

               Neuvosto totesi 13 päivänä joulukuuta 2011, että Liechtensteinin ruhtinaskunta on täyttänyt kutakin mainittua alaa koskevat edellytykset.

               (5)

               On mahdollista asettaa päivämäärä, josta alkaen Liechtensteinin ruhtinaskunnan on täysimääräisesti sovellettava Schengenin säännöstöä, eli päivämäärä, josta alkaen Liechtensteinin ruhtinaskunnan sisäiset henkilöä koskevat rajatarkastukset olisi lopetettava.

               (6)

               Päätöksessä 2011/352/EU säädetyt Schengenin tietojärjestelmän käyttöä koskevat rajoitukset olisi lopetettava kyseisestä päivämäärästä alkaen.

               (7)

               Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välillä niistä perusteista ja menettelyistä, joilla ratkaistaan jäsenvaltiossa tai Sveitsissä jätetyn turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastaava valtio, tehdyn sopimuksen (4) 15 artiklan mukaisesti ja Liechtensteinin ruhtinaskunnan liittymistä Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton väliseen sopimukseen niistä perusteista ja menettelyistä, joilla ratkaistaan jäsenvaltiossa tai Sveitsissä jätetyn turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva valtio, koskevan Euroopan yhteisön, Sveitsin valaliiton ja Liechtensteinin ruhtinaskunnan välisen pöytäkirjan (5) 8 artiklan mukaisesti, viimeksi mainittua sopimusta on sovellettu 7 päivästä maaliskuuta 2011.

               (8)

               Liechensteinin ruhtinaskunnan ja Tanskan kuningaskunnan välisessä Brysselissä 18 päivänä maaliskuuta 2011 allekirjoitetussa sopimuksessa, joka koskee Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen V osaston alaan kuuluviin määräyksiin perustuvaa Schengenin säännöstön täytäntöönpanoa, soveltamista ja kehittämistä, määrätään, että se saatetaan voimaan samana päivänä, jona kyseisen pöytäkirjan 2 artiklassa tarkoitetut määräykset saatetaan voimaan Liechtensteinin ruhtinaskunnan osalta.

               (9)

               Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen tehdyn Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen sopimuksen (6) 15 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaan sekä ottaen huomioon sen, että Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta soveltaa Schengenin säännöstön osien voimaansaattamisesta Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneessä kuningaskunnassa 22 päivänä joulukuuta 2004 tehdyn neuvoston päätöksen 2004/926/EY (7) mukaisesti Schengenin säännöstöä osittain, ja erityisesti kyseisen päätöksen 1 artiklan ensimmäisen alakohdan, ainoastaan osaa Schengenin säännöstön määräyksistä, joita sovelletaan Liechtensteinin ruhtinaskuntaan sen suhteissa Schengenin säännöstöä täysimääräisesti soveltaviin jäsenvaltioihin, sovelletaan Liechtensteinin ruhtinaskunnan suhteissa Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneeseen kuningaskuntaan.

               (10)

               Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen tehdyn Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen sopimuksen 15 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan mukaan ja ottaen huomioon sen, että Kyproksen tasavalta sekä Bulgarian tasavalta ja Romania soveltavat Schengenin säännöstöä osittain, ensiksi mainittu vuoden 2003 liittymisasiakirjan 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja viimeksi mainitut vuoden 2005 liittymisasiakirjan 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ainoastaan sitä osaa Schengenin säännöstöstä, jota sovelletaan kyseisissä jäsenvaltioissa, olisi sovellettava myös Liechtensteinin ruhtinaskuntaan sen suhteissa mainittuihin jäsenvaltioihin,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   1.   Kaikkia Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen tehdyn Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen sopimuksen liitteissä A ja B tarkoitettuja ja mainitun sopimuksen pöytäkirjan liitteessä lueteltuja määräyksiä ja mahdollisia säädöksiä, jotka kehittävät edelleen yhtä tai useampaa edellä mainituista määräyksistä, on sovellettava Liechtensteinin ruhtinaskuntaan sen suhteissa Belgian kuningaskuntaan, Tšekin tasavaltaan, Tanskan kuningaskuntaan, Saksan liittotasavaltaan, Viron tasavaltaan, Kreikan tasavaltaan, Espanjan kuningaskuntaan, Ranskan tasavaltaan, Italian tasavaltaan, Latvian tasavaltaan, Liettuan tasavaltaan, Luxemburgin suuherttuakuntaan, Unkariin, Maltaan, Alankomaiden kuningaskuntaan, Itävallan tasavaltaan, Puolan tasavaltaan, Portugalin tasavaltaan, Slovenian tasavaltaan, Slovakian tasavaltaan, Suomen tasavaltaan ja Ruotsin kuningaskuntaan 19 päivästä joulukuuta 2011.
   Kaikki Schengenin tietojärjestelmän käyttöä koskevat rajoitukset poistetaan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen jäsenvaltioiden osalta edellä mainitusta päivämäärästä alkaen.
   2.   Niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, jotka Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin kuningaskunta ovat saattaneet voimaan päätöksen 2004/926/EY 1 artiklan perusteella, ja mahdollisia säädöksiä, jotka kehittävät edelleen yhtä tai useampaa edellä mainituista määräyksistä, on sovellettava Liechtensteinin ruhtinaskuntaan sen suhteissa Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin kuningaskuntaan 19 päivästä joulukuuta 2011 alkaen.
   3.   Schengenin säännöstön määräyksiä, joita sovelletaan Kyproksen tasavaltaan vuoden 2003 liittymisasiakirjan 3 artiklan 1 kohdan perusteella ja Bulgarian tasavaltaan ja Romaniaan vuoden 2005 liittymisasiakirjan 4 artiklan 1 kohdan perusteella, ja mahdollisia säännöksiä, jotka kehittävät edelleen yhtä tai useampaa edellä mainituista määräyksistä, on sovellettava Liechtensteinin ruhtinaskuntaan sen suhteissa Kyproksen tasavaltaan, Bulgarian tasavaltaan ja Romaniaan 19 päivästä joulukuuta 2011 alkaen.
   2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Brysselissä 13 päivänä joulukuuta 2011.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         M. CICHOCKI

      (1)  EUVL L 160, 18.6.2011, s. 21.

      (2)  EUVL L 160, 18.6.2011, s. 84.

      (3)  EYVL L 239, 22.9.2000, s. 138.

      (4)  EUVL L 53, 27.2.2008, s. 5.

      (5)  EUVL L 160, 18.6.2011, s. 39.

      (6)  EUVL L 53, 27.2.2008, s. 52.

      (7)  EYVL L 395, 31.12.2004, s. 70.


title: 2009/78/EY: Komission päätös, tehty 23 päivänä tammikuuta 2009 , Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitean perustamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               29.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 25/23

      KOMISSION PÄÄTÖS,
   tehty 23 päivänä tammikuuta 2009,
   Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitean perustamisesta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2009/78/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komissio hyväksyi osana niin kutsuttua Lamfalussyn prosessia 5 päivänä marraskuuta 2003 päätöksen 2004/5/EY (1) Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitean, jäljempänä ’komitean’, perustamisesta. Komitea aloitti toimintansa 1 päivänä tammikuuta 2004, ja se toimii riippumattomana elimenä, joka pohtii pankkitoiminnan sääntelyyn ja valvontaan liittyviä asioita, keskustelee niistä ja antaa niitä koskevia neuvoja komissiolle.

               (2)

               Neuvoston direktiivien 73/239/ETY, 85/611/ETY, 91/675/ETY, 92/49/ETY ja 93/6/ETY sekä direktiivien 94/19/EY, 98/78/EY, 2000/12/EY, 2001/34/EY, 2002/83/EY ja 2002/87/EY muuttamisesta rahoituspalvelualan komiteajärjestelmän uudistamiseksi 9 päivänä maaliskuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/1/EY (2) mukaisesti komissio tarkasteli vuonna 2007 Lamfalussyn prosessia ja esitti arviointinsa 20 päivänä marraskuuta 2007 annetussa tiedonannossa (3)”Lamfalussy-prosessin uudelleentarkastelu – Valvonnan lähentäminen”.

               (3)

               Tiedonannossa komissio korostaa Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean, Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitean ja Euroopan vakuutus- ja työeläkevalvontaviranomaisten komitean, jäljempänä ’valvontaviranomaisten komiteat’, merkitystä Euroopan yhä yhdentyneemmillä rahoitusmarkkinoilla. Komissio katsoo tarpeelliseksi laatia selkeät puitteet komiteoiden yhteistyölle valvonnan lähentämisessä.

               (4)

               Neuvosto kehottaa Lamfalussyn prosessin toimivuuden uudelleentarkastelun yhteydessä komissiota selventämään valvontaviranomaisten komiteoiden roolia ja tarkastelemaan kaikkia eri vaihtoehtoja komiteoiden toiminnan tehostamiseksi, horjuttamatta kuitenkaan nykyistä toimielinjärjestelmän tasapainoa tai vähentämättä valvojien vastuuta (4).

               (5)

               Maaliskuun 13 ja 14 päivänä 2008 kokoontunut Eurooppa-neuvosto kehottaa pikaisesti parantamaan valvontakomiteoiden toimintaa (5).

               (6)

               Neuvosto kehotti 14 päivänä toukokuuta 2008 (6) komissiota tarkistamaan komission päätöksiä valvontaviranomaisten komiteoiden perustamisesta, jotta se varmistaisi niiden toimeksiantojen ja tehtävien yhtenäisyyden ja johdonmukaisuuden sekä lisäisi niiden panosta valvontaviranomaisten yhteistyöhön ja valvontamenettelyjen lähentämiseen. Neuvosto totesi, että komiteoille voitaisiin antaa erityisiä tehtäviä valvontaviranomaisten yhteistyön ja valvontamenettelyjen lähentämiseksi ja niiden aseman vahvistamiseksi rahoitusalan vakauteen kohdistuvien riskien arvioinnissa. Komitean aseman ja tehtävien määrittelemiseksi tarvitaan siksi nykyistä tiukempi oikeudellinen kehys.

               (7)

               Komitean kokoonpanon olisi heijastettava pankkivalvonnan järjestämistä, ja siinä olisi otettava huomioon myös keskuspankkien merkitys pankkialan yleiselle vakaudelle kansallisella ja yhteisön tasolla. Eri osallistujaryhmien oikeudet olisi määriteltävä selkeästi. Erityisesti kunkin jäsenvaltion toimivaltaisille valvontaviranomaisille olisi varattava oikeus toimia puheenjohtajana ja oikeus äänestää. Yksittäisiä valvottuja laitoksia koskeviin luottamuksellisiin keskusteluihin osallistuminen olisi tarvittaessa rajoitettava toimivaltaisiin valvontaviranomaisiin ja keskuspankkeihin, joille on annettu erityinen toiminnallinen vastuu kyseisten yksittäisten valvonnanalaisten laitosten valvonnasta.

               (8)

               Komitean tehtävänä on toimia riippumattomana neuvonantajaryhmänä, joka avustaa komissiota pankkivalvonnassa.

               (9)

               Komitean toimeksiantoon pitäisi kuulua rahoitusalan ryhmittymien valvonta. Jotta voidaan välttää päällekkäinen työ ja epäjohdonmukaisuudet ja varmistaa, että komitealla on tuoreet tiedot alan viimeisimmästä kehityksestä ja mahdollisuus tiedonvaihtoon, Euroopan vakuutus- ja työeläkevalvontaviranomaisten komitean kanssa tehtävän, rahoitusalan ryhmittymien valvontaa koskevan yhteistyön olisi tapahduttava rahoitusalan ryhmittymiä käsittelevässä sekakomiteassa.

               (10)

               Komitean olisi myös pyrittävä edistämään yhteisön lainsäädännön yhdenmukaista täytäntöönpanoa ja varmistamaan, että valvontaviranomaiset soveltavat lainsäädäntöä johdonmukaisesti.

               (11)

               Komitealla ei ole sääntelyvaltuuksia yhteisön tasolla. Sen tehtävänä on suorittaa vertaisarviointeja, edistää parhaita käytänteitä ja antaa ohjeita, suosituksia ja normeja, joilla pyritään lisäämään alan toimintatapojen lähentymistä yhteisössä.

               (12)

               Kahden- ja monenvälisen valvontayhteistyön lujittaminen perustuu valvontaviranomaisten keskinäiseen ymmärrykseen ja luottamukseen. Komitean olisi myötävaikutettava tällaisen yhteistyön parantamiseen.

               (13)

               Komitean olisi myös edistettävä valvonnassa käytettyjen toimintatapojen lähentymistä yhteisössä. Tämän tavoitteen täsmentämiseksi olisi laadittava ohjeellinen ja avoin luettelo komitealle kuuluvista tehtävistä.

               (14)

               Valvontaviranomaisten ja erityisesti valvontakollegioiden jäsenten välisten mahdollisten useita valtioita koskevien riita-asioiden ratkaisemiseksi komitean välityksellä olisi oltava käytössä vapaaehtoinen ja ohjeellinen sovittelumenettely.

               (15)

               Komitean asiantuntemuksen hyödyntämiseksi valvontaviranomaisilla pitäisi olla mahdollisuus saattaa komitean käsiteltäväksi kysymyksiä ohjeellista lausuntoa varten, tämän kuitenkaan rajoittamatta valvontaviranomaisten valtuuksien soveltamista.

               (16)

               Valvontaviranomaisten välinen tietojenvaihto on olennainen osa niiden tehtäviä ja keskeinen tekijä pankkiryhmien tehokkaan valvonnan ja rahoitusalan vakauden edistämisessä. Vaikka pankkialan lainsäädännössä asetetaan valvontaviranomaisten yhteistyölle ja tiedonvaihdolle selkeät oikeudelliset velvoitteet, komitean tulisi helpottaa päivittäistä tiedonvaihtoa näiden välillä, noudattaen kuitenkin sovellettavia luottamuksellisuutta koskevia säännöksiä.

               (17)

               Valvontatehtävien päällekkäisyyden välttämiseksi ja siten valvontaprosessin tehostamiseksi sekä pankkiryhmille aiheutuvan rasituksen vähentämiseksi komitean olisi helpotettava valvontaviranomaisten välistä tehtävänjakoa erityisesti asiaa koskevassa lainsäädännössä määritellyissä tapauksissa.

               (18)

               Valvontaviranomaisten kollegioiden lähentymisen ja johdonmukaisuuden edistämiseksi ja siten niiden tasapuolisten toimintaedellytysten varmistamiseksi komitean olisi valvottava kollegioiden toimintaa rajoittamatta kuitenkaan kollegion jäsenten riippumattomuutta.

               (19)

               Valvontaraporttien laadukkuus, vertailukelpoisuus ja johdonmukaisuus ovat yhteisön valvontajärjestelyjen kustannustehokkuuden ja useissa maissa toimivien instituutioiden velvoitetaakan kannalta olennaisia. Komitean olisi myötävaikutettava päällekkäisyyksien ja kaksinkertaisen työn välttämiseen ja valvontatietojen vertailukelpoisuuden ja asianmukaisen laadun edistämiseen.

               (20)

               Yhteisön rahoitusjärjestelmät ovat kiinteästi sidoksissa toisiinsa, ja yhden jäsenvaltion tapahtumilla saattaa olla huomattavia vaikutuksia muiden jäsenvaltioiden rahoituslaitoksiin ja -markkinoihin. Rahoitusalan ryhmittymien lukumäärän kasvu ja pankki-, arvopaperi- ja vakuutusalalla toimivien yritysten toimintojen erojen hämärtyminen asettavat valvonnalle lisähaasteita niin kansallisella kuin yhteisön tasolla. Rahoitusalan vakauden turvaamiseksi tämän komitean, Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean ja Euroopan vakuutus- ja työeläkevalvontaviranomaisten komitean tasolla tarvitaan järjestelmä, jotta mahdolliset rajojen yli ja eri aloille ulottuvat riskit voitaisiin tunnistaa ajoissa ja niistä voidaan tarvittaessa tiedottaa komissiolle ja muille komiteoille. Komitean olisi myös huolehdittava siitä, että jäsenvaltioiden valtiovarainministeriöt ja kansalliset keskuspankit saavat tarvittavan tiedon. Komitealla on tärkeä tehtävä pankkialan riskien tunnistamisessa ja sen varmistamisessa, että komissio saa tilanteesta säännöllisesti tietoa. Myös neuvoston olisi saatava tietoa arvioinneista. Komitean olisi myös tehtävä yhteistyötä Euroopan parlamentin kanssa ja annettava tälle säännöllisesti tietoa pankkialan tilanteesta. Komitea ei saisi tällaisissa tapauksissa ilmaista tietoja yksittäisistä valvonnanalaisista yrityksistä.

               (21)

               Sen varmistamiseksi, että monialaisia kysymyksiä käsitellään asiaankuuluvalla tavalla, komitean toimintaa olisi yhteensovitettava Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean, Euroopan vakuutus- ja työeläkevalvontaviranomaisten komitean ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän pankkivalvontakomitean toiminnan kanssa. Tämä on erityisen tärkeää mahdollisten rahoitusalan vakauteen kohdistuvien eri aloille ulottuvien riskien käsittelyssä.

               (22)

               Rahoituspalvelujen maailmanlaajuistuminen ja kansainvälisten standardien yhä suurempi merkitys huomioon ottaen komitean olisi myös edistettävä vuoropuhelua ja yhteistyötä yhteisön ulkopuolisten valvontaviranomaisten kanssa.

               (23)

               Komitean vastuu yhteisön toimielimiin nähden on erittäin tärkeää, ja sen pitäisi olla tarkkaan määritelty ja vakiintunut, tarkastajien riippumattomuutta kuitenkin kunnioittaen.

               (24)

               Komitean olisi laadittava oma työjärjestyksensä, kunnioitettava täysin toimielinten oikeuksia ja otettava huomioon perustamissopimuksessa määrätty toimielinten välinen tasapaino. Komitean toimintakehyksen vahvistaminen edellyttää myös työskentelymenetelmien parantamista. Jos komiteassa ei päästä yhteisymmärrykseen, päätökset olisi tehtävä määräenemmistöllä perustamissopimuksessa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.

               (25)

               Oikeusvarmuuteen ja selkeyteen liittyvistä syistä päätös 2004/5/EY olisi kumottava,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   1 artikla
   Perustetaan riippumaton neuvoa-antava ryhmä, jonka hoitaa pankkivalvontaa yhteisössä ja jonka nimi on Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitea, jäljempänä ’komitea’.
   2 artikla
   Komitean tehtävänä on neuvoa komissiota erityisesti pankkialaan ja rahoitusalan ryhmittymiin sovellettavia täytäntöönpanotoimenpiteitä koskevien ehdotusten valmistelussa joko omasta aloitteestaan tai komission pyynnöstä.
   Kysyessään komitean neuvoa komissio voi asettaa määräajan, johon mennessä komitean on annettava lausuntonsa. Määräaika vahvistetaan asian kiireellisyyden perusteella.
   3 artikla
   Komitea täyttää sille asetetut tehtävät ja pyrkii myös edistämään yhteisön lainsäädännön yhdenmukaista täytäntöönpanoa antamalla ohjeita, suosituksia ja normeja.
   4 artikla
   1.   Komitea lujittaa kansallisten valvontaviranomaisten välistä yhteistyötä pankkialalla ja edistää jäsenvaltioiden valvontakäytänteiden ja lähestymistapojen lähentymistä yhteisössä. Tätä varten sillä on muun muassa seuraavat tehtävät:

               a)

               sovitella tai helpottaa sovittelua valvontaviranomaisten välillä asiaa koskevassa lainsäädännössä määritellyissä tapauksissa tai valvontaviranomaisen pyynnöstä;

               b)

               antaa lausuntoja valvontaviranomaisille asiaa koskevassa lainsäädännössä määritellyissä tapauksissa tai näiden pyynnöstä;

               c)

               edistää valvontaviranomaisten kahdenvälistä ja monenvälistä tehokasta tietojenvaihtoa noudattaen sovellettavia luottamuksellisuutta koskevia säännöksiä;

               d)

               helpottaa valvontaviranomaisten tehtävänjakoa erityisesti määrittelemällä siirrettäväksi sopivat tehtävät ja edistämällä parhaita käytänteitä;

               e)

               varmistaa valvontaviranomaisten kollegioiden tehokas ja johdonmukainen toiminta erityisesti laatimalla suuntaviivoja kollegioiden operatiivista toimintaa varten, valvomalla eri kollegioiden käytänteiden yhtenäisyyttä ja jakamalla parhaita käytänteitä;

               f)

               edistää yhteisten korkealaatuisten standardien laatimista valvontaa koskeville kertomuksille;

               g)

               valvoa antamiensa ohjeiden, suositusten ja normien käytännön soveltamista.

         2.   Komitea tarkastelee jäsenvaltioiden valvontakäytänteitä ja arvioi säännöllisesti niiden lähentymistä. Komitea raportoi vuosittain saavutetusta edistyksestä ja yksilöi jäljellä olevat esteet.
   3.   Komitea laatii uusia käytännön työvälineitä yhteisten valvontakäytänteiden lähentämiseen.
   5 artikla
   1.   Komissio seuraa ja arvioi pankkialan kehitystä ja tarvittaessa tiedottaa siihen liittyvistä näkökohdista Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitealle, Euroopan vakuutus- ja työeläkevalvontaviranomaisten komitealle sekä komissiolle. Komitea huolehtii siitä, että jäsenvaltioiden valtiovarainministeriöt ja kansalliset keskuspankit saavat tietoa mahdollisista tai lähestyvistä ongelmista.
   2.   Komitea toimittaa komissiolle vähintään kahdesti vuodessa arvioinnit mikrotason vakavaraisuusvalvonnan kehityssuuntauksista, mahdollisista riskeistä sekä pankkialan haavoittuvuudesta.
   Komitea esittää arvioinneissa merkittävimpien riski- ja haavoittuvuustekijöiden luokittelun, arvioi missä määrin tällaiset riski- ja haavoittuvuustekijät uhkaavat rahoitusalan vakautta ja ehdottaa tarvittaessa ennalta ehkäiseviä tai korjaavia toimia.
   Arvioinneista tiedotetaan neuvostolle.
   3.   Komitealla on oltava käytössään menettelyt, joilla varmistetaan, että valvontaviranomaiset voivat toimia nopeasti tilanteen vaatimalla tavalla. Tarvittaessa komitea avustaa yhteisön valvontaviranomaisia yhteisen arvioinnin laatimisessa sellaisista riski- ja haavoittuvuustekijöistä, joilla saattaa olla kielteisiä vaikutuksia yhteisön rahoitusjärjestelmän vakauteen.
   4.   Komitea varmistaa Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean, Euroopan vakuutus- ja työeläkevalvontaviranomaisten komitean sekä Euroopan keskuspankkijärjestelmän pankkivalvontakomitean kanssa tehtävällä tiiviillä yhteistyöllä, että eri alojen kehityssuuntaukset sekä riski- ja haavoittuvuustekijät otetaan asiaankuuluvalla tavalla huomioon.
   6 artikla
   1.   Komitea edistää yhteisten valvontakäytänteiden kehittämistä pankkialalla ja muilla aloilla tiiviissä yhteistyössä Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean ja Euroopan vakuutus- ja työeläkevalvontaviranomaisten komitean kanssa.
   2.   Komitea laatii tätä varten alakohtaisia ja monialaisia koulutusohjelmia, helpottaa henkilöstövaihtoa ja kannustaa toimivaltaisia viranomaisia hyödyntämään paremmin henkilöstön väliaikaista siirtoa koskevia järjestelyjä, yhteisiä tutkimusryhmiä ja valvontakäyntejä sekä muita olemassa olevia työvälineitä.
   3.   Komitea kehittää tarvittaessa uusia välineitä yhteisten valvontakäytänteiden edistämiseksi.
   4.   Komitea lujittaa yhteistyötä kolmansien maiden valvontaviranomaisten kanssa erityisesti kehottamalla näitä osallistumaan yhteisiin koulutusohjelmiin.
   7 artikla
   1.   Komitean jäsenet ovat seuraavien organisaatioiden korkean tason edustajia:

               a)

               luottolaitosten valvonnasta vastaavat toimivaltaiset kansalliset viranomaiset, jäljempänä ’toimivaltaiset valvontaviranomaiset’;

               b)

               kansalliset keskuspankit, joille on annettu erityinen toiminnallinen vastuu yksittäisten luottolaitosten valvonnasta yhdessä toimivaltaisten valvontaviranomaisten kanssa;

               c)

               keskuspankit, jotka eivät ole suoraan mukana yksittäisten luottolaitosten valvonnassa, mukaan lukien Euroopan keskuspankki.

         2.   Kukin jäsenvaltio nimeää korkean tason edustajat, jotka osallistuvat komitean kokouksiin. Euroopan keskuspankki nimeää korkean tason edustajan, joka osallistuu komitean kokouksiin.
   3.   Komissio on läsnä komitean kokouksissa ja nimeää korkean tason edustajan osallistumaan sen keskusteluihin.
   4.   Komitea valitsee puheenjohtajan toimivaltaisten valvontaviranomaisten edustajista.
   5.   Komitea voi kutsua kokouksiinsa asiantuntijoita ja tarkkailijoita.
   8 artikla
   1.   Komitean jäsenet eivät saa ilmaista tietoja, joita koskee salassapitovelvollisuus. Kaikkien keskusteluihin osallistuvien on noudatettava sovellettavia salassapitoa koskevia sääntöjä.
   2.   Kun jotakin esityslistan kohtaa koskevassa keskustelussa vaihdetaan luottamuksellisia tietoja valvotusta laitoksesta, keskusteluun osallistuminen voidaan rajoittaa valvontaan suoraan osallistuviin toimivaltaisiin valvontaviranomaisiin ja niihin kansallisiin keskuspankkeihin, joille on annettu erityinen toiminnallinen vastuu kyseessä olevien yksittäisten luottolaitosten valvonnasta.
   9 artikla
   1.   Komitea antaa komissiolle säännöllisesti tietoa toimintansa tuloksista. Se on säännöllisesti yhteydessä komission päätöksellä 2004/10/EY (7) perustettuun Euroopan pankkikomiteaan sekä Euroopan parlamentin toimivaltaiseen komiteaan.
   2.   Komitea varmistaa rahoituspalvelualoilla tehtävän monialaisen työn johdonmukaisuuden tekemällä säännöllistä ja tiivistä yhteistyötä Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean sekä Euroopan vakuutus- ja työeläkevalvontaviranomaisten komitean kanssa.
   3.   Komitean puheenjohtaja tapaa Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean ja Euroopan vakuutus- ja työeläkevalvontaviranomaisten komitean puheenjohtajat vähintään kerran kuussa.
   10 artikla
   Komitea voi perustaa työryhmiä. Komissio kutsutaan työryhmien kokouksiin tarkkailijaksi.
   11 artikla
   Komitea tekee rahoitusalan ryhmittymien valvonnan alalla yhteistyötä Euroopan vakuutus- ja työeläkevalvontaviranomaisten komitean kanssa rahoitusalan ryhmittymiä käsittelevässä sekakomiteassa.
   Komissio ja Euroopan keskuspankki kutsutaan rahoitusalan ryhmittymiä käsittelevän sekakomitean kokouksiin tarkkailijoiksi.
   12 artikla
   Ennen kuin komitea antaa lausuntonsa komissiolle, komitea kuulee laajasti, avoimella ja läpinäkyvällä tavalla ja varhaisessa vaiheessa markkinatoimijoita, kuluttajia ja loppukäyttäjiä. Komitea julkistaa kuulemistensa tulokset, ellei vastaaja toisin pyydä.
   Kun komitea antaa neuvoja sekä luottolaitoksiin että sijoituspalveluyrityksiin sovellettavista säännöksistä, sen on kuultava kaikkia viranomaisia, joilla on toimivalta valvoa sijoituspalveluyrityksiä ja jotka eivät ole jo edustettuina komiteassa.
   13 artikla
   Komitea laatii vuotuisen työohjelman ja toimittaa sen neuvostolle, Euroopan parlamentille ja komissiolle kunkin vuoden lokakuun loppuun mennessä. Komitea tiedottaa säännöllisesti ja vähintään kerran vuodessa neuvostolle, Euroopan parlamentille ja komissiolle työohjelmassa määriteltyjen toimien toteutumisesta.
   14 artikla
   Komitea tekee päätöksensä yksimielisesti. Jos yksimielisyyteen ei päästä, päätökset on tehtävä määräenemmistöllä. Komitean jäsenten edustajien äänet painotetaan perustamissopimuksen 205 artiklan 2 ja 4 kohdan mukaisesti samalla tavalla kuin jäsenvaltioiden äänet.
   Jos komitean jäsen ei noudata komitean sopimia ohjeita, suosituksia, normeja ja muita komitean toimenpiteitä, hänen on perusteltava valintansa.
   15 artikla
   Komitea hyväksyy oman työjärjestyksensä ja vahvistaa omat toimintajärjestelynsä.
   Työjärjestyksen muutoksia sekä komitean jäsenten valitsemista ja irtisanomista koskevien päätösten osalta työjärjestykseen voi sisältyä päätöksentekomenettelyjä, jotka poikkeavat 14 artiklassa säädetystä menettelystä.
   16 artikla
   Kumotaan päätös 2004/5/EY.
   17 artikla
   Tätä päätöstä noudatetaan päivästä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Brysselissä 23 päivänä tammikuuta 2009.

            Komission puolesta

         Charlie McCREEVY

            Komission jäsen

      (1)  EUVL L 3, 7.1.2004, s. 28.

      (2)  EUVL L 79, 24.3.2005, s. 9.

      (3)  KOM(2007) 727 lopullinen.

      (4)  Neuvoston päätelmät 15698/07, 4.12.2007.

      (5)  Neuvoston päätelmät 7652/1/08 Rev. 1.

      (6)  Neuvoston päätelmät 8515/3/08 Rev. 3.

      (7)  EUVL L 3, 7.1.2004, s. 36.


title: Euroopan keskuspankin päätös (EU) 2016/955, annettu 6 päivänä toukokuuta 2016, suojattavan euroseteliaineiston ja euroseteliaineiston valmistajien akkreditointimenettelyistä annetun päätöksen EKP/2013/54 muuttamisesta (EKP/2016/12)

text:
                  16.6.2016

                  FI

                  Euroopan unionin virallinen lehti

                  L 159/19

            EUROOPAN KESKUSPANKIN PÄÄTÖS (EU) 2016/955,
      annettu 6 päivänä toukokuuta 2016,
      suojattavan euroseteliaineiston ja euroseteliaineiston valmistajien akkreditointimenettelyistä annetun päätöksen EKP/2013/54 muuttamisesta (EKP/2016/12)
      EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 128 artiklan 1 kohdan,
      ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön ja erityisesti sen 12.1, 16 ja 34.3 artiklan,
      ottaa huomioon Euroopan keskuspankin valtuuksista määrätä seuraamuksia 23 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2532/98 (1),
      ottaa huomioon Euroopan keskuspankin valtuuksista määrätä seuraamuksia 23 päivänä syyskuuta 1999 annetun Euroopan keskuspankin asetuksen (EY) N:o 2157/1999 (EKP/1999/4) (2),
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Perussopimuksen 128 artiklan 1 kohdassa ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön 16 artiklassa määrätään, että Euroopan keskuspankilla (EKP) on yksinoikeus antaa lupa eurosetelien liikkeeseen laskemiseen unionissa. Tähän sisältyy toimivalta toteuttaa toimenpiteitä, joilla voidaan suojata eurosetelien luotettavuutta maksuvälineenä.

                  (2)

                  Päätöksen EKP/2013/54 (3) voimaantulon jälkeen kävi ilmeiseksi, että EKP:n valtuuksia määrätä laiminlyöntien perusteella asianmukaisia ja oikeasuhteisia seuraamuksia, mukaan lukien taloudelliset seuraamukset, on tarpeen vahvistaa siten, että nämä valtuudet kattavat kaikki tilanteet, joissa voitaisiin edellyttää seuraamusten määräämistä päätöksen EKP/2013/54 20 artiklan nojalla.

                  (3)

                  Tästä syystä päätös EKP/2013/54 olisi muutettava vastaavasti,

            ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
      1 artikla
      Muutos
      Korvataan päätöksen EKP/2013/54 20 artikla seuraavasti:

         ”20 artikla
         Taloudelliset seuraamukset tapauksissa, joissa eurosetelien tai eurosetelipaperin määrissä on poikkeamia
         1.   Valmistajan, joka tuottaa eurosetelipaperia tai euroseteleitä, on aineellisten turvavaatimusten mukaisesti raportoitava EKP:lle kaikista sen akkreditoidussa valmistuspaikassa suojattavan eurosetelitoiminnan aikana havaituista poikkeamista eurosetelipaperin määrissä tai kokonaan tai osittain painettujen eurosetelien määrissä.
         2.   Mikäli akkreditoidussa valmistuspaikassa havaitaan suojattavan eurosetelitoiminnan aikana poikkeamia eurosetelipaperin määrissä tai kokonaan tai osittain painettujen eurosetelien määrissä eikä valmistaja puutu tähän aineellisten turvavaatimusten mukaisesti, EKP voi määrätä valmistajalle taloudellisen seuraamuksen.
         3.   Poikkeaman vakavuus otetaan huomioon kaikissa tapauksissa taloudellisen seuraamuksen määrästä päätettäessä. Erityisesti otetaan huomioon poikkeaman muodostavien eurosetelien nimellisarvo ja aineellisten turvavaatimusten rikkomisen vakavuus. Jos mainittu nimellisarvo on suurempi kuin 50 000 euroa, EKP määrää valmistajalle nimellisarvoa vastaavan taloudellisen seuraamuksen, ellei erilaisen seuraamuksen määrääminen ole perusteltua tapauksen olosuhteiden perusteella. Jos kyseinen nimellisarvo on pienempi kuin 50 000 euroa, EKP määrää valmistajalle 50 000 euron seuraamuksen, ellei erilaisen seuraamuksen määrääminen ole perusteltua tapauksen olosuhteiden perusteella. Taloudellinen seuraamus ei missään tapauksessa voi olla suurempi kuin 500 000 euroa.
         4.   Taloudellista seuraamusta sovelletaan ainoastaan, kun valmistajan aineellisten turvavaatimusten laiminlyönti on selvästi todennettu. Taloudellisista seuraamuksista annettavissa päätöksissä noudatetaan asetuksessa (EY) N:o 2532/98 ja Euroopan keskuspankin asetuksessa (EY) N:o 2157/1999 (EKP/1999/4) (*) säädettyjä menettelyjä. Taloudellisten seuraamusten lisäksi EKP voi päättää antaa varoituspäätöksen, peruuttaa tai keskeyttää väliaikaisen akkreditoinnin tai akkreditoinnin voimassaolon.

      2 artikla
      Voimaantulo
      Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se annetaan tiedoksi niille, joille se on osoitettu.
      Sitä sovelletaan 1 päivästä kesäkuuta 2016.
      3 artikla
      Osoitus
      Tämä päätös on osoitettu suojattavan euroseteliaineiston ja euroseteliaineiston valmistajille ja niiden jäsenvaltioiden, joiden rahayksikkö on euro, kansallisille keskuspankeille, kun nämä suorittavat varastoja, tuhoamista tai kuljetusta koskevia tarkistuksia.

         Tehty Frankfurt am Mainissa 6 päivänä toukokuuta 2016.

               EKP:n puheenjohtaja

            Mario DRAGHI

         (1)  EYVL L 318, 27.11.1998, s. 4.

         (2)  EYVL L 264, 12.10.1999, s. 21.

         (3)  Euroopan keskuspankin päätös EKP/2013/54, annettu 20 päivänä joulukuuta 2013, suojattavan euroseteliaineiston ja euroseteliaineiston valmistajien akkreditointimenettelyistä ja päätöksen EKP/2008/3 muuttamisesta (EUVL L 57, 27.2.2014, s. 29).