title: 2006/515/EY: Neuvoston päätös, tehty  18 päivänä toukokuuta 2006 , kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden suojelemista ja edistämistä koskevan yleissopimuksen tekemisestä

text:
               25.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 201/15

      NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   tehty 18 päivänä toukokuuta 2006,
   kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden suojelemista ja edistämistä koskevan yleissopimuksen tekemisestä
   (2006/515/EY)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 133, 151, 181 ja 181 a artiklan yhdessä 300 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan toisen virkkeen ja 300 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa,
   ottaa huomioon komission ehdotuksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Marraskuussa 2004 neuvosto valtuutti komission osallistumaan yhteisön puolesta Yhdistyneiden Kansakuntien kasvatus-, tiede ja kulttuurijärjestössä (Unesco) käytäviin neuvotteluihin kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden suojelemista ja edistämistä koskevasta yleissopimuksesta, jäljempänä ’Unescon yleissopimus’. Komissio osallistui kyseisiin neuvotteluihin yhdessä jäsenvaltioiden kanssa.

               (2)

               Unescon yleissopimus hyväksyttiin Unescon yleiskokouksessa Pariisissa 20 päivänä lokakuuta 2005.

               (3)

               Unescon yleissopimus on merkittävä väline, jolla voidaan tehokkaasti edistää kulttuurista moninaisuutta ja kulttuurivaihtoa, joita sekä yhteisö EY:n perustamissopimuksen 151 artiklan 4 kohdan mukaisesti että sen jäsenvaltiot pitävät erittäin tärkeinä. Se lisää osaltaan kulttuurien välistä keskinäistä kunnioitusta ja ymmärtämystä koko maailmassa.

               (4)

               Unescon yleissopimus olisi hyväksyttävä mahdollisimman pian.

               (5)

               Sekä yhteisö että sen jäsenvaltiot ovat toimivaltaisia Unescon yleissopimuksen kattamilla aloilla. Yhteisöstä ja jäsenvaltioista olisi siis tultava sopimuspuolia, jotta ne voivat yhdessä täyttää Unescon yleissopimuksessa määrätyt velvoitteet ja harjoittaa kaikkia siinä sopimuspuolille vahvistettuja oikeuksia yhdenmukaisella tavalla silloin, kun kyseessä on jaettu toimivalta,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   1 artikla
   1.   Hyväksytään yhteisön puolesta Unescon yleissopimus kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden suojelemisesta ja edistämisestä.
   2.   Unescon yleissopimuksen teksti on tämän päätöksen liitteessä 1.a.
   2 artikla
   1.   Neuvoston puheenjohtaja valtuutetaan nimeämään henkilö(t), jo(i)lla on valtuudet tallettaa liittymiskirja yhteisön puolesta Unescon pääjohtajan haltuun Unescon yleissopimuksen 27 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
   2.   Neuvoston puheenjohtaja valtuutetaan nimeämään henkilö(t), jo(i)lla on valtuudet tallettaa yhteisön puolesta tämän päätöksen liitteessä 1.b oleva Unescon yleissopimuksen 27 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukainen toimivaltaa koskeva lausuma.
   3.   Neuvoston puheenjohtaja valtuutetaan nimeämään henkilö(t), jo(i)lla on valtuudet antaa tämän päätöksen liitteessä 2 oleva yksipuolinen lausuma liittymiskirjan tallettamisen yhteydessä.
   3 artikla
   Yhteisön toimivaltaan kuuluvissa asioissa komissio edustaa yhteisöä Unescon yleissopimuksella perustettujen elinten kokouksissa, erityisesti yleissopimuksen 22 artiklassa tarkoitetussa sopimuspuolten kokouksessa, ja neuvottelee yhteisön puolesta kysymyksistä, jotka kuuluvat kyseisten elinten toimivaltaan.
   4 artikla
   Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Brysselissä 18 päivänä toukokuuta 2006.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         Franz MORAK

      (1)  Lausunto annettu 27. huhtikuuta 2006 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      LIITE 1.a

         KÄÄNNÖS
         YLEISSOPIMUS
         kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden suojelemisesta ja edistämisestä
         Yhdistyneiden Kansakuntien kasvatus-, tiede- ja kulttuurijärjestön yleiskokous, joka kokoontuu Pariisissa 3 päivästä 21 päivään lokakuuta 2005 kolmanteenkymmenenteenkolmanteen istuntoonsa,
         VAKUUTTAEN, että kulttuurinen moninaisuus on ihmiskunnalle ominainen piirre,
         TIETOISENA SIITÄ, että kulttuurinen moninaisuus on ihmiskunnan yhteistä perintöä ja että sitä tulisi kunnioittaa ja se tulisi säilyttää kaikkien hyväksi,
         TIETÄEN, että kulttuurinen moninaisuus rikastuttaa ja monipuolistaa maailmaa, joka siten tarjoaa laajemmat vaihtoehdot sekä ruokkii ihmisen kykyjä ja arvomaailmaa, ja että se siksi on ihmisyhteisöjen, kansojen ja kansakuntien kestävän kehityksen peruskannustin,
         PALAUTTAEN MIELEEN, että kulttuurinen moninaisuus, joka kukoistaa demokratian, suvaitsevuuden, yhteiskunnallisen oikeuden sekä kansojen ja kulttuurien keskinäisen kunnioituksen ilmapiirissä, on rauhan ja turvallisuuden kannalta välttämätön tekijä niin paikallisesti, kansallisesti kuin kansainvälisesti,
         YLISTÄEN kulttuurisen moninaisuuden merkitystä ihmisoikeuksien julistukseen ja muihin yleismaailmallisesti tunnustettuihin oikeusvälineisiin juhlallisesti kirjattujen ihmisoikeuksien ja perusvapauksien täydelle toteutumiselle,
         KOROSTAEN tarvetta sisällyttää kulttuuri strategisena tekijänä kansallisiin ja kansainvälisiin kehityspolitiikkoihin sekä kansainväliseen kehitysyhteistyöhön samalla kun otetaan huomioon Yhdistyneiden Kansakuntien vuosituhatjulistus (2000), jossa korostetaan köyhyyden poistamista,
         OTTAEN HUOMIOON, että kulttuuri saa eri muotoja ajan ja paikan mukaan ja että kyseinen moninaisuus ilmenee ihmiskunnan muodostavien kansojen ja yhteiskuntien identiteettien ja kulttuuri-ilmaisujen ainutlaatuisuutena ja erilaisuutena,
         TUNNUSTAEN perinteisen tiedon merkityksen aineettoman ja aineellisen rikkauden lähteenä sekä erityisesti alkuperäiskansojen tietämysjärjestelmän merkityksen ja myönteisen vaikutuksen kestävään kehitykseen sekä sen asianmukaisen suojelemisen ja edistämisen tarpeen,
         TODETEN, että on tarpeen ryhtyä toimiin kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden ja niiden sisällön suojelemiseksi erityisesti tilanteissa, joissa kyseiset ilmaisumuodot voivat olla vaarassa sammua tai vakavasti heikentyä,
         KOROSTAEN kulttuurin merkitystä sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta yleensä sekä erityisesti sen osuutta naisten aseman ja roolin parantamiseksi yhteiskunnassa,
         TIETOISENA siitä, että aatteiden vapaa liikkuvuus ja kulttuurien välinen vaihto sekä vuorovaikutus vahvistavat ja ruokkivat kulttuurista moninaisuutta,
         TÄHDENTÄEN, että ajattelun, ilmaisun ja tiedon vapaus sekä viestimien moninaisuus mahdollistavat kulttuuri-ilmaisujen kukoistuksen eri yhteiskunnissa,
         TUNNUSTAEN, että kulttuuri-ilmaisujen moninaisuus, perinteiset kulttuuri-ilmaisut mukaan luettuina, on tärkeä tekijä, joka antaa yksilöille ja kansoille mahdollisuuden ilmaista itseään sekä jakaa ajatuksensa ja arvomaailmansa toisten kanssa,
         PALAUTTAEN mieleen, että kielten moninaisuus on kulttuurisen moninaisuuden perustekijä, ja VAKUUTTAEN, että kasvatuksella on perustehtävä kulttuuri-ilmaisujen suojelemisessa ja edistämisessä,
         OTTAEN HUOMIOON kulttuurien elinvoimaisuuden merkityksen kaikille, myös vähemmistöihin kuuluville ja alkuperäiskansoille, ihmisen vapautena luoda, levittää ja jakaa perinteisiä kulttuuri-ilmaisuja ja mahdollisuutena päästä niistä osalliseksi voidakseen hyödyntää niitä omassa kehityksessään,
         KOROSTAEN kulttuurisen vuorovaikutuksen ja luovuuden olennaista tehtävää, sillä ne ruokkivat ja uudistavat kulttuuri-ilmaisuja sekä vahvistavat niiden roolia, jotka kehittävät kulttuuria ja siten vievät eteenpäin koko yhteiskuntaa,
         TUNNUSTAEN henkisen omaisuuden oikeuksien merkityksen niiden henkilöiden tukena, jotka osallistuvat kulttuuriseen luomistyöhön,
         VAKUUTTUNEENA siitä, että kulttuuritoiminnoilla, -hyödykkeillä ja -palveluilla on sekä taloudellinen että kulttuurinen arvo koska ne toimivat identiteettien, arvojen ja merkitysten välittäjinä eikä niitä siten voi kohdella pelkästään kaupallista merkitystä omaavina,
         TODETEN, että maailmanlaajuistumisprosessit, joita on helpottanut tieto- ja viestintäteknologioiden nopea kehitys, luovat ennennäkemättömiä edellytyksiä kulttuurien välisen vuorovaikutuksen vahvistamiselle, mutta merkitsevät myös haastetta kulttuuriselle moninaisuudelle, erityisesti uhkaamalla aiheuttaa rikkaiden ja köyhien maiden välistä epätasapainoa,
         TIETOISENA Unescon erityistehtävästä taata kulttuurisen moninaisuuden kunnioittaminen ja suositella sellaisten kansainvälisten sopimusten solmimista, jotka voivat osoittaua tarpeellisiksi helpottamaan aatteiden vapaata kulkua sanan tai kuvan välityksellä,
         VIITATEN kulttuurista moninaisuutta ja kulttuurioikeuksien harjoittamista koskevien Unescon hyväksymien kansainvälisten oikeusvälineiden määräyksiin ja erityisesti kulttuurista moninaisuutta koskevaan yleismaailmalliseen julistukseen vuodelta 2001,
         HYVÄKSYY TÄMÄN YLEISSOPIMUKSEN LOKAKUUN 20 PÄIVÄNÄ VUONNA 2005.
         I   TAVOITTEET JA JOHTAVAT PERIAATTEET
         1 artikla
         Tavoitteet
         Tämän yleissopimuksen tavoitteet ovat

                     a)

                     suojella ja edistää kulttuuri-ilmaisujen moninaisuutta,

                     b)

                     luoda edellytykset kulttuurien kukoistukselle ja vapaalle vuorovaikutukselle kaikkia rikastuttavalla tavalla,

                     c)

                     kannustaa kulttuurien välistä vuoropuhelua kulttuurivaihdon laajentamiseksi ja tasapainottamiseksi maailmassa sekä kulttuurien välisen kunnioituksen ja rauhankulttuurin edistämiseksi,

                     d)

                     edistää kulttuurienvälisyyttä kulttuurisen vuorovaikutuksen kehittämiseksi kansojen välisten siltojen rakentamisen hengessä,

                     e)

                     edistää kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden kunnioittamista sekä sen arvon tiedostamista paikallisesti, kansallisesti ja kansainvälisesti,

                     f)

                     tähdentää kulttuurin ja kehityksen välisen yhteyden merkitystä kaikille maille ja erityisesti kehitysmaille sekä kannustaa kansallisia ja kansainvälisiä toimia kyseisen yhteyden todellisen arvon tunnustamiseksi,

                     g)

                     tunnustaa kulttuuritoimintojen, -hyödykkeiden ja -palveluiden erityisluonne identiteetin, arvojen ja merkitysten välittäjinä,

                     h)

                     vahvistaa valtioiden täysivaltaista oikeutta ylläpitää ja toteuttaa asianmukaisiksi katsomiaan politiikkoja ja toimenpiteitä kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden suojelemiseksi ja edistämiseksi alueellaan,

                     i)

                     vahvistaa kansainvälistä yhteistyötä ja yhteisvastuullisuutta keskinäisen kumppanuuden hengessä, jotta erityisesti lisätään kehitysmaiden kykyä suojella ja edistää kulttuuri-ilmaisujen moninaisuutta.

               2 artikla
         Johtavat periaatteet
         Kulttuurista moninaisuutta voidaan suojella ja edistää vain, jos taataan ihmisoikeudet ja perusvapaudet kuten sanan, tiedottamisen ja viestinnän vapaus sekä yksilöiden mahdollisuus valita kulttuuri-ilmaisunsa. Kukaan ei saa käyttää tämän yleissopimuksen määräyksiä ihmisoikeuksien yleismaailmallisessa julistuksessa taattujen tai kansainvälisessä oikeudessa vahvistettujen ihmisoikeuksien ja perusvapauksien loukkaamisen tai rajoittamisen perusteena.
         Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan ja kansainvälisen oikeuden periaatteiden mukaisesti valtioilla on täysivaltainen oikeus omaksua toimenpiteitä ja politiikkoja kulttuuri-ilmaisujen suojelemiseksi ja edistämiseksi alueellaan.
         Kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden suojeleminen ja edistäminen edellyttävät kaikkien kulttuurien, myös vähemmistöön kuuluvien henkilöiden ja alkuperäiskansojen kulttuurien yhdenvertaisuuden ja kunnioittamisen tunnustamista.
         Kansainvälinen yhteistyö ja yhteisvastuullisuus tulisi kohdentaa antamaan kaikille maille, erityisesti kehitysmaille, mahdollisuus luoda ja vahvistaa keinoja, joita tarvitaan niiden oman kulttuuri-ilmaisun luomiseksi ja vahvistamiseksi, kulttuuriteollisuus mukaan luettuna, siihen katsomatta onko kyseinen teollisuus syntyvää vai vakiintunutta, niin alueellisesti, kansallisesti kuin kansainvälisesti.
         Koska kulttuuri on kehityksen peruskannustimia, kehityksen kulttuurinäkökohdat ovat yhtä tärkeitä kuin sen talousnäkökohdat, ja yksilöiden ja kansojen perusoikeus on saada osallistua kulttuuritoimintaan ja nauttia siitä.
         Kulttuurinen moninaisuus on suuri rikkaus yksilön ja yhteiskunnan kannalta. Kulttuurisen moninaisuuden suojeleminen, edistäminen ja ylläpitäminen ovat kestävän kehityksen olennainen edellytys nykyisille ja tuleville sukupolville.
         Yhdenvertainen mahdollisuus hyödyntää koko maailman kulttuuri-ilmausten runsasta ja monipuolista kirjoa sekä kulttuurien mahdollisuus hyödyntää eri ilmaisu- ja levitysmuotoja ovat tärkeitä tekijöitä, joilla kulttuurista moninaisuutta tuodaan esiin ja edistetään keskinäistä ymmärtämystä.
         Kun valtiot hyväksyvät toimenpiteitä kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden edistämiseksi, niiden tulisi asianmukaisella tavalla huolehtia avoimuuden edistämisestä maailman muita kulttuureja kohtaan ja varmistaa, että kyseiset toimenpiteet ovat tässä yleissopimuksessa asetettujen tavoitteiden mukaisia.
         II   SOVELTAMISALA
         3 artikla
         Soveltamisala
         Tätä yleissopimusta sovelletaan sopimuspuolten omaksumiin politiikkoihin ja toimenpiteisiin, jotka liittyvät kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden suojeluun ja edistämiseen.
         III   MÄÄRITELMÄT
         4 artikla
         Määritelmät
         Tässä yleissopimuksessa tarkoitetaan:

                     1.

                        Kulttuurinen moninaisuus

                     ’Kulttuurisella moninaisuudella’ tarkoitetaan moninaisia tapoja ja muotoja, joilla ryhmien ja yhteisöjen kulttuurit saavat ilmaisunsa. Nämä ilmaisut leviävät ryhmien ja yhteiskuntien sisällä ja niiden välillä.
                     Kulttuurinen moninaisuus ilmenee paitsi monenlaisina tapoina ja muotoina, joiden avulla ihmiskunnan kulttuuriperintöä ilmaistaan, rikastutetaan ja välitetään monin kulttuuri-ilmaisuin, myös taiteellisen luomistyön ja kulttuuri-ilmaisujen tuotannon, levityksen, jakelun ja kulutuksen eri tapoina riippumatta käytetyistä keinoista ja tekniikoista.

                     2.

                        Kulttuurinen sisältö

                     ’Kulttuurisella sisällöllä’ tarkoitetaan vertauskuvallista merkitystä, taiteellista ulottuvuutta ja kulttuuriarvoja, joiden alkuperä on kulttuuri-identiteetissä tai jotka ilmaisevat sitä.

                     3.

                        Kulttuuri-ilmaisut

                     ’Kulttuuri-ilmaisuilla’ tarkoitetaan yksilöiden, ryhmien ja yhteisöjen luovuuden tuloksena syntyneitä ilmaisuja, joilla on kulttuurinen sisältö.

                     4.

                        Kulttuuritoiminnot, -hyödykkeet ja -palvelut

                     ’Kulttuuritoiminnoilla, -hyödykkeillä ja -palveluilla’ tarkoitetaan toimintoja, hyödykkeitä ja palveluita, jotka erityisen laatunsa, käyttönsä tai erityistarkoituksensa kannalta tarkasteltuina ovat kulttuuri-ilmaisujen ruumiillistumia tai välittäjiä mahdollisesta kaupallisesta arvostaan riippumatta. Kulttuuritoiminnot voivat olla itsetarkoituksellisia tai osaltaan vaikuttaa kulttuurihyödykkeiden ja -palveluiden tuotantoon.

                     5.

                        Kulttuuriteollisuus

                     ’Kulttuuriteollisuudella’ tarkoitetaan toimialoja, jotka tuottavat ja levittävät kulttuurihyödykkeitä tai -palveluita sellaisina kuin ne ovat määriteltyinä edellä 4 kohdassa.

                     6.

                        Kulttuuripolitiikat ja -toimet

                     ’Kulttuuripolitiikoilla ja -toimilla’ tarkoitetaan kulttuuriin liittyviä politiikkoja ja toimia joko paikallisella, kansallisella tai kansainvälisellä tasolla siihen katsomatta kohdistuvatko ne kulttuuriin sellaisenaan vai onko niiden tarkoituksena vaikuttaa suoraan yksilöiden, ryhmien tai yhteisöjen tuottamiin kulttuuri-ilmaisuihin, mukaan lukien kulttuuritoimintojen, hyödykkeiden ja -palveluiden luomiseen, tuotantoon, levitykseen ja jakeluun sekä näiden hyödyntämiseen.

                     7.

                        Suojeleminen

                     ’Suojelemisella’ tarkoitetaan kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden säilyttämiseen, turvaamiseen ja esiin tuomiseen tähtäävien toimien toteuttamista.
                     ’Suojella’ tarkoittaa kyseisten toimien toteuttamista.

                     8.

                        Kulttuurienvälisyys

                     ’Kulttuurienvälisyydellä’ tarkoitetaan eri kulttuurien tasapuolista olemassaoloa ja vuorovaikutusta sekä mahdollisuutta synnyttää vuoropuhelun ja keskinäisen kunnioituksen hengessä jaettuja kulttuuri-ilmaisuja.

               IV   SOPIMUSPUOLTEN OIKEUDET JA VELVOLLISUUDET
         5 artikla
         Oikeuksia ja velvollisuuksia koskeva yleissääntö
         1.   Sopimuspuolet vahvistavat Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan, kansainvälisen oikeuden periaatteiden ja ihmisoikeuksia koskevien yleismaailmallisesti tunnustettujen asiakirjojen mukaisesti, että niillä on täysivaltainen oikeus muotoilla ja panna täytäntöön kulttuuripolitiikkansa ja toteuttaa toimenpiteitä kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden suojelemiseksi ja edistämiseksi sekä kansainvälisen yhteistyön vahvistamiseksi, jotta tämän yleissopimuksen tavoitteet voidaan saavuttaa.
         2.   Kun jokin sopimuspuoli panee täytäntöön politiikkoja ja toteuttaa toimenpiteitä kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden suojelemiseksi ja edistämiseksi alueellaan, kyseisten politiikkojen ja toimenpiteiden on oltava tämän yleissopimuksen määräysten mukaisia.
         6 artikla
         Sopimuspuolten oikeudet kansallisella tasolla
         1.   Kukin sopimuspuoli voi edellä 4 artiklan 6 kohdassa kuvattujen kulttuuripolitiikkojensa ja -toimiensa yhteydessä sekä erityisolosuhteidensa ja -tarpeidensa edellyttämällä tavalla hyväksyä toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on suojella ja edistää kulttuuri-ilmaisujen moninaisuutta kyseisen sopimuspuolen alueella.
         2.   Kyseisiin toimenpiteisiin voi kuulua:

                     a)

                     sääntelytoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on suojella ja edistää kulttuuri-ilmaisujen moninaisuutta,

                     b)

                     toimenpiteitä, joilla asianmukaisella tavalla tarjotaan kansallisille kulttuuritoiminnoille, hyödykkeille ja -palveluille mahdollisuus löytää paikkansa kyseisen maan alueella saatavissa olevien kulttuuritoimintojen, -hyödykkeiden ja -palvelujen joukosta niitä luotaessa, tuotettaessa, levitettäessä ja käytettäessä, ja myös säännöksiä, jotka koskevat sanotuissa toiminnoissa, hyödykkeissä ja palveluissa käytettävää kieltä,

                     c)

                     toimenpiteitä, joilla pyritään saattamaan kulttuuritoimintojen, -hyödykkeiden ja palveluiden tuotanto-, levitys- ja jakeluvälineet tehokkaasti riippumattoman kansallisen kulttuuriteollisuuden ja epävirallisen sektorin ulottuville,

                     d)

                     toimenpiteitä, jotka kohdistuvat julkisen taloudellisen avun myöntämiseen,

                     e)

                     toimenpiteitä, joilla kannustetaan voittoa tuottamattomia organisaatioita sekä julkisia ja yksityisiä laitoksia, taiteilijoita ja muita kulttuurin ammattilaisia kehittämään ja lisäämään aatteiden ja kulttuuri-ilmaisujen sekä kulttuuritoimintojen, -hyödykkeiden ja -palveluiden vapaata vaihtoa ja vapaata liikkuvuutta, ja toimia, joilla innostetaan kyseisiä tahoja luovuuteen ja yrittäjyyteen toiminnassaan,

                     f)

                     toimenpiteitä, joilla edistetään tarvittaessa julkisten laitosten perustamista ja tukemista,

                     g)

                     toimenpiteitä, joilla pyritään kannustamaan ja tukemaan taiteilijoita sekä niitä, jotka osallistuvat kulttuuri-ilmaisujen luomiseen,

                     h)

                     toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on edistää tiedotusvälineiden moninaisuutta, myös julkisen palvelun televisio- ja radiotoiminnan avulla.

               7 artikla
         Toimet kulttuuri-ilmaisujen tukemiseksi
         1.   Sopimuspuolet pyrkivät luomaan alueellaan ympäristön, joka rohkaisee yksilöitä ja yhteiskuntaryhmiä

                     a)

                     luomaan, tuottamaan ja levittämään omia kulttuuri-ilmaisujaan, saamaan pääsyn niihin, sekä hyödyntämään niitä ottaen asianmukaisesti huomioon naisten ja eri yhteiskuntaryhmien mukaan lukien vähemmistöön kuuluvien ja alkuperäiskansojen erityisaseman ja -tarpeet,

                     b)

                     saamaan pääsyn kulttuuri-ilmaisuihin sopimuspuolen alueella samoin kuin muista maailman maista tuleviin kulttuuri-ilmaisuihin.

               2.   Sopimuspuolet pyrkivät niin ikään tunnustamaan taiteilijoiden, muiden luomistyöhön osallistuvien ja heitä tässä työssä tukevien kulttuuriyhteisöjen ja organisaatioiden tärkeän panoksen, sekä heidän keskeisen roolinsa kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden vaalimisessa.
         8 artikla
         Toimet kulttuuri-ilmaisujen suojelemiseksi
         1.   Sopimuspuoli voi todeta alueellaan vallitsevan erityisolosuhteet, joissa kulttuuri-ilmaisuja uhkaa häviäminen, vakava vaara tai tilanne, jossa ne tarvitsevat kiireellisiä suojelutoimia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 ja 6 artiklan määräysten soveltamista.
         2.   Sopimuspuolet voivat ryhtyä kaikkiin asianmukaisiin toimenpiteisiin kulttuuri-ilmaisujen suojelemiseksi ja säilyttämiseksi 1 kohdassa tarkoitetuissa tilanteissa tämän yleissopimuksen määräysten mukaisesti.
         3.   Sopimuspuolet raportoivat artiklassa 23 mainitulle hallitustenväliselle komitealle kaikista toimenpiteistä, jotka on toteutettu tilanteen vaatimusten edellyttämällä tavalla, ja komitea voi tehdä asianmukaisia suosituksia.
         9 artikla
         Tietojen jakaminen ja avoimuus
         Sopimuspuolet

                     a)

                     antavat joka neljäs vuosi Unescolle esittämissään kertomuksissa asianmukaiset tiedot toimenpiteistä, jotka on toteutettu kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden suojelemiseksi ja edistämiseksi niiden alueella ja kansainvälisesti,

                     b)

                     nimeävät yhteysviranomaisen, jonka tehtävänä on tätä yleissopimusta koskevien tietojen jakaminen,

                     c)

                     jakavat ja vaihtavat kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden suojelemiseen ja edistämiseen liittyvää tietoa.

               10 artikla
         Koulutus ja yleinen valistaminen
         Sopimuspuolet

                     a)

                     rohkaisevat ja edistävät tietoisuutta kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden suojelemisen ja edistämisen tärkeydestä muun muassa koulutuksella ja laajalle yleisölle suunnatuin valistusohjelmin.

                     b)

                     harjoittavat yhteistyötä toisten sopimuspuolten sekä kansainvälisten ja alueellisten organisaatioiden kanssa saavuttaakseen tämän artiklan tavoitteen,

                     c)

                     pyrkivät kannustamaan luovuutta ja vahvistamaan tuotantoedellytyksiä käynnistämällä kulttuuriteollisuuden alan koulutus-, harjoittelu- ja vaihto-ohjelmia. Kyseiset toimet tulisi toteuttaa siten, että perinteisille tuotantomuodoille ei koidu haittaa.

               11 artikla
         Kansalaisyhteiskunnan osallistuminen
         Sopimuspuolet tunnustavat kansalaisyhteiskunnan perustavan roolin kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden suojelemisessa ja edistämisessä. Sopimuspuolet kannustavat kansalaisyhteiskuntaa osallistumaan aktiivisesti sopimuspuolten järjestämään toimintaan tämän yleissopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi.
         12 artikla
         Kansainvälisen yhteistyön edistäminen
         Sopimuspuolet pyrkivät vahvistamaan kahdenvälistä, alueellista ja kansainvälistä yhteistyötään luodakseen suotuisat edellytykset kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden edistämiselle ottaen huomioon erityisesti 8 ja 17 artiklassa tarkoitetut tilanteet varsinkin

                     a)

                     helpottaakseen sopimuspuolien välistä vuoropuhelua kulttuuripolitiikoista,

                     b)

                     vahvistaakseen julkisen sektorin strategisia ja hallinnollisia toimintaedellytyksiä julkisissa kulttuurilaitoksissa ammatillisen ja kansainvälisen kulttuurivaihdon avulla sekä parhaita toimintatapoja jakamalla,

                     c)

                     vahvistaakseen yhteistyökumppanuuksia kansalaisyhteiskunnan, hallituksista riippumattomien järjestöjen ja yksityisen sektorin kanssa sekä näiden tahojen välillä kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden edistämiseksi ja lisäämiseksi,

                     d)

                     edistääkseen uusien teknologioiden käyttöä, kannustaakseen yhteistyökumppanuuksia tietojen jakamisen ja kulttuurin ymmärtämisen vahvistamiseksi sekä edistääkseen kulttuuri-ilmaisujen moninaisuutta,

                     e)

                     kannustaakseen yhteistuotanto- ja yhteisjakelusopimusten tekemistä.

               13 artikla
         Kulttuurin sisällyttäminen kestävään kehitykseen
         Sopimuspuolet pyrkivät sisällyttämään kulttuurin kehityspolitiikkoihinsa kaikilla tasoilla luodakseen siten suotuisat edellytykset kestävälle kehitykselle ja kehittääkseen tässä yhteydessä kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden suojelemiseen ja edistämiseen liittyviä näkökohtia.
         14 artikla
         Kehitysyhteistyö
         Sopimuspuolet pyrkivät tukemaan kestävään kehitykseen ja köyhyyden vähentämiseen tähtäävää yhteistyötä varsinkin kehitysmaiden erityistarpeet huomioon ottaen edistääkseen dynaamisen kulttuurisektorin syntymistä muun muassa seuraavilla tavoin:

                     a)

                     Vahvistetaan kehitysmaiden kulttuuriteollisuutta

                                 i)

                                 luomalla ja vahvistamalla kulttuurin tuotanto- ja jakeluedellytyksiä kehitysmaissa,

                                 ii)

                                 helpottamalla ja laajentamalla kehitysmaiden kulttuuritoimintojen, -hyödykkeiden ja palveluiden pääsyä maailmanmarkkinoille ja kansainvälisiin levitysverkostoihin,

                                 iii)

                                 mahdollistamalla elinvoimaisten paikallis- ja aluemarkkinoiden syntyminen,

                                 iv)

                                 hyväksymällä kehittyneissä maissa mahdollisuuksien mukaan asianmukaisia toimenpiteitä kehitysmaiden kulttuuritoimintojen, -hyödykkeiden ja -palveluiden pääsyn helpottamiseksi kehittyneiden maiden alueelle,

                                 v)

                                 tukemalla luovaa työtä ja helpottamalla mahdollisuuksien mukaan kehitysmaiden taiteilijoiden liikkuvuutta,

                                 vi)

                                 kannustamalla asianmukaista yhteistyötä kehittyneiden ja kehitysmaiden välillä muun muassa musiikin ja elokuvan aloilla.

                     b)

                     Vahvistetaan kehitysmaiden toimintaedellytyksiä vaihtamalla tietoa, kokemusta ja asiantuntemusta sekä kouluttamalla kehitysmaiden henkilöstöä julkisella ja yksityisellä sektorilla kiinnittäen huomiota erityisesti strategisten ja hallinnollisten kykyjen kehittämiseen, politiikkojen suunnitteluun ja täytäntöönpanoon, kulttuuri-ilmaisujen edistämiseen ja jakeluun, keskisuurten, pienten ja mikroyritysten kehittämiseen, uuden teknologian käyttöön sekä taitojen luomiseen ja siirtoon.

                     c)

                     Siirretään teknologiaa ja osaamista toteuttamalla asianmukaisia kannustustoimia erityisesti kulttuuriteollisuuden ja -liiketoiminnan aloilla.

                     d)

                     Tuetaan kehitysmaita taloudellisesti

                                 i)

                                 perustamalla kulttuurin moninaisuutta edistävä kansainvälinen rahasto 18 artiklassa tarkoitetulla tavalla,

                                 ii)

                                 myöntämällä julkista kehitysapua tarpeen mukaan luovuuden edistämiseen tekninen apu mukaan luettuna,

                                 iii)

                                 ottamalla käyttöön muita taloudellisia avustusmuotoja kuten halpakorkoisia lainoja, avustuksia ja muita rahoitusjärjestelyitä.

               15 artikla
         Yhteistyömuodot
         Sopimuspuolet kannustavat kehittämään yhteistyökumppanuuksia julkisen ja yksityisen sektorin sekä voittoa tuottamattomien järjestöjen välillä ja niiden piirissä, jotta yhteistyössä kehitysmaiden kanssa voidaan vahvistaa niiden edellytyksiä suojella ja edistää kulttuuri-ilmaisujen moninaisuutta. Kehitysmaiden käytännön tarpeet huomioon ottaen kyseisten innovatiivisten yhteistyökumppanuuksien puitteissa korostetaan infrastruktuurin, henkilöstöresurssien ja politiikkojen kehittämistä sekä kulttuuritoimintojen, -hyödykkeiden ja palveluiden vaihtoa.
         16 artikla
         Kehitysmaiden suosituimmuuskohtelu
         Kehittyneet maat helpottavat kehitysmaiden kanssa käytävää kulttuurivaihtoa myöntämällä asianmukaisissa institutionaalisissa ja oikeudellisissa puitteissa suosituimmuuskohtelun kehitysmaiden taiteilijoille ja muille kulttuurin ammattilaisille ja harjoittajille sekä kyseisten maiden kulttuurihyödykkeille ja -palveluille.
         17 artikla
         Kansainvälinen yhteistyö tilanteissa, joissa kulttuuri-ilmaisut ovat vakavasti uhattuina
         Sopimuspuolet tekevät yhteistyötä 8 artiklassa tarkoitetuissa tilanteissa tarjoamalla apua toisilleen ja erityisesti kehitysmaille.
         18 artikla
         Kulttuurista moninaisuutta edistävä kansainvälinen rahasto
         1.   Perustetaan kulttuurista moninaisuutta edistävä kansainvälinen rahasto, jäljempänä ’rahasto’.
         2.   Unescon rahoitusta koskevien määräysten mukaisesti perustettu rahasto koostuu sen haltuun uskotuista varoista.
         3.   Rahaston varat koostuvat

                     a)

                     sopimuspuolten antamista vapaaehtoisista avustuksista,

                     b)

                     Unescon yleiskokouksen kyseiseen tarkoitukseen myöntämistä varoista,

                     c)

                     avustuksista tai lahjoituksista, joita on saatu muilta valtioilta, Yhdistyneiden Kansakuntien järjestelmään kuuluvilta järjestöiltä tai ohjelmilta, muilta alueellisilta tai kansainvälisiltä järjestöiltä, julkisilta tai yksityisiltä yhteisöiltä tai yksityishenkilöiltä,

                     d)

                     koroista, joita rahastolle on kertynyt,

                     e)

                     keräysvaroista sekä rahaston hyväksi järjestettyjen tilaisuuksien tuottamista varoista,

                     f)

                     muista varoista, jotka rahastoon sovellettavat ohjeet sallivat.

               4.   Rahaston varojen käytöstä päättää hallitustenvälinen komitea sopimuspuolten kokouksessa asetettujen ja artiklassa 22 mainittujen suuntaviivojen pohjalta.
         5.   Hallitustenvälinen komitea voi hyväksyä erikseen määrättäviin hankkeisiin tarkoitukseltaan yleisiä tai erityisiä avustuksia ja muunlaisia tukia edellyttäen, että hallitustenvälinen komitea on hyväksynyt kyseiset hankkeet.
         6.   Rahastoon annettaviin avustuksiin ei saa liittyä minkäänlaista poliittista, taloudellista tai muuta ehtoa, joka olisi tämän yleissopimuksen tavoitteiden vastainen.
         7.   Sopimuspuolet pyrkivät antamaan säännöllisesti vapaaehtoisia avustuksia tämän yleissopimuksen täytäntöön panemiseksi.
         19 artikla
         Tietojen vaihto, analysointi ja levitys
         1.   Sopimuspuolet sopivat vaihtavansa tietoja ja asiantuntemusta, jotka liittyvät kulttuuri-ilmaisujen moninaisuutta koskevien tietojen ja tilastojen keruuseen sekä parhaisiin toimintatapoihin kyseisen moninaisuuden suojelemiseksi ja edistämiseksi.
         2.   Unesco helpottaa sihteeristönsä käytössä olevien järjestelmien avulla kaikkien alaa koskevien tietojen, tilastojen ja parhaiden toimintatapojen keruuta, analyysiä ja levitystä.
         3.   Lisäksi Unesco perustaa ja pitää ajan tasalla tietokantaa kulttuuri-ilmaisujen alalla toimivista eri tahoista sekä julkisista, yksityisistä ja aatteellisista yhteisöistä.
         4.   Helpottaakseen tietojen keruuta Unesco kiinnittää erityishuomiota sellaisten sopimuspuolten toimintaedellytysten ja asiantuntemuksen vahvistamiseen, jotka esittävät asiaa koskevan pyynnön.
         5.   Tässä artiklassa määritellyllä tietojenkeruulla täydennetään 9 artiklan määräyksissä tarkoitettuja tietoja.
         V   SUHDE MUIHIN SOPIMUKSIIN
         20 artikla
         Suhde muihin sopimuksiin: keskinäinen tuki, täydentävyys ja riippumattomuus
         1.   Sopimuspuolet toteavat, että niiden on täytettävä vilpittömässä mielessä velvoitteensa, jotka aiheutuvat tästä yleissopimuksesta ja kaikista muista sopimuksista, joissa ne ovat sopimuspuolina. Täten sopimuspuolet, saattamatta tätä yleissopimusta alistussuhteeseen mihinkään muuhun sopimukseen nähden,

                     a)

                     kannustavat tämän yleissopimuksen ja muiden sopimusten, joissa ne ovat sopimuspuolina, välistä keskinäistä tukea,

                     b)

                     ottavat huomioon tämän yleissopimuksen asianmukaiset määräykset tulkitessaan ja soveltaessaan muita sopimuksia, joissa ovat sopimuspuolina, tai kun sitoutuvat muihin kansainvälisiin velvoitteisiin.

               2.   Mitään tässä yleissopimuksessa ei voida tulkita siten, että se muuttaisi niitä oikeuksia ja velvollisuuksia, jotka aiheutuvat muista sopimuksista, joissa tämän sopimuksen sopimuspuolet ovat sopimuspuolina.
         21 artikla
         Kansainvälinen kuuleminen ja yhteistyö
         Sopimuspuolet sitoutuvat edistämään tämän yleissopimuksen tavoitteita ja periaatteita muilla kansainvälisillä foorumeilla. Tätä varten sopimuspuolet tarvittaessa kuulevat toisiaan pitäen mielessä kyseiset tavoitteet ja periaatteet.
         VI   YLEISSOPIMUKSEN TOIMIELIMET
         22 artikla
         Sopimuspuolten kokous
         1.   Perustetaan sopimuspuolten kokous. Sopimuspuolten kokous on tämän yleissopimuksen yleinen ja ylin toimielin.
         2.   Sopimuspuolten kokous kokoontuu tavalliseen istuntoonsa joka toinen vuosi mikäli mahdollista Unescon yleiskokouksen yhteydessä. Se voi pitää ylimääräisen istunnon, jos se näin päättää tai jos vähintään kolmannes sopimuspuolista esittää asiaa koskevan pyynnön hallitustenväliselle komitealle.
         3.   Sopimuspuolten kokous hyväksyy työjärjestyksensä.
         4.   Sopimuspuolten kokouksen tehtävänä on muun muassa:

                     a)

                     valita hallitustenvälisen komitean jäsenet,

                     b)

                     vastaanottaa ja tutkia tätä yleissopimusta koskevat sopimuspuolten kertomukset, jotka hallitustenvälinen komitea toimittaa kokoukselle,

                     c)

                     hyväksyä kokouksen pyytämät, hallitustenvälisen komitean valmistelemat toimintaohjeet,

                     d)

                     toteuttaa muut tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet tämän yleissopimuksen tavoitteiden edistämiseksi.

               23 artikla
         Hallitustenvälinen komitea
         1.   Unescoon perustetaan kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden suojelemista ja edistämistä käsittelevä hallitustenvälinen komitea, jäljempänä ’hallitustenvälinen komitea’. Se koostuu 18:n yleissopimukseen kuuluvan sopimusvaltion edustajista, jotka sopimuspuolten kokous valitsee neljäksi vuodeksi tämän yleissopimuksen tultua voimaan 29 artiklan mukaisesti.
         2.   Hallitustenvälinen komitea kokoontuu kerran vuodessa.
         3.   Hallitustenvälinen komitea toimii sopimuspuolten kokouksen alaisuudessa ja ohjauksessa ja vastaa toiminnastaan sille.
         4.   Hallitustenvälisen komitean jäsenten lukumäärä nostetaan 24:ään, kun yleissopimuksen sopimuspuolten lukumäärä on vähintään 50.
         5.   Hallituksenvälisen kokouksen jäsenten valinta perustuu tasapuolisen maantieteellisen jakauman ja kierron periaatteisiin.
         6.   Hallitustenvälisen komitean tehtävät ovat seuraavat, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muita tällä yleissopimuksella sille annettuja tehtäviä:

                     a)

                     edistää tämän yleissopimuksen tavoitteita ja täytäntöönpanoa ja huolehtia sen seurannasta,

                     b)

                     valmistella ja toimittaa sopimuspuolten kokouksen hyväksyttäväksi sen pyynnöstä yleissopimuksen määräysten soveltamista ja täytäntöönpanoa koskevat toimintaohjeet,

                     c)

                     toimittaa yleissopimuksen sopimuspuolten kokoukselle sopimuspuolten kertomukset, joihin se liittää huomautuksensa ja tiivistelmän niiden sisällöstä,

                     d)

                     antaa asianmukaisia suosituksia tilanteissa, jotka sopimuspuolet ovat saattaneet sen tietoon yleissopimuksen asianmukaisten määräysten ja erityisesti 8 artiklan mukaisesti,

                     e)

                     kehittää kuulemismenettelyitä ja muita järjestelyitä tämän yleissopimuksen tavoitteiden ja periaatteiden edistämiseksi muilla kansainvälisillä foorumeilla,

                     f)

                     suorittaa muut tehtävät, joita sopimuspuolten kokous voi sille antaa.

               7.   Hallitustenvälinen komitea voi työjärjestyksen mukaisesti milloin tahansa kutsua kokouksiinsa julkisia tai yksityisiä organisaatioita tai luonnollisia henkilöitä kuultaviksi erityiskysymyksistä.
         8.   Hallitustenvälinen komitea laatii työjärjestyksensä ja esittää sen sopimuspuolten hyväksyttäväksi.
         24 artikla
         Unescon sihteeristö
         1.   Unescon sihteeristö avustaa yleissopimuksen toimielimiä.
         2.   Sihteeristö valmistelee sopimuspuolten kokouksen ja hallitustenvälisen komitean asiakirjat sekä kyseisten kokousten alustavan esityslistan, auttaa päätösten täytäntöönpanossa ja raportoi tuloksista.
         VII   LOPPUMÄÄRÄYKSET
         25 artikla
         Erimielisyyksien ratkaiseminen
         1.   Jos yleissopimuksen sopimuspuolten välillä ilmenee erimielisyyttä tämän yleissopimuksen tulkinnasta tai soveltamisesta, sopimuspuolet koettavat löytää ratkaisun neuvotteluteitse.
         2.   Jos kyseiset sopimuspuolet eivät pääse yhteisymmärrykseen neuvotteluteitse, ne voivat yhdessä hakea kolmannen osapuolen hyviä palveluja tai pyytää tältä välitystä.
         3.   Jos hyviä palveluja tai välitystä ei ole saatu tai erimielisyyttä ei ole voitu ratkaista neuvotteluteitse, myötävaikutuksella tai välityksellä, sopimuspuoli voi hakea sovittelua tämän yleissopimuksen liitteessä esitetyn menettelyn mukaisesti. Sopimuspuolet tutkivat vilpittömin mielin sovittelulautakunnan tekemän ehdotuksen erimielisyyden ratkaisemiseksi.
         4.   Kukin sopimuspuoli voi ratifioinnin, hyväksymisen tai liittymisen yhteydessä ilmoittaa, että se ei tunnusta edellä esitettyä sovittelumenettelyä. Jokainen tällaisen ilmoituksen tehnyt sopimuspuoli voi milloin tahansa peruuttaa kyseisen ilmoituksen lähettämällä tiedonannon asiasta Unescon pääjohtajalle.
         26 artikla
         Jäsenvaltioiden ratifiointi, hyväksyminen tai liittyminen
         1.   Unescon jäsenmaat voivat ratifioida tai hyväksyä tämän sopimuksen tai liittyä siihen noudattaen perustuslaillista menettelyään.
         2.   Ratifiointi-, hyväksymis- tai liittymisasiakirjat talletetaan Unescon pääjohtajan haltuun.
         27 artikla
         Liittyminen
         1.   Tämä yleissopimus on avoinna liittymistä varten kaikille valtioille, jotka eivät ole Unescon jäseniä mutta ovat Yhdistyneiden Kansakuntien tai jonkin sen erityisjärjestön jäseniä ja joita Unescon yleiskokous kehottaa liittymään yleissopimukseen.
         2.   Tämä yleissopimus on niin ikään avoinna sellaisten alueiden liittymiselle, joilla on Yhdistyneiden Kansakuntien tunnustama täysi sisäinen autonomia mutta jotka eivät ole saavuttaneet täyttä itsenäisyyttä yleiskokouksen päätöslauselman 1514 (XV) mukaisesti mutta ovat toimivaltaisia tämän yleissopimuksen kattamilla aloilla, kyseisiä aloja koskevien sopimusten tekeminen mukaan luettuna.
         3.   Seuraavia määräyksiä sovelletaan alueellisen taloudellisen yhdentymisen organisaatioihin:

                     a)

                     Tämä yleissopimus on avoinna liittymistä varten myös alueellisen taloudellisen yhdentymisen organisaatioille, joita yleissopimuksen määräykset sitovat kaikilta osin samalla tavoin kuin sopimusvaltioita, ottaen kuitenkin huomioon seuraavat kohdat:

                     b)

                     Jos yksi tai useampi tällaisen organisaation jäsenvaltio on myös yleissopimuksen sopimuspuoli, kyseinen yhteisö ja asianomainen jäsenvaltio tai asianomaiset jäsenvaltiot sopivat keskinäisestä vastuustaan tästä yleissopimuksesta johtuvien velvoitteidensa täyttämisessä. Kyseinen vastuunjako astuu voimaan, kun c kohdassa tarkoitettu ilmoitusmenettely on päättynyt. Yhteisö ja jäsenvaltiot eivät saa käyttää tähän yleissopimukseen perustuvia oikeuksiaan päällekkäisesti. Kun taloudelliseen yhdentymiseen pyrkivät yhteisöt käyttävät äänioikeuttaan toimivaltaansa kuuluvilla aloilla, niiden äänimäärä on sama kuin niiden tähän yleissopimukseen kuuluvien jäsenvaltioiden määrä. Yhteisöt eivät käytä äänivaltaansa, jos jäsenvaltiot käyttävät omaansa, ja päinvastoin.

                     c)

                     Alueellisen taloudellisen yhdentymisen organisaatio ja sen jäsenvaltio tai jäsenvaltiot, jotka ovat sopineet vastuunjaosta b alakohdassa tarkoitetulla tavalla, tiedottavat sopimuspuolille näin ehdotetusta vastuunjaosta seuraavasti:

                                 i)

                                 Kyseinen organisaatio ilmoittaa liittymisasiakirjassaan tarkoin yleissopimuksen piiriin kuuluvia kysymyksiä koskevasta vastuunjaosta.

                                 ii)

                                 Jos keskinäistä vastuunjakoa muutetaan myöhemmin, alueellisen taloudellisen yhdentymisen organisaatio ilmoittaa yleissopimuksen tallettajalle kyseistä vastuunjakoa koskevista muutosehdotuksista. Tallettaja ilmoittaa muutoksista vuorostaan sopimuspuolille.

                     d)

                     Yleissopimuksen sopimuspuoliksi tulevien alueellisen taloudellisen yhdentymisen organisaation jäsenvaltioiden katsotaan säilyttävän toimivaltansa kaikilla aloilla, joita koskevan toimivallan siirrosta yhteisölle ei ole nimenomaisesti ilmoitettu tämän yleissopimuksen tallettajalle.

                     e)

                     ’Alueellisen taloudellisen yhdentymisen organisaatiolla’ tarkoitetaan Yhdistyneiden Kansakuntien tai jonkin sen erityisjärjestön itsenäisten jäsenvaltioiden muodostamaa yhteisöä, jolle kyseiset valtiot ovat siirtäneet toimivaltansa tämän yleissopimuksen kattamilla aloilla ja joka on sisäisiä menettelyjään noudattaen asianmukaisesti valtuutettu tulemaan yleissopimuksen sopimuspuoleksi.

               4.   Liittymisasiakirja talletetaan Unescon pääjohtajan haltuun.
         28 artikla
         Yhteysviranomainen
         Tullessaan tämän yleissopimuksen osapuoleksi jokainen sopimuspuoli nimeää yhteysviranomaisensa 9 artiklassa tarkoitetulla tavalla.
         29 artikla
         Voimaantulo
         1.   Tämä yleissopimus tulee voimaan kolmen kuukauden kuluttua siitä päivästä, jona kolmaskymmenes ratifiointi-, hyväksymis- tai liittymisasiakirja on talletettu, mutta se sitoo vain niitä valtioita ja alueellisen taloudellisen yhdentymisen yhteisöjä, jotka ovat tallettaneet ratifiointi-, hyväksymis- tai liittymisasiakirjansa viimeistään kyseisenä päivänä. Muiden sopimuspuolten osalta yleissopimus tulee voimaan kolmen kuukauden kuluttua siitä, kun ne ovat tallettaneet ratifiointi-, hyväksymis- tai liittymisasiakirjansa.
         2.   Tätä artiklaa sovellettaessa alueellisen taloudellisen yhdentymisen yhteisöjen tallettamien asiakirjojen ei voida katsoa tulevan niiden asiakirjojen lisäksi, jotka kyseisten yhteisöjen jäsenvaltiot ovat jo tallettaneet.
         30 artikla
         Liittovaltiojärjestelmät ja muut kuin yhtenäisjärjestelmät
         Koska kansainväliset sopimukset sitovat sopimuspuolia niiden perustuslaillisesta järjestelmästä riippumatta, seuraavat määräykset koskevat myös sellaisia sopimuspuolia, joilla on perustuslaissa säädetty liittovaltiojärjestelmä tai muu kuin yhtenäisjärjestelmä:

                     a)

                     Sellaiset tämän yleissopimuksen määräyksistä johtuvat osavaltio- tai liittovaltiohallituksen velvoitteet, joiden täytäntöönpano kuuluu osavaltioiden tai liittovaltion lainsäädäntövaltaan, ovat samat kuin niiden sopimuspuolten, jotka eivät ole liittovaltioita.

                     b)

                     Jos tämän yleissopimuksen määräysten täytäntöönpanon toimivalta kuuluu suuremman kokonaisuuden muodostaville yksiköille kuten osavaltioille, lääneille, maakunnille tai kantoneille, jotka kyseisen liittovaltion perustuslaillisen järjestelmän mukaisesti eivät voi toteuttaa lainsäädännöllisiä toimenpiteitä, liittovaltion hallitus saattaa kyseiset määräykset tarvittaessa kyseisten yksiköiden kuten osavaltioiden, läänien, maakuntien tai kuntien tietoon suositellen määräysten hyväksymistä.

               31 artikla
         Irtisanoutuminen
         1.   Jokainen sopimuspuoli voi irtisanoutua tästä yleissopimuksesta.
         2.   Irtisanoutuminen ilmoitetaan Unescon pääjohtajalle talletettavalla kirjallisella asiakirjalla.
         3.   Irtisanoutuminen tulee voimaan kahdentoista kuukauden kuluttua irtisanoutumisasiakirjan vastaanottamisesta. Se ei muuta millään tavoin taloudellisia velvoitteita, jotka irtisanoutuneen sopimuspuolen on täytettävä siihen päivään saakka, jona irtisanoutuminen tulee voimaan.
         32 artikla
         Tallettajan tehtävät
         Unescon pääjohtaja ilmoittaa tämän yleissopimuksen tallettajan ominaisuudessa järjestön jäsenvaltioille, muille kuin jäsenvaltioille ja 27 artiklassa tarkoitetuille alueellisen taloudellisen yhdentymisen yhteisöille sekä Yhdistyneille Kansakunnille 26 ja 27 artiklassa mainittujen ratifiointi-, hyväksymis- ja liittymisasiakirjojen tallettamisesta kuten myös 31 artiklassa tarkoitetuista irtisanoutumisista.
         33 artikla
         Muuttaminen
         1.   Jokainen sopimuspuoli voi ehdottaa muutoksia tähän yleissopimukseen osoittamalla pääjohtajalle asiaa koskevan kirjallisen tiedonannon. Pääjohtaja toimittaa tiedonannon kaikille sopimuspuolille. Jos kuuden kuukauden kuluessa tiedonannon toimittamisesta vähintään puolet sopimuspuolista vastaa pyyntöön myönteisesti, pääjohtaja esittelee ehdotuksen seuraavalle sopimuspuolten kokoukselle keskusteltavaksi ja mahdollisesti hyväksyttäväksi.
         2.   Muutokset hyväksytään läsnä olevien ja äänestävien sopimuspuolten kahden kolmasosan enemmistöllä.
         3.   Kun tähän yleissopimukseen tehdyt muutokset on hyväksytty, ne toimitetaan sopimuspuolille ratifiointia, hyväksymistä tai liittymistä varten.
         4.   Niille sopimuspuolille, jotka ovat ratifioineet tai hyväksyneet tähän yleissopimukseen tehdyt muutokset tai liittyneet niihin, kyseiset muutokset tulevat voimaan kolmen kuukauden kuluttua siitä, kun kaksi kolmannesta sopimuspuolista on tallettanut tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitetut asiakirjat. Niille sopimuspuolille, jotka tämän jälkeen ratifioivat tai hyväksyvät muutoksen tai liittyvät siihen, kyseinen muutos tulee voimaan kolmen kuukauden kuluttua siitä, kun sopimuspuoli on tallettanut ratifiointi-, hyväksymis- tai liittymisasiakirjansa.
         5.   Edellä 3 ja 4 kohdassa määrättyä menettelyä ei sovelleta muutoksiin, joita on tehty hallitustenvälisen komitean jäsenten lukumäärää koskevaan 23 artiklaan. Nämä muutokset tulevat voimaan niiden hyväksymisen yhteydessä.
         6.   Edellä 27 artiklassa tarkoitettu valtio tai alueellisen taloudellisen yhdentymisen yhteisö, joka tulee tämän yleissopimuksen sopimuspuoleksi sen jälkeen kun muutos on tullut voimaan tämän artiklan 4 kohdan mukaisesti, katsotaan, ellei se ilmaise eriävää mielipidettään,

                     a)

                     näin muutetun yleissopimuksen sopimuspuoleksi,

                     b)

                     muuttamattoman yleissopimuksen sopimuspuoleksi suhteessa niihin sopimuspuoliin, joita muutos ei sido.

               34 artikla
         Todistusvoimaiset tekstit
         Tämä yleissopimus on tehty arabian, englannin, espanjan, kiinan, ranskan ja venäjän kielellä; jokainen teksti on yhtä todistusvoimainen.
         35 artikla
         Rekisteröinti
         Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan 102 artiklan mukaisesti tämä yleissopimus rekisteröidään Yhdistyneiden Kansakuntien sihteeristössä Unescon pääjohtajan pyynnöstä.

         LIITE
         SOVITTELUMENETTELY
         1 artikla
         Sovittelulautakunta
         Sovittelulautakunta muodostetaan erimielisyyden osapuolena olevan sopimuspuolen pyynnöstä. Elleivät sopimuspuolet toisin sovi, sovittelulautakunta muodostuu viidestä jäsenestä; kumpikin asianomainen sopimuspuoli nimittää siihen kaksi jäsentä ja näin nimitetyt jäsenet valitsevat puheenjohtajan yhteisellä sopimuksella.
         2 artikla
         Lautakunnan jäsenet
         Jos erimielisyydessä on mukana enemmän kuin kaksi sopimuspuolta, ne sopimuspuolet, joilla on yhteinen kanta, nimittävät jäsenensä lautakuntaan yhteisellä sopimuksella. Jos vähintään kahdella sopimuspuolella on toisistaan riippumaton kanta tai ne eivät pääse yksimielisyyteen yhteisestä kannasta, ne nimittävät jäsenensä erikseen.
         3 artikla
         Nimittäminen
         Jos sopimuspuolet eivät ole nimittäneet kaikkia sovittelulautakunnan jäseniä kahden kuukauden kuluttua lautakunnan muodostamispyynnöstä, Unescon pääjohtaja suorittaa pyynnön tehneen sopimuspuolen vaatimuksesta tarvittavat nimitykset uuden kahden kuukauden määräajan kuluessa.
         4 artikla
         Lautakunnan puheenjohtaja
         Jos lautakunta ei ole kahden kuukauden kuluttua viimeisen jäsenensä nimittämisestä valinnut puheenjohtajaansa, pääjohtaja nimittää puheenjohtajan jonkin sopimuspuolen vaatimuksesta uuden kahden kuukauden määräajan kuluessa.
         5 artikla
         Päätöksenteko
         Sovittelulautakunta tekee päätöksensä jäsentensä äänten enemmistöllä. Elleivät erimielisyyden osapuolina olevat sopimuspuolet toisin sovi, lautakunta vahvistaa oman menettelytapansa. Se tekee erimielisyyden ratkaisemiseksi ehdotuksen, jonka sopimuspuolet tutkivat vilpittömin mielin.
         6 artikla
         Erimielisyydet
         Jos sovittelulautakunnan toimivallasta on erimielisyyttä, sovittelulautakunta päättää, onko se toimivaltainen.

      LIITE 1.b

         Kulttuuri-ilmaisujen moninaisuuden suojelemista ja edistämistä koskevan yleissopimuksen 27 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukainen Euroopan yhteisön lausuma
         Euroopan yhteisön nykyiset jäsenet ovat Belgian kuningaskunta, Tšekin tasavalta, Tanskan kuningaskunta, Saksan liittotasavalta, Viron tasavalta, Helleenien tasavalta, Espanjan kuningaskunta, Ranskan tasavalta, Irlanti, Italian tasavalta, Kyproksen tasavalta, Latvian tasavalta, Liettuan tasavalta, Luxemburgin suurherttuakunta, Unkarin tasavalta, Maltan tasavalta, Alankomaiden kuningaskunta, Itävallan tasavalta, Puolan tasavalta, Portugalin tasavalta, Slovenian tasavalta, Slovakian tasavalta, Suomen tasavalta, Ruotsin kuningaskunta sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta.
         Tässä lausumassa selvitetään, mitä toimivaltaa jäsenvaltiot ovat perussopimusten nojalla siirtäneet yhteisölle yleissopimuksen kattamilla aloilla.
         Yhteisöllä on yksinomainen toimivalta yhteisessä kauppapolitiikassa (EY:n perustamissopimuksen 131–134 artikla), lukuun ottamatta teollis- ja tekijänoikeuksien kaupallisia näkökohtia ja palvelujen kauppaa EY:n perustamissopimuksen 133 artiklan 5 ja 6 kohdassa tarkoitetuilla aloilla, tässä yhteydessä erityisesti kulttuuri- ja audiovisuaalialojen palvelujen kauppaa, jossa toimivalta on jaettu yhteisön ja jäsenvaltioiden välillä. Yhteisö harjoittaa kehitysyhteistyöpolitiikkaa (perustamissopimuksen 177–181 artikla), ja yhteistyöpolitiikkaa teollisuusmaiden kanssa (perustamissopimuksen 181a artikla), sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden toimivaltaa kyseisillä aloilla. Yhteisö käyttää jaettua toimivaltaa tavaroiden, henkilöiden, palveluiden ja pääomien vapaan liikkuvuuden (perustamissopimuksen 23–31 ja 39–60 artikla), kilpailun (perustamissopimuksen 81–89 artikla) sekä sisämarkkinoiden alalla teollis- ja tekijänoikeudet mukaan luettuina (perustamissopimuksen 94–97 artikla). Perustamissopimuksen 151 artiklan ja erityisesti sen 4 kohdan nojalla yhteisö ottaa kulttuuriin liittyvät näkökohdat huomioon muiden perustamissopimuksen määräysten mukaisessa toiminnassaan, erityisesti kulttuuriensa monimuotoisuuden vaalimiseksi ja edistämiseksi.
         Jäljempänä luetellut yhteisön säädökset kuvaavat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen määräysten mukaisesti yhteisölle kuuluvan toimivallan laajuutta.

                     Neuvoston päätös 94/800/EY, tehty 22 päivänä joulukuuta 1994, Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa (1986–1994) laadittujen sopimusten tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta yhteisön toimivaltaan kuuluvissa asioissa (EYVL L 336, 23.12.1994 s. 1).

                     Neuvoston asetus (EY) N:o 2501/2001, annettu 10 päivänä joulukuuta 2001, yleisen tullietuusjärjestelmän soveltamisesta 1 päivästä tammikuuta 2002 alkaen 31 päivään joulukuuta 2004 – Lausumia neuvoston asetukseen yleisen tullietuusjärjestelmän soveltamisesta 1 päivästä tammikuuta 2002 alkaen 31 päivään joulukuuta 2004 (EYVL L 346, 31.12.2001 s. 1).

                     Neuvoston päätös 2005/599/EY, tehty 21 päivänä kesäkuuta 2005, Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välillä Cotonoussa 23 päivänä kesäkuuta 2000 allekirjoitetun kumppanuussopimuksen muuttamista koskevan sopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan yhteisön puolesta (EUVL L 209, 11.8.2005, s. 26).

                     Neuvoston asetus (EY) N:o 2698/2000, annettu 27 päivänä marraskuuta 2000, rahoituksellisista ja teknisistä toimenpiteistä (MEDA) taloudellisen ja yhteiskunnallisen rakenneuudistuksen tukemiseksi Euro–Välimeri-yhteistyökumppanuuden puitteissa annetun asetuksen (EY) N:o 1488/96 muuttamisesta (EYVL L 311, 12.12.2000, s. 1).

                     Neuvoston asetus (ETY) N:o 3906/89, annettu 18 päivänä joulukuuta 1989, taloudellisen tuen myöntämisestä Unkarin tasavallalle ja Puolan kansantasavallalle sekä asetukseen myöhemmin tehdyt, Bulgariaan ja Romaniaan edelleen sovellettavat muutokset (EYVL L 375, 23.12.1989, s. 11).

                     Neuvoston asetus (EY) N:o 2666/2000, annettu 5 päivänä joulukuuta 2000, Albanialle, Bosnia ja Hertsegovinalle, Kroatialle, Jugoslavian liittotasavallalle ja entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle annettavasta avusta ja asetuksen (EY) N:o 1628/96 kumoamisesta sekä asetusten (ETY) N:o 3906/89 ja (ETY) N:o 1360/90 sekä päätösten 97/256/EY ja 1999/311/EY muuttamisesta (EYVL L 306, 7.12.2000, s. 1).

                     Neuvoston asetus (ETY) N:o 443/92, annettu 25 päivänä helmikuuta 1992, rahoitusavusta ja teknisestä avusta Aasian ja Latinalaisen Amerikan kehitysmaille sekä taloudellisesta yhteistyöstä näiden maiden kanssa (EYVL L 52, 27.2.1992, s. 1).

                     Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 99/2000, annettu 29 päivänä joulukuuta 1999, avun toimittamisesta Itä-Euroopan ja Keski-Aasian kumppanivaltioille (EYVL L 12, 18.1.2000, s. 1).

                     Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 792/2004/EY, tehty 21 päivänä huhtikuuta 2004, yhteisön toimintaohjelmasta kulttuurialalla Euroopan laajuisesti toimivien organisaatioiden tukemiseksi (EUVL L 138, 30.4.2004, s. 40).

                     Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 508/2000/EY, tehty 14 päivänä helmikuuta 2000, Kulttuuri 2000 -ohjelman perustamisesta (EYVL L 63, 10.3.2000, s. 1).

                     Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1419/1999/EY, tehty 25 päivänä toukokuuta 1999, Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumaa koskevasta yhteisön toiminnasta vuosina 2005–2019 (EYVL L 166, 1.7.1999, s. 1).

                     Neuvoston päätös, tehty 22 päivänä syyskuuta 1997, Euroopan kulttuuritoiminnan tulevaisuudesta (EYVL C 305, 7.10.1997, s. 1).

                     Neuvoston päätös, tehty 22 päivänä syyskuuta 1997, rajojen yli sovellettavista kirjojen kiinteistä hinnoista Euroopan kielialueilla (EYVL C 305, 7.10.1997, s. 2).

                     Neuvoston direktiivi 89/552/ETY, annettu 3 päivänä lokakuuta 1989, televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta (EYVL L 298, 17.10.1989, s. 23); direktiivi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/36/EY (EYVL L 202, 30.7.1997, s. 60).

                     Neuvoston päätös 2000/821/EY, tehty 20 päivänä joulukuuta 2000, eurooppalaisten audiovisuaalisten teosten kehittämisen, levityksen ja myynninedistämisen tukemista koskevan ohjelman täytäntöönpanosta (Media Plus – Kehittäminen, levitys ja myynninedistäminen) (2001–2005) (EYVL L 336, 30.12.2000, s. 82).

                     Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 163/2001/EY, tehty 19 päivänä tammikuuta 2001, Euroopan audiovisuaalisessa ohjelmatuotannossa toimivien ammattilaisten koulutusohjelman täytäntöönpanosta (Media-koulutus) (2001–2005) (EYVL L 26, 27.1.2001, s. 1).

                     Neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999, annettu 22 päivänä maaliskuuta 1999, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1) suhteessa valtionapuun.

                     Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/48/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta (EUVL L 157, 30.4.2004, s. 45).

                     Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/29/EY, annettu 22 päivänä toukokuuta 2001, tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa (EYVL L 167, 22.6.2001, s. 10).

                     Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/84/EY, annettu 27 päivänä syyskuuta 2001, alkuperäisen taideteoksen tekijän oikeudesta jälleenmyyntikorvaukseen (EYVL L 272, 13.10.2001, s. 32).

                     Neuvoston direktiivi 93/83/ETY, annettu 27 päivänä syyskuuta 1993, tiettyjen satelliitin välityksellä tapahtuvaan yleisradiointiin ja kaapeleitse tapahtuvaan edelleen lähettämiseen sovellettavien tekijänoikeutta sekä lähioikeuksia koskevien sääntöjen yhteensovittamisesta (EYVL L 248, 6.10.1993, s. 15).

                     Neuvoston direktiivi 93/98/ETY, annettu 29 päivänä lokakuuta 1993, tekijänoikeuden ja tiettyjen lähioikeuksien suojan voimassaoloajan yhdenmukaistamisesta (EYVL L 290, 24.11.1993, s. 9).

                     Direktiivi 92/100/ETY, annettu 19 päivänä marraskuuta 1992, vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla (EYVL L 346, 27.11.1992, s. 61).

               Yhteisön toimivallan harjoittaminen kehittyy luonnostaan jatkuvasti. Näin ollen yhteisö varaa itselleen oikeuden antaa tulevaisuudessa muita lausumia, jotka koskevat toimivallan jakoa Euroopan yhteisön ja jäsenvaltioiden välillä.

      LIITE 2

         Liittymiskirjan tallettamisen yhteydessä yhteisön puolesta annettava yksipuolinen lausuma

            ”Yleissopimus sitoo yhteisöä yleissopimuksen 27 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti annetussa lausumassa tarkoitetun yhteisölle kuuluvan toimivallan osalta, ja yhteisö huolehtii yleissopimuksen asianmukaisesta täytäntöönpanosta. Tästä seuraa, että yhteisön jäsenvaltiot, jotka ovat yleissopimuksen sopimuspuolia, soveltavat keskinäisissä suhteissaan yleissopimuksen määräyksiä yhteisön sisäisten sääntöjen mukaisesti, tämän kuitenkaan rajoittamatta asianmukaisten tarkistusten tekemistä näihin sääntöihin.”


title: 2009/40/EY: Neuvoston päätös, tehty 19 päivänä tammikuuta 2009 , tanskalaisen jäsenen ja kahden tanskalaisen varajäsenen nimeämisestä alueiden komiteaan

text:
               21.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 16/11

      NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   tehty 19 päivänä tammikuuta 2009,
   tanskalaisen jäsenen ja kahden tanskalaisen varajäsenen nimeämisestä alueiden komiteaan
   (2009/40/EY)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 263 artiklan,
   ottaa huomioon Tanskan hallituksen ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvosto teki 24 päivänä tammikuuta 2006 päätöksen 2006/116/EY alueiden komitean jäsenten ja varajäsenten nimeämisestä 26 päivän tammikuuta 2006 ja 25 päivän tammikuuta 2010 väliseksi kaudeksi (1).

               (2)

               Alueiden komiteassa on vapautunut jäsenen paikka Eva NEJSTGAARDin erottua. Alueiden komiteassa on vapautunut kaksi varajäsenen paikkaa Bjørn DAHLin erottua ja Anna Margrethe KAALUNDin toimikauden päätyttyä,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   1 artikla
   Nimetään alueiden komiteaan jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 25 päivään tammikuuta 2010:

               a)

               jäseneksi

                           —

                           Jens Jørgen NYGAARD, 1. Viceborgemester, Egedal Kommune;

               b)

               varajäseniksi

                           —

                           Anna Margrethe KAALUND, Byrådsmedlem, Viborg Kommune (toimikauden muutos),

                           —

                           Jens STENBÆK, Viceborgmester, Holbæk Kommune.

         2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se tehdään.

      Tehty Brysselissä 19 päivänä tammikuuta 2009.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. GANDALOVIČ

      (1)  EUVL L 56, 25.2.2006, s. 75.


title: 2014/877/EU: Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös, annettu 26 päivänä marraskuuta 2014 , Euroopan globalisaatiorahaston varojen käyttöönotosta talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen 13 kohdan mukaisesti (hakemus EGF/2014/007 IE/Andersen Ireland, Irlanti)

text:
               6.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 350/9

         EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   annettu 26 päivänä marraskuuta 2014,
   Euroopan globalisaatiorahaston varojen käyttöönotosta talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen 13 kohdan mukaisesti (hakemus EGF/2014/007 IE/Andersen Ireland, Irlanti)

      (2014/877/EU)

   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottavat huomioon Euroopan globalisaatiorahastosta (2014–2020) ja asetuksen (EY) N:o 1927/2006 kumoamisesta 17 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1309/2013 (1) ja erityisesti sen 15 artiklan 4 kohdan,
   ottavat huomioon vuosia 2014–2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen vahvistamisesta 2 päivänä joulukuuta 2013 annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 (2) ja erityisesti sen 12 artiklan,
   ottavat huomioon talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (3) ja erityisesti sen 13 kohdan,
   ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Euroopan globalisaatiorahasto (EGR) on perustettu tuen tarjoamiseksi globalisaatiosta johtuvien maailmankaupan huomattavien rakenteellisten muutosten, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 546/2009 (4) käsitellyn maailmanlaajuisen rahoitus- ja talouskriisin jatkumisen taikka uuden maailmanlaajuisen rahoitus- ja talouskriisin vuoksi työttömiksi jääneille työntekijöille ja itsenäisille ammatinharjoittajille, joiden työskentely on loppunut, ja heidän auttamisekseen integroitumisessa uudelleen työmarkkinoille.

               (2)

               EGR ei saa ylittää 150 miljoonan euron vuotuista enimmäismäärää (vuoden 2011 hintoina), kuten asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 12 artiklassa säädetään.

               (3)

               Irlanti esitti 16 päivänä toukokuuta 2014 hakemuksen EGR:n varojen käyttöönottamiseksi yrityksen Andersen Ireland Limited Irlannissa toteuttamien työntekijävähennysten vuoksi ja toimitti sitä täydentäviä lisätietoja, siten kuin asiasta säädetään asetuksen (EU) N:o 1309/2013 8 artiklan 3 kohdassa. Hakemus on asetuksen (EU) N:o 1309/2013 13 artiklassa säädettyjen EGR:n rahoitustuen vahvistamista koskevien vaatimusten mukainen.

               (4)

               Asetuksen (EU) N:o 1309/2013 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti Irlanti on päättänyt tarjota EGR:n tuella yhteisrahoitettuja yksilöllisiä palveluja myös työelämän ja koulutuksen ulkopuolella oleville nuorille.

               (5)

               Tämän vuoksi EGR:stä olisi otettava käyttöön 1 501 200 euroa rahoitustuen myöntämiseksi Irlannin hakemuksen perusteella,

         OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Euroopan globalisaatiorahastosta otetaan käyttöön 1 501 200 euroa maksusitoumusmäärärahoina ja maksumäärärahoina osana varainhoitovuotta 2014 koskevaa Euroopan unionin yleistä talousarviota.
   2 artikla
   Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Strasbourgissa 26 päivänä marraskuuta 2014.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         M. SCHULZ

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         S. GOZI

      (1)  EUVL L 347, 20.12.2013, s. 855.

      (2)  EUVL L 347, 20.12.2013, s. 884.

      (3)  EUVL C 373, 20.12.2013, s. 1.

      (4)  EUVL L 167, 29.6.2009, s. 26.


title: Euroopan parlamentin päätös (EU) 2017/1719, annettu 27 päivänä huhtikuuta 2017, Euroopan poliisiviraston (Europol) varainhoitovuoden 2015 tilien päättämisestä

text:
               29.9.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 252/318

         EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖS (EU) 2017/1719,
   annettu 27 päivänä huhtikuuta 2017,
   Euroopan poliisiviraston (Europol) varainhoitovuoden 2015 tilien päättämisestä
   EUROOPAN PARLAMENTTI, joka

               —

               ottaa huomioon Euroopan poliisiviraston lopullisen tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 2015,

               —

               ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen Euroopan poliisiviraston tilinpäätöksestä varainhoitovuodelta 2015 sekä viraston vastauksen (1),

               —

               ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 287 artiklan mukaisesti antaman varainhoitovuotta 2015 koskevan lausuman (2) tilien luotettavuudesta sekä tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta (sääntöjenmukaisuudesta),

               —

               ottaa huomioon neuvoston 21. helmikuuta 2017 antaman suosituksen varainhoitovuoden 2015 talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden myöntämisestä poliisivirastolle (05873/2017 – C8-0070/2017),

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 319 artiklan,

               —

               ottaa huomioon unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25. lokakuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (3) ja erityisesti sen 208 artiklan,

               —

               ottaa huomioon Euroopan poliisiviraston (Europol) perustamisesta 6. huhtikuuta 2009 tehdyn neuvoston päätöksen 2009/371/YOS (4) ja erityisesti sen 43 artiklan,

               —

               ottaa huomioon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 208 artiklassa tarkoitettuja elimiä koskevasta varainhoidon puiteasetuksesta 30. syyskuuta 2013 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 1271/2013 (5) ja erityisesti sen 108 artiklan,

               —

               ottaa huomioon työjärjestyksen 94 artiklan ja liitteen IV,

               —

               ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön sekä kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan lausunnon (A8-0107/2017),

               1.

               hyväksyy Euroopan poliisiviraston varainhoitovuoden 2015 tilien päättämisen;

               2.

               kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen Euroopan poliisiviraston johtajalle, neuvostolle, komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle sekä huolehtimaan sen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä (L-sarja).

            Puhemies

         Antonio TAJANI

            Pääsihteeri

         Klaus WELLE

      (1)  EUVL C 449, 1.12.2016, s. 198.

      (2)  Ks. alaviite 1.

      (3)  EUVL L 298, 26.10.2012, s. 1.

      (4)  EUVL L 121, 15.5.2009, s. 37.

      (5)  EUVL L 328, 7.12.2013, s. 42.


title: 2014/878/EU: Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös, annettu 26 päivänä marraskuuta 2014 , Euroopan globalisaatiorahaston varojen käyttöönotosta talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen 13 kohdan mukaisesti (hakemus EGF/2014/008 FI/STX Rauma, Suomi)

text:
               6.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 350/11

         EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   annettu 26 päivänä marraskuuta 2014,
   Euroopan globalisaatiorahaston varojen käyttöönotosta talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen 13 kohdan mukaisesti (hakemus EGF/2014/008 FI/STX Rauma, Suomi)

      (2014/878/EU)

   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottavat huomioon Euroopan globalisaatiorahastosta (2014–2020) ja asetuksen (EY) N:o 1927/2006 kumoamisesta 17 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1309/2013 (1) ja erityisesti sen 15 artiklan 4 kohdan,
   ottavat huomioon vuosia 2014–2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen vahvistamisesta 2 päivänä joulukuuta 2013 annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 (2) ja erityisesti sen 12 artiklan,
   ottavat huomioon talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta 2 päivänä joulukuuta 2013 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (3) ja erityisesti sen 13 kohdan,
   ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Euroopan globalisaatiorahasto (EGR) on perustettu tuen tarjoamiseksi globalisaatiosta johtuvien maailmankaupan huomattavien rakenteellisten muutosten, asetuksessa (EY) N:o 546/2009 (4) käsitellyn maailmanlaajuisen rahoitus- ja talouskriisin jatkumisen taikka uuden maailmanlaajuisen rahoitus- ja talouskriisin vuoksi työttömiksi jääneille työntekijöille ja itsenäisille ammatinharjoittajille, joiden työskentely on loppunut, ja heidän auttamisekseen integroitumisessa uudelleen työmarkkinoille.

               (2)

               EGR ei saa ylittää 150 miljoonan euron vuotuista enimmäismäärää (vuoden 2011 hintoina), kuten asetuksen (EU, Euratom) N:o 1311/2013 12 artiklassa säädetään.

               (3)

               Suomi jätti 27 päivänä toukokuuta 2014 hakemuksen EGR:n varojen käyttöönottamiseksi STX Finland Oy:n Raumalla Suomessa toteuttamien työntekijävähennysten vuoksi ja toimitti sitä täydentäviä lisätietoja, siten kuin asiasta säädetään asetuksen (EU) N:o 1309/2013 8 artiklan 3 kohdassa. Hakemus on asetuksen (EU) N:o 1309/2013 13 artiklassa säädettyjen EGR:n rahoitustuen vahvistamista koskevien vaatimusten mukainen.

               (4)

               Tämän vuoksi EGR:stä olisi otettava käyttöön 1 426 800 euroa rahoitustuen myöntämiseksi Suomen hakemuksen perusteella,

         OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Otetaan Euroopan globalisaatiorahastosta käyttöön 1 426 800 euroa maksusitoumusmäärärahoina ja maksumäärärahoina osana varainhoitovuotta 2014 koskevaa Euroopan unionin yleistä talousarviota.
   2 artikla
   Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Strasbourgissa 26 päivänä marraskuuta 2014.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         M. SCHULZ

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         S. GOZI

      (1)  EUVL L 347, 20.12.2013, s. 855.

      (2)  EUVL L 347, 20.12.2013, s. 884.

      (3)  EUVL C 373, 20.12.2013, s. 1.

      (4)  EUVL L 167, 29.6.2009, s. 26.