title: EFTAn valvontaviranomaisen päätös N:o 28/13/KOL, annettu 30 päivänä tammikuuta 2013 , valtiontukea koskevien menettelysääntöjen ja aineellisten sääntöjen muuttamisesta kahdeksannenkymmenennenkahdeksannen kerran lisäämällä niihin lyhytaikaisia vientiluottovakuutuksia koskeva uusi luku

text:
               19.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 343/54

         EFTAn VALVONTAVIRANOMAISEN PÄÄTÖS
   N:o 28/13/KOL,
   annettu 30 päivänä tammikuuta 2013,
   valtiontukea koskevien menettelysääntöjen ja aineellisten sääntöjen muuttamisesta kahdeksannenkymmenennenkahdeksannen kerran lisäämällä niihin lyhytaikaisia vientiluottovakuutuksia koskeva uusi luku
   EFTAn VALVONTAVIRANOMAINEN, joka
   ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (1) ja erityisesti sen 61–63 artiklan sekä pöytäkirjan 26,
   ottaa huomioon EFTA-valtioiden sopimuksen valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta (2) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja 24 artiklan,
   palauttaa mieleen valtiontukea koskevat menettelysäännöt ja aineelliset säännöt, jotka se hyväksyi 19 päivänä tammikuuta 1994 (3),
   sekä katsoo seuraavaa:
   Valvontaviranomainen varmistaa valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 24 artiklan nojalla ETA-sopimuksen valtiontukimääräysten soveltamisen.
   Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti valvontaviranomainen antaa ilmoituksia ja suuntaviivoja ETA-sopimuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa, jos ETA-sopimuksessa tai valvonta- ja tuomioistuinsopimuksessa nimenomaisesti niin määrätään tai jos valvontaviranomainen pitää sitä tarpeellisena.
   Euroopan komissio hyväksyi 6 päivänä joulukuuta 2012 uuden tiedonannon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 ja 108 artiklan soveltamisesta lyhytaikaisiin vientiluottovakuutuksiin
       (4).
   Kyseinen tiedonanto on merkityksellinen myös Euroopan talousalueen kannalta.
   Euroopan talousalueen valtiontukisääntöjen yhtenäinen soveltaminen on varmistettava koko Euroopan talousalueella.
   ETA-sopimuksen liitteen XV lopussa olevaan lukuun ”Yleistä” sisältyvän II kohdan mukaan valvontaviranomaisen on komissiota kuultuaan annettava säädökset, jotka vastaavat Euroopan komission antamia säädöksiä.
   Euroopan komissiota ja EFTA-valtioita on kuultu,
   ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Muutetaan valtiontuen suuntaviivoja ottamalla käyttöön uusi lyhytaikaisia vientiluottovakuutuksia koskeva luku. Uusi luku on tämän päätöksen liitteenä.
   2 artikla
   Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen.

      Tehty Brysselissä 30 päivänä tammikuuta 2013.

            EFTAn valvontaviranomaisen puolesta

         Oda Helen SLETNES

            Puheenjohtaja

         Sabine MONAUNI-TÖMÖRDY

            Kollegion jäsen

      (1)  Jäljempänä ’ETA-sopimus’.

      (2)  Jäljempänä ’valvonta- ja tuomioistuinsopimus’.

      (3)  Suuntaviivat ETA-sopimuksen 61 ja 62 artiklan sekä valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan soveltamista ja tulkitsemista varten, jotka valvontaviranomainen hyväksyi ja antoi 19 päivänä tammikuuta 1994 ja jotka on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (EYVL L 231, 3.9.1994, s. 1) ja ETA-täydennysosassa N:o 32, 3.9.1994, s. 1, jäljempänä ’valtiontuen suuntaviivat’. Valtiontuen suuntaviivojen päivitetty versio on saatavilla valvontaviranomaisen internet-sivuilla: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

      (4)  Komission tiedonanto jäsenvaltioille Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 ja 108 artiklan soveltamisesta lyhytaikaisiin vientiluottovakuutuksiin (EUVL C 392, 19.12.2012, s. 1).

      LIITE

         LYHYTAIKAISIA VIENTILUOTTOVAKUUTUKSIA KOSKEVAT SUUNTAVIIVAT
          (1)

      1   Johdanto

                  (1)

                  Vientituki saattaa vaikuttaa haitallisesti markkinoilla tavaroiden ja palvelujen mahdollisten tarjoajien väliseen kilpailuun. Euroopan komissio ja EFTAn valvontaviranomainen, jäljempänä ’valvontaviranomainen’, ovat tämän vuoksi niille perussopimuksen ja ETA-sopimuksen mukaisesti annetussa kilpailun valvojan ominaisuudessa aina tuominneet tiukasti vientituet ETA:n sisäisessä kaupassa sekä ETA:n ulkopuolelle suuntautuvassa viennissä. Jotta voidaan estää ETA-valtioiden vientiluottovakuutuksille antamaa tukea vääristämästä kilpailua, ETA:n valtiontukisääntöjen mukaisesti tehtävää tuen arviointia on tarpeen selkeyttää.

                  (2)

                  Valvontaviranomainen vahvisti valtiontuen periaatteet lyhytaikaisista vientiluottovakuutuksista vuonna 1998 antamissaan suuntaviivoissa (2). Vuoden 1998 suuntaviivoja oli tarkoitus soveltaa 1 päivästä kesäkuuta 1998 lähtien lähes viiden vuoden ajan. Niitä on sittemmin muutettu ja niiden voimassaoloa jatkettiin vuonna 2001 (3).

                  (3)

                  Vuoden 1998 suuntaviivojen soveltamisesta erityisesti finanssikriisin aikana vuosina 2009–2011 saatujen kokemusten pohjalta näyttää tarpeelliselta tarkistaa valvontaviranomaisen tällä osa-alueella noudattamaa toimintalinjaa.

                  (4)

                  Näissä suuntaviivoissa esitetyt säännöt auttavat asianomaista valtiota varmistamaan, että valtiontuki ei vääristä yksityisten ja julkisten tai julkisesti tuettujen vientiluottovakuutuksenantajien välistä kilpailua, sekä luomaan kaikille viejille tasapuoliset toimintaedellytykset.

                  (5)

                  Suuntaviivoissa annetaan EFTA-valtioille yksityiskohtaisempaa selvitystä periaatteista, joita valvontaviranomainen noudattaa tulkitessaan ETA-sopimuksen 61 ja 62 artiklaa ja niiden soveltamista lyhytaikaisiin vientiluottovakuutuksiin. Tarkoituksena on tehdä valvontaviranomaisen tällä osa-alueella noudattamasta politiikasta mahdollisimman avointa sekä varmistaa ennakoitavuus ja yhdenvertainen kohtelu. Sitä varten suuntaviivoissa määritellään edellytykset, jotka on täytettävä, jos julkiset vakuutuksenantajat haluavat tarjota markkinariskien kattamiseksi tarkoitettuja lyhytaikaisia vientiluottovakuutuksia.

                  (6)

                  Muut kuin markkinakelpoiset riskit eivät kuulu näiden suuntaviivojen soveltamisalaan.

                  (7)

                  Näiden suuntaviivojen 2 jaksossa kuvataan niiden soveltamisalaa ja käytettyjä määritelmiä. Suuntaviivojen 3 jaksossa käsitellään ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan soveltuvuutta ja yleistä kieltoa myöntää valtiontukea markkinariskien kattamiseen tarkoitettuihin vientiluottovakuutuksiin. Lopuksi 4 jaksossa esitetään eräitä poikkeuksia markkinariskien määritelmään ja täsmennetään edellytykset valtion tuelle väliaikaisesti muiden kuin markkinariskien kattamiseen tarkoitettuihin vakuutuksiin.

            2   Suuntaviivojen soveltamisala ja määritelmät

      2.1   Soveltamisala

                  (8)

                  Valvontaviranomainen soveltaa näissä suuntaviivoissa esitettyjä periaatteita ainoastaan vientiluottovakuutuksiin, joiden riskiaika on lyhyempi kuin kaksi vuotta. Kaikki muut vientirahoitusvälineet on jätetty näiden suuntaviivojen soveltamisalan ulkopuolelle.

            2.2   Määritelmät

                  (9)

                  Näissä suuntaviivoissa tarkoitetaan:

                              ”rinnakkaisvakuutuksella” sitä prosenttiosuutta kustakin vakuutetusta tappiosta, jota vakuutuksenantaja ei korvaa mutta joka on vakuutettu jollakin toisella vakuutuksenantajalla;

                              ”luottoajalla” ajanjaksoa, joka ostajalle annetaan vientiluottotoimen mukaisesti toimitettujen tavaroiden ja palvelujen maksamista varten;

                              ”kaupallisilla riskeillä” erityisesti seuraavia:

                                          —

                                          ostajan omavaltaista kieltäytymistä sopimuksen noudattamisesta eli mitä tahansa yksityisen ostajan omavaltaista päätöstä keskeyttää sopimuksen noudattaminen tai irtisanoa se ilman laillista syytä;

                                          —

                                          yksityisen ostajan mielivaltaista kieltäytymistä sopimuksen kohteena olevan tavaran hyväksymisestä ilman pätevää syytä;

                                          —

                                          yksityisen ostajan ja tämän takaajan maksukyvyttömyyttä;

                                          —

                                          pitkittynyttä saamisen laiminlyöntiä eli sitä, että yksityinen ostaja ja tämän takaaja eivät maksa sopimuksen mukaista saamista;

                              ”vientiluottovakuutuksella” vakuutustuotetta, jossa vakuutuksenantaja ottaa vastatakseen kaupallisen ja poliittisen riskin, joka liittyy maksuvelvoitteisiin vientitapahtuman yhteydessä;

                              ”valmistusajalla” ajanjaksoa tilauspäivän ja tavaroiden tai palvelujen toimituksen välillä;

                              ”markkinariskeillä” kaupallisia ja poliittisia riskejä, joiden enimmäisriskiaika on alle kaksi vuotta ja jotka liittyvät lisäyksessä lueteltuihin maihin sijoittautuneisiin julkisiin ja yksityisiin ostajiin. Kaikki muut riskit jäävät näissä suuntaviivoissa markkinariskien määritelmän ulkopuolelle;

                              ”poliittisilla riskeillä” erityisesti seuraavia:

                                          —

                                          riskiä siitä, että julkinen ostaja tai jokin maa estää liiketoimen toteutumisen tai ei suorita maksua ajallaan;

                                          —

                                          riskiä, joka on yksittäisen ostajan hallinnan tai vastuun ulkopuolella;

                                          —

                                          riskiä siitä, että jokin maa ei kykene siirtämään kyseisessä maassa sijaitsevan ostajan maksamia rahoja vakuutetun maahan;

                                          —

                                          riskiä siitä, että vakuutuksenantajan maan ulkopuolella aiheutuu ylivoimainen este, esimerkiksi sodan kaltainen tapahtuma, siltä osin kuin sen vaikutuksia ei ole muuten vakuutettu;

                              ”yksityisellä luottovakuutuksenantajalla” yritystä tai organisaatiota, joka ei ole julkinen vakuutuksenantaja ja joka tarjoaa vientiluottovakuutuksia;

                              ”quota share -jälleenvakuutuksella” jälleenvakuutusta, jossa vakuutuksenantajan on siirrettävä ja jälleenvakuuttajan on otettava vastattavakseen tietty prosenttiosuus kaikista riskeistä tietyissä vakuutuksenottajan tekemissä sopimuksissa;

                              ”jälleenvakuutuksella” vakuutusta, jonka vakuutuksenantaja hankkii toiselta vakuutuksenantajalta hallitakseen riskiä pienentämällä omaa riskiään;

                              ”riskiajalla” valmistusaikaa lisättynä luottoajalla;

                              ”yhden riskin vakuutussuojalla” vakuutussuojaa, joka kattaa kaiken myynnin yhdelle ostajalle tai yhden ostajan kanssa tehdyn yhden sopimuksen;

                              ”julkisella vakuutuksenantajalla” yritystä tai muuta organisaatiota, joka tarjoaa vientiluottovakuutuksia ETA-valtion tuella tai sen puolesta, tai ETA-valtiota, joka tarjoaa vientiluottovakuutuksia;

                              ”täydentävällä vakuutussuojalla” lisäsuojaa, joka ylittää toisen vakuutuksenantajan määrittämän luottorajan;

                              ”koko liikevaihdon tai sovitun liikevaihdon osan kattavalla vakuutuksella” muita luottovakuutussopimuksia kuin yhden riskin vakuutussuojaa eli luottovakuutussopimusta, joka kattaa kaiken tai suurimman osan vakuutetun luottomyynnistä sekä maksusaatavat myynnistä useille ostajille.

            3   ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan sovellettavuus

      3.1   Yleiset periaatteet

                  (10)

                  ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa määrätään, että ”EY:n jäsenvaltion tai EFTA-valtion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu tämän sopimuksen toimintaan, siltä osin kuin se vaikuttaa sopimuspuolten väliseen kauppaan”.

                  (11)

                  Jos vientiluottovakuutuksia tarjoavat julkiset vakuutuksenantajat, on kyse valtion varojen käytöstä. Valtion toiminnasta voi aiheutua vakuutuksenantajille ja/tai viejille valikoivaa etua, ja se voi siten vääristää tai uhata vääristää kilpailua ja vaikuttaa ETA-valtioiden väliseen kauppaan. Seuraavissa periaatteissa annetaan ohjausta siitä, miten tällaisia toimenpiteitä arvioidaan valtiontukisääntöjen mukaisesti.

            3.2   Tuki vakuutuksenantajille

                  (12)

                  Jos julkiset vakuutuksenantajat saavat tiettyä etua verrattuna yksityisiin luottovakuutuksenantajiin, kyse voi olla valtiontuesta. Etua voi olla monenlaista, esimerkiksi:

                              a)

                              valtion takaukset lainoille ja tappioille;

                              b)

                              poikkeus riittävien varausten vaatimuksesta ja muista vaatimuksista sen perusteella, että valtion laskuun tai valtion tuella tapahtuva vientiluottovakuutustoiminta on jätetty muun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 24 päivänä heinäkuuta 1973 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 73/239/ETY (4) soveltamisalan ulkopuolelle;

                              c)

                              helpotukset tai vapautukset tavanomaisista veroista (esimerkiksi yhteisöverot ja vakuutuskirjoista perityt verot);

                              d)

                              valtion myöntämät tuet tai pääoma tai muut rahoitusmuodot, joita markkinaehdoin toimiva yksityinen sijoittaja ei myöntäisi;

                              e)

                              valtion markkina-arvoa halvempaan hintaan tarjoamat palvelut, kuten valtion infrastruktuurin, välineiden tai luottamuksellisten tietojen saanti ja käyttö;

                              f)

                              valtion suora jälleenvakuutus tai valtion suoraan takaama jälleenvakuutus yksityisiin jälleenvakuutusmarkkinoihin verrattuna edullisemmin ehdoin, mikä johtaa joko jälleenvakuutusturvan alihinnoitteluun tai siihen, että luodaan keinotekoisesti kapasiteettia, jota yksityiset markkinat eivät saisi aikaan.

            3.3   Kielto myöntää valtiontukea vientiluotoille

                  (13)

                  Edellä 12 kohdassa luetellut edut julkisille vakuutuksenantajille markkinariskien osalta vaikuttavat ETA:n sisäiseen luottovakuutuspalvelujen kauppaan. Ne johtavat siihen, että markkinariskien kattamiseen saatavilla oleva vakuutusturva vaihtelee ETA-valtiosta toiseen. Tämä vääristää vakuutuksenantajien välistä kilpailua eri ETA-valtioissa, ja lisäksi sillä on toissijaisia vaikutuksia ETA:n sisäiseen kauppaan riippumatta siitä, onko kyse ETA:n sisäisestä viennistä tai viennistä ETA:n ulkopuolelle (5). Jos julkiset vakuutuksenantajat hyötyvät tällaisista eduista yksityisiin luottovakuutuksenantajiin verrattuna, on tarpeen määritellä edellytykset, joiden mukaisesti ne voivat toimia, jotta voidaan varmistaa, etteivät ne hyödy valtiontuesta. Tämä edellyttää, että niiden ei pitäisi voida tarjota vakuutuksia markkinariskien varalta.

                  (14)

                  Julkisten vakuutuksenantajien edut siirretään myös toisinaan ainakin osittain viejille. Tällaiset edut voivat vääristää kilpailua ja kauppaa ja muodostaa ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Jos sen sijaan sellaisten riskien, jotka ovat väliaikaisesti muita kuin markkinariskejä, kattamiseen tarkoitettujen vientiluottovakuutusten tarjoamiselle näiden suuntaviivojen 4.3 jaksossa määrätyt edellytykset täyttyvät, valvontaviranomainen katsoo, ettei viejille ole siirtynyt aiheetonta etua.

            4   Edellytykset väliaikaisesti muiden kuin markkinariskien kattamiseen tarkoitettujen vientiluottovakuutusten tarjoamiselle

      4.1   Yleiset periaatteet

                  (15)

                  Kuten 13 kohdassa todetaan, jos julkiset vakuutuksenantajat saavat etua yksityisiin luottovakuutuksenantajiin verrattuna, kuten 12 kohdassa todetaan, ne eivät saa tarjota vakuutuksia markkinariskien varalta. Jos julkiset vakuutuksenantajat tai niiden tytäryhtiöt haluavat vakuuttaa markkinariskejä, on varmistettava, että ne eivät saa tähän toimintaan valtiontukea joko suoraan tai välillisesti. Sitä varten niillä on oltava tietty määrä omia varoja (solvenssimarginaali sekä takuurahasto) ja teknisiä varauksia (erityisesti tasoitusvastuu) ja niiden on pitänyt saada direktiivin 73/239/ETY mukainen lupa. Lisäksi niiden on vähintäänkin pidettävä valtion lukuun tai valtion takaamana tapahtuvan markkinariskejä ja muita kuin markkinariskejä koskevan vakuutustoiminnan hallinto ja kirjanpito erillisinä osoittaakseen, että ne eivät saa valtiontukea markkinariskien vakuuttamiseen. Vakuutuksenantajan omaan lukuun tapahtuvan vakuutustoiminnan kirjanpidon on oltava neuvoston direktiivin 91/674/ETY (6) mukainen.

                  (16)

                  Sellaisten EFTA-valtioiden, jotka myöntävät vientiluottovakuutuksenantajille jälleenvakuutusturvan osallistumalla tai myötävaikuttamalla yksityisen alan sekä markkinariskejä että muita kuin markkinariskejä koskeviin jälleenvakuutussopimuksiin, on kyettävä osoittamaan, että järjestelyissä ei ole kyse 12 kohdan f alakohdassa tarkoitetusta valtiontuesta.

                  (17)

                  Julkiset vakuutuksenantajat voivat tarjota vientiluottovakuutuksia väliaikaisesti muita kuin markkinariskejä varten näissä suuntaviivoissa esitetyin edellytyksin.

            4.2   Poikkeukset markkinariskien määritelmään: väliaikaisesti muut kuin markkinariskit

                  (18)

                  Sen estämättä, mitä markkinariskien määritelmässä määrätään, eräät lisäyksessä lueteltuihin maihin sijoittautuneiden ostajien kaupalliset ja poliittiset riskit katsotaan väliaikaisesti muiksi kuin markkinariskeiksi seuraavissa tapauksissa:

                              a)

                              jos valvontaviranomainen päättää poistaa väliaikaisesti yhden tai useampia maita lisäyksessä olevasta markkinariskimaiden luettelosta 5.2 jaksossa kuvattua mekanismia noudattaen, koska yksityisten vakuutusmarkkinoiden kapasiteetti yhdessä tai useammassa kyseisistä maista ei riitä kattamaan kaikkia taloudellisesti perusteltuja riskejä;

                              b)

                              jos valvontaviranomainen EFTA-valtion ilmoituksen saatuaan päättää, että riskit, joita aiheutuu mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 6 päivänä toukokuuta 2003 annetussa komission suosituksessa (7) määritellyille pienille ja keskisuurille yrityksille, joiden vuotuinen viennin liikevaihto on yhteensä enintään 2 miljoonaa euroa, eivät väliaikaisesti ole markkinariskejä ilmoituksen tehneessä EFTA-valtiossa toimiville viejille;

                              c)

                              jos valvontaviranomainen EFTA-valtion ilmoituksen saatuaan päättää, että yhden riskin vakuutussuoja, jonka riskiaika on vähintään 181 päivää ja vähemmän kuin kaksi vuotta, ei väliaikaisesti ole markkinariski ilmoituksen tehneessä EFTA-valtiossa toimiville viejille;

                              d)

                              jos valvontaviranomainen EFTA-valtion ilmoituksen saatuaan päättää, että vientiluottovakuutusten puutteen takia eräät riskit eivät väliaikaisesti ole markkinariskejä ilmoituksen tehneessä EFTA-valtiossa toimiville viejille.

                  (19)

                  Kilpailun vääristymisen minimoimiseksi ETA-markkinoilla julkiset vakuutuksenantajat voivat kattaa 18 kohdan mukaisesti väliaikaisesti muihin kuin markkinariskeihin kuuluviin katsottavia riskejä edellyttäen, että ne täyttävät 4.3 jaksossa vahvistetut edellytykset.

            4.3   Edellytykset väliaikaisesti muiden kuin markkinariskien kattamiseen tarkoitetun vakuutussuojan tarjoamiselle

      4.3.1   Vakuutussuojan luonne

                  (20)

                  Julkisten vakuutuksenantajien tarjoaman vakuutussuojan on oltava luonteeltaan markkinastandardien mukaista. Erityisesti voidaan kattaa ainoastaan taloudellisesti perustellut riskit eli riskit, jotka ovat hyväksyttävissä asianmukaisten vakuutusriskiä koskevien periaatteiden mukaisesti. Vakuutussuojan kattavuus voi olla enintään 95 prosenttia kaupallisten ja poliittisten riskien osalta, ja korvausvaatimusten odotusajan on oltava vähintään 90 päivää.

            4.3.2   Vakuutusriskiä koskevat periaatteet

                  (21)

                  Riskien arvioinnissa on aina sovellettava asianmukaisia vakuutusriskiä koskevia periaatteita. Taloudellisesti kannattamattomiin liiketoimiin liittyvää riskiä ei saa kattaa julkisesti tuettavista järjestelmistä. Näissä periaatteissa on määriteltävä selvästi hyväksyttävät riskit. Jos osapuolten välillä on jo liikesuhde, viejiltä on vaadittava kokemusta kaupankäynnistä ja/tai maksukykyä. Ostajilta on edellytettävä puhdasta vakuutushistoriaa ilman vahinkoilmoituksia sekä hyväksyttävää sisäistä ja/tai ulkoista luottoluokitusta, ja lisäksi ostajan maksuvelvollisuuden laiminlyöntiä koskevan todennäköisyyden on oltava hyväksyttävällä tasolla.

            4.3.3   Asianmukainen hinnoittelu

                  (22)

                  Vientiluottovakuutussopimusten riskeistä on perittävä riittävä maksu. Jotta yksityisiä luottovakuutuksenantajia ei syrjäytettäisi pois markkinoilta, julkisesti tuettujen järjestelmien keskimääräisten vakuutusmaksujen olisi oltava suuremmat kuin yksityisten luottovakuutuksenantajien vastaavista riskeistä perimien keskimääräisten maksujen. Tällä vaatimuksella varmistetaan valtion tuen vähittäinen lakkaaminen, sillä korkeammat maksut johtavat siihen, että viejät palaavat käyttämään yksityisiä luottovakuutuksenantajia heti kun tämä on markkinaedellytysten mukaisesti mahdollista ja riskit muuttuvat jälleen markkinakelpoisiksi.

                  (23)

                  Hinnoittelun katsotaan olevan asianmukaista, jos vakuutussuojasta peritään jäljempänä olevassa taulukossa esitetty vähimmäismaksu (8) (safe harbour -maksu) kyseessä olevan ostajan riskiluokan (9) osalta. Safe harbour -maksua sovelletaan, ellei EFTA-valtio esitä todisteita siitä, että maksut eivät riitä kattamaan kyseistä riskiä. Kun on kyse koko liikevaihdon tai sovitun liikevaihdon osan kattavasta vakuutuksesta, riskiluokan on vastattava vakuutuksen kattamien ostajien keskimääräistä riskiä.

                              Riskiluokka

                              Vuotuinen riskipreemio (10)

                              (prosenttia vakuutussuojan määrästä)

                              Erinomainen (11)

                              0,2–0,4

                              Hyvä (12)

                              0,41–0,9

                              Tyydyttävä (13)

                              0,91–2,3

                              Heikko (14)

                              2,31–4,5

                  (24)

                  Rinnakkaisvakuutuksen, quota share -jälleenvakuutuksen ja täydentävän vakuutussuojan osalta hinnoittelua pidetään asianmukaisena vain, jos perittävä maksu on vähintään 30 prosenttia suurempi kuin yksityisen luottovakuutuksenantajan myöntämästä (alkuperäisestä) vakuutussuojasta perittävä maksu.

                  (25)

                  Riskipreemioon on lisättävä hallinnollinen maksu riippumatta sopimuksen kestosta, jotta voidaan katsoa hinnoittelun olevan riittävä.

            4.3.4.   Avoimuus ja raportointi

                  (26)

                  EFTA-valtioiden on julkaistava tiedot riskejä varten käyttöön otetuista järjestelmistä, jotka katsotaan 18 kohdan mukaisesti väliaikaisesti muiksi kuin markkinariskeiksi julkisten vakuutuksenantajien verkkosivuilla, ja ilmoitettava kaikki sovellettavat edellytykset.

                  (27)

                  Niiden on toimitettava valvontaviranomaiselle vuosikertomukset riskeistä, jotka 18 kohdan mukaisesti katsotaan väliaikaisesti muiksi kuin markkinariskeiksi, jotka julkiset vakuutuksenantajat kattavat. Kertomus on toimitettava viimeistään 31 päivänä heinäkuuta valtion tukea seuraavana vuonna.

                  (28)

                  Kertomuksessa on ilmoitettava tiedot kunkin järjestelmän käytöstä, erityisesti myönnettyjen luottorajojen kokonaismäärästä, vakuutuksen kohteena olevasta liikevaihdosta, perityistä maksuista, kirjatuista ja maksetuista vaatimuksista, takaisin perityistä määristä sekä järjestelmän hallinnollisista kustannuksista. Valvontaviranomainen julkaisee kertomukset verkkosivustollaan.

            5   Menettelytapakysymykset

      5.1   Yleiset periaatteet

                  (29)

                  Julkiset vakuutuksenantajat voivat kattaa 18 kohdan a alakohdassa määritellyt riskit, jos 4.3 jaksossa tarkoitetut edellytykset täyttyvät. Valvontaviranomaiselle ei tarvitse tehdä ilmoitusta tällaisissa tapauksissa.

                  (30)

                  Julkiset vakuutuksenantajat voivat kattaa 18 kohdan b, c ja d alakohdassa määritellyt riskit, jos 4.3 jaksossa tarkoitetut edellytykset täyttyvät ja valvontaviranomaiselle on tehty ilmoitus, jonka se hyväksyy.

                  (31)

                  Jos jokin 4.3 jaksossa tarkoitetuista edellytyksistä ei täyty, vientiluottovakuutusta tai -vakuutusjärjestelmää ei automaattisesti kielletä. Jos EFTA-valtio haluaa poiketa edellytyksistä tai jos on epäilyksiä siitä, täyttääkö suunniteltu vientiluottovakuutusjärjestelmä näissä suuntaviivoissa esitetyt edellytykset, EFTA-valtion on ilmoitettava järjestelmästä valvontaviranomaiselle.

                  (32)

                  Valtiontukisääntöjen mukainen analyysi ei vaikuta toimenpiteen soveltuvuuteen muiden ETA-sopimuksen määräysten nojalla.

            5.2   Markkinariskimaiden luettelon muuttaminen

                  (33)

                  Määrittäessään, voidaanko tietty maa poistaa väliaikaisesti markkinariskimaiden luettelosta riittämättömän yksityisen kapasiteetin perusteella 18 kohdan a alakohdan mukaisesti, valvontaviranomainen ottaa huomioon seuraavat tekijät tärkeysjärjestyksessä:

                              a)

                              yksityisen luottovakuutuskapasiteetin supistuminen: erityisesti suuren luottovakuutuksenantajan päätös olla kattamatta ostajien riskejä kyseisessä maassa, yhteenlaskettujen vakuutusmäärien merkittävä väheneminen tai kyseisessä maassa kuuden kuukauden jaksolla havaittu ostajien hyväksymisprosentin merkittävä supistuminen;

                              b)

                              valtioiden luottoluokitusten heikkeneminen: erityisesti äkilliset luottoluokitusten muutokset kuuden kuukauden kuluessa, esimerkiksi riippumattomien luottoluokituslaitosten suorittamat useat luottoluokitusten laskut, tai luottoriskinvaihtosopimusten hintaerojen merkittävä kasvu;

                              c)

                              yrityssektorin suorituskyvyn heikkeneminen: erityisesti maksukyvyttömyystapausten raju kasvu kyseisessä maassa kuuden kuukauden kuluessa.

                  (34)

                  Jos markkinoiden kapasiteetti ei riitä kattamaan kaikkia taloudellisesti perusteltuja riskejä, valvontaviranomainen voi tarkistaa markkinariskimaiden luetteloa vähintään kolmen EFTA-valtion esittämän kirjallisen pyynnön perusteella tai omasta aloitteestaan.

                  (35)

                  Jos valvontaviranomainen aikoo muuttaa lisäyksenä olevaa markkinariskimaiden luetteloa, se kuulee EFTA-valtioita, yksityisiä luottovakuutuksenantajia ja asianomaisia osapuolia ja pyytää niiltä tietoja. Kuulemisesta ja pyydettävistä tiedoista ilmoitetaan valvontaviranomaisen verkkosivustolla. Kuulemiseen käytetään yleensä enintään 20 työpäivää. Jos valvontaviranomainen päättää saamiensa tietojen perusteella muuttaa markkinariskimaiden luetteloa, se ilmoittaa tästä EFTA-valtioille kirjallisesti ja ilmoittaa päätöksestään verkkosivustollaan.

                  (36)

                  Maa voidaan väliaikaisesti poistaa markkinariskimaiden luettelosta vähintään 12 kuukaudeksi. Vakuutussopimukset, jotka liittyvät luettelosta väliaikaisesti poistettuun maahan ja jotka on allekirjoitettu kyseisen ajanjakson aikana, voivat olla voimassa enintään 180 päivää väliaikaisen poistamisen voimassaolon päätyttyä. Uusia vakuutussopimuksia ei voida allekirjoittaa kyseisen päivämäärän jälkeen. Kolme kuukautta ennen väliaikaisen poistamisen päättymistä valvontaviranomainen harkitsee, jatketaanko kyseisen maan poistamista luettelosta. Jos valvontaviranomainen katsoo, että markkinoiden kapasiteetti ei edelleenkään riitä kattamaan kaikkia taloudellisesti perusteltuja riskejä ottaen huomioon 33 kohdassa esitetyt seikat, se voi pidentää kyseisen maan väliaikaista poistamista luettelosta 35 kohdan mukaisesti.

            5.3   Velvollisuus ilmoittaa 18 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitetuista poikkeuksista

                  (37)

                  Valvontaviranomaisen käytettävissä olevien tietojen pohjalta vaikuttaa siltä, että 18 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettujen riskien osalta saattaa olla olemassa markkinavajetta ja että kyseiset riskit eivät siten ole markkinakelpoisia. (15) On kuitenkin huomattava, että kaikissa ETA-valtioissa ei ole vakuutussuojan puutetta ja että tilanne voi muuttua ajan mittaan, kun yksityinen sektori saattaa kiinnostua tästä markkinasegmentistä. Valtion väliintulo olisi sallittava vain niiden riskien osalta, joita markkinat eivät muuten kattaisi.

                  (38)

                  Näistä syistä jos EFTA-valtio haluaa kattaa 18 kohdan b tai c alakohdassa määritellyt riskit, sen on ilmoitettava tästä valvontaviranomaiselle valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjan 3 mukaisesti ja osoitettava ilmoituksessaan, että se on ottanut yhteyttä suurimpiin luottovakuutuksenantajiin ja vakuutusvälittäjiin kyseisessä EFTA-valtiossa (16) ja antanut niille mahdollisuuden tarjota todisteita siitä, että kyseisen EFTA-valtion alueella on tarjolla vakuutussuojaa kyseisille riskeille. Jos luottovakuutuksenantajat eivät toimita joko EFTA-valtiolle tai valvontaviranomaiselle 30 päivän kuluessa EFTA-valtion tietopyynnön vastaanottamisesta tietoja vakuutussuojan edellytyksistä ja vakuutetuista määristä niiden riskien osalta, jotka EFTA-valtio halua kattaa, tai jos pyydetyt tiedot eivät riitä osoittamaan, että EFTA-valtiossa on saatavilla kyseiset riskit kattavaa vakuutussuojaa, valvontaviranomainen katsoo, että riskit eivät ole väliaikaisesti markkinakelpoisia.

            5.4   Ilmoitusvelvollisuus muissa tapauksissa

                  (39)

                  Edellä 18 kohdan d alakohdassa tarkoitettujen riskien osalta EFTA-valtion on osoitettava valvontaviranomaiselle valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjan 3 mukaisesti tekemässään ilmoituksessa, että viejät eivät sen alueella löydä vakuutussuojaa yksityisten vakuutusmarkkinoiden tarjontasokin takia, erityisesti koska suuri luottovakuutuksenantaja on poistunut kyseisen EFTA-valtion markkinoilta, tai kapasiteetti on supistunut tai tarjolla on vähemmän tuotteita kuin muissa EFTA-valtioissa.

            6   Soveltamispäivä ja kesto

                  (40)

                  Valvontaviranomainen soveltaa näissä suuntaviivoissa esitettyjä periaatteita niiden hyväksymisestä 31 päivään joulukuuta 2018 asti.

         (1)  Nämä suuntaviivat vastaavat komission tiedonantoa jäsenvaltioille Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 ja 108 artiklan soveltamisesta lyhytaikaisiin vientiluottovakuutuksiin, 6.12.2012 (EUVL C 392, 19.12.2012, s. 1).

         (2)  EYVL L 120, 23.4.1998, s. 27, ja ETA-täydennysosa N:o 16, 23.4.1998, s. 1.

         (3)  EYVL L 30, 31.1.2002, s. 52, ja ETA-täydennysosa N:o 7, 31.1.2002, s. 1.

         (4)  EYVL L 228, 16.8.1973, s. 3, vrt. ETA-sopimuksen liitteessä IX oleva 2 kohta.

         (5)  Asiassa C-142/87, Belgian kuningaskunta v. Euroopan yhteisöjen komissio, antamassaan tuomiossa Euroopan yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että ei ainoastaan unionin sisällä tapahtuvaan vientiin myönnettävä tuki, vaan myös unionin ulkopuolelle suuntautuvaan vientiin myönnettävä tuki voi vaikuttaa unionin sisäiseen kilpailuun ja kauppaan. Kumpaakin toimintaa vakuutetaan vientiluottovakuutuksilla, ja näin ollen kumpaakin toimintaa koskeva tuki voi vaikuttaa unionin sisäiseen kilpailuun ja kauppaan.

         (6)  Neuvoston direktiivi 91/674/ETY, vakuutusyritysten tilinpäätöksistä ja konsolidoiduista tilinpäätöksistä (EYVL L 374, 31.12.1991, s. 7), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimusta varten ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 7/94 (EYVL L 160, 28.6.1994, ETA-täydennysosa N:o 17, 28.6.1994).

         (7)  EUVL L 124, 20.5.2003, s. 36.

         (8)  Kunkin riskiluokan safe harbour -maksut määriteltiin yksivuotisten luottoriskinvaihtosopimusten hintaeron perusteella, joka on puolestaan yhdistelmä kolmen suurimman luottoluokituslaitoksen (Standard & Poor, Moody’s ja Fitch) luokituksista viideltä viime vuodelta (2007-2011) olettaen, että lyhytaikaisen vientiluottovakuutuksen toteutuma-aste on keskimäärin 40 prosenttia. Maksuluokkia on muutettu siten, että ne muodostavat portaattoman asteikon. Näin ne vastaavat paremmin riskipreemioita, jotka muuttuvat ajan mittaan.

         (9)  Ostajan riskiluokat perustuvat luottoluokituksiin. Ei ole kuitenkaan välttämätöntä käyttää tiettyjen luokituslaitosten luokituksia. Yhtä hyvin voi käyttää kansallisia luokitusjärjestelmiä tai pankkien soveltamia luokitusjärjestelmiä. Jos yrityksellä ei ole julkista luokitusta, voidaan soveltaa todennettavissa oleviin tietoihin pohjautuvaa luokitusta.

         (10)  30 päivää voimassa olevan vakuutussopimuksen safe harbour -maksu saadaan jakamalla vuotuinen riskipreemio 12:lla.

         (11)  Tähän luokkaan kuuluvat riskit vastaavat Standard & Poor’sin luottoluokituksia AAA, AA+, AA, AA–, A+, A ja A–.

         (12)  Tähän luokkaan kuuluvat riskit vastaavat Standard & Poor’sin luottoluokituksia BBB, BBB+ ja BBB–.

         (13)  Tähän luokkaan kuuluvat riskit vastaavat Standard & Poor’sin luottoluokituksia BB+, BB ja BB–.

         (14)  Tähän luokkaan kuuluvat riskit vastaavat Standard & Poor’sin luottoluokituksia B+, B ja B–.

         (15)  Ks. komission tiedonanto jäsenvaltioille Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 ja 108 artiklan soveltamisesta lyhytaikaisiin vientiluottovakuutuksiin, 6.12.2012 (EUVL C 392, 19.12.2012, s. 1), 37 kohta.

         (16)  Näiden luottovakuutuksenantajien ja vakuutusvälittäjien tarjoamien tuotteiden ja markkinaosuuden on oltava edustavia (esimerkiksi ne ovat erikoistuneet tarjoamaan yhden riskin vakuutussuojaa, ja niiden yhteenlaskettu markkinaosuus on vähintään 50 prosenttia).

         Lisäys

            Luettelo markkinariskimaista

                     Kaikki EU:n jäsenvaltiot ja ETA:n EFTA-valtiot

                     Australia

                     Kanada

                     Japani

                     Uusi-Seelanti

                     Sveitsi

                     Amerikan yhdysvallat


title: EFTAn valvontaviranomaisen päätös N:o 441/12/KOL, annettu 29 päivänä marraskuuta 2012 , uusien kuulemismenettelystä vastaavien neuvonantajien nimittäminen tietyissä kilpailuasioita koskevissa menettelyissä

text:
               11.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 190/92

         EFTAn VALVONTAVIRANOMAISEN PÄÄTÖS

   N:o 441/12/KOL,
   annettu 29 päivänä marraskuuta 2012,
   uusien kuulemismenettelystä vastaavien neuvonantajien nimittäminen tietyissä kilpailuasioita koskevissa menettelyissä
   EFTAn VALVONTAVIRANOMAINEN, joka
   OTTAA HUOMIOON EFTAn valvontaviranomaisen työjärjestyksen ja erityisesti sen 15 artiklan,
   OTTAA HUOMIOON kuulemismenettelystä vastaavien neuvonantajien tehtävästä ja toimivaltuuksista tietyissä kilpailuasioita koskevissa menettelyissä 29 päivänä marraskuuta 2012 annetun EFTAn valvontaviranomaisen päätöksen N:o 442/12/KOL ja erityisesti sen 2 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:
   Sen varmistamiseksi, että kilpailuasioita koskevat menettelyt toteutetaan tehokkaasti ja osapuolten oikeudet tulla kuulluksi kyseisissä menettelyissä taataan, olisi nimettävä yksi tai useampi kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja.
   Valvontaviranomaisen jäsen, jolla on erityisvastuu kilpailusta, voi päättää, että valvontaviranomaisen virkamies jatkaa kuulemismenettelystä vastaavana neuvonantajana asiassa sen jälkeen, kun hänen työsuhteensa valvontaviranomaiseen on päättynyt.
   Jos kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja on esteellinen, toisen kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan olisi hoidettava hänen tehtävänsä. Jos kaikki kuulemismenettelystä vastaavat neuvonantajat ovat esteellisiä, toimivaltaisen kollegion jäsenen olisi nimitettävä valvontaviranomaisen toinen toimivaltainen virkamies, joka ei ole osallistunut kyseisen asian käsittelyyn, hoitamaan kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tehtävät,
   ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Kuulemismenettelystä vastaavien neuvonantajien nimittäminen
   1.   Oikeudelliset asiantuntijat Clémence Perrin ja Auður Steinarsdóttir nimitetään kuulemismenettelystä vastaaviksi neuvonantajiksi kilpailuasioita koskeviin menettelyihin.
   2.   Jos kaikki kuulemismenettelystä vastaavat neuvonantajat ovat esteellisiä, kilpailusta vastaava kollegion jäsen valtuutetaan nimittämään EFTAn valvontaviranomaisen toinen toimivaltainen virkamies, joka ei ole osallistunut kyseisen asian käsittelyyn, hoitamaan kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tehtävät.
   2 artikla
   Aiempien päätösten kumoaminen
   EFTAn valvontaviranomaisen päätökset N:o 554/08/KOL ja N:o 7/10/KOL kumotaan ja aiempien kuulemismenettelystä vastaavien neuvonantajien työtehtävät lakkautetaan.
   3 artikla
   Tiedotus
   Päätös annetaan tiedoksi EFTA-valtioille ja Euroopan komissiolle päätöksen jäljennöksellä.
   4 artikla
   Voimaantulo
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

      Tehty Brysselissä 29 päivänä marraskuuta 2012.

            EFTAn valvontaviranomaisen puolesta

         Oda Helen SLETNES

            Puheenjohtaja

         Sverrir Haukur GUNNLAUGSSON

            Kollegion jäsen


Avis juridique important

|

31988D0662

88/662/ETY: Neuvoston päätös, tehty 21 päivänä joulukuuta 1988, vuoden 1987 kansainvälisen luonnonkumisopimuksen väliaikaisesta soveltamisesta

Virallinen lehti nro L 382 , 31/12/1988 s. 0039 - 0039 Suomenk. erityispainos Alue 11 Nide 14 s. 0209  Ruotsink. erityispainos Alue 11 Nide 14 s. 0209

NEUVOSTON PÄÄTÖS,tehty 21 päivänä joulukuuta 1988,vuoden 1987 kansainvälisen luonnonkumisopimuksen väliaikaisesta soveltamisesta (88/662/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 113 ja 116 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,sekä katsoo, ettävuoden 1979 kansainvälinen luonnonkumisopimus on lakannut olemasta voimassa,päätöksen 88/107/ETY(1) mukaisesti yhteisö ja sen jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet vuoden 1987 kansainvälisen luonnonkumisopimuksen, jäljempänä "vuoden 1987 sopimus", 18 päivänä joulukuuta 1987, jaon suotavaa varmistaa vuoden 1987 sopimuksen väliaikainen voimaantulo viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1989; tämän vuoksi on tarpeen, että yhteisö ja sen jäsenvaltiot, tätä varten vaadittavien sisäisten menettelyjensä mukaisesti ja heti niiden suorittamisen jälkeen, ilmoittavat Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerille aikomuksestaan soveltaa vuoden 1987 sopimusta väliaikaisesti,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:1 artiklaYhteisö ja sen jäsenvaltiot, suoritettuaan vaadittavat sisäiset menettelyt, ilmoittavat Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerille aikomuksestaan soveltaa vuoden 1987 kansainvälistä luonnonkumisopimusta väliaikaisesti sopimuksen 59 artiklan 1 kohdan ja 60 artiklan 2 kohdan mukaisesti.2 artiklaNeuvoston puheenjohtaja nimeää henkilön, jolla on oikeus tehdä vuoden 1987 sopimuksen väliaikaista soveltamista koskeva ilmoitus yhteisön puolesta.Tehty Brysselissä 21 päivänä joulukuuta 1988.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaV. PAPANDREOU(1) EYVL N:o L 58, 3.3.1988, s. 18


title: 2007/409/EY: Neuvoston päätös, tehty 11 päivänä kesäkuuta 2007 , alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien perustamisesta yhteisen kalastuspolitiikan alalla tehdyn päätöksen 2004/585/EY muuttamisesta

text:
               15.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 155/68

      NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   tehty 11 päivänä kesäkuuta 2007,
   alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien perustamisesta yhteisen kalastuspolitiikan alalla tehdyn päätöksen 2004/585/EY muuttamisesta
   (2007/409/EY)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan,
   ottaa huomioon komission ehdotuksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 (1) ja erityisesti sen 31 ja 32 artiklassa säädetään alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien perustamisella tarjottavista, alan toimijoiden käytettävissä olevista uusista keinoista osallistua yhteisen kalastuspolitiikan kehittämiseen.

               (2)

               Päätöksessä 2004/585/EY (2) määritellään yhteiset puitteet, joita jokaisen alueellisen neuvoa-antavan toimikunnan on noudatettava.

               (3)

               Päätöksen 2004/585/EY 9 artiklassa säädetään alueellisille neuvoa-antaville toimikunnille myönnettävästä rahoitustuesta niiden tehokkaan toiminnan varmistamiseksi sekä niiden tulkkaus- ja käännöskulujen kattamiseksi.

               (4)

               Alueelliset neuvoa-antavat toimikunnat antavat yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevia neuvoja komissiolle ja jäsenvaltioille sekä varmistavat sidosryhmien tehokkaan osallistumisen, joka on yksi uudistetun yhteisen kalastuspolitiikan keskeisiä tukipylväitä ja hyvän hallintotavan edellytys.

               (5)

               Alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia olisi sen vuoksi pidettävä Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä 23 päivänä joulukuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 (3) 162 artiklan b alakohdassa tarkoitettuina Euroopan unionin yleisen edun mukaista tavoitetta edistävinä yhteisöinä.

               (6)

               Alueellisille neuvoa-antaville toimikunnille on tarpeen tarjota rahoituksellinen vakaus myöntämällä niille riittävä ja pysyvä rahoitus, jotta ne voisivat jatkaa tehokkaasti neuvoa-antavaa tehtäväänsä yhteisessä kalastuspolitiikassa.

               (7)

               Alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien saaman yhteisön rahoituksen hallinnoinnin yksinkertaistamiseksi olisi käytettävä yhtä ainoaa rahoitusvälinettä kaikkien kustannusten kattamiseksi.

               (8)

               Yhteisön alueellisille neuvoa-antaville toimikunnille myöntämän rahoitustuen vuoksi on tärkeää, että komissio voi tilintarkastusten lisäksi tarkastaa milloin tahansa, että alueelliset neuvoa-antavat toimikunnat toimivat niille osoitettujen tehtävien mukaisesti.

               (9)

               Sen vuoksi päätös 2004/585/EY olisi muutettava tämän mukaisesti,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   1 artikla
   Muutetaan päätös 2004/585/EY seuraavasti:

               1)

               Korvataan 9 artikla seuraavasti:
               ”9 artikla
               Rahoitus
               1.   Alueellinen neuvoa-antava toimikunta, jolle on myönnetty oikeushenkilön asema, voi hakea yhteisön rahoitustukea Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä 23 päivänä joulukuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 (4) asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 162 artiklan b alakohdassa tarkoitettuna Euroopan unionin yleisen edun mukaista tavoitetta edistävänä yhteisönä.
               2.   Komissio allekirjoittaa kunkin alueellisen neuvoa-antavan toimikunnan kanssa vuosittain avustussopimuksen, jolla katetaan niiden toimintakustannukset, tulkkaus- ja käännöskulut mukaan luettuina, liitteen II mukaisesti.

               2)

               Lisätään artikla seuraavasti:
               ”9 a artikla
               Komission tekemät tarkastukset
               Komissio voi tehdä kaikki tarpeellisiksi katsomansa tarkastukset varmistaakseen, että toiminta on asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 ja päätöksessä 2004/585/EY alueellisille neuvoa-antaville toimikunnille osoitettujen tehtävien mukaista.”

               3)

               Korvataan liite II tämän päätöksen liitteellä.

         2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Luxemburgissa 11 päivänä kesäkuuta 2007.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         H. SEEHOFER

      (1)  EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59.

      (2)  EUVL L 256, 3.8.2004, s. 17.

      (3)  EYVL L 357, 31.12.2002, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY, Euratom) N:o 478/2007 (EUVL L 111, 28.4.2007, s. 13).

      (4)  EYVL L 357, 31.12.2002, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY, Euratom) N:o 478/2007 (EUVL L 111, 28.4.2007, s. 13).”

      LIITE

            ”LIITE II
            Yhteisön osallistuminen alueellisille neuvoa-antaville toimikunnille aiheutuneisiin kustannuksiin
            Yhteisö maksaa osan Euroopan unionin yleisen edun mukaista tavoitetta edistävinä yhteisöinä pidettävien alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien toimintakustannuksista. Yhteisön kullekin alueelliselle neuvoa-antavalle toimikunnalle sen toimintakustannuksiin myöntämä avustus voi olla enintään 90 prosenttia alueellisen neuvoa-antavan toimikunnan toimintabudjetista. Seuraavina vuosina rahoitustuki on pysyvää, ja se riippuu käytettävissä olevasta talousarviosta. Komissio tekee kunkin alueellisen neuvoa-antavan toimikunnan kanssa vuosittain toiminta-avustussopimuksen, jossa vahvistetaan mainitun rahoituksen myöntämistä koskevat ehdot, täsmälliset edellytykset ja yksityiskohtaiset säännöt.
            Tukikelpoisia kustannuksia ovat alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien tavanomaisen toiminnan turvaamisesta aiheutuvat kustannukset, ja joilla edistetään toimikuntien tavoitteiden saavuttamista. Yhteisön rahoitusosuus koskee vain tosiasiallisia menoja; tämä osuus myönnetään edellyttäen, että myös muu rahoitus on myönnetty.
            Tukikelpoisia ovat seuraavat suorat kustannukset:

                        —

                        henkilöstökulut (henkilöstöstä hankkeen työpäivää kohden aiheutuvat kustannukset),

                        —

                        kokoustilat,

                        —

                        uudet tai käytetyt laitteet,

                        —

                        hyödykkeet ja tarvikkeet,

                        —

                        jäsenille tiedottamisesta aiheutuvat kulut,

                        —

                        alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien kokouksiin osallistuvien asiantuntijoiden matka- ja majoituskulut (komission yksiköiden vahvistamien taulukkojen tai sääntöjen mukaisesti),

                        —

                        tilintarkastukset,

                        —

                        tulkkaus- ja käännöskulut,

                        —

                        ennakoimattomia menoja koskeva varaus, joka on enintään viisi prosenttia tukikelpoisista suorista kustannuksista.”


Avis juridique important

|

32004D0305

2004/305/EY: Neuvoston päätös, tehty 22 päivänä maaliskuuta 2004, Euroopan talousyhteisön ja Guinean tasavallan hallituksen välisessä Guinean rannikon edustalla harjoitettavasta kalastuksesta tehdyssä sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta 1 päivän tammikuuta 2004 ja 31 päivän joulukuuta 2008 väliseksi ajaksi tehdyn pöytäkirjan väliaikaista soveltamista koskevan sopimuksen tekemisestä kirjeenvaihtona

Virallinen lehti nro L 099 , 03/04/2004 s. 0009 - 0010

Neuvoston päätös,tehty 22 päivänä maaliskuuta 2004,Euroopan talousyhteisön ja Guinean tasavallan hallituksen välisessä Guinean rannikon edustalla harjoitettavasta kalastuksesta tehdyssä sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta 1 päivän tammikuuta 2004 ja 31 päivän joulukuuta 2008 väliseksi ajaksi tehdyn pöytäkirjan väliaikaista soveltamista koskevan sopimuksen tekemisestä kirjeenvaihtona(2004/305/EY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan yhdessä 300 artiklan 2 kohdan kanssa,ottaa huomioon komission ehdotuksen,sekä katsoo seuraavaa:(1) Euroopan yhteisön ja Guinean tasavallan välisen Guinean rannikon edustalla harjoitettavasta kalastuksesta tehdyn sopimuksen(1) 15 artiklan toisen kohdan mukaisesti osapuolet ovat neuvotelleet sopimukseen sen liitteenä olevan pöytäkirjan soveltamisajan päättyessä tehtävistä muutoksista tai lisäyksistä.(2) Näiden neuvottelujen seurauksena uusi pöytäkirja parafoitiin 27 päivänä kesäkuuta 2003.(3) Pöytäkirja tarjoaa yhteisön kalastajille kalastusmahdollisuudet Guinean suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä 1 päivän tammikuuta 2004 ja 31 päivän joulukuuta 2008 välisenä aikana.(4) Uusi pöytäkirja olisi hyväksyttävä mahdollisimman pian, jotta turvattaisiin yhteisön alusten harjoittaman kalastuksen jatkuvuus. Sen vuoksi molemmat osapuolet ovat parafoineet kirjeenvaihtona tehdyn sopimuksen, joka koskee parafoidun sopimuksen väliaikaista soveltamista 1 päivästä tammikuuta 2004 alkaen.(5) Kalastusmahdollisuuksien jakamista jäsenvaltioiden kesken koskeva menettely olisi määriteltävä kalastussopimuksessa käytettäviä perinteisiä jakoperusteita käyttäen.(6) Kirjeenvaihtona tehty sopimus olisi hyväksyttävä sillä edellytyksellä, että neuvosto tekee lopullisen sopimuksen,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:1 artiklaHyväksytään yhteisön puolesta Euroopan yhteisön ja Guinean tasavallan välisessä Guinean rannikon edustalla harjoitettavaa kalastusta koskevassa sopimuksessa määrättyjen kalastusmahdollisuuksien ja taloudellisen korvauksen vahvistamisesta 1 päivän tammikuuta 2004 ja 31 päivän joulukuuta 2008 väliseksi ajaksi tehdyn pöytäkirjan väliaikaista soveltamista koskeva kirjeenvaihtona tehty sopimus.Kirjeenvaihtona tehdyn sopimuksen ja pöytäkirjan tekstit ovat tämän päätöksen liitteenä.2 artikla1. Jaetaan pöytäkirjassa vuodeksi 2004 vahvistetut kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioiden kesken seuraavasti:a) kalojen ja pääjalkaisten pyynti:- Espanja: 844 brt- Italia: 750 brt- Kreikka: 906 brtb) katkaravun pyynti:- Espanja: 1050 brt- Portugali: 300 brt- Kreikka: 150 brtc) nuottaa käyttävät tonnikala-alukset:- Ranska: 17 alusta- Espanja: 17 alustad) vapapyydyksiä käyttävät tonnikala-alukset:- Ranska: 7 alusta- Espanja: 7 alustae) pintasiima-alukset:- Espanja: 8- Portugali: 1.2. Jos näiden valtioiden lisenssihakemukset eivät kata pöytäkirjassa vahvistettuja kalastusmahdollisuuksia kokonaisuudessaan, komissio voi ottaa huomioon minkä tahansa muun jäsenvaltion lisenssihakemukset.3 artiklaNeuvoston puheenjohtaja oikeutetaan nimeämään henkilö, jolla on valtuudet allekirjoittaa sopimus yhteisöä sitovasti.Tehty Brysselissä 22 päivänä maaliskuuta 2004.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. Walsh(1) EYVL L 111, 27.4.1983, s. 1.


title: Neuvoston päätös N:o 252/2013/EU, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2013 , Euroopan unionin perusoikeusviraston monivuotisen toimintakehyksen vahvistamisesta vuosiksi 2013–2017

text:
               21.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 79/1

         NEUVOSTON PÄÄTÖS N:o 252/2013/EU,
   annettu 11 päivänä maaliskuuta 2013,
   Euroopan unionin perusoikeusviraston monivuotisen toimintakehyksen vahvistamisesta vuosiksi 2013–2017
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 352 artiklan,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin hyväksynnän,
   noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Pitäen mielessä Euroopan unionin perusoikeusviraston, jäljempänä ’virasto’, perustamisen tavoitteet ja jotta virasto voi suorittaa tehtävänsä asianmukaisesti, sen toiminnan kohdealat on määritettävä tarkoin viisi vuotta kattavassa monivuotisessa toimintakehyksessä, kuten Euroopan unionin perusoikeusviraston perustamisesta 15 päivänä helmikuuta 2007 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 168/2007 (1) säädetään.

               (2)

               Neuvosto vahvisti ensimmäisen monivuotisen toimintakehyksen asetuksen (EY) N:o 168/2007 täytäntöönpanosta monivuotisen toimintakehyksen hyväksymiseksi Euroopan unionin perusoikeusvirastolle vuosiksi 2007–2012 28 päivänä helmikuuta 2008 tehdyllä päätöksellä 2008/203/EY (2).

               (3)

               Monivuotista toimintakehystä olisi toteutettava ainoastaan unionin oikeuden soveltamisalalla.

               (4)

               Monivuotisen toimintakehyksen olisi oltava unionin painopistealojen mukainen niin, että siinä otetaan asianmukaisesti huomioon Euroopan parlamentin päätöslauselmista ja neuvoston päätelmistä johtuvat linjaukset perusoikeuksien alalla.

               (5)

               Monivuotisessa toimintakehyksessä olisi otettava asianmukaisesti huomioon perusoikeusviraston taloudelliset resurssit ja henkilöresurssit.

               (6)

               Monivuotisen toimintakehyksen olisi sisällettävä säännöksiä, joiden tarkoituksena on varmistaa täydentävyys muiden unionin elinten, laitosten ja virastojen sekä Euroopan neuvoston ja muiden perusoikeuksien alalla toimivien kansainvälisten järjestöjen tehtävien kanssa. Tämän monivuotisen toimintakehyksen kannalta tärkeimmät unionin virastot ja elimet ovat Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 439/2010 (3) perustettu Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirasto (EASO), neuvoston asetuksella (EY) N:o 2007/2004 (4) perustettu Euroopan operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtiva virasto (Frontex), neuvoston päätöksellä 2008/381/EY (5) perustettu Euroopan muuttoliikeverkosto, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1922/2006 (6) perustettu Euroopan tasa-arvoinstituutti (EIGE), Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 45/2001 (7) perustettu Euroopan tietosuojavaltuutettu, neuvoston päätöksellä 2002/187/YOS (8) perustettu Euroopan oikeudellisen yhteistyön yksikkö Eurojust, neuvoston päätöksellä 2009/371/YOS (9) perustettu Euroopan poliisivirasto (Europol), neuvoston päätöksellä 2005/681/YOS (10) perustettu Euroopan poliisiakatemia (CEPOL), Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1077/2011 (11) perustettu vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen laaja-alaisten tietojärjestelmien operatiivisesta hallinnoinnista vastaava eurooppalainen virasto (tietotekniikkavirasto) ja neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1365/75 (12) perustettu Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiö (Eurofound).

               (7)

               Monivuotisen toimintakehyksen olisi sisällettävä rasismin, muukalaisvihan ja niihin liittyvän suvaitsemattomuuden torjunta perusoikeusviraston toiminnan kohdealoina.

               (8)

               Koska unioni pitää köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjuntaa tärkeänä ja on tehnyt siitä yhden Eurooppa 2020 -kasvustrategian viidestä tavoitteesta, viraston olisi kerätessään ja levittäessään tietoja tällä päätöksellä vahvistetuilta kohdealoilta otettava huomioon ne taloudelliset ja sosiaaliset edellytykset, jotka mahdollistavat perusoikeuksien toteutumisen käytännössä.

               (9)

               Virasto voi toimia monivuotisessa toimintakehyksessä määritettyjen kohdealojen ulkopuolella Euroopan parlamentin, neuvoston tai komission pyynnöstä asetuksen (EY) N:o 168/2007 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja viraston taloudellisten resurssien ja henkilöresurssien sallimissa rajoissa. Eurooppa-neuvoston hyväksymässä Tukholman ohjelmassa – Avoin ja turvallinen Eurooppa kansalaisia ja heidän suojeluaan varten (13) – edellytetään, että toimielimet hyödyntävät täysimääräisesti viraston asiantuntemusta ja tarvittaessa pyytävät virastolta sen toimeksiannon mukaisesti neuvoja perusoikeuksiin vaikuttavien politiikkojen ja lainsäädännön kehittämisessä,

               (10)

               Komissio on kuullut ehdotusta valmistellessaan viraston hallintoneuvostoa ja saanut kirjallisia huomautuksia 18 päivänä lokakuuta 2011,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Monivuotinen toimintakehys
   1.   Perustetaan monivuotinen toimintakehys Euroopan unionin perusoikeusvirastolle, jäljempänä ’virasto’, ohjelmakaudeksi 2013–2017.
   2.   Virasto hoitaa asetuksen (EY) N:o 168/2007 4 artiklan 1 kohdassa määritetyt tehtävät tämän päätöksen 2 artiklassa määritellyillä kohdealoilla asetuksen (EY) N:o 168/2007 3 artiklan mukaisesti.
   2 artikla
   Kohdealat
   Kohdealat ovat seuraavat:

               a)

               oikeuden saatavuus;

               b)

               rikoksen uhrit, mukaan lukien korvaaminen rikoksen uhreille;

               c)

               tietoyhteiskunta ja erityisesti yksityiselämän kunnioitus ja henkilötietojen suoja;

               d)

               romanien osallistaminen;

               e)

               oikeudellinen yhteistyö, lukuun ottamatta yhteistyötä rikosasioissa;

               f)

               lapsen oikeudet;

               g)

               syrjintä, joka perustuu sukupuoleen, rotuun, ihonväriin, etniseen tai yhteiskunnalliseen alkuperään, geneettisiin piirteisiin, kieleen, uskontoon tai vakaumukseen, poliittisiin tai muihin mielipiteisiin, kansalliseen vähemmistöön kuulumiseen, varallisuuteen, syntyperään, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen;

               h)

               maahanmuutto ja maahanmuuttajien kotouttaminen, viisumiasiat sekä rajavalvonta ja turvapaikka-asiat;

               i)

               rasismi, muukalaisviha ja niihin liittyvä suvaitsemattomuus.

         3 artikla
   Täydentävyys ja yhteistyö muiden elinten kanssa
   1.   Virasto huolehtii asianmukaisesta yhteistyöstä ja koordinoinnista muiden asiaankuuluvien unionin elinten, laitosten ja virastojen, jäsenvaltioiden, kansainvälisten järjestöjen ja kansalaisyhteiskunnan kanssa asetuksen (EY) N:o 168/2007 7, 8 ja 10 artiklan mukaisesti tämän monivuotisen toimintakehyksen panemiseksi täytäntöön.
   2.   Virasto käsittelee sukupuolen perusteella tapahtuvaa syrjintää vain osana 2 artiklan g alakohdan puitteissa tekemäänsä työtä ja siinä määrin kuin se on tämän työn kannalta olennaista, ottaen huomioon, että Euroopan tasa-arvoinstituutin (EIGE) asiana on kerätä tietoja sukupuolten tasa-arvosta ja sukupuolen perusteella tapahtuvasta syrjinnästä. Virasto ja EIGE tekevät yhteistyötä 22 päivänä marraskuuta 2010 tehdyn yhteistyösopimuksen mukaisesti.
   3.   Virasto tekee yhteistyötä Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiön (Eurofound) kanssa 8 päivänä lokakuuta 2009 tehdyn yhteistyösopimuksen mukaisesti ja Euroopan operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston (Frontex) kanssa 26 päivänä toukokuuta 2010 tehdyn yhteistyösopimuksen mukaisesti. Lisäksi se tekee yhteistyötä Euroopan turvapaikka-asioiden tukiviraston (EASO), Euroopan muuttoliikeverkoston, Euroopan oikeudellisen yhteistyön yksikön Eurojustin, Euroopan poliisiviraston (Europol), Euroopan poliisiakatemian (CEPOL) ja vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen laaja-alaisten tietojärjestelmien operatiivisesta hallinnoinnista vastaavan eurooppalaisen viraston (tietotekniikkavirasto) kanssa niiden kanssa myöhemmin tehtävien yhteistyösopimusten mukaisesti. Yhteistyö näiden elinten kanssa rajoitetaan toimiin, jotka kuuluvat tämän päätöksen 2 artiklassa vahvistettujen kohdealojen soveltamisalaan.
   4.   Virasto suorittaa tehtävänsä tietoyhteiskunnan ja erityisesti yksityisyydensuojan ja henkilötietojen suojelun alalla, tämän kuitenkaan rajoittamatta Euroopan tietosuojavaltuutetun velvollisuutta varmistaa, että unionin toimielimet ja elimet kunnioittavat luonnollisten henkilöiden perusoikeuksia ja -vapauksia ja erityisesti heidän oikeuttaan yksityisyyteen, asetuksen (EY) N:o 45/2001 46 ja 47 artiklassa säädettyjen tietosuojavaltuutetun tehtävien ja toimivaltuuksien mukaisesti.
   5.   Virasto sovittaa toimintansa yhteen Euroopan neuvoston toiminnan kanssa asetuksen (EY) N:o 168/2007 9 artiklan ja siinä tarkoitetun, Euroopan unionin perusoikeusviraston ja Euroopan neuvoston välisestä yhteistyöstä Euroopan yhteisön ja Euroopan neuvoston välillä tehdyn sopimuksen (14) mukaisesti.
   4 artikla
   Voimaantulo
   Tämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2013.

      Tehty Brysselissä 11 päivänä maaliskuuta 2013.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         E. GILMORE

      (1)  EUVL L 53, 22.2.2007, s. 1.

      (2)  EUVL L 63, 7.3.2008, s. 14.

      (3)  EUVL L 132, 29.5.2010, s. 11.

      (4)  EUVL L 349, 25.11.2004, s. 1.

      (5)  EUVL L 131, 21.5.2008, s. 7.

      (6)  EUVL L 403, 30.12.2006, s. 9.

      (7)  EYVL L 8, 12.1.2001, s. 1.

      (8)  EYVL L 63, 6.3.2002, s. 1.

      (9)  EUVL L 121, 15.5.2009, s. 37.

      (10)  EUVL L 256, 1.10.2005, s. 63.

      (11)  EUVL L 286, 1.11.2011, s. 1.

      (12)  EYVL L 139, 30.5.1975, s. 1.

      (13)  EUVL C 115, 4.5.2010, s. 1.

      (14)  EUVL L 186, 15.7.2008, s. 7.


Avis juridique important

|

31993D0421

93/421/ETY: Neuvoston päätös, tehty 19 päivänä heinäkuuta 1993, yhdeltä puolen Euroopan talousyhteisön ja Euroopan hiili- ja teräsyhteisön ja toiselta puolen eräiden kolmansien maiden välisten väliaikaisten kauppaa ja kaupan liitännäistoimenpiteitä koskevien sopimusten sekä Euroopan yhteisöjen, niiden jäsenvaltioiden ja samojen kolmansien maiden välisten Eurooppa-sopimusten lisäpöytäkirjojen väliaikaisesta soveltamisesta

Virallinen lehti nro L 195 , 04/08/1993 s. 0042 - 0042 Suomenk. erityispainos Alue 11 Nide 23 s. 0003  Ruotsink. erityispainos Alue 11 Nide 23 s. 0003

NEUVOSTON PÄÄTÖS,tehty 19 päivänä heinäkuuta 1993,yhdeltä puolen Euroopan talousyhteisön ja Euroopan hiili- ja teräsyhteisön ja toiselta puolen eräiden kolmansien maiden välisten väliaikaisten kauppaa ja kaupan liitännäistoimenpiteitä koskevien sopimusten sekä Euroopan yhteisöjen, niiden jäsenvaltioiden ja samojen kolmansien maiden välisten Eurooppa- sopimusten lisäpöytäkirjojen väliaikaisesta soveltamisesta (93/421/ETY)EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 113 artiklan,ottaa huomioon Kööpenhaminassa 21 ja 22 päivänä kesäkuuta 1993 pidetyn Eurooppa-neuvoston kokouksen päätelmät,ottaa huomioon komission ehdotuksen,sekä katsoo, ettäkomissio on yhteisöjen puolesta neuvotellut Unkarin ja Puolan kanssa lisäpöytäkirjat väliaikaisiin kauppaa ja kaupan liitännäistoimenpiteitä koskeviin sopimuksiin ja Eurooppa-sopimuksiin sekä T Osekin ja Slovakian tasavaltojen kanssa lisäpöytäkirjan väliaikaiseen kauppaa ja kaupan liitännäistoimenpiteitä koskevaan sopimukseen, janäitä lisäpöytäkirjoja olisi sovellettava Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen alaan kuuluvien tuotteiden osalta väliaikaisesti 1 päivästä heinäkuuta 1993 alkaen, siihen asti kunnes niiden tekemiseksi vaadittavat menettelyt on täytetty,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:Ainoa artiklaSeuraavia lisäpöytäkirjoja sovelletaan väliaikaisesti 1 päivästä heinäkuuta 1993 alkaen, siihen asti kunnes ne on muodollisesti tehty:- lisäpöytäkirja yhdeltä puolen Euroopan talousyhteisön ja Euroopan hiili- ja teräsyhteisön ja toiselta puolen Unkarin tasavallan väliseen väliaikaiseen kauppaa ja kaupan liitännäistoimenpiteitä koskevaan sopimukseen () sekä yhdeltä puolen Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden ja toisaalta Unkarin tasavallan väliseen Eurooppa-sopimukseen, lukuun ottamatta mainitun lisäpöytäkirjan 7 artiklaa,- lisäpöytäkirja yhdeltä puolen Euroopan talousyhteisön ja Euroopan hiili- ja teräsyhteisön ja toiselta puolen Puolan tasavallan väliseen väliaikaiseen kauppaa ja kaupan liitännäistoimenpiteitä koskevaan sopimukseen () sekä yhdeltä puolen Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden ja toiselta puolen Puolan tasavallan väliseen Eurooppa-sopimukseen, lukuun ottamatta mainitun lisäpöytäkirjan 6 artiklaa,- lisäpöytäkirja yhdeltä puolen Euroopan talousyhteisön ja Euroopan hiili- ja teräsyhteisön ja toiselta puolen T Osekin ja Slovakian liittotasavallan väliseen väliaikaiseen kauppaa ja kaupan liitännäistoimenpiteitä koskevaan sopimukseen (), ei kuitenkaan mainitun lisäpöytäkirjan 6 artikla.Parafoitujen lisäpöytäkirjojen tekstit ovat tämän sopimuksen liitteenä.Tehty Brysselissä 19 päivänä heinäkuuta 1993.Neuvoston puolesta Puheenjohtaja W. CLAES() EYVL N:o L 116, 30.4.1992, s. 2() EYVL N:o L 114, 30.4.1992, s. 2() EYVL N:o L 115, 30.4.1992, s. 2