Avis juridique important

|

32001D0248

2001/248/EY: Neuvoston päätös, tehty 19 päivänä maaliskuuta 2001, Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Korean tasavallan kauppaa ja yhteistyötä koskevan puitesopimuksen tekemisestä

Virallinen lehti nro L 090 , 30/03/2001 s. 0045 - 0045

Neuvoston päätös,tehty 19 päivänä maaliskuuta 2001,Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Korean tasavallan kauppaa ja yhteistyötä koskevan puitesopimuksen tekemisestä(2001/248/EY)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan, 71 artiklan, 80 artiklan 2 kohdan, 133 ja 308 artiklan yhdessä 300 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan toisen virkkeen ja 300 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),on kuullut talous- ja sosiaalikomiteaa,sekä katsoo, että tässä päätöksessä tarkoitettu sopimus olisi hyväksyttävä,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:1 artiklaHyväksytään yhteisön puolesta Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Korean tasavallan kauppaa ja yhteistyötä koskeva puitesopimus.Sopimuksen teksti on tämän päätöksen liitteenä.2 artikla1. Komission edustaja edustaa jäsenvaltioiden edustajien avustamana yhteisöä puitesopimuksen 19 artiklan 3 kohdassa määrätyssä sekakomiteassa.2. Neuvosto vahvistaa komission ehdotuksesta yhteisön kannan sekakomiteasta annettavia suosituksia varten Euroopan yhteisön perustamissopimuksen vastaavien määräysten mukaisesti.3 artiklaNeuvoston puheenjohtaja antaa puitesopimuksen 21 artiklassa määrätyn ilmoituksen Euroopan yhteisön puolesta.4 artiklaTämä päätös julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tehty Brysselissä 19 päivänä maaliskuuta 2001.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaA. Lindh(1) EYVL C 188, 28.6.1996, s. 11.(2) EYVL C 104, 14.4.1999, s. 59.


title: 2005/223/EY: Komission päätös, tehty 25 päivänä helmikuuta 2005, petollisen menettelyn torjunnan yhteensovittamista käsittelevän neuvoa-antavan komitean perustamisesta tehdyn päätöksen 94/140/EY muuttamisesta

text:
               17.3.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 71/67

      KOMISSION PÄÄTÖS,
   tehty 25 päivänä helmikuuta 2005,
   petollisen menettelyn torjunnan yhteensovittamista käsittelevän neuvoa-antavan komitean perustamisesta tehdyn päätöksen 94/140/EY muuttamisesta
   (2005/223/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Komission päätöksellä 94/140/EY (1) komission yhteyteen perustettiin petollisen menettelyn torjunnan yhteensovittamista käsittelevä neuvoa-antava komitea, jäljempänä ’komitea’, jonka tehtävänä on neuvoa komissiota kaikissa petollista ja vilpillistä toimintaa koskevissa ennaltaehkäisyyn ja seuraamusmenettelyyn liittyvissä asioissa sekä kaikissa jäsenvaltioiden keskinäistä sekä niiden ja komission välistä yhteistyötä koskevissa kysymyksissä petostentorjunnan alalla.

               (2)

               Komitean perustamisen jälkeen yhteisön järjestelmää sen taloudellisten etujen suojaamiseksi on kehitetty ja vahvistettu laajasti erityisesti uusien lainsäädäntötoimien ja komissiossa tehtyjen organisaatiomuutosten avulla.

               (3)

               Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta annetulla neuvoston asetuksella (EY, Euratom) N:o 2988/95 (2) vahvistettiin yleinen säännöstö, jossa määriteltiin väärinkäytökset ja säädettiin niistä johtuvista hallinnollisista toimenpiteistä ja seuraamuksista Euroopan yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi, ja neuvoston asetuksella (EY, Euratom) N:o 2185/96 (3) vahvistettiin erityinen säännöstö, jota sovelletaan kaikilla yhteisön politiikan kattamilla aloilla ja joka koskee paikalla suoritettavaa komission valvontaa ja tarkastuksia.

               (4)

               EY:n perustamissopimukseen Amsterdamin sopimuksella sisällytetyllä 280 artiklalla luotiin yhteisön uudet puitteet petosten torjumiseksi. Uuden tekstin mukaan yhteisöllä ja jäsenvaltioilla on asiassa yhteinen toimivalta ja komissio toimii kiinteässä ja säännöllisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi.

               (5)

               Komission päätöksellä 1999/352/EY, EHTY, Euratom (4) komission yhteyteen perustettiin Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF), jonka tehtävänä on toteuttaa petostentorjuntaan liittyviä hallinnollisia tutkimuksia. Viraston tehtäviin kuuluvat myös kaikki toimet yhteisön etujen suojaamiseksi sellaisia väärinkäytöksiä vastaan, jotka voivat johtaa hallinnolliseen kanteeseen tai rikossyytteeseen.

               (6)

               Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1073/1999 (5) ja asetuksessa (Euratom) N:o 1074/1999 (6) säädetään OLAFin toiminnan oikeudellisista puitteista, joiden mukaan OLAFin tehtävä on huolehtia erityisesti jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten ja komission välisestä yhteistyöstä Euroopan yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi petoksilta.

               (7)

               Euron väärentämisen torjuntaa koskevassa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1338/2001 (7) komission tehtäväksi asetetaan euron suojaaminen asianmukaisen neuvoa-antavan komitean avustuksella ja tiiviissä ja säännöllisessä yhteistyössä kansallisten viranomaisten kanssa. Neuvoston päätöksessä 2001/923/EY (8) komission tehtäväksi asetetaan euron suojaamiseksi rahanväärennykseltä perustetun tietojenvaihtoa, avunantoa ja koulutusta koskevan yhteisön toimintaohjelman (Perikles-ohjelma) hallinnointi ja toteuttaminen yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa.

               (8)

               Kun otetaan huomioon kyseiseen yhteisön järjestelmään liittyvät uudet ulottuvuudet ja neuvoa-antavan komitean monialaisuus, on perusteltua mukauttaa komitean neuvoa-antavia tehtäviä sekä jäsenvaltioiden edustusta komiteassa siten, että kansalliset toimivaltaiset viranomaiset voivat avustaa komiteassa toimivia edustajiaan. Komitean työskentelyn joustavuuden lisäämiseksi olisi lisäksi säädettävä mahdollisuudesta perustaa alakohtaisia työryhmiä.

               (9)

               Päätös 94/140/EY on muutettava vastaavasti,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   1 artikla
   Muutetaan päätös 94/140/EY seuraavasti:

               1)

               Korvataan 2 artiklan 1 kohta seuraavasti:
               ”1.   Komissio voi kuulla komiteaa kaikissa petollista ja laitonta toimintaa koskevissa ennaltaehkäisyyn ja seuraamusmenettelyyn liittyvissä asioissa suojatakseen yhteisön taloudellisia etuja petolliselta menettelyltä sekä kaikissa jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäistä sekä niiden ja komission välistä yhteistyötä koskevissa, yhteisön taloudellisten etujen suojeluun tähtäävissä kysymyksissä, jotta petostentorjunnasta vastaavien toimivaltaisten viranomaisten välillä voidaan entistä tehokkaammin järjestää kiinteää ja säännöllistä yhteistyötä.
               Komissio voi kuulla komiteaa kaikissa yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseen ja euroseteleiden ja -kolikoiden väärentämiseltä suojaamiseen liittyvissä kysymyksissä.
               Komissio voi kuulla komiteaa myös kaikissa yhteisön taloudellisten etujen oikeudelliseen suojaamiseen liittyvissä kysymyksissä, joihin kuuluvat muun muassa petostentorjunnan kehittämiseen ja alalla toteutettavaan yhteistyöhön liittyvät poliisi- ja rikosoikeudelliset kysymykset.”

               2)

               Muutetaan 3 artikla seuraavasti:

                           a)

                           Korvataan 3 artiklan 1 kohta seuraavasti:
                           ”1.   Komitea koostuu kunkin jäsenvaltion kahdesta edustajasta, joita voi avustaa kaksi kyseisellä alalla toimivaltaisen kansallisen viranomaisen edustajaa.”

                           b)

                           Korvataan 3 artiklan 3 kohta seuraavasti:
                           ”3.   Komitea voi perustaa työryhmiä yhteisymmärryksessä komission kanssa alakohtaisten kysymysten selvittämisen helpottamiseksi toimivaltaansa kuuluvilla aloilla. Komissio huolehtii komitean sihteeristötehtävistä.”

               3)

               Korvataan 6 artiklassa oleva viittaus perustamissopimuksen 214 artiklaan viittauksella perustamissopimuksen 287 artiklaan.

         2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Brysselissä 25 päivänä helmikuuta 2005.

            Komission puolesta

         Siim KALLAS

            Komission varapuheenjohtaja

      (1)  EYVL L 61, 4.3.1994, s. 27.

      (2)  EYVL L 312, 23.12.1995, s. 1.

      (3)  EYVL L 292, 15.11.1996, s. 2.

      (4)  EYVL L 136, 31.5.1999, s. 20.

      (5)  EYVL L 136, 31.5.1999, s. 1.

      (6)  EYVL L 136, 31.5.1999, s. 8.

      (7)  EYVL L 181, 4.7.2001, s. 6.

      (8)  EYVL L 339, 21.12.2001, s. 50.


Avis juridique important

|

32002D1009(01)

Neuvoston päätös, tehty 30 päivänä syyskuuta 2002, ammatillisen koulutuksen neuvoa-antavan komitean jäsenten nimeämisestä

Virallinen lehti nro C 243 , 09/10/2002 s. 0001 - 0003

Neuvoston päätös,tehty 30 päivänä syyskuuta 2002,ammatillisen koulutuksen neuvoa-antavan komitean jäsenten nimeämisestä(2002/C 243/01)EUROOPAN UNIONI, jokaottaa huomioon ammatillisen koulutuksen neuvoa-antavan komitean säännöistä 18 päivänä joulukuuta 1963 tehdyn neuvoston päätöksen(1),ottaa huomioon jäsenvaltioiden hallitusten neuvostolle esittämät ehdokasluettelot,sekä katsoo seuraavaa:(1) On otettava erityisesti huomioon yhteisen ammatillista koulutusta koskevan politiikan toteuttamisen yleisperiaatteista 2 päivänä huhtikuuta 1963 tehdyssä neuvoston päätöksessä esitetty neljäs periaate.(2) Neuvosto on 5 päivänä kesäkuuta 2000 tekemällään päätöksellä(2), nimennyt ammatillisen koulutuksen neuvoa-antavan komitean varsinaiset jäsenet ja varajäsenet 5 päivänä kesäkuuta 2000 alkavaksi ja 4 päivänä kesäkuuta 2002 päättyväksi toimikaudeksi.(3) On aiheellista nimetä ammatillisen koulutuksen neuvoa-antavan komitean varsinaiset jäsenet ja varajäsenet kahden vuoden pituiseksi toimikaudeksi,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:1 artiklaNimetään seuraavat henkilöt ammatillisen koulutuksen neuvoa-antavan komitean varsinaisiksi jäseniksi ja varajäseniksi 30 päivänä syyskuuta 2002 alkavaksi ja 29 päivänä syyskuuta 2004 päättyväksi toimikaudeksi:I. HALLITUKSEN EDUSTAJAT>TAULUKON PAIKKA>II. TYÖNTEKIJÄJÄRJESTÖJEN EDUSTAJAT>TAULUKON PAIKKA>III. TYÖNANTAJAJÄRJESTÖJEN EDUSTAJAT>TAULUKON PAIKKA>2 artiklaNeuvosto nimeää myöhemmin vielä nimeämättömät Ruotsin jäsenet.3 artiklaTämä päätös julkaistaan tiedoksi Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tehty Brysselissä 30 päivänä syyskuuta 2002.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaB. BENDTSEN(1) EYVL 190, 30.12.1963, s. 3090/63, muutettu 9.4.1968 tehdyllä päätöksellä (EYVL L 91, 12.4.1968, s. 26).(2) EYVL C 165, 15.6.2000, s. 1.


title: 2005/356/EY: Neuvoston päätös, tehty 22 päivänä joulukuuta 2004, säästöjen tuottamien korkotulojen verotuksesta annetussa neuvoston direktiivissä 2003/48/EY säädettyjä toimenpiteitä vastaavia toimenpiteitä koskevan sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön ja Andorran ruhtinaskunnan välillä

text:
               4.5.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 114/9

      NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   tehty 22 päivänä joulukuuta 2004,
   säästöjen tuottamien korkotulojen verotuksesta annetussa neuvoston direktiivissä 2003/48/EY säädettyjä toimenpiteitä vastaavia toimenpiteitä koskevan sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön ja Andorran ruhtinaskunnan välillä
   (2005/356/EY)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ja erityisesti sen 94 artiklan sekä 300 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan, 3 kohdan ensimmäisen alakohdan ja 4 kohdan,
   ottaa huomioon komission ehdotuksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvosto valtuutti 16 päivänä lokakuuta 2001 komission neuvottelemaan Andorran ruhtinaskunnan kanssa sopimuksen, jolla voidaan varmistaa, että Andorran ruhtinaskunta ottaa käyttöön vastaavat toimenpiteet kuin millä Euroopan yhteisössä varmistetaan säästöistä korkoina saatujen tulojen tosiasiallinen verotus.

               (2)

               Neuvottelujen tuloksena syntynyt sopimusteksti on neuvoston vahvistamien neuvotteluohjeiden mukainen. Tekstiin on liitetty Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Andorran ruhtinaskunnan yhteisymmärryspöytäkirja, jonka teksti on liitetty neuvoston päätökseen 2004/828/EY (2).

               (3)

               Direktiivin 2003/48/EY (3) soveltaminen edellyttää, että Andorran ruhtinaskunta soveltaa vastaavia toimenpiteitä kuin mistä kyseisessä direktiivissä säädetään Andorran ruhtinaskunnan ja Euroopan yhteisön tekemän sopimuksen mukaisesti.

               (4)

               Päätöksen 2004/828/EY mukaisesti ja edellyttäen, että myöhemmin tehdään päätös sopimuksen lopullisesta tekemisestä, sopimus on allekirjoitettu Euroopan yhteisön nimissä 15 päivänä marraskuuta 2004.

               (5)

               On tarpeen hyväksyä sopimus.

               (6)

               On tarpeen säätää yksinkertaisesta ja nopeasta menettelystä sopimuksen liitteiden I ja II mahdollisia mukautuksia varten,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   1 artikla
   Hyväksytään Euroopan yhteisön puolesta säästöjen tuottamien korkotulojen verotuksesta annetussa neuvoston direktiivissä 2003/48/EY säädettyjä toimenpiteitä vastaavia toimenpiteitä koskeva Euroopan yhteisön ja Andorran ruhtinaskunnan välinen sopimus.
   Sopimuksen teksti on tämän päätöksen liitteenä (4).
   2 artikla
   Komissio valtuutetaan hyväksymään yhteisön puolesta muutokset sopimuksen liitteisiin sen varmistamiseksi, että liitteet vastaavat direktiivin 2003/48/EY 5 artiklan a alakohdassa tarkoitettuihin ilmoituksiin perustuvia, toimivaltaisia viranomaisia koskevia tietoja sekä mainitun direktiivin liitteen tietoja.
   3 artikla
   Neuvoston puheenjohtaja tekee Euroopan yhteisön puolesta sopimuksen 15 artiklan 1 kohdassa edellytetyn ilmoituksen (5).
   4 artikla
   Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Brysselissä 22 päivänä joulukuuta 2004.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         C. VEERMAN

      (1)  Lausunto annettu 17. marraskuuta 2004 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (2)  EUVL L 359, 4.12.2004, s. 32.

      (3)  EUVL L 157, 26.6.2003, s. 38, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2004/66/EY (EUVL L 168, 1.5.2004, s. 35).

      (4)  EUVL L 359, 4.12.2004, s. 33.

      (5)  Neuvoston pääsihteeristö julkaisee sopimuksen voimaantulopäivän Euroopan unionin virallisessa lehdessä.


title: Neuvoston päätös, tehty  9 päivänä maaliskuuta 2006 , arkkitehtikoulutuksen neuvoa-antavan komitean varsinaisten jäsenten ja varajäsenten nimeämisestä

text:
               21.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 68/6

      NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   tehty 9 päivänä maaliskuuta 2006,
   arkkitehtikoulutuksen neuvoa-antavan komitean varsinaisten jäsenten ja varajäsenten nimeämisestä
   (2006/C 68/03)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon arkkitehtikoulutuksen neuvoa-antavan komitean perustamisesta 10 päivänä kesäkuuta 1985 tehdyn neuvoston päätöksen 85/385/ETY ja erityisesti sen 3 ja 4 artiklan, (1)

   ottaa huomioon vuoden 2003 liittymisasiakirjan ja erityisesti sen 52 artiklan 1 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:
   Mainitun päätöksen 3 artiklan mukaisesti komiteassa on kolme asiantuntijaa kustakin jäsenvaltiosta ja jokaiselle asiantuntijalle on yksi varajäsen; päätöksen 4 artiklan mukaisesti asiantuntijoiden ja varajäsenten toimikausi on kolme vuotta.
   Neuvosto on 23 päivänä lokakuuta 2001 (2) ja 1 päivänä maaliskuuta 2002 (3) tekemillään päätöksillä nimennyt arkkitehtikoulutuksen neuvoa-antavan komitean varsinaiset jäsenet ja varajäsenet 22 päivänä lokakuuta 2004 päättyväksi toimikaudeksi.
   Kahdenkymmenenkahden jäsenvaltion hallitukset ovat esittäneet ehdokkaat varsinaisten jäsenten ja varajäsenten nimeämistä, korvaamista tai toimikauden uudistamista varten,
   ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   Ainoa artikla
   Nimetään seuraavat henkilöt arkkitehtikoulutuksen neuvoa-antavan komitean varsinaisiksi jäseniksi ja varajäseniksi kolmen vuoden toimikaudeksi tämän päätöksen tekemisestä:
   A.   Ammatissa toimivat arkkitehtikuntaa edustavat asiantuntijat

               Valtiot

               Varsinaiset jäsenet

               Varajäsenet

               Belgia

               Jos LEYSSENS

               Michel DE KEYSER

               Tšekki

               Petr BÍLEK

               Michal KOHOUT

               Saksa

               Ralf NIEBERGALL

               Wolfgang SCHNEIDER

               Viro

               Tõnu LAIGU

               Veljo KAASIK

               Kreikka

               Dionyssios DIGENIS

               Sotiris PAPADOPOULOS

               Espanja

               Don Jordi QUEROL i PIERA

               Irlanti

               John E. O'REILLY

               Eoin O'COFAIGH

               Italia

               Leopoldo FREYRIE

               Pierluigi MISSIO

               Kypros

               Vasos CHRISTOU

               Sokratis STRATIS

               Latvia

               Sergejs ŅIKIFOROVS

               Mgr. arch. Dace KALVĀNE

               Liettua

               Kęstutis PEMPĖ

               Linas TULEIKIS

               Unkari

               Dr. Ferenc MAKOVÉNYI

               Sandor PÁLFI

               Malta

               David PACE

               David FELICE

               Alankomaat

               S. D. NIEUWENDIJK

               R. van der SLUYS

               Itävalta

               Alexander RUNSER

               Johannes Simon STEINER

               Puola

               Tomasz TACZEWSKI

               Stanislaw DEŃKO

               Slovenia

               Dr. Viktor PUST

               Vladimir KRAJCAR

               Slovakia

               Branislav SOMORA

               Mária LICHVÁROVÁ

               Suomi

               Veikko VASKO

               Pekka SALMINEN

               Ruotsi

               Anders BODIN

               Katarina NILSSON

               Yhdistynyt kuningaskunta

               R. C. SHRIMPLIN

               Ken TAYLOR

         B.   Arkkitehtikoulutusta antavia korkeakouluja tai vastaavia oppilaitoksia edustavat asiantuntijat

               Valtiot

               Varsinaiset jäsenet

               Varajäsenet

               Belgia

               Yvon CLOSSEN

               Johan RUTGEERTS

               Tšekki

               Ladislav LÁBUS

               Alois NOVÝ

               Saksa

               Prof. H. BÜHLER

               Prof. Rudolf SCHÄFER

               Viro

               Dr. Jüri SOOLEP

               Andres ALVER

               Kreikka

               Constantin-Victor SPYRIDONIDIS

               Irlanti

               James HORAN

               Prof. Loughlin KEALY

               Italia

               Prof. Mario DOCCI

               Prof. Piero ALBISINNI

               Kypros

               Christos CHATZICHRISTOS

               Mario FOKAS

               Latvia

               Dr. habil., prof. Jānis KRASTIŅŠ

               Dr. arh., prof. Jānis BRIŅĶIS

               Liettua

               Gintaras ČAIKAUSKAS

               Prof. Juozas PALAIMA

               Unkari

               Prof. Balázs BALOGH

               Prof. Bálint BACHMANN

               Malta

               Joseph FALZON

               Dennis DE LUCCA

               Alankomaat

               Prof. L. VAN DUIN

               Aart OXENAAR

               Itävalta

               Christian KÜHN

               Prof. Wolf D. PRIX

               Puola

               Prof. Stefan WRONA

               Prof. Andrzej KADŁUCZKA

               Slovenia

               Peter GABRIJELČIČ

               Dr. Tadeja ZUPANČIČ STROJAN

               Slovakia

               Prof. Julián KEPPL

               L'ubica VITKOVÁ

               Suomi

               Prof. Juhani KATAINEN

               Prof. Simo PAAVILAINEN

               Ruotsi

               Finn WERNE

               Hasse ERNEFELDT

               Yhdistynyt kuningaskunta

               Prof. James A. LOW

               Lawrence JOHNSTON

         C.   Jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia edustavat asiantuntijat

               Valtiot

               Varsinaiset jäsenet

               Varajäsenet

               Belgia

               Olivier REMACLE

               Benjamin HOUET

               Tšekki

               Zuzana BĚHOUNKOVÁ

               Lenka RUDÁ

               Saksa

               Vera STAHL

               Michael ELZER

               Viro

               Priit ENOK

               Martin LEPP

               Kreikka

               Nikolaos KATSIMBINIS

               Margarita KARAVASSILI

               Irlanti

               Michael McCARTHY

               Nancy CALLAGHAN

               Italia

               Dott.ssa Teresa CUOMO

               Kypros

               Lilia PAPADOURY

               Antroula FLORIDOU

               Latvia

               Dainis OZOLIŅŠ

               Gunta ARĀJA

               Liettua

               Gintautas TIŠKUS

               Gediminas BUDREIKA

               Unkari

               Mária BÁNÓNÉ NYÉKHELYI

               Zsuzsanna SZABÓ

               Malta

               Raymond FARRUGIA

               Carmel MIFSUD BORG

               Alankomaat

               M. VAN HECK

               Portugali

               António Vasco MASSAPINA

               Fernando Rocha PINTO

               Itävalta

               Wolfgang LENTSCH

               Evelyn NOWOTNY

               Puola

               Kazimierz Andrzej KOBYLECKI

               Monika MAJEWSKA

               Slovenia

               Pavli KOC

               Saša GALONJA

               Slovakia

               Milan MARHAVÝ

               Viktória KOSÁROVÁ

               Suomi

               Anita LEHIKOINEN

               Ruotsi

               Nina KOWALEWSKA

               Karin DAHL BERGENDORFF

               Yhdistynyt kuningaskunta

               Dr Jon LEVETT

               David PETHERICK

      Tehty Brysselissä 9 päivänä maaliskuuta 2006.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         J. PRÖLL

      (1)  EYVL L 223, 21.8.1985, s. 26.

      (2)  EYVL C 320, 15.11.2001, s. 2.

      (3)  EYVL C 72, 21.3.2002, s. 1.


Avis juridique important

|

31999D0735

1999/735/EY: Neuvoston päätös, tehty 8 päivänä marraskuuta 1999, alueiden komitean jäsenen nimeämisestä

Virallinen lehti nro L 296 , 17/11/1999 s. 0022 - 0022

NEUVOSTON PÄÄTÖS,tehty 8 päivänä marraskuuta 1999,alueiden komitean jäsenen nimeämisestä(1999/735/EY)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 263 artiklan,ottaa huomioon alueiden komitean jäsenten ja varajäsenten nimeämisestä 26 päivänä tammikuuta 1998 tehdyn neuvoston päätöksen(1),sekä katsoo, että alueiden komiteassa on vapautunut varsinaisen jäsenen paikka Antonio La Forgian erottua, mikä on annettu neuvostolle tiedoksi 25 päivänä toukokuuta 1999,ottaa huomioon Italian hallituksen ehdotuksen,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:Ainoa artiklaNimetään Vasco Errani alueiden komitean varsinaiseksi jäseneksi Antonio La Forgian tilalle tämän jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 25 päivään tammikuuta 2002 saakka.Tehty Brysselissä 8 päivänä marraskuuta 1999.Neuvoston puolestaS. NIINISTÖPuheenjohtaja(1) EYVL L 28, 4.2.1998, s. 19.


title: 2002/262/: EFTAn valvontaviranomaisen päätös N:o 262/02/KOL, tehty  18 päivänä joulukuuta 2002 , kolmannestakymmenennestäviidennestä muutoksesta menettelysääntöihin ja aineellisiin sääntöihin valtiontukien alalla ottamalla käyttöön hukkakustannuksiin liittyvien valtiontukien analysointimenetelmien uudet suuntaviivat

text:
               10.5.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 123/1

      EFTAN VALVONTAVIRANOMAISEN PÄÄTÖS

   N:o 262/02/KOL,
   tehty 18 päivänä joulukuuta 2002,
   kolmannestakymmenennestäviidennestä muutoksesta menettelysääntöihin ja aineellisiin sääntöihin valtiontukien alalla ottamalla käyttöön hukkakustannuksiin liittyvien valtiontukien analysointimenetelmien uudet suuntaviivat
   EFTAN VALVONTAVIRANOMAINEN, joka
   OTTAA HUOMIOON Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (1) ja erityisesti sen 61—63 artiklan,
   OTTAA HUOMIOON Eftan jäsenvaltioiden välisen, valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamista koskevan sopimuksen (2) ja erityisesti sen pöytäkirjassa 3 olevan 24 ja 1 artiklan,
   SEKÄ KATSOO SEURAAVAA:
   Eftan valvontaviranomainen varmistaa valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen 24 artiklan nojalla valtiontukea koskevien ETA-sopimuksen määräysten soveltamisen.
   Valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla Eftan valvontaviranomainen antaa tiedonantoja ja suuntaviivoja asioista, joita ETA-sopimus koskee, jos valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyssä sopimuksessa nimenomaisesti näin määrätään tai jos Eftan valvontaviranomainen pitää sitä tarpeellisena.
   Eftan valvontaviranomainen (3) palauttaa mieleen 19 päivänä tammikuuta 1994 hyväksymänsä valtiontukea koskevat menettelysäännöt ja aineelliset säännöt (4).
   Euroopan komissio antoi 26 päivänä heinäkuuta 2001 tiedonannon periaatteista, joiden mukaisesti komissio analysoi hukkakustannuksiin liittyvää valtiontukea sähköalalla (5).
   Kyseinen tiedonanto on merkityksellinen myös Euroopan talousalueen kannalta.
   ETA:n valtiontukisääntöjen yhtenäinen soveltaminen on taattava koko Euroopan talousalueella.
   ETA-sopimuksen liitteen XV lopussa olevaan lukuun ”Yleistä” kuuluvan II kohdan mukaan Eftan valvontaviranomaisen on tasapuolisten kilpailuedellytysten säilyttämiseksi ja Euroopan yhteisöjen komissiota kuultuaan hyväksyttävä oikeudellisia asiakirjoja, jotka vastaavat komission antamia asetuksia.
   Eftan valvontaviranomainen on kuullut Euroopan komissiota.
   Eftan valvontaviranomainen on kuullut Eftan jäsenvaltioita 19 päivänä lokakuuta 2001 järjestetyssä monenvälisessä kokouksessa,
   ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:

               1.

               Muutetaan valtiontuen suuntaviivoja lisäämällä niihin uusi luku 21, Hukkakustannuksiin liittyvien valtiontukien analysointimenetelmät. Uusi luku on tämän päätöksen liitteessä I.

               2.

               Päätös annetaan tiedoksi Eftan jäsenvaltioille lähettämällä niille jäljennös tästä päätöksestä ja sen liitteestä I. Kyseisiä valtioita pyydetään ilmaisemaan ehdotettujen aiheellisten toimenpiteiden hyväksyntä (21.4 kohdan 5 alakohdan c alakohdan raportointivelvollisuus) liitteen I mukaisesti 20 työpäivän kuluessa kirjeen vastaanottamisesta.

               3.

               Päätös annetaan tiedoksi Euroopan komissiolle ETA-sopimuksen pöytäkirjassa 27 olevan d alakohdan mukaisesti lähettämällä sille jäljennös tästä päätöksestä ja sen liitteestä I.

               4.

               Päätös ja sen liite I julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa, kun Eftan jäsenvaltiot ovat ilmaisseet hyväksyntänsä ehdotetuille aiheellisille toimenpiteille.

               5.

               Tämä päätös on todistusvoimainen englannin kielellä.

      Tehty Brysselissä, 18 päivänä joulukuuta 2002.

            Eftan valvontaviranomaisen puolesta

         Einar M. BULL

            Puheenjohtaja

         Hannes HAFSTEIN

            Kollegion Jäsen

      (1)  Jäljempänä ”ETA-sopimus”.

      (2)  Jäljempänä ”valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehty sopimus”.

      (3)  Julkaistu EYVL:ssä L 231, 3.9.1994, ETA-täydennysosa N:o 32.

      (4)  Jäljempänä ”valtiontuen suuntaviivat”.

      (5)  Tiedonanto on komission verkkosivuilla osoitteessa:
   http://europa.eu.int/comm/competition/state_aid/legislation/stranded_costs/en.pdf

      LIITE

         ”21.   HUKKAKUSTANNUKSIIN LIITTYVIEN VALTIONTUKIEN ANALYSOINTIMENETELMÄT
         21.1.   JOHDANTO

                     (1)

                     Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 19 päivänä joulukuuta 1996 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 96/92/EY (1) (jäljempänä ’direktiivi’ tai ’direktiivi 96/92/EY’) säädetään periaatteet Euroopan sähköteollisuuden kilpailulle avaamiselle.

                     (2)

                     Edellä mainittu direktiivi sisällytettiin ETA-sopimukseen tehdyllä ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 168/1999 (2).

                     (3)

                     Asteittaisen siirtymisen erittäin rajoitetusta kilpailusta todelliseen kilpailuun ETA:n tasolla tulee tapahtua hyväksytyin taloudellisin edellytyksin, jolloin otetaan huomioon sähköteollisuuden erityispiirteet. Tämä on otettu jo laajalti huomioon itse direktiivissä.

                     (4)

                     Joihinkin erikoistapauksiin liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi Eftan jäsenvaltioille annetaan direktiivin 24 artiklassa mahdollisuus siirtää tiettyjen direktiivin säännösten täytäntöönpano tilapäisesti myöhempään ajankohtaan. Valtiontukijärjestelmät, joiden tarkoituksena on tarjota sähköalan yrityksille hyvät lähtökohdat totuttautua kilpailun aloittamiseen, eivät kuulu 24 artiklassa säädettyjen poikkeusten soveltamisalaan.

                     (5)

                     Näiden suuntaviivojen tarkoituksena on määritellä tapa, jolla valvontaviranomainen aikoo soveltaa direktiivin 96/92/EY nojalla ETA-sopimuksen määräyksiä näihin valtiontukiin. Suuntaviivoilla ei rajoiteta muihin puitteisiin, suuntaviivoihin tai tiedonantoihin perustuvien valtiontukisääntöjen soveltamista. Valvontaviranomainen hyväksyy myös jatkossa aluetuet ja ympäristönsuojeluun myönnettävät tuet voimassa olevien suuntaviivojen mukaisesti. Lisäksi tukia, joita ei voida hyväksyä ETA-sopimuksen 61 artiklan nojalla, voidaan tarvittaessa tarkastella ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan kannalta.

               21.2.   SIIRTYMÄKAUDEN TOIMENPITEET JA VALTIONTUET

                     (1)

                     Direktiivin 96/92/EY 24 artiklassa, sellaisena kuin se on mukautettuna 26 päivänä marraskuuta 1999 tehdyn ETA:n sekakomitean päätöksen N:o 168/1999 1 artiklan i alakohdalla, säädetään, että valvontaviranomainen voi sallia väliaikaiset poikkeukset direktiivistä siirtymäkauden ajan (3):
                     ’Efta-valtiot, joissa ennen 26 päivää marraskuuta 1999 tehdyn ETA:n sekakomitean päätöksen N:o 168/1999 voimaantuloa annettuja sitoumuksia tai toimintaa koskevia takeita ei voida täyttää kyseisen päätöksen säännösten vuoksi, voivat hakea siirtymäkausijärjestelyitä 24 artiklan 1 ja 2 kohdan nojalla. Siirtymäkautta koskevista hakemuksista on ilmoitettava Eftan valvontaviranomaiselle kuuden kuukauden kuluessa 26 päivänä marraskuuta 1999 tehdyn ETA:n sekakomitean päätöksen N:o 168/1999 voimaantulosta.’

                     (2)

                     Valvontaviranomainen katsoo, että päätöksillä, jotka se tekee direktiivin 24 artiklan nojalla, voidaan myöntää lupa siirtymäkauden järjestelyiden soveltamiseen vain siinä tapauksessa, että komissio on havainnut, että Eftan jäsenvaltioiden kyseisen artiklan mukaisesti ilmoittamat toimenpiteet ovat ristiriidassa direktiivin IV, V, VI ja VII luvun säännösten kanssa. Valvontaviranomaisella on direktiivin 24 artiklan nojalla oikeus myöntää poikkeuksia vain kyseisten lukujen säännöksistä.

                     (3)

                     Eftan jäsenvaltion luomat maksujärjestelmät, joiden tarkoituksena on korvata rahaston välityksellä sellaisista sitoumuksista ja takeista aiheutuvat kustannukset, joita ei voida täyttää päätöksen N:o 168/1999 säännösten vuoksi, eivät näin ollen ole toimenpiteitä, joihin sisältyvät siirtymäkauden järjestelyt valvontaviranomainen voisi hyväksyä direktiivin 96/92/EY 24 artiklan nojalla, sillä ne eivät edellytä poikkeuksen myöntämistä kyseisistä direktiivin luvuista. Tällaiset toimenpiteet saatetaan sitä vastoin luokitella ETA-sopimuksen 61 artiklan sekä valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn Eftan jäsenvaltioiden sopimuksen 3 pöytäkirjan mukaiseksi valtiontueksi.

                     (4)

                     Suuntaviivoissa selostetaan, kuinka valvontaviranomainen aikoo soveltaa ETA-sopimuksen valtiontukisääntöjä tukitoimenpiteisiin, joiden tarkoituksena on korvata siitä aiheutuvat kustannukset, että sitoumuksia tai takeita ei voida enää täyttää päätöksen N:o 168/1999 vuoksi. Suuntaviivoissa ei käsitellä toimenpiteitä, joita ei voida luokitella ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa mielessä valtiontueksi.

               21.3.   TUKIKELPOISTEN HUKKAKUSTANNUSTEN MÄÄRITELMÄ

                     (1)

                     Tällaisia sitoumuksia tai toimintaa koskevia takeita kutsutaan yleensä hukkakustannuksiksi (stranded costs). Sitoumuksia ja toimintaa koskevia takeita voidaan antaa monissa eri muodoissa: pitkäaikaisina ostosopimuksina, investointeina, jotka on toteutettu markkinoita koskevien epäsuorien tai suorien takeiden turvin, muuhun kuin tavanomaiseen toimintaan kohdistettuina investointeina jne. Jotta sitoumukset tai takeet luokiteltaisiin tukikelpoisiksi hukkakustannuksiksi, jotka valvontaviranomainen voi hyväksyä, on varmistuttava siitä, että ne täyttävät seuraavat vaatimukset:

                                 (a)

                                 Sitoumukset tai toimintaa koskevat takeet, jotka saattavat aiheuttaa hukkakustannuksia, on annettu ennen kuin päätös N:o 168/1999 tuli voimaan 27 päivänä marraskuuta 1999.

                                 (b)

                                 Sitoumusten tai takeiden todellinen määrä ja voimassaoloaika määritetään niiden säännösten ja sopimusten mukaisesti, joiden perusteella ne on myönnetty, sekä sen sääntelykehyksen mukaisesti, jonka soveltamisalaan ne kuuluivat myöntämishetkellä.

                                 (c)

                                 Sitoumusten ja toimintaa koskevien takeiden on oltava sellaisia, ettei niitä enää voida täyttää direktiivin 96/92/EY säännösten takia. Jotta sitoumukset tai takeet katsottaisiin hukkakustannuksiksi, niiden on siten muututtava direktiivin vaikutuksesta taloudellisesti epäedullisiksi ja vaikutettava tuntuvasti kohdeyrityksen kilpailukykyyn. Tällaisessa tilanteessa yrityksen on tehtävä kirjanpitoon vientejä (esimerkiksi varauksia) sitoumusten tai takeiden vaikutusten ennakoimiseksi.
                                 Sitäkin suuremmalla syyllä voidaan todeta, että kun kyseiset sitoumukset tai takeet voisivat vaarantaa kyseisten yritysten elinkelpoisuuden ilman tukea tai siirtymäkauden toimenpiteitä, sitoumusten tai takeiden katsotaan täyttävän edellisessä kappaleessa mainitut ehdot.
                                 Sitoumusten tai takeiden vaikutuksia kyseessä olevien yritysten kilpailukykyyn ja elinkelpoisuuteen arvioidaan konsernintasolla. Jotta sitoumukset tai takeet katsottaisiin hukkakustannuksiksi, on voitava osoittaa, että päätöksen N:o 168/1999 voimaantulon ja vaikeuksien, joita kyseisillä yrityksillä on sitoumusten tai takeiden täyttämisessä tai niistä kiinni pitämisessä, välillä on syy-seuraus-suhde. Osoittaakseen tämän syy-seuraus-suhteen valvontaviranomainen ottaa huomioon varsinkin sähkön hinnan laskun tai kyseisten yritysten markkinaosuuden supistumisen. Sitoumuksia tai takeita, joiden täyttäminen ei riipu päätöksen N:o 168/1999 voimaantulosta, ei katsota hukkakustannuksiksi.

                                 (d)

                                 Sitoumusten tai takeiden on oltava peruuttamattomia. Jos yrityksellä on mahdollisuus peruuttaa sitoumukset tai takeet maksua vastaan tai muuttaa niitä, se on otettava huomioon tukikelpoisten hukkakustannusten laskemisessa.

                                 (e)

                                 Sitoumuksia tai takeita, jotka annetaan samaan konserniin kuuluvien yritysten välillä, ei voida periaatteessa katsoa hukkakustannuksiksi.

                                 (f)

                                 Hukkakustannukset ovat taloudellisia kustannuksia, joiden on vastattava niiden lähtökohtana olevien sitoumusten tai takeiden mukaisesti tehtyjä tai tehtäviä todellisia investointeja. Kiinteämääräisten arvioiden esittämistä ei siten periaatteessa voida hyväksyä, paitsi jos voidaan osoittaa, että arviot vastaavat todellista taloudellista tilannetta.

                                 (g)

                                 Hukkakustannuksiin ei saa laskea mukaan niiden aiheuttajina oleviin sitoumuksiin tai takeisiin liittyviä tuloja, voittoja tai arvonnousua.

                                 (h)

                                 Hukkakustannusten arvioinnissa ei saa ottaa huomioon maksettuja tai myöhemmin maksettavia tukia niiden omaisuuserien osalta, joita hukkakustannukset koskevat. Erityisesti silloin, kun sitoumus tai toimintaa koskeva tae koskee investointia, johon on myönnetty valtiontukea, tuen arvo on vähennettävä kyseisestä sitoumuksesta tai takeesta mahdollisesti aiheutuvista hukkakustannuksista.

                                 (i)

                                 Jos hukkakustannukset aiheutuvat sitoumuksista tai takeista, joita on vaikea täyttää päätöksen N:o 168/1999 takia, tukikelpoisten hukkakustannusten laskennassa on otettava huomioon kansallisten ja yhteisten sähkömarkkinoiden talouden ja kilpailuolosuhteiden todellinen kehittyminen. Erityisesti silloin, kun sitoumukset tai takeet voisivat aiheuttaa hukkakustannuksia sähkön hintojen odotettavissa olevan laskun takia, kyseisten hukkakustannusten laskentaperusteena on käytettävä sähkön hintakehitystä.

                                 (j)

                                 Kustannukset, jotka on katettu ennen päätöksen N:o 168/1999 saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, eivät voi muodostaa hukkakustannuksia. Varaukset tai omaisuuseriä koskevat poistot, jotka on kirjattu yritysten taseeseen päätöksen odotettavissa olevien vaikutusten ottamiseksi huomioon, voivat kuitenkin vastata hukkakustannuksia.

                                 (k)

                                 Tukikelpoiset hukkakustannukset eivät saa ylittää vähimmäismäärää, joka on tarpeen, jotta kyseiset yritykset voisivat myös jatkossa täyttää sitoumukset tai takeet, joiden täyttämisen päätös N:o 168/1999 (4) vaaransi, tai pitää niistä kiinni. Hukkakustannukset on tästä syystä laskettava kyseisten yritysten kannalta taloudellisimman ratkaisun perusteella (lähtökohdaksi otetaan tilanne, jossa tukea ei myönnetä). Tämä voidaan toteuttaa erityisesti jättämällä hukkakustannuksia aiheuttavat sitoumukset tai takeet laskelmien ulkopuolelle tai luopumalla kokonaan tai osittain hukkakustannuksia aiheuttavista omaisuuseristä (jos tämä ei ole ristiriidassa kyseisten sitoumusten tai takeiden periaatteiden kanssa).

                                 (l)

                                 Kustannuksia, joita joillekin yrityksille voi aiheutua direktiivin 26/92/EY 26 artiklassa säädetyn määräajan (26.11.2006) jälkeen, ei periaatteessa voida katsoa käytettyjen analysointimenetelmien mukaisiksi hukkakustannuksiksi (5). Mikäli tarpeen, valvontaviranomainen voi kuitenkin ottaa nämä sitoumukset tai takeet tarkoituksenmukaisena ajankohtana huomioon ja katsoa ne tarvittaessa yhteisten sähkömarkkinoiden avaamisen seuraavan vaiheen mukaisiksi hukkakustannuksiksi.

                                 (m)

                                 Niiden Eftan jäsenvaltioiden osalta, jotka avaavat markkinansa kilpailulle ETA:n sekakomitean päätöksessä N:o 168/1999 säädettyä aikataulua nopeammin, komissio voi hyväksyä tämän analysointimenetelmän mukaisiksi hukkakustannuksiksi kustannukset, joita joillekin yrityksille voi aiheutua direktiivin 96/92/EY 26 artiklassa säädetyn määräajan jälkeen, jos kyseiset kustannukset aiheutuvat sitoumuksista tai takeista, jotka vahvistavat 21.3 kohdan a—l alakohdissa mainitut perusteet, ja kustannukset rajoittuvat viimeistään 31.12.2010 päättyvään jaksoon.

               21.4.   HUKKAKUSTANNUKSET JA VALTIONTUET

                     (1)

                     ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan mukaisena yleisperiaatteena on, että valtiontuet ovat kiellettyjä. Kyseisen artiklan 2 ja 3 kohdassa määrätään kuitenkin tietyistä poikkeuksista tähän yleissääntöön. Lisäksi ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan nojalla yrityksiin, jotka tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, ja fiskaalisiin monopoleihin sovelletaan ETA-sopimuksen määräyksiä ja varsinkin kilpailusääntöjä siltä osin kuin ne eivät oikeudellisesti tai tosiasiallisesti estä yrityksiä hoitamasta niille uskottuja erityistehtäviä. Valtiontuilla ei missään tapauksessa saa vaikuttaa kaupan kehittymiseen sopimuspuolten edun kanssa ristiriitaisella tavalla.

                     (2)

                     Näissä suuntaviivoissa määriteltyihin tukikelpoisiin hukkakustannuksiin myönnettävien valtiontukien tarkoituksena on helpottaa sähköalan yritysten sopeutumista sähkömarkkinoihin, joilla on kilpailua. Valvontaviranomainen voi ottaa myönteisen kannan näihin tukiin, jos niiden aiheuttaman kilpailun vääristymisen oikeuttaa tai vääristymiä tasapainottaa se, että tuet edistävät markkinavoimien saavuttamattomissa olevien yhteisten tavoitteiden toteuttamista. Sellaisista tuista aiheutuva kilpailun vääristyminen, joiden tavoitteena on helpottaa sähköalan yritysten siirtymistä suhteellisen suljetuilta markkinoilta osittain kilpailulle avatuille markkinoille, ei ole ristiriidassa yhteisen edun kanssa, jos vääristyminen on ajallisesti ja vaikutuksiltaan rajoitettua, sillä sähkömarkkinoiden vapauttaminen on ETA-markkinoiden yleisen edun mukainen tavoite, joka täydentää sisämarkkinoiden luomista. Valvontaviranomainen katsoo lisäksi, että hukkakustannuksiin myönnetyt tuet antavat sähköalan yrityksille mahdollisuuden pienentää perinteisiin sitoumuksiinsa tai investointeihinsa liittyviä riskejä ja kannustavat siten yrityksiä jatkamaan pitkäaikaisten investointien tekemistä. Jos hukkakustannuksia ei korvata, on olemassa suurempi riski, että yritykset maksattavat vakituisilla asiakkaillaan kaikki kannattamattomista sitoumuksistaan tai takeistaan aiheutuvat kustannukset.

                     (3)

                     Hukkakustannusten korvaamiseen tarkoitetuille tuille on vahvemmat perusteet sähköalalla kuin muilla vapautetuilla aloilla siitä syystä, että sähkömarkkinoiden vapauttamiseen ei liittynyt teknisen kehityksen vauhdittumista eikä kysynnän kasvua. Sitä paitsi ympäristönsuojeluun, toimitusvarmuuteen ja ETA-maiden talouden toimintakykyyn liittyvien vaatimusten vuoksi ei voida odottaa, että alan yritykset joutuvat vaikeuksiin, ennen kuin valtio voi harkita myöntävänsä tukia niiden hyväksi.

                     (4)

                     Valvontaviranomainen katsoo näin ollen, että hukkakustannusten korvaamiseen myönnettäviin tukiin voidaan periaatteessa soveltaa ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaista poikkeusta, jos ne edistävät tietyn taloudellisen toiminnan kehitystä muuttamatta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.

                     (5)

                     Rajoittamatta ETA:n valtiontukisääntöjen soveltamista koskevien valvontaviranomaisen suuntaviivojen — mukaan luettuna ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskevien suuntaviivojen (6) — nojalla annettujen erityismääräysten soveltamista valvontaviranomainen voi periaatteessa hyväksyä sellaiset ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaiset tuet, joiden tarkoituksena on korvata seuraavat vaatimukset täyttävät tukikelpoiset hukkakustannukset:

                                 (a)

                                 Tukea on käytettävä selkeästi määritettyjen ja yksilöityjen tukikelpoisten hukkakustannusten korvaamiseen. Tuki ei saa missään tapauksessa ylittää tukikelpoisten hukkakustannusten määrää.

                                 (b)

                                 Tuen maksamisessa on otettava huomioon kilpailun todellinen tuleva kehitys. Kehitystä voidaan mitata erityisesti määrällisillä tekijöillä (hinnat, markkinaosuudet ja muut Eftan jäsenvaltion ilmoittamat merkitykselliset seikat). Koska kilpailuolosuhteiden kehitys vaikuttaa suoraan tukikelpoisten hukkakustannusten määrään, tuen määrä riippuu siitä, kehittyykö todellista kilpailua, ja eri aikoina maksettujen tukien kokonaismäärää laskettaessa on otettava huomioon kilpailun voimakkuuteen vaikuttavien tekijöiden kehitys.

                                 (c)

                                 Eftan jäsenvaltioiden on sitouduttava toimittamaan valvontaviranomaiselle vuosikertomus, jossa esitellään tarkemmin kyseisen maan sähkömarkkinoiden kilpailuolosuhteiden kehittymistä ja etenkin muutoksia, jotka on havaittu kilpailuun vaikuttavissa määrällisissä tekijöissä. Vuosikertomuksessa on eriteltävä kyseisen vuoden aikana huomioon otetut hukkakustannukset ja ilmoitettava maksettujen tukien tarkka määrä.

                                 (d)

                                 Valvontaviranomainen pitää arviossaan hukkakustannusten korvaamiseen tarkoitettujen tukien asteittaista alenevuutta myönteisenä seikkana, sillä tukien alenevuus mahdollistaa yritysten valmistautumisen sähkömarkkinoiden vapautumiseen nopeammassa aikataulussa.

                                 (e)

                                 Yrityksen hukkakustannusten korvaamiseen mahdollisesti myönnettävien tukien enimmäismäärä on ilmoitettava ennakkoon. Tukien määrässä on otettava huomioon yrityksen tuottavuuden mahdollinen kohentuminen.
                                 Myös hukkakustannusten korvaamiseen myönnettävien tukien laskentaa ja rahoitusta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja sen jakson enimmäiskestosta, jonka aikana tukia voidaan myöntää, on annettava tarkka ennakkoselvitys. Tukia koskevassa ilmoituksessa on erityisesti tarkennettava, millä tavoin hukkakustannusten laskennassa otetaan huomioon b alakohdassa mainittujen tekijöiden kehitys.

                                 (f)

                                 Eftan jäsenvaltioiden on annettava ennakkoon sitoumus, jonka mukaan ne lupaavat olla maksamatta hukkakustannuksiin tarkoitettua tukea saaville yrityksille vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen myönnettäviä tukia tukien kasautumisen välttämiseksi. Valvontaviranomainen katsoo, että korvausten maksaminen hukkakustannuksista, jotka liittyvät sellaisiin omaisuuseriin tehtyihin investointeihin, joilla ei ole pitkän aikavälin elinkelpoisuusmahdollisuuksia, ei edistä sähköalan siirtymistä vapautettuihin markkinoihin eikä sille siitä syystä voida myöntää ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaista poikkeusta.

                     (6)

                     Valvontaviranomainen suhtautuu sitä vastoin erittäin varauksellisesti sellaisiin hukkakustannusten korvaamiseen myönnettäviin tukiin, joiden osalta edellä mainittujen vaatimusten täyttymisestä ei olla varmoja ja jotka saattavat aiheuttaa yhteisen edun kanssa ristiriidassa olevia kilpailun vääristymiä seuraavista syistä:

                                 (a)

                                 Tuki ei liity edellä esitetyn määritelmän mukaisiin tukikelpoisiin hukkakustannuksiin tai tarkoin määriteltyihin ja yksilöityihin hukkakustannuksiin taikka ylittää tukikelpoisten hukkakustannusten määrän.

                                 (b)

                                 Tuen tarkoituksena on säilyttää tulot kokonaan tai osittain päätöksen N:o 168/1999 voimaantuloa edeltävällä tasolla ottamatta yksityiskohtaisesti huomioon niitä tukikelpoisia hukkakustannuksia, jotka kilpailun aikaansaaminen saattaa aiheuttaa.

                                 (c)

                                 Tuen määrää ei ole tarkoitus mukauttaa siten, että hukkakustannusten arviointia ja niiden todellisen kehityksen tarkastelua varten alun perin valittujen taloutta ja markkinoita koskevien oletusten väliset todelliset erot voitaisiin ottaa asianmukaisesti huomioon.

               21.5.   HUKKAKUSTANNUSTEN KORVAAMISEEN TARKOITETTUJEN TUKIEN RAHOITUSJÄRJESTELYT

                     (1)

                     Eftan jäsenvaltiot voivat vapaasti valita parhaiksi katsomansa tavat rahoittaa hukkakustannusten korvaamiseen tarkoitettuja tukia. Ennen tällaisten tukien hyväksymistä valvontaviranomainen tarkistaa kuitenkin, etteivät rahoitusjärjestelyt aiheuta direktiivin 96/92/EY mukaisten tavoitteiden tai sopimuspuolten edun vastaisia vaikutuksia. Sopimuspuolten edussa otetaan huomioon erityisesti kuluttajansuoja, tavaroiden ja palvelujen vapaa liikkuvuus ja kilpailu.

                     (2)

                     Rahoitusjärjestelyt eivät siten saa estää kyseisten markkinoiden ulkopuolelta tulevia yrityksiä tai uusia yrityksiä pääsemästä kansallisille tai alueellisille markkinoille. Hukkakustannusten korvaamiseen tarkoitettuja tukia ei varsinkaan saa rahoittaa maksuilla, joita peritään sähkönsiirroista ETA-valtioiden välillä, tai tuottajan ja kuluttajan väliseen etäisyyteen perustuvilla maksuilla.

                     (3)

                     Valvontaviranomainen huolehtii siitä, että hukkakustannusten korvaamiseen tarkoitettujen tukien rahoitusmekanismit johtavat oikeudenmukaiseen kohteluun vaatimukset täyttävien ja täyttämättömien kuluttajien välillä. Edellä 21.4 kohdan c alakohdassa tarkoitetussa vuosikertomuksessa kuvataan hukkakustannusten korvaamiseen tarkoitettujen rahoituslähteiden jakautumista vaatimukset täyttävien ja täyttämättömien kuluttajien välillä. Jos vaatimukset täyttämättömät kuluttajat osallistuvat hukkakustannusten rahoittamiseen suoraan sähkön ostohintojen kautta, tästä on ilmoitettava selkeästi. Kyseisille kuluttajaryhmille (vaatimukset täyttävät ja vaatimukset täyttämättömät kuluttajat) osoitettu rahoitusosuus ei saa ylittää heidän markkinaosuuttaan vastaavien hukkakustannusten määrää.

                     (4)

                     Kun yksityiset yritykset keräävät varoja hukkakustannusten korvaamiseen tarkoitettujen tukimekanismien rahoittamiseen, kyseisten varojen hallinta on erotettava selvästi yritysten tavanomaisten resurssien hallinnasta. Nämä varat eivät saa hyödyttää niiden hallinnasta vastaavia yrityksiä.

               21.6.   MUUT ARVIOINTIIN VAIKUTTAVAT TEKIJÄT

                     (1)

                     Tarkastellessaan hukkakustannusten korvaamiseen tarkoitettuja valtiontukia valvontaviranomainen ottaa huomioon erityisesti kyseisen verkon koon ja liitännäisyystason sekä sähköalan rakenteen. On todennäköisempää, että sellaiselle pienelle verkolle myönnetty tuki, joka on liitetty vain erittäin harvoihin ETA-alueen verkkoihin, ei aiheuta huomattavia kilpailun vääristymiä.

                     (2)

                     Tämä hukkakustannuksiin sovellettava analysointimenetelmä ei rajoita alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen (7) soveltamista ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamisalaan kuuluvilla alueilla. ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan mukaisesti valtiontukisäännöistä voidaan poiketa, jos niiden soveltaminen hukkakustannuksiin estää oikeudellisesti tai tosiasiallisesti yrityksiä, jotka tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, ja fiskaalisia monopoleja hoitamasta niille uskottuja erityistehtäviä. Poikkeamisen ehtona on, että se ei vaikuta kaupan kehittymiseen sopimusosapuolten edun kanssa ristiriitaisella tavalla.

                     (3)

                     Sääntöjä, jotka perustuvat näihin päätöksen N:o 168/1999 mukaisten hukkakustannusten korvaamiseen tarkoitettujen valtiontukien analysointimenetelmiin, sovelletaan sekä julkisiin että yksityisiin yrityksiin.”

         (1)  EYVL L 27, 30.1.1997, s. 20.

         (2)  EYVL L 61, 1.3.2001, s. 23, ja ETA-täydennysosa N:o 11, 1.3.2001, s. 221.

         (3)  Päätöksen N:o 168/1999 3 artiklassa säädetään päätöksen tulevan voimaan 27 päivänä marraskuuta 1999 edellyttäen, että sopimuksen 103 artiklan 1 kohdan mukaiset ilmoitukset on tehty ETA:n sekakomitealle.

         (4)  Pitkäaikaisen osto- tai myyntisopimuksen osalta hukkakustannukset lasketaan näin ollen vertaamalla sopimusta ehtoihin, joilla vapailla markkinoilla toimiva yritys olisi yleensä voinut myydä tai ostaa kyseisen tavaran muiden tekijöiden säilyessä ennallaan.

         (5)  On selvää, että investoinnit, joita ei saada takaisin tai jotka eivät ole taloudellisesti kannattavia sähkön sisämarkkinoiden vapauttamisen takia, voidaan katsoa näiden analysointimenetelmien mukaisiksi hukkakustannuksiksi mukaan luettuina tapaukset, joissa investointien odotettavissa oleva kesto ulottuu vuoden 2006 jälkeiselle ajalle. Sitoumukset tai takeet, joiden voimassaoloa joudutaan jatkamaan 26.11.2006 jälkeen ympäristönsuojeluun, henkilöiden turvallisuuteen, työntekijöiden sosiaaliseen suojeluun tai sähköverkon turvallisuuteen liittyvien huomattavien riskien takia, voidaan kuitenkin katsoa näiden analysointimenetelmien mukaisiksi hukkakustannuksiksi asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa.

         (6)  EYVL L 237, 6.9.2001, s. 16.

         (7)  EYVL L 111, 29.4.1999, ja ETA-täydennysosa N:o 18. Ks. myös valtiontuen suuntaviivojen kohta 25.