title: 2013/566/EU: Euroopan parlamentin päätös, annettu 17 päivänä huhtikuuta 2013 , vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan pankkiviranomaisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2011

text:
               16.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 308/196

      EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖS,
   annettu 17 päivänä huhtikuuta 2013,
   vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan pankkiviranomaisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2011
   (2013/566/EU)
   EUROOPAN PARLAMENTTI, joka

               —

               ottaa huomioon Euroopan pankkiviranomaisen lopullisen tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 2011,

               —

               ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen Euroopan pankkiviranomaisen tilinpäätöksestä varainhoitovuodelta 2011 sekä viranomaisen vastaukset (1),

               —

               ottaa huomioon neuvoston 12. helmikuuta 2013 antaman suosituksen (05753/2013 – C7-0041/2013),

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 319 artiklan,

               —

               ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25. kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (2) ja erityisesti sen 185 artiklan,

               —

               ottaa huomioon unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25. lokakuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (3) ja erityisesti sen 208 artiklan,

               —

               ottaa huomioon Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan pankkiviranomainen) perustamisesta 24. marraskuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1093/2010, muutettuna päätöksellä N:o 716/2009/EY ja kumottuna komission päätöksellä 2009/78/EY (4), ja erityisesti sen 64 artiklan,

               —

               ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 185 artiklassa tarkoitettuja elimiä koskevasta varainhoidon puiteasetuksesta 19. marraskuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2343/2002 (5) ja erityisesti sen 94 artiklan,

               —

               ottaa huomioon työjärjestyksen 77 artiklan ja liitteen VI,

               —

               ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön sekä talous- ja raha-asioiden valiokunnan lausunnon (A7-0113/2013),

               1.

               myöntää Euroopan pankkiviranomaisen toimitusjohtajalle vastuuvapauden viranomaisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2011;

               2.

               esittää huomautuksensa oheisessa päätöslauselmassa;

               3.

               kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen ja siihen erottamattomasti kuuluvan päätöslauselman Euroopan pankkiviranomaisen toimitusjohtajalle, neuvostolle, komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle sekä huolehtimaan niiden julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä (L-sarja).

            Puhemies

         Martin SCHULZ

            Pääsihteeri

         Klaus WELLE

      (1)  EUVL C 388, 15.12.2012, s. 60.

      (2)  EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EUVL L 298, 26.10.2012, s. 1.

      (4)  EUVL L 331, 15.12.2010, s. 12.

      (5)  EYVL L 357, 31.12.2002, s. 72.

         EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖSLAUSELMA,
      annettu 17 päivänä huhtikuuta 2013,
      joka sisältää huomautukset, jotka ovat erottamaton osa päätöstä vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan pankkiviranomaisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2011
      EUROOPAN PARLAMENTTI, joka

                  —

                  ottaa huomioon Euroopan pankkiviranomaisen lopullisen tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 2011,

                  —

                  ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen Euroopan pankkiviranomaisen tilinpäätöksestä varainhoitovuodelta 2011 sekä viranomaisen vastaukset (1),

                  —

                  ottaa huomioon neuvoston 12. helmikuuta 2013 antaman suosituksen (05753/2013 – C7-0041/2013),

                  —

                  ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 319 artiklan,

                  —

                  ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25. kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (2) ja erityisesti sen 185 artiklan,

                  —

                  ottaa huomioon unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25. lokakuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (3) ja erityisesti sen 208 artiklan,

                  —

                  ottaa huomioon Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan pankkiviranomainen) perustamisesta 24. marraskuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1093/2010, muutettuna päätöksellä N:o 716/2009/EY ja kumottuna komission päätöksellä 2009/78/EY (4), ja erityisesti sen 64 artiklan,

                  —

                  ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 185 artiklassa tarkoitettuja elimiä koskevasta varainhoidon puiteasetuksesta 19. marraskuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2343/2002 (5) ja erityisesti sen 94 artiklan,

                  —

                  ottaa huomioon työjärjestyksen 77 artiklan ja liitteen VI,

                  —

                  ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön sekä talous- ja raha-asioiden valiokunnan lausunnon (A7-0113/2013),

                  A.

                  ottaa huomioon, että tilintarkastustuomioistuin on todennut saaneensa kohtuullisen varmuuden siitä, että Euroopan pankkiviranomaisen, jäljempänä ’viranomainen’, varainhoitovuoden 2011 tilit ovat luotettavat ja tilien perustana olevat toimet ovat lailliset ja asianmukaiset;

                  B.

                  ottaa huomioon, että uusi Lontooseen sijoitettu viranomainen perustettiin asetuksella (EU) N:o 1093/2010 ja se aloitti itsenäisen työskentelynsä virallisesti 1. tammikuuta 2011;

                  C.

                  ottaa huomioon, että viranomaisen toimintaa tarkasteltaessa olisi otettava huomioon, että meneillään olevassa oikeudellisessa siirtymävaiheessa se hoitaa uuden toimenkuvansa lisäksi myös edeltäjälleen Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitealle (CEBS) kuuluneet (myös keskeneräiset) tehtävät ja vastuut;

                  D.

                  toteaa, että viranomainen on erottamaton osa Euroopan finanssivalvojien järjestelmää ja työskentelee tiiviissä yhteistyössä sisarelintensä (Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen, Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen ja näiden yhteiskomitea sekä Euroopan järjestelmäriskikomitea) kanssa;

                  E.

                  ottaa huomioon, että viranomaisen kokonaistalousarvio vuodeksi 2011 oli 12 685 000 euroa;

                  F.

                  ottaa huomioon, että viranomaisen perustamisasetuksen (6) mukaisesti varainhoitovuoden 2011 talousarviosta 60 prosenttia rahoitettiin jäsenvaltioiden ja Euroopan vapaakauppaliiton (EFTA) maiden maksuosuuksin ja 40 prosenttia rahoituksesta oli peräisin unionin talousarviosta;

                  G.

                  ottaa huomioon, että viranomaisen talousarvion toteutuma oli vuoden 2011 lopussa positiivinen (3 579 861 euroa) (7) ja tämä määrä kirjattiin tilinpäätökseen velaksi komissiolle;

         Talousarvio- ja varainhallinto

                  1.

                  huomauttaa, että tilinpäätöksen (8) mukaan unionin maksuosuus viranomaisen talousarvioon vuodeksi 2011 oli alun perin 5 073 000 euroa; toteaa, että kyseessä oli viranomaisen ensimmäinen toimintavuosi;

                  2.

                  panee tilinpäätöksestä merkille, että viranomaisen talousarvio varainhoitovuodeksi 2011 oli yhteensä 12 865 000 euroa (johon sisältyy 7 413 000 euroa kansallisten valvontaviranomaisten maksuosuuksia ja 199 000 euroa tarkkailijoiden maksuosuuksia);

                  3.

                  kehottaa komissiota arvioimaan mahdollisuutta antaa ehdotus, jonka avulla varmistetaan, että kolmen Euroopan valvontaviranomaisen talousarviot rahoitetaan kokonaisuudessaan unionin talousarviosta;

                  4.

                  pitää huolestuttavana, etteivät varainhoitoasetuksen säännökset sovellu täysin viranomaisen varainhoitorakenteeseen, koska 60 prosenttia sen talousarviosta rahoitetaan jäsenvaltioiden ja Euroopan vapaakauppaliiton (EFTA) maiden maksuosuuksin; katsoo, että tätä kysymystä olisi käsiteltävä viimeistään muutettaessa virastoja koskevia varainhoitoasetuksen säännöksiä seuraavan kerran, ja kehottaa komissiota arvioimaan tilannetta ja tiedottamaan siitä vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle;

                  5.

                  panee tilinpäätöksestä merkille, että vuonna 2011 viranomaisen tärkein tavoite oli toiminnan vakiinnuttaminen ja laajentaminen edelleen;

                  6.

                  tähdentää, että myönnetyt määrärahat ja käytettävissä olevat toimet on sovitettava yhteen viranomaiselle osoitettujen tehtävien kanssa, koska näiden tekijöiden epäsuhta saattaa johtaa henkilöstön epätasapainoon viranomaisen henkilöstön palvelukseenottamisen ja kansallisten asiantuntijoiden osallistumisen yhteydessä; ilmaisee huolensa siitä, että komissio on muuttanut viranomaisen ehdottamaa henkilöstötaulukkoa ilmoittamatta tätä selvästi; kehottaa komissiota noudattamaan täyttä avoimuutta tässä ja muissa asioissa;

                  7.

                  panee merkille IMF:n joulukuussa 2012 antaman unionin rahoitussektorin arvioinnin alustavissa johtopäätöksissä esiin tuodun huolestumisen ja toteaa, että päätelmissä suositeltiin lisäämään Euroopan valvontaviranomaisten resursseja ja valtuuksia, jotta ne voivat hoitaa menestyksellisesti tehtävänsä, ja lisäämään niiden operatiivista riippumattomuutta;

                  8.

                  toteaa tilinpäätöksestä käyvän ilmi, että viranomaisen johtokunta hyväksyi ja vahvisti 12. tammikuuta 2011 pitämässään järjestäytymiskokouksessa tärkeimmät varainhoitoa koskevat säännökset sekä viranomaisen varainhoitoasetuksen, joiden perusteella viranomainen voi käyttää valtaansa Euroopan valvontaviranomaisena;

                  9.

                  toteaa, että kahden vuokratun toimiston kokonaispinta-ala on 1 089 neliömetriä ja että niistä aiheutuu 1 016 512,64 euron kustannukset; kehottaa viranomaista huolehtimaan siitä, että toimistoista perittävät vuokrat ja kustannukset eivät ylitä paikallisten markkinoiden tavanomaista hintatasoa ja että lisäksi kustannuksia pyritään vuosittain alentamaan markkinoiden suotuisan kehityksen myötä;

         Kirjanpitojärjestelmä

                  10.

                  panee tilinpäätöksestä (9) merkille, että viranomaisen vuoden 2011 alussa käyttöön ottamaa vakiomuotoista yleistä talousarviorakennetta oli mukautettava viranomaisen tarpeita vastaavaksi (aiempaa kokemusta ei ollut käytettävissä, koska talousarvio valmisteltiin ennen ensimmäistä toimintavuotta);

                  11.

                  panee tilinpäätöksestä merkille, että viranomainen otti 10. kesäkuuta 2011 käyttöön komission talousarviokirjanpidossa käyttämän suoriteperusteisen kirjanpidon järjestelmän (ABAC); toteaa myös, että siirtymäkaudella 1. tammikuuta–10. kesäkuuta 2011 viranomainen käytti talousarviokirjanpidossaan Excel-pohjaista välinettä ja että siirtymävaiheessa laadittiin raportti suoriteperusteisen kirjanpidon järjestelmään syötetyistä maksusitoumuksista ja maksuista;

                  12.

                  panee merkille, että ennen suoriteperusteisen kirjanpidon käyttöönottoa suoritetut maksut näkyvät vain siirtymäajan järjestelmässä eivätkä suoriteperusteisen kirjanpidon järjestelmässä; huomauttaa, että aina kun suoriteperusteiseen kirjanpitoon rekisteröidään talousarviomeno ja sen toteutus, kyseinen määrä lisätään manuaalisesti Excel-taulukkoon, jotta se vastaisi täysin alkuperäistä talousarviota ja maksusitoumusten ja maksumäärärahojen käyttöä koko varainhoitovuoden ajan;

                  13.

                  panee tilinpäätöksestä merkille, että vuodesta 2012 lähtien kaikki rahoitustapahtumat kirjataan suoriteperusteiseen kirjanpitojärjestelmään;

                  14.

                  toteaa, että tilinpäätöksen mukaan viranomainen otti liikekirjanpidossa 10. kesäkuuta 2011 käyttöön SAP-järjestelmän, joka on suoraan yhteydessä komission käyttämään suoriteperusteisen kirjanpidon järjestelmään ABACiin; panee myös merkille, että siihen saakka viranomaisen käytössä oli ollut SAGE (10) eli CEBS:n rahoituslaskennassa käytetty järjestelmä, ja että 10. kesäkuuta 2011 sen saldo siirrettiin SAP:iin;

                  15.

                  panee merkille, että 28. elokuuta 2011 viranomainen otti käyttöön varojen rekisteröintiä varten komission ABAC Assets -sovelluksen voidakseen jäljittää käyttöomaisuuden fyysisesti budjettikohdittain (ABAC Assets -sovellus on integroitu viranomaisen kirjanpitojärjestelmään); huomauttaa lisäksi, että CEBS-järjestelmässä ei ollut välinettä tähän tarkoitukseen;

                  16.

                  huomauttaa tilinpäätöksen (11) perusteella, että elo- ja syyskuussa 2011 viranomainen suoritti CEBS:ltä saadun käyttöomaisuuden fyysisen inventaarin eikä havainnut merkittäviä vaihteluita;

                  17.

                  panee tyytyväisenä merkille, että ulkoinen tarkastaja (Deloitte Consulting) validoi viranomaisen kirjanpitojärjestelmän (12); toteaa, että viranomaisen kirjanpitojärjestelmää tarkasteltiin uudelleen marraskuussa 2012;

                  18.

                  toteaa, että Deloitten raportin mukaan vaatimuksenmukaisuuden validointia koskevat menettelyt osoittavat, että Euroopan pankkiviranomaisen kirjanpitojärjestelmä vastaa yleisesti Euroopan komission (budjettipääosaston) määrittämiä kriteereitä; toteaa, että kirjanpitoprosessista ja keskeisen tietotekniikkainfrastruktuurin käyttöluvista hyvien käytäntöjen mukaisesti vastaava Euroopan pankkiviranomainen on jo toteuttanut ja ottanut asianmukaisesti käyttöön joitakin sisäisiä valvontamenettelyjä;

         Maksusitoumukset

                  19.

                  toteaa tilinpäätöksen perusteella, että viranomaisen talousarvion maksusitoumusten toteutusaste oli vuoden 2011 lopussa 71 prosenttia ja maksujen 59 prosenttia;

                  20.

                  panee merkille, että osaston 1 (henkilöstömenot) maksusitoumusmäärärahoista käytettiin 91 prosenttia, mikä vastaa täytettyjen virkojen määrää 31. joulukuuta 2011 (41 virkaa henkilöstötaulukon 46 virasta); toteaa myös, että maksumäärärahojen alhaisempi käyttöaste (83 prosenttia) johtui lähinnä siitä, että kansalliset valvontaviranomaiset laskuttivat kansallisista asiantuntijoista viipeellä; kehottaa viranomaista tiedottamaan vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle toimista, joita se on toteuttanut tilanteen korjaamiseksi;

                  21.

                  toteaa tilinpäätöksen perusteella, että osaston 3 (toimintamenot) toteutusaste jäi alhaiseksi lähinnä tietotekniikkamenojen vuoksi, mikä selittyy tietotekniikan alan henkilöstön odotettua pidemmillä palvelukseenottomenettelyillä sekä hankintamenettelyn pitkäkestoisuudella; kehottaa viranomaista tiedottamaan vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle toimista, joihin se on ryhtynyt osaston 3 toteutuksen parantamiseksi;

                  22.

                  toteaa viranomaisen tilinpäätöksen (13) perusteella, että vuonna 2011 se käytti ainoastaan jaksottamattomia määrärahoja; panee myös merkille, että vuonna 2011 maksusitoumukset olivat 71 prosenttia talousarviosta eli 9 054 030 euroa, josta 7 436 217 euroa maksettiin ja 1 617 813 euroa siirrettiin ilman eri toimenpiteitä seuraavalle vuodelle viranomaisen varainhoitoasetuksen 10 artiklan mukaisesti;

                  23.

                  panee huolestuneena merkille tilintarkastustuomioistuimen havainnon siitä, että sitoumusten taso oli alhainen etenkin osastossa 2 (hallintomenot, 57 prosenttia) ja osastossa 3 (toimintamenot, 46 prosenttia), mikä vaikutti viranomaisen tietotekniikkatavoitteisiin, joita ei täysin saavutettu; kehottaa viranomaista ilmoittamaan vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle toimista, joita se on toteuttanut toteutusasteen parantamiseksi, koska alhainen toteutusaste osoittaa, että talousarvion suunnittelussa ja toteutuksessa on ongelmia;

                  24.

                  panee merkille tilintarkastustuomioistuimen havainneen heikkouksia, jotka liittyivät kolmen oikeudellisen sitoumuksen tekemiseen ennen talousarviositoumuksia (742 000 euroa); pyytää viranomaista ilmoittamaan vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle toimista, joita se on toteuttanut tilanteen korjaamiseksi;

         Hankintamenettelyt

                  25.

                  panee merkille, että viranomaisen vuosikertomuksen (14) mukaan vuonna 2011 käynnistettiin monia tavaroita ja palveluita koskevia hankintamenettelyitä; panee myös merkille, että viranomainen on hyödyntänyt komission nykyisiä puitesopimuksia, etenkin tietoteknisellä alalla, jolla se otti käyttöön monia sisäisiä tietoteknisiä järjestelmiä, kuten sähköpostin ja intranetin sekä tietoteknisen foorumin kansallisilta valvontaviranomaisilta saatujen tietojen keräämistä ja analysointia varten;

                  26.

                  panee merkille, että viranomainen on ajantasaistanut huomattavasti hankintamenettelyjään unionin hankintasääntöjen noudattamiseksi; panee merkille, että keskeneräisten hankintamenettelyjen sumaa saatiin huomattavasti purettua ja viranomaisen tietojen mukaan loput ruuhkautuneista menettelyistä ja tapaukset, joissa sääntöjä ei ole noudatettu, oikaistaan vuoden 2013 aikana; kehottaa viranomaista seuraamaan asiaa ja ilmoittamaan vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle saavutetusta edistyksestä;

                  27.

                  toteaa, että hankintasääntöihin on myönnetty joitakin poikkeuksia; panee kuitenkin merkille, että niiden määrä oli vuonna 2012 huomattavasti vähäisempi kuin vuonna 2011 ja että useimmat tapauksista, joissa vaatimuksia ei ole selkeästi noudatettu, on korjattu; kehottaa viranomaista tiedottamaan vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle mahdollisista lisätoimista, joita se on toteuttanut tilanteen korjaamiseksi;

         Palvelukseenottomenettelyt

                  28.

                  toteaa, että tilintarkastustuomioistuimen mukaan viranomaisen on aihetta parantaa palvelukseenottomenettelyjen avoimuutta; vaatii viranomaista tiedottamaan vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle toimista, joita se on toteuttanut tilanteen korjaamiseksi; arvioi, että jotkut henkilöstösääntöjen säännöksistä voivat olla hallinnollisesti huomattavan raskaita; kannustaa sen vuoksi komissiota antamaan virastoille mahdollisuuden tiettyyn yksinkertaistamiseen henkilöstösääntöjen 110 artiklan yhteydessä;

                  29.

                  toteaa, että vuosikertomuksensa (15) mukaan viranomainen kehitti ja lisäsi vuonna 2011 merkittävästi henkilöresurssejaan ja saattoi ne siten uusien tehtäviensä tasalle; toteaa myös, että yhteensä 33 palvelukseenottomenettelyä saatiin päätökseen ja että viranomaisen henkilöstön määrä kasvoi 1. tammikuuta ja 31. joulukuuta 2011 välisenä aikana 31:stä 52:een ja palveluksessa on henkilöstöä 19:stä eri maasta;

                  30.

                  viittaa vastuuvapauden myöntämistä koskevaan päätökseen liittyvien muiden, luonteeltaan yleisten huomautusten osalta erillisvirastojen toiminnan tuloksellisuudesta, varainhoidosta ja sen valvonnasta 17. huhtikuuta 2013 antamaansa päätöslauselmaan (16).

         (1)  EUVL C 388, 15.12.2012, s. 60.

         (2)  EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

         (3)  EUVL L 298, 26.10.2012, s. 1.

         (4)  EUVL L 331, 15.12.2010, s. 12.

         (5)  EYVL L 357, 31.12.2002, s. 72.

         (6)  EUVL L 331, 15.12.2010, s. 12, 62 artiklan 1 kohta.

         (7)  Tilinpäätös 2011, s. 19.

         (8)  Tilinpäätös 2011, s. 18.

         (9)  Tilinpäätös 2011, s. 31.

         (10)  SAGE on pieniä ja keskisuuria yrityksiä, organisaatioita ja elimiä varten räätälöity kirjanpitojärjestelmä.

         (11)  Tilinpäätös 2011, s. 26.

         (12)  Euroopan pankkiviranomainen (EPV), kirjanpitojärjestelmien validointi, 7.12.2012, Deloitte.

         (13)  Vuosikertomus 2011, s. 41.

         (14)  Vuosikertomus 2011, s. 36.

         (15)  Vuosikertomus 2011, s. 36.

         (16)  Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2013)0134 (katso tämän virallisen lehden sivu 374).


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 778/2013/EU, annettu 12 päivänä elokuuta 2013 , makrotaloudellisen lisärahoitusavun myöntämisestä Georgialle

text:
               14.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 218/15

         EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS N:o 778/2013/EU,
   annettu 12 päivänä elokuuta 2013,
   makrotaloudellisen lisärahoitusavun myöntämisestä Georgialle
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 212 artiklan 2 kohdan,
   ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
   noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä ottaen huomioon sovittelukomitean 26 päivänä kesäkuuta 2013 hyväksymän yhteisen tekstin (1),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Georgian ja Euroopan unionin suhteita kehitetään osana Euroopan naapuruuspolitiikkaa. Vuonna 2006 yhteisö ja Georgia sopivat Euroopan naapuruuspolitiikan toimintaohjelmasta, jossa määritellään EU:n ja Georgian suhteiden keskipitkän aikavälin painopisteet. Vuonna 2010 unioni ja Georgia aloittivat neuvottelut assosiaatiosopimuksesta, jonka on määrä korvata nykyinen EU:n ja Georgian kumppanuus- ja yhteistyösopimus (2). EU:n ja Georgian välisiä suhteita syvennetään myös uudella itäinen kumppanuus -aloitteella.

               (2)

               Ylimääräisessä Eurooppa-neuvoston kokouksessa 1 päivänä syyskuuta 2008 vahvistettiin, että unioni on halukas tehostamaan EU:n ja Georgian välisiä suhteita Georgian ja Venäjän federaation välillä elokuussa 2008 puhjenneen aseellisen konfliktin jälkeen.

               (3)

               Kansainvälinen finanssikriisi on vaikuttanut Georgian talouteen vuoden 2008 kolmannelta neljännekseltä lähtien, jolloin tuotanto on vähentynyt, verotulot ovat laskeneet ja ulkoiset rahoitustarpeet ovat kasvaneet.

               (4)

               Kansainvälinen yhteisö sitoutui 22 päivänä lokakuuta 2008 pidetyssä kansainvälisessä avunantajien konferenssissa tukemaan Georgian talouden elvyttämistä Yhdistyneiden kansakuntien ja Maailmanpankin tekemän yhteisen tarvearvioinnin mukaisesti.

               (5)

               Unioni ilmoitti antavansa Georgialle rahoitusapua enintään 500 miljoonaa euroa.

               (6)

               Georgian talouden sopeuttamista ja elvyttämistä tuetaan Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) rahoitusavulla. Syyskuussa 2008 Georgian viranomaiset sopivat IMF:n kanssa 750 miljoonan Yhdysvaltain dollarin valmiusluottojärjestelystä, jolla tuettiin Georgian taloutta, jotta siinä voitaisiin toteuttaa välttämättömät sopeuttamistoimet finanssikriisi huomioiden.

               (7)

               Koska Georgian taloustilanne heikkeni edelleen ja IMF:n ohjelman taustalla olevia talousolettamuksia oli tarpeen korjata ja koska Georgian ulkoiset rahoitustarpeet kasvoivat, Georgia ja IMF pääsivät sopimukseen 424 miljoonan Yhdysvaltain dollarin lisäämisestä valmiusluottojärjestelyyn, minkä IMF:n johtokunta hyväksyi elokuussa 2009.

               (8)

               Unioni on myöntänyt vuosien 2010–2012 osalta eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineestä (European Neighbourhood and Partnership Instrument, ENPI) budjettitukiavustuksia Georgialle keskimäärin 24 miljoonaa euroa vuodessa.

               (9)

               Georgia on pyytänyt unionilta makrotaloudellista rahoitusapua heikkenevän taloustilanteensa ja talousnäkymiensä vuoksi.

               (10)

               Georgian maksutaseessa on edelleen rahoitusvaje, joten makrotaloudellista rahoitusapua pidetään tarkoituksenmukaisena vastauksena Georgian pyyntöön saada tämänhetkisissä poikkeuksellisissa olosuhteissa tukea talouden vakauttamiseen yhdessä nykyisen IMF:n ohjelman kanssa.

               (11)

               Georgialle annettavalla unionin makrotaloudellisella rahoitusavulla, jäljempänä ’unionin makrotaloudellinen rahoitusapu’, ei olisi vain täydennettävä IMF:n ja Maailmanpankin ohjelmia ja rahoitusta, vaan sen avulla olisi myös varmistettava unionin osallistumisen tuoma lisäarvo.

               (12)

               Komission olisi varmistettava, että unionin makrotaloudellinen apu on oikeudellisesti ja sisällöltään johdonmukainen ulkoisen toiminnan eri aloilla toteutettujen toimenpiteiden ja muiden asiaankuuluvien unionin politiikkojen yhteydessä toteutettujen toimenpiteiden kanssa.

               (13)

               Unionin makrotaloudellisen rahoitusavun erityistavoitteiden olisi lisättävä tehokkuutta, avoimuutta ja vastuullisuutta. Komission olisi seurattava näitä tavoitteita säännöllisesti.

               (14)

               Unionin makrotaloudellista rahoitusapua koskevien ehtojen olisi perustuttava unionin Georgiaan soveltaman politiikan keskeisiin periaatteisiin ja tavoitteisiin.

               (15)

               Jotta unionin makrotaloudelliseen rahoitusapuun liittyvät unionin taloudelliset edut voidaan suojata tehokkaasti, on välttämätöntä, että Georgia toteuttaa tarkoituksenmukaisia toimenpiteitä petosten, korruption ja muiden tähän apuun liittyvien väärinkäytösten estämiseksi ja torjumiseksi. Lisäksi on tarpeen, että komissio huolehtii asianmukaisista tarkastuksista ja tilintarkastustuomioistuin tarpeellisista tilintarkastuksista.

               (16)

               Unionin makrotaloudellisen rahoitusavun maksaminen ei rajoita budjettivallan käyttäjän valtuuksia.

               (17)

               Komission olisi hallinnoitava unionin makrotaloudellista rahoitusapua. Sen varmistamiseksi, että Euroopan parlamentti ja talous- ja rahoituskomitea voivat seurata tämän päätöksen täytäntöönpanoa, komission olisi annettava niille säännöllisesti tietoja unionin makrotaloudellisen rahoitusavun täytäntöönpanosta ja toimitettava niille asiaan liittyviä asiakirjoja.

               (18)

               Jotta voidaan varmistaa tämän päätöksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (3) mukaisesti.

               (19)

               Tässä yhteydessä muistutettakoon, että mainitun asetuksen mukaisesti neuvoa-antavaa menettelyä olisi sovellettava pääsääntöisesti kaikkiin muihin kuin mainitussa asetuksessa tarkoitettuihin tapauksiin. Kun otetaan huomioon 90 miljoonan euron raja-arvon ylittävien toimien huomattava vaikutus, on asianmukaista käyttää tarkastelumenettelyä näiden toimien osalta. Kun otetaan huomioon unionin Georgialle myöntämän makrotaloudellisen rahoitusavun määrä, yhteisymmärryspöytäkirjan hyväksymiseen tai avun vähentämiseen, keskeyttämiseen tai peruuttamiseen olisi sovellettava neuvoa-antavaa menettelyä,

         OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   1.   Unioni asettaa Georgian käyttöön makrotaloudellista rahoitusapua, jonka määrä on enintään 46 miljoonaa euroa, tukeakseen Georgian talouden vakauttamista ja täyttääkseen tämänhetkisessä IMF:n ohjelmassa määriteltyjä maksutasetarpeita. Tästä enimmäismäärästä enintään 23 miljoonaa euroa myönnetään avustuksina ja enintään 23 miljoonaa euroa lainoina. Unionin makrotaloudellisen rahoitusavun maksaminen edellyttää, että budjettivallan käyttäjä hyväksyy unionin talousarvion vuodeksi 2013.
   2.   Unionin makrotaloudellisen rahoitusavun lainaosuuden rahoittamiseksi komissiolle annetaan valtuudet lainata tarvittavat varat unionin puolesta. Laina-aika saa olla enintään 15 vuotta.
   3.   Komissio hallinnoi unionin makrotaloudellisen rahoitusavun maksamista tavalla, joka on IMF:n ja Georgian välisten sopimusten tai yhteisymmärryspöytäkirjojen sekä EU:n ja Georgian kumppanuus- ja yhteistyösopimuksessa vahvistettujen talousuudistuksen keskeisten periaatteiden ja tavoitteiden mukainen. Komissio antaa Euroopan parlamentille sekä talous- ja rahoituskomitealle säännöllisesti tietoja unionin makrotaloudellisen rahoitusavun hallinnoinnin kehityksestä ja toimittaa niille asiaan liittyviä asiakirjoja.
   4.   Unionin makrotaloudellinen rahoitusapu on saatavilla kahden vuoden ja kuuden kuukauden ajan ensimmäisestä 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhteisymmärryspöytäkirjan voimaantulon jälkeisestä päivästä.
   2 artikla
   1.   Komissio hyväksyy 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen yhteisymmärryspöytäkirjan, johon sisältyvät unionin makrotaloudellisen rahoitusavun talouspolitiikkaa ja rahoitusta koskevat ehdot, mukaan lukien näiden ehtojen täyttämisen aikataulu. Yhteisymmärryspöytäkirjassa asetettujen talouspolitiikkaa ja rahoitusta koskevien ehtojen on oltava yhdenmukaisia 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen sopimusten tai yhteisymmärryspöytäkirjojen kanssa. Näillä ehdoilla on pyrittävä parantamaan erityisesti unionin makrotaloudellisen rahoitusavun tehokkuutta, avoimuutta ja vastuullisuutta, Georgian julkinen varainhoitojärjestelmä mukaan lukien. Komissio seuraa säännöllisesti, miten näiden tavoitteiden saavuttamisessa edistytään. Unionin makrotaloudellisen avun yksityiskohtaiset rahoitusehdot vahvistetaan komission ja Georgian viranomaisten välisissä avustussopimuksessa ja lainasopimuksessa.
   2.   Unionin makrotaloudellisen rahoitusavun täytäntöönpanon kuluessa komissio seuraa, että tämän rahoitusavun kannalta merkitykselliset Georgian rahoitusjärjestelyt, hallintomenettelyt sekä sisäiset ja ulkoiset valvontamekanismit Georgiassa ovat luotettavia sekä että Georgia noudattaa sovittua aikataulua.
   3.   Komissio tarkistaa säännöllisin väliajoin, että Georgian talouspolitiikka on unionin makrotaloudellisen rahoitusavun tavoitteiden mukaista ja että sovitut talouspoliittiset ehdot täytetään tyydyttävästi. Tätä varten komissio sovittaa toimintansa tiiviisti yhteen IMF:n ja Maailmanpankin ja tarvittaessa talous- ja rahoituskomitean kanssa.
   3 artikla
   1.   Jäljempänä 2 kohdassa säädettyjä edellytyksiä rajoittamatta komissio asettaa unionin makrotaloudellinen avun käyttöön kahdessa erässä, joihin kumpaankin kuuluu avustus- ja lainaosuus. Kummankin erän koko vahvistetaan yhteisymmärryspöytäkirjassa.
   2.   Komissio tekee päätöksen erien maksamisesta sen perusteella, onko yhteisymmärryspöytäkirjassa sovittuja talouspoliittisia ja rahoitusta koskevia ehtoja noudatettu tyydyttävästi. Toinen erä voidaan maksaa aikaisintaan kolmen kuukauden kuluttua ensimmäisen erän maksamisesta.
   3.   Unionin varat maksetaan Georgian keskuspankille. Unionin varat voidaan siirtää Georgian valtionkassaan, joka on lopullinen avunsaaja, jollei yhteisymmärryspöytäkirjassa sovittavista määräyksistä, joihin kuuluu myös julkisen talouden jäljellä olevien rahoitustarpeiden toteaminen, muuta johdu.
   4 artikla
   1.   Unionin makrotaloudellisen rahoitusavun lainaosuuteen liittyvät lainanotto- ja lainanantotoimet suoritetaan euromääräisinä ja käyttäen samaa arvopäivää, eikä niistä saa aiheutua unionille eräpäivän muutoksia, valuuttakurssi- tai korkoriskejä tai muita kaupallisia riskejä.
   2.   Komissio toteuttaa Georgian pyynnöstä tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että lainaehtoihin sisältyy aikaistettua takaisinmaksua koskeva lauseke ja että vastaava lauseke sisältyy myös komission lainanottotoimien ehtoihin.
   3.   Jos olosuhteet sallivat lainan korkokannan parantamisen ja jos Georgia sitä pyytää, komissio voi jälleenrahoittaa kaikki alkuperäiset lainansa tai osan niistä tai se voi järjestellä rahoitusehdot uudelleen. Jälleenrahoitus- tai uudelleenjärjestelytoimet on toteutettava 1 kohdassa esitettyjen ehtojen mukaisesti, eivätkä ne saa pidentää kyseisen lainan keskimääräistä juoksuaikaa tai kasvattaa jälleenrahoituksen tai uudelleenjärjestelyn ajankohtana jäljellä olevan pääoman määrää.
   4.   Georgian on maksettava kaikki kulut, joita unionille aiheutuu tämän päätöksen mukaisista lainanotto- ja lainanantotoimista.
   5.   Komissio tiedottaa Euroopan parlamentille sekä talous- ja rahoituskomitealle 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen toimien etenemisestä.
   5 artikla
   Unionin makrotaloudellisen rahoitusavun täytäntöönpanossa noudatetaan unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä 25 päivänä lokakuuta 2012 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU, Euratom) N:o 966/2012 (4) ja sen täytäntöönpanosääntöjä (5). Georgian viranomaisten kanssa tehtävissä yhteisymmärryspöytäkirjassa, lainasopimuksessa ja avustussopimuksessa on määrättävä erityisesti erityistoimenpiteistä unionin makrotaloudelliseen rahoitusapuun kohdistuvien petosten, korruption ja muiden väärinkäytösten estämiseksi ja torjumiseksi. Varojen hallinnan ja maksamisen avoimuuden tehostamiseksi yhteisymmärryspöytäkirjassa, lainasopimuksessa ja avustussopimuksessa on sovittava myös komission ja Euroopan petostentorjuntaviraston toteuttamasta valvonnasta, johon sisältyvät paikan päällä suoritettavat tarkastukset ja todentamiset. Näissä asiakirjoissa on sovittava myös tilintarkastustuomioistuimen tilintarkastuksista, jotka voidaan tarvittaessa suorittaa paikan päällä.
   6 artikla
   1.   Komissiota avustaa komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
   2.   Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 4 artiklaa.
   7 artikla
   1.   Komissio antaa vuosittain viimeistään 30 päivänä kesäkuuta Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän päätöksen täytäntöönpanosta edeltävänä vuonna, sitä koskeva arviointi mukaan lukien. Kertomuksessa on osoitettava liittymä yhteisymmärryspöytäkirjassa vahvistettujen talouspoliittisten ja rahoitusta koskevien ehtojen, Georgiassa meneillään olevan talous- ja finanssipoliittisen kehityksen sekä unionin makrotaloudellisen rahoitusavun erien maksamista koskevien komission päätösten välillä.
   2.   Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle jälkiarviointikertomuksen viimeistään kahden vuoden kuluttua 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun saatavuusajan päättymisestä.
   8 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä elokuuta 2013.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         M. SCHULZ

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         L. LINKEVIČIUS

      (1)  Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 10. toukokuuta 2011 (EUVL C 377 E, 7.12.2012, s. 211), ja neuvoston ensimmäisen käsittelyn kanta, vahvistettu 10. toukokuuta 2012 (EUVL C 291 E, 27.9.2012, s. 1). Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 11. joulukuuta 2012 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma, annettu 4. heinäkuuta 2013 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 9. heinäkuuta 2013.

      (2)  Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Georgian kumppanuus- ja yhteistyösopimus (EYVL L 205, 4.8.1999, s. 3).

      (3)  EUVL L 55, 28.2.2011, s. 13.

      (4)  EUVL L 298, 26.10.2012, s. 1.

      (5)  Komission delegoitu asetus (EU) N:o 1268/2012, annettu 29 päivänä lokakuuta 2012, unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 soveltamissäännöistä (EUVL L 362, 31.12.2012, s. 1).

      Euroopan parlamentin ja neuvoston yhteinen julistus, joka on annettu yhdessä makrotaloudellisen lisärahoitusavun myöntämisestä Georgialle annetun päätöksen kanssa
      Euroopan parlamentti ja neuvosto:

                  —

                  ovat yhtä mieltä siitä, että lisärahoitusavun myöntämisestä Georgialle annettua päätöstä olisi tarkasteltava entistä laajemmin osana puitteita, joita tarvitaan kolmansille maille myönnettävää makrotaloudellista apua koskevien järkevien ja tehokkaiden päätösten varmistamiseksi;

                  —

                  ovat yhtä mieltä siitä, että tulevia makrotaloudellisia tukioperaatioita koskevien päätösten olisi perustuttava jäljempänä esitettyihin, unionin makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämistä tukikelpoisille kolmansille maille koskeviin huomioihin ja periaatteisiin rajoittamatta lainsäädäntöä koskevaa aloiteoikeutta ja oikeudellista muotoa, joka nämä huomiot ja periaatteet virallistavalla tulevalla välineellä voi olla;

                  —

                  sitoutuvat ottamaan nämä näkemykset ja periaatteet täysimääräisesti huomioon unionin makrotaloudellisen avun myöntämistä koskevissa tulevissa yksittäisissä päätöksissä.

            A OSA –   HUOMIOT

                  1.

                  Unioni on merkittävä taloudellisen, rahoituksellisen ja teknisen avun antaja kolmansille maille. Unionin makrotaloudellinen rahoitusapu, jäljempänä ’makrotaloudellinen rahoitusapu’, on osoittautunut tehokkaaksi taloutta vakauttavaksi välineeksi ja rakenneuudistusten veturiksi tällaista apua hyödyntävissä maissa ja alueilla, jäljempänä ’tuensaajat’. Yhdenmukaisesti sen kanssa, millaista yleistä politiikkaa unioni harjoittaa ehdokasmaihin, mahdollisiin ehdokasmaihin ja naapurimaihin nähden, unionin olisi oltava sellaisessa asemassa, että se voi myöntää näille maille makrotaloudellista rahoitusapua tavoitteena yhteinen vakauden, turvallisuuden ja hyvinvoinnin alue.

                  2.

                  Makrotaloudellisen rahoitusavun olisi perustuttava Euroopan parlamentin ja neuvoston yksittäisiin maakohtaisiin päätöksiin. Näiden periaatteiden tarkoituksena on tehostaa tällaisiin päätöksiin johtavaa päätöksentekomenettelyä ja päätösten täytäntöönpanoa sekä tehostaa sitä, että tuensaaja noudattaa makrotaloudellisen avun myöntämistä koskevia poliittisia ennakkoehtoja, sekä lisätä avun avoimuutta ja demokraattista valvontaa.

                  3.

                  Kolmansille maille myönnetyn makrotaloudellisen rahoitusavun toteutuksesta 3 päivänä kesäkuuta 2003 antamassaan päätöslauselmassa Euroopan parlamentti kehotti antamaan makrotaloudellista rahoitusapua koskevan puiteasetuksen, jotta päätöksentekomenettelyä voitaisiin nopeuttaa ja luoda tälle rahoitusvälineelle muodollinen ja läpinäkyvä perusta.

                  4.

                  Lokakuun 8 päivänä 2002 antamissaan päätelmissä neuvosto vahvisti kriteerit (niin kutsutut Genvalin kriteerit), joilla ohjataan makrotaloudellisia rahoitusaputoimia. Olisi asianmukaista päivittää ja selkeyttää näitä kriteerejä, muun muassa kriteerejä, joilla määritellään avun tarkoituksenmukainen muoto (laina, avustus tai näiden yhdistelmä).

                  5.

                  Näiden periaatteiden pitäisi auttaa unionia asettamaan makrotaloudellinen rahoitusapu käytettäväksi nopeasti erityisesti silloin, kun tilanne vaatii välitöntä toimintaa, ja lisäämään makrotaloudellisen avun täytäntöönpanoon sovellettavien kriteerien selkeyttä ja avoimuutta.

                  6.

                  Komission olisi varmistettava, että makrotaloudellinen rahoitusapu on sopusoinnussa ulkoisen toiminnan eri alojen ja muiden asiaankuuluvien unionin politiikkojen keskeisten periaatteiden, tavoitteiden ja toteutettujen toimenpiteiden kanssa.

                  7.

                  Makrotaloudellisella rahoitusavulla olisi tuettava unionin ulkopolitiikkaa. Komission yksiköiden ja Euroopan ulkosuhdehallinnon (EUH) olisi työskenneltävä tiiviisti yhdessä koko makrotaloudellisen rahoitusaputoimen keston ajan unionin ulkopolitiikan yhteensovittamiseksi ja sen johdonmukaisuuden varmistamiseksi.

                  8.

                  Makrotaloudellisella rahoitusavulla olisi tuettava tuensaajien sitoutumista arvoihin, jotka ovat yhteisiä unionin kanssa, mukaan lukien demokratia, oikeusvaltion periaate, hyvä hallintotapa, ihmisoikeuksien kunnioittaminen, kestävä kehitys ja köyhyyden vähentäminen, sekä avoimen, sääntöihin perustuvan ja oikeudenmukaisen kaupan periaatteisiin.

                  9.

                  Makrotaloudellisen rahoitusavun ennakkoedellytyksenä olisi oltava se, että tukikelpoisessa maassa noudatetaan tehokkaita demokraattisia mekanismeja, kuten parlamentaarista monipuoluejärjestelmää ja oikeusvaltion periaatetta, ja varmistetaan ihmisoikeuksien kunnioittaminen. Komission olisi säännöllisesti seurattava näitä ennakkoedellytyksiä.

                  10.

                  Yksittäisten makrotaloudellisten rahoitusapupäätösten erityisiin tavoitteisiin olisi kuuluttava tuensaajien julkisen varainhoidon tehokkuuden, läpinäkyvyyden ja vastuullisuuden lisääminen. Komission olisi säännöllisesti seurattava näiden tavoitteiden saavuttamista.

                  11.

                  Makrotaloudellisella rahoitusavulla olisi tuettava kestävän ulkoisen rahoitusaseman palauttamista kolmansiin maihin ja alueille, joilla on pulaa ulkomaisesta valuutasta ja tähän liittyviä vaikeuksia ulkoisessa rahoituksessa. Makrotaloudellista rahoitusapua ei pitäisi myöntää säännöllisenä rahoitustukena, eikä sen ensisijaisena tarkoituksena saisi olla tuensaajien taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen tukeminen.

                  12.

                  Makrotaloudellisella rahoitusavulla olisi täydennettävä Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) ja muiden monenvälisten rahoituslaitosten myöntämiä varoja, ja unionin ja muiden avunantajien välisen taakanjaon olisi oltava oikeudenmukainen. Makrotaloudellisella rahoitusavulla olisi varmistettava unionin osallistumisen tuoma lisäarvo.

                  13.

                  Sen varmistamiseksi, että makrotaloudelliseen rahoitusapuun liittyvät unionin taloudelliset edut suojataan tehokkaasti, tuensaajien olisi toteutettava asianmukaisia toimenpiteitä, jotka liittyvät petosten, korruption ja muiden mahdollisten tähän rahoitusapuun liittyvien väärinkäytösten estämiseen ja torjumiseen, ja olisi määrättävä komission tarkastuksista ja tilintarkastustuomioistuimen tilintarkastuksista.

                  14.

                  Yhteisymmärryspöytäkirjojen hyväksymistä koskevan menettelyn valinta olisi päätettävä asetuksessa (EU) N:o 182/2011 säädettyjen perusteiden mukaisesti. Tässä yhteydessä olisi noudatettava pääsääntöisesti neuvoa-antavaa menettelyä, mutta ottaen huomioon sellaisten toimien mahdollisesti merkittävän vaikutuksen, jotka ylittävät B osassa säädetyn raja-arvon, olisi asianmukaista, että viimeksi mainituissa toimissa käytetään tarkastelumenettelyä.

            B OSA –   PERIAATTEET
      1.   Avun tarkoitus

                  a)

                  Makrotaloudellisen rahoitusavun olisi oltava poikkeuksellinen rahoitusväline, jolla myönnetään sitomatonta ja kohdentamatonta maksutasetukea tukikelpoisille kolmansille maille ja alueille. Sen tarkoituksena olisi oltava ulkoisen rahoitusaseman kestävyyden palauttaminen tukikelpoisille maille ja alueille, joilla on vaikeuksia ulkoisessa rahoituksessa. Sillä olisi tuettava sellaisen poliittisen ohjelman täytäntöönpanoa, joka sisältää vankkoja sopeuttamis- ja rakenneuudistustoimia, joilla on tarkoitus parantaa maksutaseasemaa erityisesti ohjelmakauden aikana, ja tehostettava unionin kanssa tehtyjen asiaankuuluvien sopimusten ja ohjelmien täytäntöönpanoa.

                  b)

                  Makrotaloudellisen rahoitusavun ehtona olisi oltava, että komissio on yhteistyössä monenvälisten rahoituslaitosten kanssa havainnut IMF:n ja muiden monenvälisten laitosten käyttöön asettamien varojen jälkeen huomattavan jäljellä olevan ulkoisen rahoitusvajeen siitä huolimatta, että asianomainen maa tai alue on toteuttanut vahvoja talouden vakauttamis- ja uudistusohjelmia.

                  c)

                  Makrotaloudellisen rahoitusavun olisi oltava luonteeltaan väliaikaista, ja sen maksaminen olisi lopetettava heti, kun ulkoisen rahoitusaseman kestävyys on saatu palautettua.

            2.   Tukikelpoiset maat ja alueet
      Makrotaloudellista rahoitusapua voidaan myöntää seuraaville kolmansille maille ja alueille:

                  —

                  ehdokasmaat ja mahdolliset ehdokasmaat,

                  —

                  Euroopan naapuruuspolitiikan piiriin kuuluvat maat ja alueet,

                  —

                  asianmukaisesti perustelluissa poikkeuksellisissa olosuhteissa muut kolmannet maat, joiden asema alueellisen vakauden kannalta on ratkaiseva, joilla on strategista merkitystä unionille ja jotka ovat poliittisesti, taloudellisesti tai maantieteellisesti lähellä unionia.

            3.   Avun muoto

                  a)

                  Makrotaloudellinen rahoitusapu olisi pääsääntöisesti myönnettävä lainana. Poikkeustapauksissa apu voidaan kuitenkin myöntää avustuksena tai lainan ja avustuksen yhdistelmänä. Mahdollisen avustuksen osuutta määritettäessä komission olisi ehdotuksensa valmistelussa otettava huomioon tuensaajan taloudellisen kehityksen taso mitattuna henkeä kohti laskettujen tulojen ja köyhyystason perusteella sekä sen takaisinmaksukyky, joka arvioidaan velanhoidon kestävyysanalyysin perusteella, varmistaen samalla, että unionin ja muiden avunantajien välisen oikeudenmukaisen taakanjaon periaatetta noudatetaan. Tätä varten komission olisi myös otettava huomioon, missä laajuudessa kansainväliset rahoituslaitokset ja muut avunantajat soveltavat kyseiseen maahan edullisia ehtoja.

                  b)

                  Jos makrotaloudellinen rahoitusapu myönnetään lainana, komissio olisi valtuutettava unionin puolesta lainaamaan tarvittavat varat pääomamarkkinoilta tai rahoituslaitoksilta ja lainaamaan ne edelleen tuensaajalle.

                  c)

                  Lainanotto- ja lainanantotoimet olisi toteutettava euromääräisinä, ja niissä olisi käytettävä samaa arvopäivää, eikä niistä saisi aiheutua unionille eräpäivän muutoksia eikä valuuttakurssi- tai korkoriskejä.

                  d)

                  Tuensaajan olisi maksettava kaikki kulut, joita unionille aiheutuu lainanotto- ja lainanantotoimista.

                  e)

                  Tuensaajan pyynnöstä ja jos olosuhteet sallivat lainan koron alentamisen, komissio voi päättää jälleenrahoittaa alkuperäiset lainansa tai osan niistä taikka järjestellä uudelleen vastaavat rahoitusehdot. Jälleenrahoitus- ja uudelleenjärjestelytoimet olisi toteutettava 3 kohdan d alakohdassa säädettyjen ehtojen mukaisesti, eivätkä ne saisi pidentää otetun lainan keskimääräistä erääntymisaikaa tai kasvattaa jälleenrahoituksen tai uudelleenjärjestelyn ajankohtana jäljellä olevan pääoman määrää.

            4.   Rahoitussäännökset

                  a)

                  Avustuksina myönnettyjen makrotaloudellisen rahoitusavun määrien olisi oltava yhdenmukaisia monivuotisessa rahoituskehyksessä vahvistettujen talousarviomäärärahojen kanssa.

                  b)

                  Lainan muodossa myönnetyn makrotaloudellisen rahoitusavun määrät olisi rahoitettava takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille annetun asetuksen mukaisesti. Myönnetyn avun määrien olisi oltava yhdenmukaisia monivuotisessa rahoituskehyksessä vahvistettujen talousarviomäärärahojen kanssa.

                  c)

                  Budjettivallan käyttäjän olisi myönnettävä vuosittaiset määrärahat monivuotisen rahoituskehyksen rajoissa.

            5.   Avun määrä

                  a)

                  Avun määrän määrittämisen olisi perustuttava tukikelpoisen maan tai alueen jäljelle jääviin ulkoisiin rahoitustarpeisiin ja siinä olisi otettava huomioon maan tai alueen kyky rahoittaa itseään omista varoistaan ja erityisesti sen käytössä olevat kansainväliset valuuttavarannot. Komission olisi määritettävä nämä rahoitustarpeet yhteistyössä kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa täydellisen määrällisen arvioinnin ja tarkasteltavissa olevien liiteasiakirjojen perusteella. Komission olisi erityisesti hyödynnettävä IMF:n laatimia asianomaisen maan tai alueen viimeisimpiä maksutase-ennusteita ja otettava huomioon monenvälisiltä avunantajilta odotetut maksuosuudet sekä unionin muiden ulkoisten rahoitusvälineiden aiempi käyttäminen kyseisessä tukikelpoisessa maassa tai kyseisellä tukikelpoisella alueella.

                  b)

                  Komission asiakirjojen olisi sisällettävä tietoja ennakoidusta valuuttavarannosta makrotaloudellisen rahoitusavun puuttuessa verrattuna riittävinä pidettyihin tasoihin asiaan kuuluvien indikaattoreiden mukaan mitattuina, joita voivat olla lyhytaikaisen ulkomaisen velan varantosuhde ja tuensaajamaan viennin varantosuhde.

                  c)

                  Määritettäessä makrotaloudellisen rahoitusavun määrää olisi myös otettava huomioon tarve varmistaa oikeudenmukainen taakanjako unionin ja muiden avunantajien välillä sekä unionin yleisen osallistumisen tuottama lisäarvo.

                  d)

                  Jos tuensaajan rahoitustarpeet pienenevät olennaisesti makrotaloudellisen rahoitusavun maksukaudella alkuperäisiin ennusteisiin verrattuina, komission olisi neuvoa-antavan menettelyn mukaisesti, mikäli apu on enintään 90 miljoonaa euroa, ja tarkastelumenettelyn mukaisesti, mikäli apu on yli 90 miljoonaa euroa, vähennettävä tällaisen avun määrää tai keskeytettävä tai peruutettava se.

            6.   Ehdollisuus

                  a)

                  Makrotaloudellisen rahoitusavun ennakkoedellytyksenä olisi oltava, että tukikelpoisessa maassa tai tukikelpoisella alueella noudatetaan tehokkaita demokraattisia mekanismeja, kuten parlamentaarista monipuoluejärjestelmää ja oikeusvaltion periaatetta, ja varmistetaan ihmisoikeuksien kunnioittaminen. Komission olisi laadittava julkisesti saatavilla oleva arvio (1) tämän ennakkoedellytyksen noudattamisesta ja valvottava sitä makrotaloudellisen rahoitusavun elinkaaren ajan. Tätä kohtaa olisi sovellettava Euroopan ulkosuhdehallinnon organisaatiosta ja toiminnasta annetun päätöksen mukaisesti.

                  b)

                  Makrotaloudellisen rahoitusavun ehtona olisi oltava tukikelpoisen maan tai alueen ja IMF:n välinen muu kuin ennalta varautuva luottojärjestely, joka täyttää seuraavat ehdot:

                              —

                              järjestelyn tavoite on yhdenmukainen makrotaloudellisen rahoitusavun tarkoituksen eli lyhyen aikavälin maksutasevaikeuksien vähentämisen kanssa,

                              —

                              tehokkaita sopeuttamistoimia toteutetaan yhdenmukaisesti 1 kohdan a alakohdassa määritellyn makrotaloudellisen rahoitusavun tarkoituksen kanssa.

                  c)

                  Rahoitusavun maksamisen ehtona olisi oltava, että IMF:n tukeman poliittisen ohjelman toteutuksessa edistytään jatkuvasti tyydyttävästi ja että tämän kohdan a alakohdassa tarkoitettu ennakkoedellytys täyttyy. Ehtona olisi oltava myös, että tietyssä määräajassa toteutetaan rakenneuudistuksiin ja vakaaseen julkiseen talouteen keskittyvät tietyt selvästi määritellyt talouspoliittiset toimenpiteet, joista sovitaan komission ja tuensaajan välillä ja jotka vahvistetaan yhteisymmärryspöytäkirjassa.

                  d)

                  Unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi ja tuensaajien hallinnon lujittamiseksi yhteisymmärryspöytäkirjaan olisi sisällytettävä toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on parantaa julkisten varainhoitojärjestelmien tehokkuutta, läpinäkyvyyttä ja vastuullisuutta.

                  e)

                  Toimenpiteiden suunnittelussa olisi otettava asianmukaisesti huomioon myös edistyminen markkinoiden vastavuoroisessa avaamisessa, sääntöihin perustuvan ja oikeudenmukaisen kaupan kehittyminen ja muut unionin ulkopolitiikan painopisteet.

                  f)

                  Toimenpiteiden olisi oltava sopusoinnussa niiden nykyisten kumppanuussopimusten, yhteistyösopimusten tai assosiaatiosopimusten kanssa, jotka on tehty unionin ja tuensaajan välillä, ja tuensaajan IMF:n tuella toteuttamien makrotalouden sopeuttamisohjelmien ja rakenneuudistusohjelmien kanssa.

            7.   Menettely

                  a)

                  Makrotaloudellista rahoitusapua hakevan maan tai alueen olisi tehtävä kirjallinen hakemus komissiolle. Komission olisi tarkistettava, täyttyvätkö 1, 2, 4 ja 6 kohdassa tarkoitetut ehdot, ja se voi tarvittaessa tehdä Euroopan parlamentille ja neuvostolle ehdotuksen päätökseksi.

                  b)

                  Lainapäätöksessä olisi tarkennettava makrotaloudellisen rahoitusavun suuruus, keskimääräinen enimmäiserääntymisaika ja lainaerien enimmäismäärä. Jos päätökseen sisältyy avustus, siinä olisi myös yksilöitävä sen määrä ja avustuserien enimmäismäärä. Avustuspäätökseen olisi liitettävä avustuksen (tai avustuksena myönnettävän osuuden) perustelu. Kummassakin tapauksessa olisi määriteltävä ajanjakso, jonka aikana makrotaloudellinen rahoitusapu on saatavilla. Saatavuusaika ei pääsääntöisesti saisi ylittää kolmea vuotta. Komission olisi uutta makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämistä koskevaa päätöstä koskevaa ehdotusta tehdessään ilmoitettava 12 kohdan c alakohdassa tarkoitetut tiedot.

                  c)

                  Makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämistä koskevan päätöksen hyväksymisen jälkeen komission olisi neuvoa-antavan menettelyn mukaisesti, mikäli apu on enintään 90 miljoonaa euroa, ja tarkastusmenettelyn mukaisesti, mikäli apu on yli 90 miljoonaa euroa, sovittava tuensaajan kanssa yhteisymmärryspöytäkirjassa 6 kohdan c, d, e ja f alakohdassa tarkoitetuista toimenpiteistä.

                  d)

                  Sen jälkeen kun makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämispäätös on hyväksytty, komission olisi sovittava tuensaajan kanssa avun yksityiskohtaisista rahoitusehdoista. Nämä yksityiskohtaiset rahoitusehdot olisi vahvistettava avustus- tai lainasopimuksessa.

                  e)

                  Komission olisi annettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle tietoja maakohtaisen avun kehityksestä, sen maksaminen mukaan luettuna, ja toimitettava näille toimielimille asiaan liittyvät asiakirjat asianmukaisessa ajassa.

            8.   Täytäntöönpano ja varainhoito

                  a)

                  Komission olisi pantava makrotaloudellinen rahoitusapu täytäntöön unionin rahoitussääntöjen mukaisesti.

                  b)

                  Makrotaloudellinen rahoitusapu olisi pantava täytäntöön suoraan keskitetysti hallinnoiden.

                  c)

                  Talousarviositoumukset olisi tehtävä tämän kohdan mukaisesti tehtyjen komission päätösten perusteella. Jos makrotaloudellinen rahoitusapu toteutetaan useamman varainhoitovuoden aikana, avun talousarviositoumukset voidaan jakaa vuotuisiin eriin.

            9.   Avun maksaminen

                  a)

                  Makrotaloudellinen rahoitusapu olisi maksettava tuensaajan keskuspankille.

                  b)

                  Makrotaloudellinen rahoitusapu olisi maksettava peräkkäisissä erissä, ja maksun ehtona olisi oltava 6 kohdan a alakohdassa tarkoitetun ennakkoedellytyksen sekä 6 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettujen ehtojen täyttyminen.

                  c)

                  Komission olisi tarkastettava säännöllisin väliajoin, että 6 artiklan b ja c alakohdassa tarkoitetut ehdot täyttyvät edelleen.

                  d)

                  Jos 6 kohdan a alakohdassa tarkoitettu ennakkoedellytys ja 6 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitetut ehdot eivät täyty, komission olisi tilapäisesti keskeytettävä tai peruutettava makrotaloudellisen rahoitusavun maksaminen. Tällaisissa tapauksissa sen olisi ilmoitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle keskeyttämisen tai peruuttamisen syyt.

            10.   Tukitoimenpiteet
      Unionin talousarviovaroja voidaan käyttää kattamaan makrotaloudellisen rahoitusavun täytäntöönpanosta johtuvat välttämättömät menot.
      11.   Unionin taloudellisten etujen suojaaminen

                  a)

                  Kaikkiin maakohtaisten päätösten mukaisiin sopimuksiin olisi sisällyttävä määräyksiä, joilla varmistetaan, että tuensaajien olisi tarkistettava säännöllisesti, että unionin talousarviosta myönnettyä rahoitusta on käytetty oikein, toteutettava tarkoituksenmukaiset toimenpiteet väärinkäytösten ja petosten estämiseksi ja tarpeen mukaan ryhdyttävä oikeustoimiin periäkseen takaisin mahdolliset maakohtaisen päätöksen nojalla myönnetyt varat, jotka on kavallettu.

                  b)

                  Kaikkien maakohtaisten päätösten nojalla tehtyjen sopimusten olisi sisällettävä määräyksiä, joilla varmistetaan unionin taloudellisten etujen suojaaminen erityisesti petosten, korruption ja muiden väärinkäytösten varalta asiaa koskevan unionin oikeuden mukaisesti.

                  c)

                  Edellä 6 kohdan c alakohdassa tarkoitetussa yhteisymmärryspöytäkirjassa olisi nimenomaisesti oikeutettava komissio ja tilintarkastustuomioistuin tekemään tarkastuksia makrotaloudellisen rahoitusavun saatavuusajan aikana ja sen jälkeen, mukaan lukien asiakirjatarkastukset ja paikalla tehtävät tarkastukset, kuten toiminnan arvioinnit. Yhteisymmärryspöytäkirjassa olisi myös nimenomaisesti annettava komissiolle tai sen edustajille valtuudet suorittaa paikalla tehtäviä tarkastuksia ja todentamisia.

                  d)

                  Makrotaloudellisen rahoitusavun täytäntöönpanon aikana komission olisi toiminnan arviointien avulla seurattava, että tuensaajan tällaisen rahoitusavun kannalta merkitykselliset rahoitusjärjestelyt, hallintomenettelyt sekä sisäiset ja ulkoiset valvontamekanismit ovat moitteettomia.

                  e)

                  Kaikkiin maakohtaisten päätösten mukaisiin sopimuksiin olisi sisällyttävä määräyksiä, joilla varmistetaan, että unionilla on oikeus avustuksen täydelliseen takaisinmaksuun ja/tai lainan aikaistettuun takaisinmaksuun, jos on osoitettu, että tuensaaja on makrotaloudellisen rahoitusavun hallinnoinnissa sekaantunut petokseen tai korruptioon tai mihin tahansa muuhun unionin taloudellisia etuja vahingoittavaan laittomaan toimintaan.

            12.   Vuosikertomus

                  a)

                  Komission olisi tarkasteltava makrotaloudellisen rahoitusavun täytäntöönpanon edistymistä ja toimitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosikertomus viimeistään kunkin vuoden 30 päivänä kesäkuuta.

                  b)

                  Vuosikertomuksessa olisi arvioitava tuensaajien taloudellista tilannetta ja näkymiä sekä edistymistä 6 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden toteuttamisessa.

                  c)

                  Siinä olisi myös annettava ajan tasalla olevia tietoja lainoina ja avustuksina käytettävissä olevista talousarviomäärärahoista, ottaen huomioon suunnitellut toimet.

            13.   Arviointi

                  a)

                  Komission olisi toimitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle jälkiarviointikertomuksia, joissa arvioidaan hiljattain päätökseen saatujen makrotaloudellisten rahoitusaputoimien tuloksia ja tehokkuutta ja sitä, missä määrin ne ovat myötävaikuttaneet avun tavoitteiden saavuttamiseen.

                  b)

                  Komission olisi arvioitava säännöllisesti ja ainakin neljän vuoden välein makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämistä ja toimitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle yksityiskohtainen katsaus makrotaloudellisesta rahoitusavusta. Tällaisen arvioinnin tarkoituksena on selvittää, onko makrotaloudellisen rahoitusavun tavoitteet saavutettu ja täyttyvätkö makrotaloudellisen rahoitusavun ehdot edelleen, 7 kohdan c alakohdassa esitetty raja-arvo mukaan luettuna, ja antaa komissiolle mahdollisuus esittää suosituksia tulevien toimien parantamiseksi. Komission olisi arvioinnissaan myös arvioitava eurooppalaisten ja monenvälisten rahoituslaitosten kanssa tehtävää yhteistyötä makrotaloudellisen rahoitusavun antamisessa.

         (1)  Arvio perustuu ihmisoikeuksia ja demokratiaa koskevassa EU:n strategisessa kehyksessä ja toimintasuunnitelmassa tarkoitettuun ihmisoikeuksia ja demokratiaa maailmassa koskevaan vuosikertomukseen (neuvoston päätelmät ihmisoikeuksista ja demokratiasta, annettu 25 päivänä kesäkuuta 2012).


title: 2011/531/EU: Neuvoston päätös, annettu 16 päivänä kesäkuuta 2011 , EU–ICAO-sekakomiteassa omaksuttavasta Euroopan unionin kannasta, joka koskee päätöstä lentoturvallisuutta koskevan liitteen hyväksymisestä Euroopan unionin ja Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön väliseen tiiviimpää yhteistyötä koskevasta kehyksestä tehtyyn yhteistyöpöytäkirjaan

text:
               9.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 232/8

         NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   annettu 16 päivänä kesäkuuta 2011,
   EU–ICAO-sekakomiteassa omaksuttavasta Euroopan unionin kannasta, joka koskee päätöstä lentoturvallisuutta koskevan liitteen hyväksymisestä Euroopan unionin ja Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön väliseen tiiviimpää yhteistyötä koskevasta kehyksestä tehtyyn yhteistyöpöytäkirjaan
   (2011/531/EU)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan 2 kohdan ja 218 artiklan 9 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan unionin ja Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön välisen tiiviimpää yhteistyötä koskevasta kehyksestä tehdyn yhteistyöpöytäkirjan allekirjoittamisesta unionin puolesta ja sen väliaikaisesta soveltamisesta 31 päivänä maaliskuuta 2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/530/EU (1),
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:
   on aiheellista määrittää kanta, joka unionin puolesta omaksutaan Euroopan unionin ja Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön välisen tiiviimpää yhteistyötä koskevasta kehyksestä tehdyn yhteistyöpöytäkirjan nojalla perustetussa EU–ICAO-sekakomiteassa ja joka koskee mainitun yhteistyöpöytäkirjaan lisättävän lentoturvallisuutta koskevan liitteen hyväksymistä,
   ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   EU–ICAO-sekakomiteassa, sellaisena kuin sitä tarkoitetaan Euroopan unionin ja Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön välisen tiiviimpää yhteistyötä koskevasta kehyksestä tehdyn yhteistyöpöytäkirjan, jäljempänä ’yhteistyöpöytäkirja’, 7 artiklan 3 kohdan c alakohdassa, omaksuttava Euroopan unionin kanta, joka koskee lentoturvallisuutta koskevan liitteen hyväksymistä yhteistyöpöytäkirjaan, perustuu tähän päätökseen liitettyyn EU–ICAO-sekakomitean päätösluonnokseen.
   2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

      Tehty Luxemburgissa 16 päivänä kesäkuuta 2011.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         VÖLNER P.

      (1)  Katso tämän virallisen lehden sivu 1.

      LUONNOS
      EU–ICAO-SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS,
      annettu …,
      lentoturvallisuutta koskevan liitteen hyväksymisestä Euroopan unionin ja Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön väliseen tiiviimpää yhteistyötä koskevasta kehyksestä tehtyyn yhteistyöpöytäkirjaan
      EU–ICAO-SEKAKOMITEA, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin ja Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön välisen tiiviimpää yhteistyötä koskevasta kehyksestä tehdyn yhteistyöpöytäkirjan, jäljempänä ’ICAO-yhteistyöpöytäkirja’, ja erityisesti sen 7 artiklan 3 kohdan c alakohdan,
      sekä katsoo seuraavaa:
      on aiheellista sisällyttää lentoturvallisuutta koskeva liite ICAO-yhteistyöpöytäkirjaan,
      ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
      1 artikla
      Hyväksytään tässä päätöksessä oleva liite, joka on erottamaton osa ICAO-yhteistyöpöytäkirjaa.
      2 artikla
      Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

         Tehty …

               EU–ICAO-sekakomitean puolesta

               puheenjohtajat

         LIITE

               ”LIITE I – LENTOTURVALLISUUS

               1.   Tavoitteet

                           1.1

                           Osapuolet tekevät lentoturvallisuuden alan yhteistyötä Montrealissa 27 päivänä syyskuuta 2010 parafoidun Euroopan unionin ja Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön välisen yhteistyöpöytäkirjan, jäljempänä ’ICAO-yhteistyöpöytäkirja’, puitteissa.

                           1.2

                           Osapuolet, jotka ovat sitoutuneet saavuttamaan maailmanlaajuisesti korkeimman mahdollisen lentoturvallisuustason ja yhdenmukaistamaan yleisesti standardeja ja suositeltuja menettelytapoja, tekevät tiivistä yhteistyötä avoimuuden ja vuoropuhelun hengessä turvallisuustoimiensa koordinoimiseksi.

                     2.   Soveltamisala

                           2.1

                           Edellä 1.2 artiklassa täsmennettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi osapuolet sopivat tekevänsä yhteistyötä seuraavilla aloilla:

                                       —

                                       säännöllisen vuoropuhelun käyminen yhteistä etua koskevista turvallisuuskysymyksistä,

                                       —

                                       avoimuuden lisääminen vaihtamalla turvallisuustietoja säännöllisin väliajoin ja tarjoamalla vastavuoroinen pääsy tietokantoihin,

                                       —

                                       turvallisuustoimiin osallistuminen,

                                       —

                                       ICAOn yleisen turvallisuusvalvonnan arviointiohjelman (USOAP) ja EU:n standardointitarkastusten tulosten vastavuoroinen tunnustaminen,

                                       —

                                       sen seuranta ja analysointi, miten valtiot noudattavat ICAOn standardeja ja käyttävät suositeltuja menettelytapoja,

                                       —

                                       yhteistyö sääntelyyn ja standardien asettamiseen liittyvissä asioissa,

                                       —

                                       teknisten tukihankkeiden ja -ohjelmien kehittäminen ja käyttöön antaminen,

                                       —

                                       alueellisen yhteistyön edistäminen,

                                       —

                                       asiantuntijavaihto,

                                       —

                                       koulutuksen tarjoaminen.

                           2.2

                           Edellä 2.1 kohdassa tarkoitettua yhteistyötä kehitetään aloilla, joilla EU:lla on toimivalta.

                     3.   Täytäntöönpano

                           3.1

                           Osapuolet voivat ottaa käyttöön työskentelyjärjestelyjä, joilla määritetään yhteisesti sovitut mekanismit ja menettelyt, joiden avulla yhteistyö 2.1 artiklassa tarkoitetuilla aloilla voidaan toteuttaa tehokkaasti. EU–ICAO-sekakomitea hyväksyy nämä työskentelyjärjestelyt.

                     4.   Vuoropuhelu

                           4.1

                           Osapuolet pitävät kokouksia ja etäkonferensseja säännöllisin väliajoin keskustellakseen yhteiseen etuun liittyvistä turvallisuuskysymyksistä ja koordinoidakseen tarvittaessa toimintaansa.

                     5.   Avoimuus, tietojenvaihto ja tietokantoihin pääsy

                           5.1

                           Jollei osapuolia koskevista sovellettavista säännöistä muuta johdu, osapuolet kannustavat avoimuuteen lentoturvallisuuden alalla suhteissaan kolmansiin osapuoliin.

                           5.2

                           Osapuolet noudattavat yhteistyössään avoimuuden periaatetta ja toteuttavat yhdessä turvallisuustoimia vaihtamalla asiaa koskevia ja asianmukaisia turvallisuustietoja ja -asiakirjoja, antamalla pääsyn asiaankuuluviin tietokantoihin ja helpottamalla keskinäistä osallistumista kokouksiin. Tätä varten osapuolet ottavat käyttöön työskentelyjärjestelyjä, joilla määritetään menettelyt tietojenvaihtoa ja tietokantoihin pääsyä varten ja joilla taataan toiselta osapuolelta ICAO-yhteistyöpöytäkirjan 6 artiklan mukaisesti saatujen tietojen luottamuksellisuus.

                     6.   Osallistuminen turvallisuustoimiin

                           6.1

                           Tämän liitteen panemiseksi täytäntöön kummankin osapuolen on soveltuvissa tapauksissa pyydettävä toinen osapuoli osallistumaan turvallisuuteen liittyviin toimiin ja kokouksiin, jotta voidaan varmistaa tiivis yhteistyö ja koordinointi. Järjestelyt tällaista osallistumista varten vahvistetaan työskentelyjärjestelyissä, joista osapuolet sopivat.

                     7.   ICAOn USOAP-ohjelman ja EU:n standardointitarkastusten koordinointi

                           7.1

                           Osapuolet sopivat tiivistävänsä yhteistyötään USOAP-ohjelman ja standardointitarkastusten alalla, jotta voidaan varmistaa rajallisten resurssien tehokas käyttö ja välttää työn päällekkäisyys rajoittamatta kuitenkaan ICAOn USOAP-ohjelman yleispätevyyttä ja eheyttä.

                           7.2

                           Sen tarkistamiseksi, että EU:n jäsenvaltiot noudattavat ICAOn turvallisuuteen liittyviä standardeja ja käyttävät ICAO:n suositeltuja menettelytapoja, ja 7.1 kohdassa määritettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi osapuolet ottavat käyttöön kehyksen, jonka nojalla tarpeen mukaan

                                       a)

                                       ICAO suorittaa turvallisuusvalvonnan auditointeja Euroopan lentoturvallisuusvirastossa (EASA) EU:n lainsäädäntöön sisältyvien turvallisuuteen liittyvien standardien ja suositeltujen menettelytapojen osalta ja sellaisten tiettyjen toimintojen ja tehtävien osalta, joita EASA suorittaa EU:n jäsenvaltioiden puolesta; ja

                                       b)

                                       ICAO valvoo EU:n standardointitarkastuksia, joita EASA tekee EU:n jäsenvaltioiden toimivaltaisissa viranomaisissa ja jotka koskevat EU:n lainsäädäntöön sisältyviä turvallisuuteen liittyviä standardeja ja suositeltuja menettelytapoja.

                           7.3

                           Osapuolet ottavat käyttöön työskentelyjärjestelyjä, joilla määritetään mekanismit ja menettelyt, joita 7.2 kohdassa tarkoitetun kehyksen tosiasiallinen täytäntöönpano edellyttää. Työskentelyjärjestelyihin on sisällyttävä muun muassa seuraavat näkökohdat:

                                       a)

                                       ICAOn USOAP-interventiotoimien soveltamisala, mukaan lukien auditoinnit ja validointikäynnit, EU:n lainsäädännöstä ja ICAOn turvallisuuteen liittyvistä standardeista ja suositelluista menettelytavoista tehdyn vertailevan analyysin perusteella;

                                       b)

                                       vastavuoroinen osallistuminen kummankin osapuolen auditointi-, tarkastus- ja validointitoimintaan;

                                       c)

                                       tiedot, jotka molempien osapuolten on toimitettava ICAOn USOAP-ohjelmaa ja EASAn standardointitarkastuksia varten;

                                       d)

                                       tarvittaessa luottamuksellisuuden varmistaminen, tietojen suojaaminen ja arkaluonteisten tietojen käsittely; ja

                                       e)

                                       vierailut paikan päällä.

                     8.   Turvallisuustietojen ja niihin perustuvien analyysien vaihto

                           8.1

                           Osapuolet vaihtavat asiaankuuluvia turvallisuustietoja, jotka on kerätty USOAP-ohjelman kautta tai muista lähteistä, esimerkiksi ICAOn jatkuvan seurannan strategiaan liittyvistä toiminnoista, EASAn standardointitarkastuksista ja SAFA-tarkastuksista, sekä näiden tietojen perusteella tehtyjä analyysejä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta osapuolia koskevien sovellettavien sääntöjen soveltamista.

                           8.2

                           Osapuolet tekevät tiivistä yhteistyötä kaikessa sellaisessa toiminnassa, jolla pyritään tehostamaan standardien ja suositeltujen menettelytapojen noudattamista EU:ssa ja muissa valtioissa. Tällaiseen yhteistyöhön on sisällyttävä tietojenvaihto, vuoropuhelun edistäminen asianomaisten osapuolten välillä, paikan päällä tehtävät vierailut tai tarkastukset sekä mahdollisten teknisten tukitoimien koordinointi.

                     9.   Sääntelyyn liittyvät kysymykset

                           9.1

                           Kumpikin osapuoli varmistaa, että toinen osapuoli pidetään ajan tasalla osapuolen kaikista asiaankuuluvista laeista, määräyksistä, standardeista, vaatimuksista ja suositelluista menettelytavoista, jotka voivat vaikuttaa tämän liitteen täytäntöönpanoon, sekä kaikista niiden muutoksista.

                           9.2

                           Osapuolet ilmoittavat toisilleen hyvissä ajoin kaikista muutoksista, joita niiden asiaa koskeviin lakeihin, määräyksiin, standardeihin, vaatimuksiin ja suositeltuihin menettelytapoihin on ehdotettu tehtäväksi, jos näillä muutoksilla voi olla vaikutuksia tähän liitteeseen. EU–ICAO-sekakomitea voi tarvittaessa muuttaa tätä liitettä tällaisten muutosten perusteella ICAO-yhteistyöpöytäkirjan 7 artiklan mukaisesti.

                           9.3

                           Koska tavoitteena on turvallisuusmääräysten ja -standardien maailmanlaajuinen yhdenmukaistaminen, osapuolet kuulevat toisiaan teknisistä sääntelykysymyksistä lentoturvallisuuden alalla sääntöjen laatimisen tai standardien ja suositeltujen menettelytapojen kehittämisen eri vaiheissa ja ne kutsutaan tarvittaessa mukaan asiaan liittyvien teknisten elinten toimintaan.

                           9.4

                           ICAO antaa EU:lle oikea-aikaista tietoa sellaisista päätöksistään ja suosituksistaan, joilla on vaikutuksia turvallisuuteen liittyviin standardeihin ja suositeltuihin menettelytapoihin, antamalla tälle mahdollisuuden tutustua rajoituksetta valtioille osoittamiinsa kirjeisiin (state letters) ja sähköisiin tiedotteisiinsa (electronic bulletins).

                           9.5

                           EU pyrkii tarvittaessa varmistamaan, että asiaa koskeva EU:n lainsäädäntö on yhdenmukainen ICAOn lentoturvallisuuteen liittyvien standardien ja suositeltujen menettelytapojen kanssa.

                           9.6

                           Rajoittamatta velvollisuuksia, joita EU:n jäsenvaltioilla on Chicagon yleissopimuksen sopimusvaltioina, EU käy tarvittaessa ICAOn kanssa vuoropuhelua teknisten tietojen antamiseksi tapauksissa, joissa EU:n lainsäädännön soveltaminen herättää kysymyksiä ICAOn standardien noudattamisesta ja ICAOn suositeltujen menettelytapojen käyttämisestä.

                     10.   Tekniset tukihankkeet ja -ohjelmat

                           10.1

                           Osapuolet koordinoivat valtioille annettavaa apua, jotta voidaan varmistaa resurssien tehokas käyttö ja estää työn päällekkäisyys, ja vaihtavat tietoja lentoturvallisuuteen liittyvistä teknisistä tukihankkeista ja -ohjelmista.

                           10.2

                           Osapuolet toteuttavat yhteisiä toimia, joilla käynnistetään ja koordinoidaan kansainvälisiä pyrkimyksiä kartoittaa tuenantajia, jotka haluavat ja voivat osallistua kohdennetun teknisen tuen antamiseen valtioille, joilla on merkittäviä turvallisuuspuutteita.

                           10.3

                           EU:n osallistuminen suunnataan erityisesti sellaisiin ohjelmiin ja hankkeisiin, joilla pyritään auttamaan valtioita ja alueellisia siviili-ilmailuelimiä korjaamaan merkittäviä turvallisuuspuutteita, panemaan täytäntöön ICAOn standardit ja suositellut menettelytavat, kehittämään sääntely-yhteistyötä sekä vahvistamaan valtion turvallisuusvalvontajärjestelmiä, mukaan lukien perustamalla alueellisia turvallisuusvalvontajärjestelmiä.

                     11.   Alueellinen yhteistyö

                           11.1

                           Osapuolet antavat etusijan toimille, joilla pyritään vauhdittamaan alueellisten turvallisuusvalvontajärjestöjen perustamista tapauksissa, joissa alueellinen lähestymistapa tarjoaa mahdollisuuksia parantaa kustannustehokkuutta, valvontaa ja/tai standardointiprosesseja.

                     12.   Asiantuntija-apu

                           12.1

                           EU pyrkii saattamaan pyynnöstä ICAOn käyttöön asiantuntijoita, joilla on osoitetusti teknistä asiantuntemusta lentoturvallisuuteen liittyviltä aloilta, suorittamaan tämän liitteen soveltamisalaan kuuluvia tehtäviä ja osallistumaan tällaisiin toimiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän liitteen soveltamisalan ulkopuolella kehitettyjen asiantuntija-apujärjestelmien soveltamista. Asiantuntija-avun ehdot määritetään osapuolten välisessä työskentelyjärjestelyssä.

                     13.   Koulutus

                           13.1

                           Kumpikin osapuoli edistää tarvittaessa toisen osapuolen henkilöstön osallistumista tarjoamiinsa lentoturvallisuuteen liittyviin koulutusohjelmiin.

                           13.2

                           Osapuolet vaihtavat lentoturvallisuuteen liittyviin koulutusohjelmiin liittyvää tietoa ja muuta aineistoa sekä tarvittaessa toteuttavat koordinointitoimia ja tekevät yhteistyötä koulutusohjelmien kehittämisen alalla.

                           13.3

                           Tämän liitteen 10 artiklan soveltamisalaan kuuluvien toimien yhteydessä osapuolet edistävät ja koordinoivat yhdessä sellaisten harjoittelijoiden osallistumista koulutusohjelmiin, jotka tulevat valtioista tai alueilta, joilla jompikumpi osapuoli tarjoaa teknistä tukea.

                     14.   Uudelleentarkastelu

                           14.1

                           Osapuolet tarkastelevat tämän liitteen täytäntöönpanoa säännöllisin väliajoin uudelleen ja ottavat tarpeen mukaan huomioon alalla tapahtuneen poliittisen tai sääntelyyn liittyvän kehityksen.

                           14.2

                           Tämän liitteen uudelleentarkastelusta vastaa ICAO-yhteistyöpöytäkirjan 7 artiklalla perustettu EU–ICAO-sekakomitea.

                     15.   Voimaantulo, muutokset ja voimassaolon päättyminen

                           15.1

                           Tämä liite tulee voimaan päivänä, jona EU–ICAO-sekakomitea sen hyväksyy, ja se on voimassa, kunnes sen voimassaolo päätetään.

                           15.2

                           Tämän liitteen nojalla sovitut työskentelyjärjestelyt tulevat voimaan päivänä, jona EU–ICAO-sekakomitea ne hyväksyy.

                           15.3

                           Tämän liitteen nojalla hyväksyttyjen työskentelyjärjestelyjen muuttamisesta tai voimassaolon päättymisestä päätetään EU–ICAO-sekakomiteassa.

                           15.4

                           Kumpi tahansa osapuoli voi päättää tämän liitteen voimassaolon milloin tahansa. Voimassaolo päättyy kuuden kuukauden kuluttua siitä, kun osapuoli on saanut toiselta osapuolelta voimassaolon päättämistä koskevan kirjallisen ilmoituksen, jollei ilmoitusta voimassaolon päättämisestä peruuteta osapuolten yhteisellä suostumuksella ennen kuuden kuukauden määräajan päättymistä.

                           15.5

                           Jos ICAO-yhteistyöpöytäkirjan voimassaolo päättyy, myös tämän liitteen ja sen nojalla mahdollisesti hyväksyttyjen työskentelyjärjestelyjen voimassaolo päättyy samaan aikaan, sen estämättä, mitä tämän artiklan muissa kohdissa määrätään.”


title: Unionin tuomioistuimen päätös, 7 päivänä maaliskuuta 2017, virallisista vapaapäivistä ja tuomioistuimen lomakausista

text:
               29.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 168/2

         UNIONIN TUOMIOISTUIMEN PÄÄTÖS,
   7 päivänä maaliskuuta 2017,
   virallisista vapaapäivistä ja tuomioistuimen lomakausista
   (2017/C 168/02)
   UNIONIN TUOMIOISTUIN, joka
   ottaa huomioon työjärjestyksen 24 artiklan 2, 4 ja 6 kohdan,
   sekä katsoo, että kyseisen säännöksen mukaan on laadittava luettelo virallisista vapaapäivistä ja vahvistettava tuomioistuimen lomakausien ajankohdat,
   ON TEHNYT SEURAAVAN PÄÄTÖKSEN:

      1 artikla

   Työjärjestyksen 24 artiklan 4 ja 6 kohdassa tarkoitettu luettelo virallisista vapaapäivistä on seuraava:

               —

               uudenvuodenpäivä

               —

               toinen pääsiäispäivä

               —

               vapunpäivä

               —

               helatorstai

               —

               toinen helluntaipäivä

               —

               23 päivä kesäkuuta

               —

               15 päivä elokuuta

               —

               1 päivä marraskuuta

               —

               25 päivä joulukuuta

               —

               26 päivä joulukuuta.

      2 artikla

   Vahvistetaan työjärjestyksen 24 artiklan 2 ja 6 kohdassa tarkoitettujen tuomioistuimen lomakausien ajankohdat 1 päivän marraskuuta 2017 ja 31 päivän lokakuuta 2018 väliseksi ajaksi seuraavasti:

               —

               joulu 2017: maanantaista 18 päivästä joulukuuta 2017 sunnuntaihin 7 päivään tammikuuta 2018 nämä päivät mukaan lukien

               —

               pääsiäinen 2018: maanantaista 26 päivästä maaliskuuta 2018 sunnuntaihin 8 päivään huhtikuuta 2018 nämä päivät mukaan lukien

               —

               kesä 2018: maanantaista 16 päivästä heinäkuuta 2018 perjantaihin 31 päivään elokuuta 2018 nämä päivät mukaan lukien.

      3 artikla

   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Luxemburgissa 7 päivänä maaliskuuta 2017.

            Kirjaaja

         A. CALOT ESCOBAR

            Presidentti

         K. LENAERTS