title: Neuvoston päätös (EU) 2016/1780, annettu 29 päivänä syyskuuta 2016, viisumien myöntämisen helpottamisesta tehdyn Euroopan unionin ja Georgian välisen sopimuksen mukaisesti perustetussa sekakomiteassa unionin puolesta esitettävästä kannasta, joka koskee sopimuksen täytäntöönpanoa koskevien yhteisten suuntaviivojen hyväksymistä

text:
               7.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 272/72

         NEUVOSTON PÄÄTÖS (EU) 2016/1780,
   annettu 29 päivänä syyskuuta 2016,
   viisumien myöntämisen helpottamisesta tehdyn Euroopan unionin ja Georgian välisen sopimuksen mukaisesti perustetussa sekakomiteassa unionin puolesta esitettävästä kannasta, joka koskee sopimuksen täytäntöönpanoa koskevien yhteisten suuntaviivojen hyväksymistä
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 77 artiklan 2 kohdan a alakohdan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Viisumien myöntämisen helpottamisesta tehdyn Euroopan unionin ja Georgian välisen sopimuksen (1), jäljempänä ’sopimus’, 12 artiklalla perustetaan sekakomitea, jäljempänä ’sekakomitea’. Siinä määrätään erityisesti, että sekakomitean on valvottava sopimuksen täytäntöönpanoa.

               (2)

               Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 810/2009 (2) vahvistetaan menettelyt ja edellytykset viisumien myöntämiseksi jäsenvaltioiden alueen kautta tapahtuvaa kauttakulkua tai sellaisia jäsenvaltioiden alueella oleskeluja varten, joiden on tarkoitus kestää enintään 90 päivää minkä hyvänsä 180 päivän jakson aikana.

               (3)

               On tarpeen laatia yhteiset suuntaviivat, jotta voidaan varmistaa sopimuksen täysin yhdenmukainen täytäntöönpano jäsenvaltioiden diplomaattisissa edustustoissa ja konsuliedustustoissa sekä selkiyttää sopimuksen määräysten ja sopimuksen osapuolten lainsäädännön niiden säännösten välistä suhdetta, joita sovelletaan edelleen sopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle jääviin viisumiasioihin.

               (4)

               On aiheellista määrittää unionin puolesta sekakomiteassa esitettävä kanta sopimuksen täytäntöönpanoa koskevien yhteisten suuntaviivojen hyväksymiseen.

               (5)

               Tällä päätöksellä kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Yhdistynyt kuningaskunta ei osallistu neuvoston päätöksen 2000/365/EY mukaisesti (3). Yhdistynyt kuningaskunta ei sen vuoksi osallistu tämän päätöksen hyväksymiseen, päätös ei sido Yhdistynyttä kuningaskuntaa eikä sitä sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.

               (6)

               Tällä päätöksellä kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Irlanti ei osallistu neuvoston päätöksen 2002/192/EY mukaisesti (4). Irlanti ei sen vuoksi osallistu tämän päätöksen hyväksymiseen, päätös ei sido Irlantia eikä sitä sovelleta Irlantiin.

               (7)

               Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevien 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän päätöksen hyväksymiseen, päätös ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Viisumien myöntämisen helpottamisesta tehdyn Euroopan unionin ja Georgian välisen sopimuksen 12 artiklalla perustetussa sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävä kanta sopimuksen täytäntöönpanoa koskevien yhteisten suuntaviivojen hyväksymiseen perustuu tähän päätökseen liitettyyn sekakomitean päätösluonnokseen.
   2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

      Tehty Brysselissä 29 päivänä syyskuuta 2016.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         P. ŽIGA

      (1)  EUVL L 52, 25.2.2011, s. 34.

      (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 810/2009, annettu 13 päivänä heinäkuuta 2009, yhteisön viisumisäännöstön laatimisesta (EUVL L 243, 15.9.2009, s. 1).

      (3)  Neuvoston päätös 2000/365/EY, tehty 29 päivänä toukokuuta 2000, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin, (EYVL L 131, 1.6.2000, s. 43).

      (4)  Neuvoston päätös 2002/192/EY, tehty 28 päivänä helmikuuta 2002, Irlannin pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin, (EYVL L 64, 7.3.2002, s. 20).

      LUONNOS
      VIISUMIEN MYÖNTÄMISEN HELPOTTAMISESTA TEHDYN EUROOPAN UNIONIN JA GEORGIAN VÄLISEN SOPIMUKSEN MUKAISESTI PERUSTETUN SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS N:o …/…,
      annettu … päivänä … kuuta …,
      mainitun sopimuksen täytäntöönpanoa koskevien yhteisten suuntaviivojen hyväksymisestä
      SEKAKOMITEA, joka
      ottaa huomioon Euroopan unionin ja Georgian välisen sopimuksen viisumien myöntämisen helpottamisesta (1), jäljempänä ’sopimus’, ja erityisesti sen 12 artiklan,
      sekä katsoo, että sopimus tuli voimaan 1 päivänä maaliskuuta 2011,
      ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
      1 artikla
      Viisumien myöntämisen helpottamisesta tehdyn Euroopan unionin ja Georgian välisen sopimuksen täytäntöönpanoa koskevat yhteiset suuntaviivat vahvistetaan tämän päätöksen liitteessä.
      2 artikla
      Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se tehdään.

         Tehty …

               Euroopan unionin puolesta

               Georgian puolesta

         (1)  EYVL L 52, 25.2.2011, s. 34.

         LIITE
         VIISUMIEN MYÖNTÄMISEN HELPOTTAMISESTA TEHDYN EUROOPAN UNIONIN JA GEORGIAN VÄLISEN SOPIMUKSEN TÄYTÄNTÖÖNPANOA KOSKEVAT YHTEISET SUUNTAVIIVAT
         Viisumien myöntämisen helpottamisesta tehty Euroopan unionin ja Georgian välinen sopimus, jäljempänä ’sopimus’, tuli voimaan 1 päivänä maaliskuuta 2011. Sen tavoitteena on helpottaa vastavuoroisuuden pohjalta viisumien myöntämistä Georgian kansalaisille sellaista oleskelua varten, jonka on tarkoitus kestää enintään 90 päivää 180 päivän kuluessa.
         Sopimuksessa vahvistetaan vastavuoroisuuden pohjalta oikeudellisesti sitovia oikeuksia ja velvoitteita, jotta voidaan yksinkertaistaa menettelyjä viisumien myöntämiseksi Georgian kansalaisille.
         Suuntaviivoilla, jotka sopimuksen 12 artiklalla perustettu sekakomitea, jäljempänä ’sekakomitea’, hyväksyy, pyritään varmistamaan sopimuksen virheetön ja yhdenmukainen täytäntöönpano unionin jäsenvaltioiden, jäljempänä ’jäsenvaltiot’, diplomaattisissa edustustoissa ja konsuliedustustoissa. Suuntaviivat eivät ole osa sopimusta, eivätkä ne sen vuoksi ole oikeudellisesti sitovia. On kuitenkin erittäin suositeltavaa, että diplomaattisten edustustojen ja konsuliedustustojen henkilöstö noudattaa niitä johdonmukaisesti pannessaan sopimusta täytäntöön.
         Suuntaviivoja on sekakomitean vastuulla tarkoitus päivittää säännöllisesti sopimuksen täytäntöönpanosta saadun kokemuksen perusteella.
         Sopimuksen jatkuvan ja yhdenmukaisen täytäntöönpanon ja viisumien myöntämisen helpottamista käsittelevän sekakomitean työjärjestyksen noudattamisen varmistamiseksi osapuolet sitoutuivat pitämään sekakomitean virallisten kokousten välillä yhteyttä epävirallisesti kiireellisten kysymysten ratkaisemiseksi. Yksityiskohtaiset raportit näistä kysymyksistä ja epävirallisesta yhteydenpidosta toimitetaan seuraavassa viisumien helpottamista käsittelevän sekakomitean kokouksessa.
         I.   YLEISET SEIKAT
         1.1   Tarkoitus ja soveltamisala
         Sopimuksen 1 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:

            ”1.   Tämän sopimuksen tarkoituksena on helpottaa viisumien myöntämistä Georgian kansalaisille sellaista oleskelua varten, jonka on tarkoitus kestää enintään 90 päivää 180 päivän kuluessa.”

         Sopimusta sovelletaan kaikkiin Georgian kansalaisiin, jotka hakevat lyhytaikaista viisumia, riippumatta siitä, missä maassa he asuvat.
         Sopimusta ei sovelleta kansalaisuudettomiin henkilöihin, joilla on Georgian myöntämä oleskelulupa. Tähän henkilöryhmään sovelletaan unionin viisumisäännöstön tavallisia sääntöjä.
         Sopimuksen 1 artiklan 2 kohdassa määrätään seuraavaa:

            ”2.   Jos Georgia ottaa uudelleen käyttöön kaikkien jäsenvaltioiden kansalaisia tai tiettyjä kaikkien jäsenvaltioiden kansalaisten ryhmiä koskevan viisumipakon, asianomaisiin unionin kansalaisiin sovelletaan ilman eri toimenpiteitä vastavuoroisuuden pohjalta samoja viisumien myöntämistä koskevia helpotuksia, jotka on myönnetty Georgian kansalaisille tämän sopimuksen nojalla.”

         Kaikki unionin kansalaiset ja ne kansalaisuudettomat henkilöt, joilla on jäsenvaltion myöntämä oleskelulupa, on 1 päivästä kesäkuuta 2006 alkaen vapautettu viisumipakosta heidän matkustaessaan Georgiaan enintään 90 päiväksi 180 päivän kuluessa tai kulkiessaan Georgian alueen kautta.
         Jotta vältettäisiin yhden tai useamman jäsenvaltion kansalaisten tai kansalaisryhmien eriarvoinen kohtelu Georgiassa, unioni ilmoitti sopimukseen liitetyssä julistuksessa aikomuksestaan keskeyttää sopimuksen soveltaminen, jos Georgia ottaa uudelleen käyttöön yhden tai useamman jäsenvaltion kansalaisia tai kansalaisryhmiä koskevan viisumipakon.
         1.2   Sopimuksen soveltamisala
         Sopimuksen 2 artiklassa määrätään seuraavaa:

            ”1.   Tässä sopimuksessa määrättyjä viisumien myöntämisen helpottamista koskevia järjestelyjä sovelletaan Georgian kansalaisiin vain siltä osin kuin heitä ei ole vapautettu viisumivelvollisuudesta unionin tai sen jäsenvaltioiden laeilla ja asetuksilla tai tämän sopimuksen tai muiden kansainvälisten sopimusten määräyksillä.
            2.   Kysymykset, joista ei määrätä tässä sopimuksessa ja joita ovat esimerkiksi viisumin epääminen, matkustusasiakirjojen tunnustaminen, toimeentuloon tarvittavien varojen osoittaminen sekä maahantulon epääminen ja maastapoistamiseen liittyvät toimenpiteet, ratkaistaan Georgian tai jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön tai unionin lainsäädännön mukaisesti.”

         Sopimus ei vaikuta voimassa oleviin viisumivelvollisuuksia ja viisumivapauksia koskeviin sääntöihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sopimuksen 10 artiklan soveltamista. Esimerkiksi neuvoston asetuksen (EY) N:o 539/2001 (1) 4 artiklassa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus vapauttaa viisumivelvollisuudesta muiden henkilöryhmien muassa alusten ja ilma-alusten siviilimiehistö. Siitä lähtien kun Sveitsin ja Liechtensteinin osallistuminen Schengen-alueeseen saatettiin voimaan 13 päivänä joulukuuta 2008 ja 7 päivänä maaliskuuta 2011, Sveitsin ja Liechtensteinin myöntämät oleskeluluvat on hyväksytty Schengen-viisumia vastaavina sekä kauttakulkua että lyhytaikaista oleskelua varten.
         Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) 810/2009 (2), jäljempänä viisumisäännöstö, sovelletaan kaikkiin asioihin, joista ei määrätä sopimuksessa ja joita ovat esimerkiksi viisumihakemuksen käsittelystä vastaavan Schengen-jäsenvaltion määrittäminen, viisumin epäämisen perustelut ja oikeus hakea muutosta kielteiseen päätökseen ja viisumin hakijan henkilökohtaista haastattelua koskevat yleiset säännöt. Lisäksi asioihin, joista ei määrätä sopimuksessa ja joita ovat esimerkiksi matkustusasiakirjojen tunnustaminen, toimeentuloon tarvittavien varojen osoittaminen, maahantulon epääminen jäsenvaltioiden alueella ja maastapoistamiseen liittyvät toimenpiteet, sovelletaan edelleen myös Schengenin säännöstöä tai tapauksen mukaan kansallista lainsäädäntöä. Tarkkojen tietojen antaminen näistä asioista on tässä yhteydessä tarpeen (3).
         Vaikka sopimuksessa määrätyt ehdot täyttyisivätkin, eli vaikka hakija olisi esittänyt esimerkiksi 4 artiklassa tarkoitettujen henkilöryhmien osalta matkan tarkoitusta koskevat todistusasiakirjat, viisumi voidaan silti evätä, elleivät Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2016/399 (4), jäljempänä ’Schengenin rajasäännöstö’, 6 artiklassa vahvistetut edellytykset täyty, eli jos henkilöllä ei ole voimassa olevaa matkustusasiakirjaa, hänestä on tehty kuulutus Scheningenin tietojärjestelmään (SIS) tai hänen katsotaan olevan uhka yleiselle järjestykselle tai sisäiselle turvallisuudelle jne.
         Muita viisumisäännöstön mukaisia mahdollisuuksia joustavuuteen viisumien myöntämisessä sovelletaan edelleen. Esimerkiksi pitkään (jopa viisi vuotta) voimassa olevia toistuvaisviisumeja voidaan myöntää muillekin kuin sopimuksen 5 artiklassa mainituille henkilöryhmille, jos viisumisäännöstön 24 artiklassa säädetyt edellytykset täyttyvät. Samalla tavoin sovelletaan edelleen viisumisäännöstön 16 artiklan 5 ja 6 kohdan säännöksiä, jotka mahdollistavat viisumin maksuttomuuden tai viisumimaksun alentamisen.
         1.3   Sopimuksen soveltamisalaan kuuluvat viisumilajit
         Sopimuksen 3 artiklan d alakohdassa määritellään, että ”viisumilla” tarkoitetaan ”jäsenvaltion myöntämää lupaa kulkea sen alueen kautta tai tulla jäsenvaltioiden alueelle sellaista oleskelua varten, joka kestää enintään 90 päivää minkä tahansa 180 päivän jakson aikana sen jälkeen, kun henkilö on ensimmäisen kerran tullut jäsenvaltioiden alueelle”.
         Sopimuksessa määrättyjä helpotuksia sovelletaan sekä yhtenäisiin viisumeihin että alueellisesti rajoitettuihin viisumeihin, jotka on myönnetty kauttakulkua tai lyhytaikaista oleskelua varten.
         1.4   Viisumin mukaisen sallitun oleskeluajan laskeminen ja erityisesti kysymys kuuden kuukauden jakson määrittämistavasta
         Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 610/2013 (5) on määritelty lyhytaikaisen oleskelun käsite uudelleen. Lyhytaikaisen oleskelun määritelmä kuuluu nyt näin: ”90 päivää minkä hyvänsä 180 päivän jakson aikana, jolloin on otettava huomioon kutakin oleskelupäivää edeltävä 180 päivän jakso”. Määritelmä tuli voimaan 18 päivänä lokakuuta 2013 ja se sisältyy Schengenin rajasäännöstöön.
         Maahantulopäivänä pidetään ensimmäistä päivää ja maastalähtöpäivänä viimeistä päivää, jona henkilö oleskelee jäsenvaltioiden alueella. Käsitteen ”minkä hyvänsä 180 päivän jakson aikana” mukaisesti olisi sovellettava ”liikkuvaa” 180 päivän viitejaksoa, jolloin oleskelun jokaisena päivänä tarkastellaan viimeisintä 180 päivän ajanjaksoa sen todentamiseksi, täyttyykö 90 päivän/180 päivän vaatimus edelleen. Tämä tarkoittaa sitä, että ilman keskeytystä jatkunut 90 päivän poissaolo antaa mahdollisuuden uuteen enintään 90 päivän oleskeluun.
         Esimerkki oleskelun pituuden laskemisesta nykyisen määritelmän perusteella:
         Henkilö, jolla on vuoden (18.4.2010–18.4.2011) voimassa oleva toistuvaisviisumi, saapuu maahan ensimmäisen kerran 19.4.2010 ja oleskelee siellä 3 päivää. Tämän jälkeen hän saapuu maahan uudelleen 18.6.2010 ja oleskelee siellä 86 päivää. Mikä on tilanne tiettyinä päivämäärinä? Milloin kyseinen henkilö saa tulla uudestaan jäsenvaltioiden alueelle?
         11.9.2010: Viimeisten 180 päivän kuluessa (16.3.2010–11.9.2010) henkilö on oleskellut maassa 3 päivää (19.4.2010.–21.4.2010) + 86 päivää (18.6.2010–11.9.2010) = 89 päivää. Oleskeluaika ei ylity. Henkilö voi oleskella maassa vielä yhden päivän.
         16.10.2010 alkaen: Henkilö voi saapua maahan vielä 3 päivän oleskelua varten (oleskelusta 19.4.2010 tulee merkityksetön 16.10.2010, koska se jää 180 päivän ajanjakson ulkopuolelle; oleskelusta 20.4.2010 tulee merkityksetön 17.10.2010, koska se jää 180 päivän ajanjakson ulkopuolelle jne.).
         15.12.2010 alkaen: Henkilö voi saapua maahan vielä 86 päivän oleskelua varten (oleskelusta 18.6.2010 tulee merkityksetön 15.12.2010, koska se jää 180 päivän ajanjakson ulkopuolelle; oleskelusta 19.6.2010 tulee merkityksetön 16.12.2010 jne.).
         1.5   Tilanne niiden jäsenvaltioiden osalta, jotka liittyivät unioniin vuosina 2004 ja 2007 ja jotka eivät ole vielä yhdentyneet täysin Schengen-alueeseen tai jotka eivät osallistu unionin yhteiseen viisumipolitiikkaan, ja assosioituneiden maiden osalta
         Ainoastaan Bulgaria, Kroatia, Kypros ja Romania eivät vielä sovella Schengenin säännöstöä täysimääräisesti. Ne myöntävät edelleen kansallisia viisumeja, jotka ovat voimassa vain niiden omalla kansallisella alueella. Kun nämä jäsenvaltiot ryhtyvät soveltamaan Schengenin säännöstöä täysimääräisesti, ne jatkavat sopimuksen soveltamista.
         Kansallista lainsäädäntöä sovelletaan edelleen kaikkiin sopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle jääviin kysymyksiin siihen päivään saakka, jona nämä jäsenvaltiot ryhtyvät soveltamaan Schengenin säännöstöä täysimääräisesti. Kyseisestä päivästä lähtien sopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle jääviin kysymyksiin sovelletaan Schengenin säännöstöä ja/tai kansallista lainsäädäntöä.
         Bulgaria, Kroatia, Kypros ja Romania voivat tunnustaa Schengen-jäsenvaltioiden ja assosioituneiden valtioiden myöntämät oleskeluluvat, D-viisumit ja lyhytaikaiset viisumit niiden alueella tapahtuvaa lyhytaikaista oleskelua varten (6).
         Tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14 päivänä kesäkuuta 1985 Benelux-talousliiton valtioiden, Saksan liittotasavallan ja Ranskan tasavallan hallitusten välillä tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen (7) 21 artiklan mukaan kaikkien Schengen-jäsenvaltioiden on tunnustettava toistensa myöntämät pitkäaikaiset viisumit ja oleskeluluvat päteviksi toistensa alueella tapahtuvaa lyhytaikaista oleskelua varten. Schengen-jäsenvaltiot hyväksyvät assosioituneiden maiden oleskeluluvat, D-viisumit ja lyhytaikaiset viisumit maahantuloa ja lyhytaikaista oleskelua varten ja päinvastoin.
         Sopimusta ei sovelleta Tanskaan, Irlantiin ja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, mutta siihen sisältyy yhteisiä julistuksia, joiden mukaan kyseisten jäsenvaltioiden on suotavaa tehdä Georgian kanssa kahdenväliset sopimukset viisumien myöntämismenettelyjen helpottamisesta.
         Vaikka Islanti, Liechtenstein, Norja ja Sveitsi ovat liittyneet Schengen-yhteistyöhön, sopimus ei sido niitä.
         1.6   Sopimus ja kahdenväliset sopimukset
         Sopimuksen 13 artiklassa määrätään, että

            ”Tämän sopimuksen määräyksiä sovelletaan sopimuksen voimaantulosta alkaen ensisijaisina muihin kahden- tai monenvälisiin sopimuksiin tai järjestelyihin nähden, joita on tehty yksittäisten jäsenvaltioiden ja Georgian välillä, siltä osin kuin viimeksi mainittujen sopimusten tai järjestelyjen määräykset koskevat tämän sopimuksen soveltamisalaan kuuluvia asioita.”

         Sopimuksen voimaantulosta alkaen jäsenvaltioiden ja Georgian voimassa oleviin kahdenvälisiin sopimuksiin sisältyviä määräyksiä asioista, joista määrätään sopimuksessa, ei ole enää sovellettu. Jäsenvaltioiden on unionin lainsäädännön mukaan toteutettava tarpeelliset toimenpiteet poistaakseen yhteensopimattomuudet kahdenvälisten sopimustensa ja sopimuksen väliltä.
         Jos jäsenvaltio on tehnyt Georgian kanssa kahdenvälisen sopimuksen tai järjestelyn asioista, jotka eivät kuulu sopimuksen soveltamisalaan, esimerkiksi virkapassin haltijoiden vapauttamisesta viisumivelvollisuudesta, tätä vapautusta sovelletaan edelleen sopimuksen tultua voimaan.
         Seuraavilla jäsenvaltioilla on Georgian kanssa kahdenvälinen sopimus, jossa määrätään virkapassin haltijoiden vapauttamisesta viisumivelvollisuudesta: Bulgaria, Kypros, Latvia, Unkari, Romania ja Slovakia.
         Jäsenvaltion virkapassin haltijoille myöntämä viisumivapaus on voimassa ainoastaan kyseisen jäsenvaltion alueella matkustamisen yhteydessä, ei muihin Schengen-alueen jäsenvaltioihin matkustamista varten.
         1.7   Yhteinen julistus lyhytaikaista oleskelua varten myönnettävien viisumien myöntämismenettelyjä ja tarvittavia liiteasiakirjoja koskevien tietojen yhdenmukaistamisesta
         Sopimukseen on liitetty yhteinen julistus, jossa viitataan osapuolten sitoutumiseen antaa Georgian kansalaisille johdonmukaista ja yhdenmukaista tietoa jäsenvaltioiden diplomaattisten edustustojen ja konsuliedustustoihin pääsystä, viisumien hakemiseen liittyvistä menettelyistä ja edellytyksistä sekä viisumien voimassaolosta. Nämä tiedot ovat saatavilla Euroopan unionin Georgian-edustuston verkkosivuilla osoitteessa http://www.eeas.europa.eu/delegations/georgia/travel_eu/visa/index_en.htm.
         Viisumisäännöstön 47 artiklassa säädetään jäsenvaltioiden keskusviranomaisten ja konsulaattien velvollisuudesta antaa suurelle yleisölle kaikki tarvittavat tiedot viisumien hakemisesta.
         Jäsenvaltioiden diplomaattisia edustustoja ja konsuliedustustoja pyydetään levittämään tätä tietoa laajasti (konsulaattien ilmoitustauluilla, esitteissä, verkkosivuilla jne.) sekä antamaan tarkkoja tietoja viisumien myöntämisedellytyksistä, jäsenvaltioiden edustustoista Georgiassa ja hakijoilta vaadittavista liiteasiakirjoista.
         1.8   Georgian viranomaisten toimittamat tiedot
         Georgian ulkoasiainministeriö on luonut erityisen verkkosivun tiedottaakseen Georgian kansalaisille sopimuksen eduista ja jäsenvaltioiden diplomaattisista edustustoista ja konsuliedustustoista, jonne viisumihakemuksia voidaan toimittaa. Verkkosivun osoite:
         http://mfa.gov.ge/index.php?lang_id=GEO&sec_id=95&info_id=13448
         II.   YKSITTÄISET MÄÄRÄYKSET
         2.1   Kaikkiin viisuminhakijoihin sovellettavat säännöt
         On muistettava, että alla mainittuja helpotuksia, jotka koskevat viisumimaksua, viisumihakemusten käsittelyaikoja ja viisumin voimassaoloajan pidentämistä poikkeuksellisissa olosuhteissa, sovelletaan kaikkiin viisuminhakijoihin, myös matkailijoihin.
         2.1.1   Viisumimaksu
         Sopimuksen 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa määrätään seuraavaa:

            ”1.   Viisumihakemusten käsittelystä peritään Georgian kansalaisilta 35 EUR maksu.”

         Sopimuksen 6 artiklan 1 kohdan mukaan viisumihakemuksen käsittelymaksu on 35 euroa. Tätä maksua sovelletaan kaikkiin georgialaisiin viisuminhakijoihin (myös matkailijoihin), ja se koskee lyhytaikaisia viisumeja, riippumatta maahantulojen määrästä.
         Sopimuksen 6 artiklan 2 kohdassa määrätään seuraavaa:

            ”2.   Silloin kun jäsenvaltiot tekevät yhteistyötä ulkoisen palveluntarjoajan kanssa, voidaan periä ylimääräinen palvelumaksu. Palvelumaksun on oltava oikeassa suhteessa kustannuksiin, joita ulkoiselle palveluntarjoajalle aiheutuu sen suorittaessa tehtäviään, eikä se saa olla enempää kuin 30 euroa. Asianomaisen jäsenvaltion tai asianomaisten jäsenvaltioiden on varattava kaikille hakijoille mahdollisuus jättää hakemuksensa suoraan sen tai niiden konsulaatteihin.”

         Viisumisäännöstön 43 artiklassa annetaan yksityiskohtaisia tietoja ulkoisten palveluntarjoajien tehtävistä yhteistyön toteuttamistapoihin liittyen.
         Sopimuksen 6 artiklan 3 kohdassa määrätään seuraavaa:

            ”3.   Seuraaviin ryhmiin kuuluvat henkilöt vapautetaan viisumihakemuksen käsittelymaksusta:

                        a)

                        eläkkeensaajat;” (Huom. Jotta tähän ryhmään kuuluva viisuminhakija voidaan vapauttaa viisumihakemuksen käsittelymaksusta, hänen on esitettävä todiste eläkkeensaajan asemasta. Vapautus käsittelymaksusta ei ole perusteltu niissä tapauksissa, joissa matkan tarkoituksena on työskentely korvausta vastaan.)

                        ”b)

                        alle 12-vuotiaat lapset;” (Huom. Jotta tähän ryhmään kuuluva viisuminhakija voidaan vapauttaa viisumihakemuksen käsittelymaksusta, hänen on esitettävä todiste iästään.)

                        ”c)

                        kansallisten ja alueellisten hallitusten jäsenet sekä perustuslakituomioistuinten ja ylimpien tuomioistuinten jäsenet, ellei heitä ole vapautettu viisumipakosta tällä sopimuksella;” (Huom. Jotta tähän ryhmään kuuluva viisuminhakija voidaan vapauttaa viisumihakemuksen käsittelymaksusta, hänen on esitettävä Georgian viranomaisilta saatu todiste asemastaan.)

                        ”d)

                        vammaiset ja tarvittaessa heidän saattajansa;” (Huom. Jotta hakijat voidaan vapauttaa viisumihakemuksen käsittelymaksusta, heidän olisi esitettävä todisteet siitä, että molemmat viisuminhakijat kuuluvat tähän ryhmään.)
                        Jotta tähän ryhmään kuuluva viisuminhakija voidaan vapauttaa viisumihakemuksen käsittelymaksusta, hänen on esitettävä Georgian terveys-, työ- ja sosiaaliministeriön myöntämä georgialainen todistus vammaisuudesta (ensimmäisen tai toisen asteen) tai julkisten tai yksityisten sairaaloiden tai klinikoiden myöntämä todistus. Jos hakijan vamma on ilmeinen (sokeat, toinen jalka puuttuu) näköhavaintoon perustuva tunnistaminen viisumin myöntävässä konsulaatissa riittää. Periaatteessa saattajilta ei vaadita lisäasiakirjoja.
                        Perustelluissa tapauksissa viisumihakemuksen voi tehdä vammaisen edustaja tai edunvalvoja.

                        ”e)

                        jäsenvaltioiden alueella laillisesti oleskelevien Georgian kansalaisten luona vierailevat lähisukulaiset (puoliso, lapset tai adoptiolapset, vanhemmat tai huoltajat, isovanhemmat tai lapsenlapset);”
                        Sopimuksen 6 artiklan 3 kohdan e alakohdassa määrätään georgialaisten lähisukulaisten tilanteesta näiden matkustaessa jäsenvaltioihin vierailemaan jäsenvaltioissa laillisesti oleskelevien Georgian kansalaisten luona.

                        ”f)

                        virallisten valtuuskuntien jäsenet, jotka osallistuvat Georgialle osoitetun virallisen kutsun perusteella kokouksiin, kuulemisiin, neuvotteluihin tai vaihto-ohjelmiin tai tapahtumiin, joita hallitustenväliset organisaatiot järjestävät jäsenvaltioiden alueella;

                        g)

                        koululaiset, opiskelijat, jatko-opiskelijat ja heidän saattajinaan toimivat opettajat, jotka osallistuvat opinto- tai koulutustarkoituksessa tehtäville matkoille esimerkiksi vaihto-ohjelman tai muun opiskeluun liittyvän toiminnan puitteissa;

                        h)

                        toimittajat ja akkreditoidut henkilöt, jotka kuuluvat heidän seurueeseensa työnsä vuoksi;” (Huom. Jotta tähän ryhmään kuuluva viisuminhakija voidaan vapauttaa viisumihakemuksen käsittelymaksusta, hänen on esitettävä todiste journalisti- tai media-alan ammattialajärjestön jäsenyydestä – ks. sopimuksen 4 artikla.)

                        ”i)

                        kansainvälisten urheilutapahtumien osanottajat ja henkilöt, jotka kuuluvat heidän seurueeseensa työnsä vuoksi;” (Huom. Kannattajia ei pidetä seurueeseen kuuluvina henkilöinä.)

                        ”j)

                        kansalaisjärjestöjen edustajat, jotka matkustavat osallistuakseen koulutukseen, seminaareihin ja konferensseihin esimerkiksi vaihto-ohjelmien puitteissa;

                        k)

                        henkilöt, jotka osallistuvat tieteen, kulttuurin tai taiteen alan toimintaan tai yliopistojen järjestämiin tai muihin vaihto-ohjelmiin;

                        l)

                        henkilöt, jotka ovat asiakirjoin osoittaneet matkustavansa humanitaarisista syistä esimerkiksi siksi, että he tarvitsevat kiireellistä lääkärinhoitoa, sekä tällaisen henkilön saattaja tai henkilöt, jotka osallistuvat lähisukulaisen hautajaisiin tai vierailevat sairaana olevan lähisukulaisen luona.”

         Edellä mainitut henkilöryhmät vapautetaan viisumihakemuksen käsittelymaksusta. Lisäksi käsittelymaksusta voidaan myöntää vapautus viisumisäännöstön 16 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
         Kuten viisumisäännöstön 16 artiklan 6 kohdassa todetaan, ”viisumimaksuja voidaan yksittäistapauksissa alentaa tai ne voidaan jättää perimättä, kun tämä palvelee kulttuuriin tai urheiluun liittyvää etua tai ulko- tai kehitysyhteistyöpoliittista etua tai jotakin muuta merkittävää yleistä etua taikka humanitaarisista syistä”.
         Viisumisäännöstön 16 artiklan 7 kohdassa säädetään, että viisumimaksu peritään joko euroina tai sen kolmannen maan kansallisena valuuttana tai siinä kolmannessa maassa yleensä käytettävänä valuuttana, jossa hakemus on jätetty, eikä sitä palauteta, lukuun ottamatta tapauksia, jotka liittyvät siihen, että konsulaatti ei ole toimivaltainen, tai siihen, että hakemusta ei voida ottaa tutkittavaksi.
         Kun viisumimaksu peritään muuna valuuttana kuin euroina, viisumimaksun määrä määritetään ja tarkistetaan säännöllisesti soveltamalla Euroopan keskuspankin vahvistamaa euron valuuttaviitekurssia. Perittävä määrä voidaan pyöristää, ja konsulaattien on varmistettava paikallisin Schengen-yhteistyöjärjestelyin, että ne perivät samanlaiset maksut.
         Jotta vältettäisiin poikkeavuudet, jotka voisivat johtaa edullisimman viisumikohtelun tarjoavan edustuston etsimiseen, jäsenvaltioiden diplomaattisten edustustojen ja konsuliedustustojen tulisi varmistaa samanlaiset viisumimaksut kaikille georgialaisille viisuminhakijoille, kun maksu peritään ulkomaan valuutassa.
         Georgialaisille viisuminhakijoille annetaan kuitti maksetusta viisumimaksusta viisumisäännöstön 16 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
         2.1.2   Viisumihakemusten käsittelyajat
         Sopimuksen 7 artiklassa määrätään seuraavaa:

            ”1.   Jäsenvaltioiden diplomaattiset edustustot ja konsuliedustustot tekevät päätöksen viisumin myöntämisestä 10 kalenteripäivän kuluessa viisumihakemuksen ja sen liiteasiakirjojen vastaanottamisesta.
            2.   Viisumihakemusta koskevan päätöksenteon määräaikaa voidaan pidentää 30 kalenteripäivään yksittäistapauksissa, erityisesti silloin kun hakemuksen käsittely vaatii lisätarkistuksia.
            3.   Kiireellisissä tapauksissa viisumihakemusta koskeva päätös voidaan tehdä kahden työpäivän kuluessa tai nopeammin.”

         Viisumihakemusta koskeva päätös on periaatteessa tehtävä 10 kalenteripäivän kuluessa päivästä, jona tutkittavaksi otettu viisumihakemus on jätetty.
         Tätä määräaikaa voidaan pidentää enintään 30 kalenteripäivään, jos on tarpeen tehdä lisätarkistuksia, esimerkiksi kuulemalla keskusviranomaisia.
         Kaikki nämä määräajat alkavat kulua vasta kun viisumihakemus on täydellinen, toisin sanoen viisumihakemuksen ja sen liiteasiakirjojen vastaanottopäivästä alkaen.
         Jäsenvaltioiden diplomaattisissa edustustoissa ja konsuliedustustoissa, joissa on käytössä ajanvarausjärjestelmä, tapaamisajan järjestämiseen kulunutta ajanjaksoa ei lasketa osaksi käsittelyaikaa. Tässä asiassa sekä muissa viisumihakemuksen jättämistä koskevissa käytännön menettelyissä sovelletaan viisumisäännöstön 9 artiklassa määriteltyjä yleisiä sääntöjä. Erityisesti jos hakemuksen jättämiseksi on varattava tapaamisaika, se on järjestettävä pääsääntöisesti kahden viikon kuluessa päivämäärästä, jolloin aikaa pyydettiin.
         Tapaamisaikaa sovittaessa olisi otettava huomioon viisuminhakijan esiin tuoma hakemuksen mahdollinen kiireellisyys. Päätöksen sopimuksen 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta viisumihakemusta koskevan päätöksen tekemisestä tavanomaista nopeammin tekee konsulivirkamies.
         Viisumihakemusten käsittelyä ja myönnettyjen viisumien muuttamista varten laaditun käsikirjan (2 osa, 3.2.2 kohta) mukaisesti jäsenvaltioiden konsulaattien kapasiteettia käsitellä viisumihakemuksia Georgiassa olisi mukautettava, jotta viisumisäännöstössä asetettua kahden viikon määräaikaa ajanvaraukselle voidaan noudattaa myös ruuhka-aikoina.
         Perustelluissa kiireellisissä tapauksissa (jos viisuminhakija ei ole voinut hakea viisumia aikaisemmin syistä, joita hän ei ole voinut ennakoida) tapaamisaika (viisumisäännöstön 9 artiklan 3 kohdan mukaisesti) olisi järjestettävä välittömästi tai hakemus olisi voitava jättää ilman tapaamisaikaa.
         Lisäksi konsulaatti voi päättää luoda ”pikamenettelyn” viisumihakemusten jättämiseen tiettyjen viisuminhakijaryhmien vastaanottamista varten.
         2.1.3   Viisumin voimassaoloajan pidentäminen poikkeuksellisissa olosuhteissa
         Sopimuksen 9 artiklassa määrätään seuraavaa:

            ”Georgian kansalaiselle myönnetyn viisumin voimassaoloaikaa ja/tai sallitun oleskelun kestoa jatketaan, jos jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen katsoo, että viisuminhaltija on osoittanut, että jäsenvaltioiden alueelta lähteminen ei ole ylivoimaisen esteen vuoksi tai humanitaarisista syistä mahdollista ennen myönnetyn viisumin voimassaoloajan tai sallitun oleskelun keston päättymistä. Tällainen viisumin jatkaminen myönnetään maksutta.”

         Mahdollisuuteen pidentää viisumin voimassaoloaikaa perustelluista henkilökohtaisista syistä, jolloin viisumin haltijalla ei ole mahdollisuutta poistua jäsenvaltion alueelta viisumitarraan merkittyyn päivämäärään mennessä, sovelletaan viisumisäännöstön 33 artiklan säännöksiä. Edellytyksenä on, että ne ovat yhteensopivat sopimuksen kanssa. Sopimuksen mukaan viisumin voimassaoloaikaa pidennetään ylivoimaisen esteen tai humanitaaristen syiden vuoksi maksutta.
         2.2   Tiettyihin viisuminhakijoiden ryhmiin sovellettavat säännöt
         2.2.1   Matkan tarkoitusta koskevat todistusasiakirjat
         Sopimuksen 4 artiklan 1 kohdassa luetelluilta henkilöryhmiltä vaaditaan ainoastaan mainitut matkan tarkoitusta koskevat todistusasiakirjat. Kuten sopimuksen 4 artiklan 3 kohdassa todetaan, heiltä ei vaadita muita matkan tarkoitusta koskevia selvityksiä, kutsuja tai vahvistuksia. Tämä ei kuitenkaan tarkoita vapautusta yleisestä vaatimuksesta toimittaa viisumihakemus ja toimeentuloon liittyvät liiteasiakirjat henkilökohtaisesti, vaan se säilyy ennallaan.
         Jos matkan tarkoituksen todistavan asiakirjan aitoutta on yksittäistapauksissa syytä epäillä, viisuminhakija voidaan kutsua lähetystöön/konsulaattiin perusteelliseen lisähaastatteluun, jossa hänelle voidaan esittää kysymyksiä vierailun todellisesta tarkoituksesta tai hänen aikomuksestaan palata viisumisäännöstön 21 artiklan 8 kohdan mukaisesti. Tällaisissa yksittäistapauksissa viisuminhakija voi esittää lisäasiakirjoja tai konsulivirkamies voi poikkeuksellisesti pyytää niitä. Sekakomitea seuraa asiaa tarkasti.
         Niiden henkilöryhmien osalta, joita ei mainita sopimuksen 4 artiklan 1 kohdassa (esimerkiksi matkailijat), matkan tarkoitusta koskeviin asiakirjoihin sovelletaan edelleen yleisiä sääntöjä. Sama pätee asiakirjoihin, jotka koskevat vanhempien suostumusta alle 18-vuotiaiden lasten matkustamiseen.
         Kysymyksiin, jotka eivät kuulu sopimuksen soveltamisalaan, kuten matkustusasiakirjojen tunnustaminen ja paluuta koskevat takeet sekä toimeentuloon tarvittavien varojen osoittaminen, sovelletaan Schengenin säännöstöä ja kansallista lainsäädäntöä.
         Periaatteessa viisumihakemuksen mukana on toimitettava sopimuksen 4 artiklan 1 kohdassa edellytetty kutsu, todistus tai kirje alkuperäiskappaleena. Konsulaatti voi kuitenkin aloittaa viisumihakemuksen käsittelyn kutsusta, todistuksesta tai kirjeestä lähetetyn faksin tai jäljennösten perusteella. Konsulaatti voi pyytää alkuperäistä asiakirjaa siinä tapauksessa, että kyseessä on ensimmäinen viisumihakemus. Alkuperäistä asiakirjaa pyydetään tapauksissa, joihin liittyy epäselvyyksiä.
         Sopimuksen 4 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa:

            ”1.   Seuraavilta Georgian kansalaisten ryhmiltä vaaditaan toisen sopimuspuolen alueelle suuntautuvan matkan perusteluksi vain seuraavat asiakirjat:

                        a)

                        jäsenvaltioiden alueella laillisesti oleskelevien Georgian kansalaisten luona vierailevat lähisukulaiset (puoliso, lapset tai adoptiolapset, vanhemmat tai huoltajat, isovanhemmat ja lapsenlapset):

                                    —

                                    vastaanottajana toimivan henkilön kirjallinen kutsu;”.

                              Sopimuksen 4 artiklan 1 kohdassa määrätään georgialaisten lähisukulaisten tilanteesta näiden matkustaessa jäsenvaltioihin vierailemaan jäsenvaltioissa laillisesti oleskelevien Georgian kansalaisten luona. Tämä helpotus ei koske georgialaisia sukulaisia kutsuvia unionissa asuvia unionin kansalaisia.
                        Toimivaltaisen viranomaisen on todistettava kutsujana toimivan henkilön allekirjoitus oikeaksi asuinmaan kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
                        Lisäksi on todistettava kutsujana toimivan henkilön oleskelun laillisuus ja perheside esimerkiksi toimittamalla vastaanottajana toimivan henkilön kirjallisen kutsun ohessa jäljennökset asiakirjoista, joista käy ilmi hänen asemansa, esimerkiksi valokopio oleskeluluvasta ja asiakirja, jossa vahvistetaan perheside.
                        Tätä määräystä sovelletaan myös diplomaattisissa edustustoissa ja konsuliedustustoissa työskentelevän henkilöstön sukulaisiin, jotka matkustavat sukulaisvierailulle enintään 90 päiväksi jäsenvaltioiden alueelle, lukuun ottamatta tarvetta esittää todisteita laillisesta oleskelusta ja perhesiteistä.

                        ”b)

                        virallisten valtuuskuntien jäsenet, jotka osallistuvat Georgialle osoitetun virallisen kutsun perusteella kokouksiin, kuulemisiin, neuvotteluihin tai vaihto-ohjelmiin tai tapahtumiin, joita hallitustenväliset organisaatiot järjestävät jäsenvaltioiden alueella:

                                    —

                                    Georgian viranomaisen kirje, jossa vahvistetaan, että hakija on sitä edustavan valtuuskunnan jäsen, joka matkustaa toisen jäsenvaltioiden alueelle osallistuakseen edellä mainittuihin tapahtumiin, ja virallisen kutsun jäljennös;”

                              Viisuminhakijan nimen on oltava mainittu toimivaltaisen viranomaisen laatimassa kirjeessä, jossa vahvistetaan, että kyseinen henkilö kuuluu valtuuskuntaan, joka matkustaa toisen toisen osapuolen alueelle osallistuakseen viralliseen tapaamiseen. Hakijan nimeä ei tarvitse välttämättä mainita virallisessa kutsussa osallistua tapaamiseen, vaikka se saattaa olla tarpeen silloin, kun virallinen kutsu on osoitettu tietylle henkilölle.
                        Tämä määräys koskee virallisten valtuuskuntien jäseniä riippumatta siitä, minkä tyyppinen passi heillä on (virkapassi tai tavallinen passi).

                        ”c)

                        koululaiset, opiskelijat, jatko-opiskelijat ja heidän saattajinaan toimivat opettajat, jotka osallistuvat opinto- tai koulutustarkoituksessa tehtäville matkoille esimerkiksi vaihto-ohjelman tai muun opiskeluun liittyvän toiminnan puitteissa:

                                    —

                                    vastaanottajana toimivan yliopiston, oppilaitoksen tai koulun kirjallinen kutsu tai ilmoittautumistodistus tai sitä kurssia koskeva opiskelijakortti tai todistus, johon on tarkoitus osallistua;”

                              Todisteena matkan tarkoituksesta voidaan hyväksyä vain sen yliopiston, korkeakoulun, oppilaitoksen tai koulun antama opiskelijakortti, jossa hakijan on tarkoitus opiskella.

                        ”d)

                        lääketieteellisistä syistä maahan tulevat henkilöt ja tarvittavat saattajat:

                                    —

                                    hoitolaitoksen virallinen asiakirja, jossa vahvistetaan hoidon tarve kyseisessä laitoksessa ja saattajan tarpeellisuus, ja todistus riittävistä rahavaroista hoidon maksamiseksi.”

                              Hoitolaitoksen asiakirja, jossa vahvistetaan kolme mainittua tekijää (hoidon tarve kyseisessä laitoksessa, saattajan tarpeellisuus ja todistus riittävistä rahavaroista hoidon maksamiseksi), on toimitettava.

                        ”e)

                        toimittajat ja akkreditoidut henkilöt, jotka toimivat heidän saattajinaan työnsä vuoksi:

                                    —

                                    ammattialajärjestön antama todistus tai muu asiakirja, jossa todistetaan, että asianomainen henkilö on ammatiltaan toimittaja tai toimii saattajana työnsä vuoksi, ja työnantajan antama asiakirja, jossa todistetaan, että matkan tarkoituksena on toimittajan työn tekeminen tai siinä avustaminen;”

                              Freelance-toimittajat ja heidän avustajansa eivät kuulu tähän ryhmään.
                        Todistus tai muu asiakirja, jossa todistetaan, että viisuminhakija on ammatiltaan toimittaja tai toimii akkreditoituna saattaja työnsä vuoksi, ja työnantajan antama alkuperäinen asiakirja, jossa todistetaan, että matkan tarkoituksena on toimittajan työn tekeminen tai siinä avustaminen, on esitettävä.
                        Georgiassa ei tällä hetkellä ole media-alan ammatillisia yhdistyksiä, keskuksia, laitoksia, liittoja tai muita vastaavia organisaatioita, jotka ajaisivat toimittajien tai työnsä vuoksi heidän akkreditoituina saattajinaan toimivien henkilöiden etuja ja jotka voisivat myöntää todistuksia siitä, että asianomainen henkilö on ammatiltaan toimittaja tai toimii akkreditoituna saattajana työnsä vuoksi. Ennen kuin tällaisia organisaatioita perustetaan, konsulaatit voivat hyväksyä työnantajan antaman todistuksen ja toimittajien akkreditoinnin johonkin jäsenvaltioiden organisaatioon.

                        ”f)

                        kansainvälisten urheilutapahtumien osanottajat ja henkilöt, jotka toimivat heidän saattajinaan työnsä vuoksi:

                                    —

                                    vastaanottajana toimivan organisaation, toimivaltaisten viranomaisten taikka jäsenvaltion kansallisen urheiluliiton tai kansallisen olympiakomitean kirjallinen kutsu;”

                              Kansainvälisten urheilutapahtumien osalta saattajina toimivien henkilöiden luetteloon voidaan merkitä henkilöt, jotka toimivat urheilijoiden saattajina työnsä vuoksi; näitä ovat valmentajat, hierojat, managerit, lääkintähenkilöstö ja urheiluseuran johtajat. Kannattajia ei näin ollen pidetä saattajina.

                        ”g)

                        liikemiehet ja liikeorganisaatioiden edustajat:

                                    —

                                    vastaanottajana toimivan oikeushenkilön, yrityksen tai organisaation tai kyseisen oikeushenkilön tai yrityksen toimipisteen tai sivuliikkeen, jäsenvaltioiden keskus- tai paikallisviranomaisten tai jäsenvaltioiden alueella pidettävien kaupan ja teollisuuden alan messujen tai konferenssin tai symposiumin järjestelykomitean kirjallinen kutsu, jonka Georgian valtiollinen yritysrekisteri on vahvistanut;”

                              Kansallinen rekisterivirasto myöntää asiakirjan, jolla vahvistetaan kyseisten liikeorganisaatioiden olemassaolo.

                        ”h)

                        jäsenvaltioiden alueella järjestettäviin kansainvälisiin messuihin, konferensseihin, symposiumeihin, seminaareihin tai muihin vastaaviin tapahtumiin osallistuvat vapaiden ammattien harjoittajat:

                                    —

                                    vastaanottajana toimivan organisaation kirjallinen kutsu, jossa vahvistetaan kyseisen henkilön osallistuminen tapahtumaan;

                        i)

                        kansalaisjärjestöjen edustajat, jotka matkustavat osallistuakseen koulutukseen, seminaareihin ja konferensseihin esimerkiksi vaihto-ohjelmien puitteissa:

                                    —

                                    vastaanottajana toimivan organisaation kirjallinen kutsu, vahvistus siitä, että henkilö edustaa kansalaisjärjestöä, ja valtion viranomaisen kansallisen lainsäädännön mukaisesti antama rekisteritodistus kyseisen järjestön perustamisesta;”

                              Kansalaisjärjestön asiakirja, jossa vahvistetaan, että viisuminhakija edustaa kyseistä organisaatiota, on esitettävä.
                        Todistuksen kansalaisjärjestön perustamisesta antava Georgian toimivaltainen viranomainen on kansallinen rekisterivirasto.
                        Rekisteri, johon todistukset kansalaisjärjestön perustamisesta rekisteröidään, on kansallinen rekisterivirasto. Oikeusministeriö ja kansallinen rekisterivirasto kehittävät yhdessä paikallisten viranomaisten kanssa sähköistä kansalaisjärjestötietokantaa, joka on valmistuttuaan saatavilla oikeusministeriön verkkosivustolla https://enreg.reestri.gov.ge/main.php.
                        Kansalaisjärjestöjen jäsenet eivät kuulu sopimuksen soveltamisalaan.

                        ”j)

                        henkilöt, jotka osallistuvat tieteen, kulttuurin tai taiteen alan toimintaan tai yliopistojen järjestämiin tai muihin vaihto-ohjelmiin:

                                    —

                                    vastaanottajana toimivan organisaation kirjallinen kutsu osallistua mainittuun toimintaan;

                        k)

                        autonkuljettajat, jotka hoitavat kansainvälistä rahti- ja matkustajaliikennettä jäsenvaltioiden alueille ajoneuvoilla, jotka on rekisteröity Georgiassa:

                                    —

                                    Georgian kansainvälistä tieliikennettä harjoittavan kuljetusyhtiön tai tällaisten yhtiöiden kansallisen liiton laatima puoltokirje, jossa todetaan matkojen tarkoitus, kesto ja toistumistiheys;”

                              Tällä hetkellä Georgiassa on kaksi kuljetusyhtiöiden kansallista liittoa, joilla on toimivalta laatia puoltokirje ammattikuljettajille: Georgian International Road Carriers Association (GIRCA) ja Georgian Association of Carriers of Passengers by Road (GACPR). Kuljetusyhtiöt, jotka eivät kuulu näihin liittoihin, voivat esittää Georgian talous- ja kestävän kehityksen ministeriön maaliikenneviraston myöntämän puoltokirjeen. Hyvin tunnettujen kuljetusyhtiöiden kohdalla konsulaatit voivat hyväksyä puoltokirjeen kuljettajan työllistävältä georgialaiselta kuljetusyhtiöltä. Puoltokirjeessä on todettava matkojen tarkoitus, kesto ja toistumistiheys.

                        ”l)

                        ystävyyskaupunkien ja -kuntien järjestämien virallisten vaihto-ohjelmien osanottajat:

                                    —

                                    kyseisten kaupunkien tai kuntien johtajan tai pormestarin kirjallinen kutsu;”

                              Kaupungin tai kunnan johtaja tai pormestari, joka on toimivaltainen laatimaan kirjallisen kutsun, on isännöivän ystävyyskaupungin tai -kunnan johtaja tai pormestari. Tämä ryhmä kattaa ainoastaan virallisen ystävyyskaupunkitoiminnan.

                        ”m)

                        sotilas- ja siviilihautausmailla vierailevat henkilöt:

                                    —

                                    virallinen asiakirja, joka osoittaa, että hauta on edelleen olemassa, sekä todistus hakijan ja vainajan sukulaisuus- tai muusta suhteesta;”

                              Sopimuksessa ei täsmennetä, minkä maan viranomaisten olisi annettava edellä mainittu virallinen asiakirja: maan, jossa hautausmaa sijaitsee, vai sen henkilön asuinmaan, joka haluaa vierailla hautausmaalla. Olisi hyväksyttävä, että molempien maiden toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa tällaisen virallisen asiakirjan.
                        Viisuminhakijan on esitettävä edellä mainittu virallinen asiakirja, joka osoittaa, että hauta on edelleen olemassa, sekä todistus hakijan ja vainajan sukulaisuus- tai muusta suhteesta.
                        Sopimuksella ei luoda kirjallisen kutsun laativille luonnollisille henkilöille tai oikeushenkilöille uusia vastuuvelvollisuutta koskevia sääntöjä. Tällaisten kutsujen virheelliseen laatimiseen sovelletaan vastaavaa unionin lainsäädäntöä ja/tai kansallista lainsäädäntöä.

         2.2.2   Toistuvaisviisumien myöntäminen
         Tapauksissa, joissa viisuminhakijan on matkustettava usein jäsenvaltioiden alueelle, voidaan myöntää lyhytaikaisia viisumeja useita käyntejä varten, edellyttäen, että näiden käyntien kokonaiskesto on enintään 90 päivää 180 päivän jaksolla.
         Sopimuksen 5 artiklassa määrätään seuraavaa:

            ”1.   Jäsenvaltioiden diplomaattiset edustustot ja konsuliedustustot myöntävät enintään viisi vuotta voimassa olevia toistuvaisviisumeja seuraaviin ryhmiin kuuluville henkilöille:

                        a)

                        jäsenvaltioiden alueella laillisesti oleskelevien Georgian kansalaisten luona vierailevat puolisot ja alle 21-vuotiaat tai huollettavana olevat lapset (myös adoptiolapset) sekä vanhemmat siten, että viisumin voimassaoloaika on rajoitettu laillisen oleskelun voimassaoloaikaan;

                        b)

                        kansallisten ja alueellisten hallitusten jäsenet sekä perustuslakituomioistuinten ja ylimpien tuomioistuinten jäsenet, ellei heitä ole tällä sopimuksella vapautettu viisumipakosta tehtäviensä hoitamisen yhteydessä, siten, että viisumi on voimassa heidän toimikautensa ajan, jos se kestää alle viisi vuotta;

                        c)

                        virallisten valtuuskuntien pysyvät jäsenet, jotka osallistuvat Georgialle osoitetun virallisen kutsun perusteella säännöllisesti kokouksiin, kuulemisiin, neuvotteluihin tai vaihto-ohjelmiin tai tapahtumiin, joita hallitustenväliset organisaatiot järjestävät jäsenvaltioiden alueella.”

         Kun otetaan huomioon näihin ryhmiin kuuluvien henkilöiden ammattiasema tai sukulaisuussuhde Georgian kansalaiseen, joka oleskelee laillisesti jäsenvaltioiden alueella, heille on perusteltua myöntää toistuvaisviisumi, joka on voimassa enintään viisi vuotta tai jonka voimassaolo on rajattu toimikauden tai laillisen oleskelun kestoon, jos se on alle viisi vuotta.
         Sopimuksen 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden on esitettävä todisteet kutsun esittävän henkilön laillisesta oleskelusta.
         Sopimuksen 5 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden osalta olisi esitettävä vahvistus heidän ammatillisesta asemastaan ja toimikautensa pituudesta.
         Tätä määräystä ei sovelleta 5 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamisalaan kuuluviin henkilöihin, jos heidät on sopimuksen mukaan vapautettu viisumivelvollisuudesta, eli jos heillä on diplomaattipassi.
         Sopimuksen 5 artiklan 1 kohdan c alakohdan soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden on esitettävä todisteet pysyvästä asemastaan virallisen valtuuskunnan jäsenenä ja tarpeesta osallistua säännöllisesti kokouksiin, kuulemisiin, neuvotteluihin tai vaihto-ohjelmiin.

            ”2.   Jäsenvaltioiden diplomaattiset edustustot ja konsuliedustustot myöntävät enintään yhden vuoden voimassa olevia toistuvaisviisumeja seuraaviin ryhmiin kuuluville henkilöille edellyttäen, että heille on edellisen vuoden aikana myönnetty vähintään yksi viisumi ja että he ovat käyttäneet sitä kohdevaltion maahantuloa ja oleskelua koskevan lainsäädännön mukaisesti ja että heillä on perusteltu syy hakea toistuvaisviisumia:

                        a)

                        virallisten valtuuskuntien jäsenet, jotka osallistuvat virallisen kutsun perusteella säännöllisesti kokouksiin, kuulemisiin, neuvotteluihin tai vaihto-ohjelmiin tai tapahtumiin, joita hallitustenväliset organisaatiot järjestävät jäsenvaltioiden alueella;

                        b)

                        kansalaisjärjestöjen edustajat, jotka matkustavat säännöllisesti jäsenvaltioihin osallistuakseen koulutukseen, seminaareihin ja konferensseihin esimerkiksi vaihto-ohjelmien puitteissa;

                        c)

                        kansainvälisiin messuihin, konferensseihin, symposiumeihin, seminaareihin tai muihin vastaaviin tapahtumiin osallistuvat vapaiden ammattien harjoittajat, jotka matkustavat säännöllisesti jäsenvaltioihin;

                        d)

                        henkilöt, jotka osallistuvat tieteen, kulttuurin tai taiteen alan toimintaan tai yliopistojen järjestämiin tai muihin vaihto-ohjelmiin ja matkustavat säännöllisesti jäsenvaltioihin;

                        e)

                        opiskelijat ja jatko-opiskelijat, jotka matkustavat säännöllisesti opinto- tai koulutustarkoituksessa esimerkiksi vaihto-ohjelmien puitteissa;

                        f)

                        ystävyyskaupunkien tai -kuntien järjestämien virallisten vaihto-ohjelmien osanottajat;

                        g)

                        lääketieteellisistä syistä säännöllisesti vierailevat henkilöt ja tarvittavat saattajat;

                        h)

                        toimittajat ja akkreditoidut henkilöt, jotka toimivat heidän saattajinaan työnsä vuoksi;

                        i)

                        liikemiehet ja liikeyritysten edustajat, jotka matkustavat säännöllisesti jäsenvaltioihin;

                        j)

                        kansainvälisten urheilutapahtumien osanottajat ja henkilöt, jotka toimivat heidän saattajinaan työnsä vuoksi;

                        k)

                        autonkuljettajat, jotka hoitavat kansainvälistä rahti- ja matkustajaliikennettä jäsenvaltioiden alueelle Georgiassa rekisteröidyillä ajoneuvoilla.

                  3.   Jäsenvaltioiden diplomaattiset edustustot ja konsuliedustustot myöntävät vähintään kaksi ja enintään viisi vuotta voimassa olevia toistuvaisviisumeja tämän artiklan 2 kohdassa mainittuihin ryhmiin kuuluville henkilöille edellyttäen, että he ovat kahden edellisen vuoden aikana käyttäneet heille myönnettyä yhden vuoden toistuvaisviisumia vastaanottajana olevan jäsenvaltion maahantuloa ja oleskelua koskevan lainsäädännön mukaisesti ja että perusteet toistuvaisviisumin hakemiselle ovat edelleen voimassa.
            4.   Tämän artiklan 1–3 kohdassa tarkoitetut henkilöt voivat oleskella jäsenvaltioiden alueella yhteensä enintään 90 päivää 180 päivän kuluessa.”

         Yhden vuoden voimassa oleva toistuvaisviisumi myönnetään periaatteessa edellä mainittuihin ryhmiin kuuluville viisuminhakijoille edellyttäen, että viisuminhakijalle on edellisen vuoden (12 kuukauden) aikana myönnetty vähintään yksi viisumi ja että hän on käyttänyt sitä kohdejäsenvaltion tai kohdejäsenvaltioiden maahantuloa ja maassa oleskelua koskevan lainsäädännön mukaisesti (henkilö ei esimerkiksi ole ylittänyt sallittua oleskeluaikaa) ja että toistuvaisviisumin hakemiselle on perusteet. Tapauksissa, joissa ei ole perusteltua myöntää vuoden voimassa olevaa viisumia (esimerkiksi, jos vaihto-ohjelma on alle vuoden pituinen tai henkilön ei tarvitse matkustaa kokonaisen vuoden ajan), viisumin voimassaoloaika on alle vuoden edellyttäen, että viisumin myöntämisen muut edellytykset täyttyvät.
         Kahdesta viiteen vuoteen voimassa olevia toistuvaisviisumeja myönnetään sopimuksen 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin ryhmiin kuuluville viisuminhakijoille edellyttäen, että he ovat kahden edellisen vuoden (24 kuukauden) aikana käyttäneet heille myönnettyä yhden vuoden toistuvaisviisumia kohdejäsenvaltion tai kohdejäsenvaltioiden maahantuloa ja oleskelua koskevan lainsäädännön mukaisesti ja että syyt toistuvaisviisumin hakemiselle ovat edelleen voimassa. On huomattava, että kahdesta viiteen vuoteen voimassa oleva viisumi on myönnettävä ainoastaan, jos viisuminhakijalle on kahden edellisen vuoden aikana myönnetty kaksi yhden vuoden voimassa olevaa viisumia ja hän on käyttänyt näitä viisumeja kohdejäsenvaltion tai kohdejäsenvaltioiden maahantuloa ja oleskelua koskevan lainsäädännön mukaisesti. Jäsenvaltioiden diplomaattiset edustustot ja konsuliedustustot päättävät kunkin viisumihakemuksen arvioinnin perusteella näiden viisumien voimassaoloajan, joka siis voi olla kahdesta viiteen vuotta.
         Kun tarkastellaan edellytysten määritelmää sopimuksen 5 artiklan 2 kohdassa: ”edellyttäen, että … heillä on perusteltu syy hakea toistuvaisviisumia” ja sopimuksen 5 artiklan 3 kohdassa: ”edellyttäen, että … perusteet toistuvaisviisumin hakemiselle ovat edelleen voimassa”, sovelletaan viisumisäännöstössä säädettyjä perusteita toistuvaisviisumin myöntämiselle. Näin ollen asianomaisen henkilön on todistettava tarve matkustaa usein yhteen tai useampaan jäsenvaltioon esimerkiksi liikeasioissa.
         Toistuvaisviisumia ei ole pakko myöntää, ellei viisuminhakija ole käyttänyt aiempaa viisumiaan.
         2.2.3   Diplomaattipassien haltijat
         Sopimuksen 10 artiklassa määrätään seuraavaa:

            ”1.   Georgian tasavallan kansalaisilta, joilla on voimassa oleva diplomaattipassi, ei vaadita viisumia jäsenvaltioiden alueelle tuloa, alueelta poistumista tai alueen kauttakulkua varten.
            2.   Tämän artiklan 1 kohdassa mainitut henkilöt voivat oleskella jäsenvaltioiden alueella enintään 90 päivää 180 päivän kuluessa.”

         Sopimus ei kata menettelyjä, jotka koskevat diplomaattien sijoittamista jäsenvaltioihin. Siihen sovelletaan tavanomaista akkreditointimenettelyä.
         III.   ASIAKIRJOJEN TURVALLISUUTTA KOSKEVA YHTEISTYÖ
         Osapuolet sopivat sopimukseen liitetyssä yhteisessä julistuksessa, että sekakomitean olisi arvioitava osapuolten matkustusasiakirjojen turvallisuustason vaikutusta tämän sopimuksen toimintaan. Tätä varten osapuolet sitoutuvat ilmoittamaan toisilleen säännöllisesti toimenpiteistä, joita ne toteuttavat välttääkseen sen, että samalle ihmiselle myönnetään useita matkustusasiakirjoja, kehittääkseen matkustusasiakirjojen teknisiä turvaominaisuuksia sekä varmistaakseen matkustusasiakirjojen myöntämisen yksilöllisyyden.
         IV.   TILASTOTIEDOT
         Jotta sekakomitea voi seurata sopimuksen täytäntöönpanoa tehokkaasti, jäsenvaltioiden diplomaattisten edustustojen ja konsuliedustustojen pitäisi toimittaa komissiolle kuuden kuukauden välein tilastotietoja, jotka kuukausittain eriteltyinä koskevat mahdollisuuksien mukaan erityisesti seuraavia seikkoja:

                     —

                     myönnettyjen toistuvaisviisumien määrä;

                     —

                     maksutta myönnettyjen viisumien määrä.

               V.   EUROOPAN UNIONIN JULISTUS VIISUMIEN MYÖNTÄMISEN HELPOTTAMISESTA PERHEENJÄSENTEN OSALTA
         Vaikka sopimukseen ei sisälly oikeudellisesti sitovia oikeuksia ja velvoitteita, joilla helpotettaisiin laajemmin sellaisten Georgian kansalaisten liikkumista, jotka ovat laillisesti jäsenvaltioiden alueella oleskelevien Georgian kansalaisten perheenjäseniä, Euroopan unioni ottaa huomioon Georgian ehdotuksen määritellä laajemmin ne perheenjäsenet, joiden osalta viisumien myöntämistä olisi helpotettava, sekä tämän ryhmän liikkuvuuden yksinkertaistamisen merkityksen Georgialle.
         Jotta voitaisiin helpottaa useampien sellaisten henkilöiden liikkuvuutta, joilla on perhesiteitä (erityisesti sisaret ja veljet ja näiden lapset) jäsenvaltioiden alueella laillisesti oleskeleviin Georgian kansalaisiin, sopimuksen liitteenä olevassa julistuksessa kehotetaan jäsenvaltioiden konsuliedustustoja käyttämään täysimääräisesti hyväkseen voimassa olevia yhteisön säännöstöön sisältyviä mahdollisuuksia helpottaa viisumien myöntämistä tähän ryhmään kuuluville henkilöille, erityisesti yksinkertaistamalla hakijoilta pyydettyjä asiakirjatodisteita, vapauttamalla heidät käsittelymaksusta ja myöntämällä tarvittaessa toistuvaisviisumeja.

            (1)  Neuvoston asetus (EY) N:o 539/2001, annettu 15 päivänä maaliskuuta 2001, luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske (EYVL L 81, 21.3.2001, s. 1).

            (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 810/2009, annettu 13 päivänä heinäkuuta 2009, yhteisön viisumisäännöstön laatimisesta (viisumisäännöstö) (EUVL L 243, 15.9.2009, s. 1).

            (3)  Ks. myös kohta 1.7.

            (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/399, annettu 9 päivänä maaliskuuta 2016, henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta unionin säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) (EUVL L 77, 23.3.2016, s. 1).

            (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 610/2013, annettu 26 päivänä kesäkuuta 2013, henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta yhteisön säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 562/2006, Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen, neuvoston asetusten (EY) N:o 1683/95 ja (EY) N:o 539/2001 sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 767/2008 ja (EY) N:o 810/2009 muuttamisesta (EUVL L 182, 29.6.2013, s. 1).

            (6)  Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 565/2014/EU, annettu 15 päivänä toukokuuta 2014, yksinkertaistetun järjestelmän käyttöönotosta henkilötarkastuksissa ulkorajoilla siten, että Bulgaria, Kroatia, Kypros ja Romania hyväksyvät yksipuolisesti tietyt asiakirjat kansallisia viisumejaan vastaaviksi alueidensa läpi tapahtuvaa kauttakulkua varten tai 180 vuorokauden pituista ajanjaksoa kohden enintään 90 vuorokautta kestävää alueellaan oleskelua varten, sekä päätösten N:o 895/2006/EY ja N:o 582/2008/EY kumoamisesta (EUVL L 157, 27.5.2014, s. 23).

            (7)  EYVL L 239, 22.9.2000, s. 19.


Avis juridique important

|

32001D0913

2001/913/EY: Euroopan keskuspankin päätös, tehty 6 päivänä joulukuuta 2001, euroseteleiden liikkeeseenlaskusta (EKP/2001/15)

Virallinen lehti nro L 337 , 20/12/2001 s. 0052 - 0054

Euroopan keskuspankin päätös,tehty 6 päivänä joulukuuta 2001,euroseteleiden liikkeeseenlaskusta(EKP/2001/15)(2001/913/EY)EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen (jäljempänä "perustamissopimus") ja erityisesti sen 106 artiklan 1 kohdan sekä Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön (jäljempänä "perussääntö") ja erityisesti sen 16 artiklan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Perustamissopimuksen 106 artiklan 1 kohdan ja perussäännön 16 artiklan mukaan Euroopan keskuspankin (EKP) neuvostolla on yksinoikeus antaa lupa setelien liikkeeseen laskemiseen yhteisössä; näiden määräysten perusteella EKP ja kansalliset keskuspankit voivat laskea liikkeeseen seteleitä, jotka ovat ainoita laillisina maksuvälineinä kelpaavia seteleitä rahaliittoon osallistuvissa jäsenvaltioissa. Yhteisön oikeuden mukaan seteleiden liikkeeseenlaskijoita voi olla useita. EKP ja kansalliset keskuspankit laskevat eurosetelit liikkeeseen,(2) Euron käyttöönotosta 3 päivänä toukokuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 974/98(1) 10 artiklassa säädetään, että EKP ja kansalliset keskuspankit (jäljempänä "eurojärjestelmä") laskevat liikkeeseen euromääräiset setelit 1 päivästä tammikuuta 2002 lukien. Eurosetelit ovat samaa yhtenäisvaluuttaa, ja niitä koskee yksi yhteinen oikeudellinen sääntely,(3) Euroseteleiden liikkeeseen laskemiselle ei ole tarpeen asettaa määrällisiä tai muita rajoituksia, koska seteleiden fyysinen liikkeellepano tapahtuu kysynnän mukaan,(4) Euroseteleiden nimellisarvoista, selitelmistä, vaihtamisesta, käytöstä poistamisesta ja seteliaiheen käytöstä 30 päivänä elokuuta 2001 tehtyyn päätökseen EKP/2001/7(2), sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä EKP/2001/14(3), sisältyy euroseteleitä koskevia yhteisiä sääntöjä. EKP on ottanut käyttöön eurosetelejä koskevia yhteisiä teknisiä erittelyjä sekä laadunvalvontatoimenpiteitä varmistaakseen sen, että eurosetelit ovat näiden erittelyjen mukaisia. Tästä syystä kaikki eurosetelit ovat fyysiseltä ulkonäöltään ja laatutasoltaan samanlaisia eivätkä samanarvoiset setelit saa olla erotettavissa toisistaan,(5) Eurojärjestelmän jäsenten olisi otettava vastaan kaikki eurosetelit ja käsiteltävä niitä samalla tavoin riippumatta siitä, mikä taho on huolehtinut niiden fyysisestä liikkellepanosta. Näin ollen nykyistä käytäntöä, jonka mukaan kansallisten valuuttayksiköiden määräiset setelit palautetaan liikkeeseen laskeneeseen keskuspankkiin, ei sovelleta euroseteleihin. Euroseteleiden liikkeeseenlaskua koskeva järjestely perustuu periaatteeseen, jonka mukaan euroseteleitä ei palauteta liikkeeseenlaskijalle,(6) Perussäännön 29.1 artiklan mukaan jokaiselle Euroopan keskuspankkijärjestelmän jäsenelle annetaan painoarvo EKP:n pääoman merkitsemisen jakoperusteessa, sellaisena kuin se on määriteltynä kansallisten keskuspankkien prosenttiosuuksista EKP:n pääoman jakoperusteessa 1 päivänä joulukuuta 1998 tehdyllä päätöksellä EKP/1998/13(4); tämä painoarvo perustuu kunkin jäsenvaltion väkilukuun ja bruttokansantuotteeseen, ja sitä sovelletaan EKP:n pääoman osuuksien maksamiseen, kansallisten keskuspankkien valuuttavarantosaamisten siirtoihin EKP:lle, kansallisten keskuspankkien rahoitustulon jakamiseen ja EKP:n voittojen ja tappioiden jakamiseen,(7) Eurosetelit ovat laillinen maksuväline kaikissa rahaliittoon osallistuvissa jäsenvaltioissa, ne liikkuvat vapaasti euroalueella, eurojärjestelmän jäsenet voivat laskea ne uudelleen liikkeeseen ja niitä voidaan varastoida tai käyttää myös euroalueen ulkopuolella. Velat, jotka syntyvät liikkeeseen laskettavien euroseteleiden kokonaisarvon perusteella liikkeeseenlaskun yhteydessä, olisi tästä syystä kohdistettava eurojärjestelmän jäsenille objektiivisen perusteen mukaisesti. Asianmukainen peruste on kunkin kansallisen keskuspankin maksama osuus EKP:n pääomasta. Tämä osuus saadaan soveltamalla perussäännön 29.1 artiklassa tarkoitettua pääoman jakoperustetta suhteessa kansallisiin keskuspankkeihin. Koska tätä perustetta ei voida soveltaa EKP:hen, neuvosto päättää, minkä prosenttiosuuden euroseteleistä EKP laskee liikkeeseen,(8) Perussäännön 9.2 artiklassa ja 12.1 artiklassa vahvistetaan eurojärjestelmän toimintojen hajauttamisperiaate, joten kansallisten keskuspankkien tehtäväksi on annettava kaikkien, myös EKP:n liikkeeseen laskemien euroseteleiden fyysinen liikkellepano ja liikkeestä poistaminen. Tämän hajauttamisperiaatteen mukaisesti kansalliset keskuspankit hoitavat myös euroseteleiden fyysisen käsittelyn,(9) Koska seteleiden jakoperusteen mukaisesti kullekin kansalliselle keskuspankille kohdistettavien euroseteleiden arvo ja niiden euroseteleiden arvo, joita asianomainen kansallinen keskuspankki panee fyysisesti liikkeelle, eivät ole samat, syntyy eurojärjestelmän sisäisiä saldoja. Koska EKP ei hoida euroseteleiden fyysistä liikkeellepanoa, sillä pitäisi olla eurojärjestelmän sisäisiä saamisia kansallisilta keskuspankeilta liikkeeseen laskemiensa euroseteleiden osuutta vastaavasta arvosta. Näille eurojärjestelmän sisäisille saldoille maksettava korko vaikuttaa kansallisten keskuspankkien tulotilanteeseen, mistä syystä siitä määrätään rahaliittoon osallistuvien jäsenvaltioiden kansallisten keskuspankkien rahoitustulon jakamisesta tilikaudesta 2002 alkaen 6 päivänä joulukuuta 2001 tehdyllä päätöksellä EKP/2001/16(5) perussäännön 32 artiklan nojalla,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:1 artiklaMääritelmätTässä päätöksessä tarkoitetaan:a) "kansallisilla keskuspankeilla" Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti yhteisen rahan käyttöön ottaneiden jäsenvaltioiden kansallisia keskuspankkeja,b) "euroseteleillä" päätöksessä EKP/2001/7 yksilöityjen vaatimusten sekä neuvoston vahvistamien teknisten eritelmien mukaisia seteleitä,c) "merkityn pääoman jakoperusteella" prosenttimääriä, jotka saadaan soveltamalla kansallisiin keskuspankkeihin niiden painoarvoa perussäännön 29.1 artiklassa tarkoitetussa jakoperusteessa, siten kuin siitä määrätään päätöksessä EKP/1998/13,d) "seteleiden jakoperusteella" prosenttiosuuksia, jotka saadaan, kun otetaan huomioon EKP:n osuus euroseteleiden liikkeeseenlaskujen kokonaismäärästä ja sovelletaan merkityn pääoman jakoperustetta (lähimpään 0,0005 prosenttiyksikköön pyöristettynä) kansallisten keskuspankkien osuuteen tästä kokonaismäärästä. Tämän päätöksen liitteessä esitetään 1 päivänä tammikuuta 2002 sovellettava seteleiden jakoperuste.2 artiklaEuroseteleiden liikkeeseen laskeminenEKP ja kansalliset keskuspankit laskevat eurosetelit liikkeeseen.3 artiklaLiikkeeseenlaskijoiden velvoitteet1. Kansalliset keskuspankit huolehtivat kaikkien, myös EKP:n liikkeeseen laskemien euroseteleiden fyysisestä liikkeellepanosta ja liikkeestä poistamisesta sekä hoitavat kaikki euroseteleihin liittyvät fyysiset käsittelyt.2. Kansalliset keskuspankit ottavat esittäjän pyynnöstä vastaan kaikki eurosetelit vaihdettaviksi samanarvoisiin euroseteleihin tai tilinhaltijoiden osalta hyvittäviksi vastaanottavassa kansallisessa keskuspankissa oleville tileille.3. Kansalliset keskuspankit kohtelevat kaikkia vastaanottamiaan euroseteleitä velkoina ja käsittelevät niitä samalla tavoin.4. Kansalliset keskuspankit eivät siirrä vastaanottamiaan euroseteleitä muille kansallisille keskuspankeille vaan pitävät eurosetelit käytettävissään uutta liikkeeseenlaskua varten. Tästä poiketen ja EKP:n neuvoston antamien sääntöjen mukaisestia) vastaanottava kansallinen keskuspankki voi hävittää vaurioituneet, vahingoittuneet, kuluneet tai käytöstä poistetut eurosetelit,b) kansallisten keskuspankkien hallussa olevat eurosetelit voidaan logistisista syistä panna eurojärjestelmässä uudelleen liikkeelle isoissa erissä.4 artiklaEuroseteleiden kohdistaminen eurojärjestelmässä1. Liikkeeseen laskettujen euroseteleiden kokonaisarvo kohdistetaan eurojärjestelmän jäsenille seteleiden jakoperusteen mukaisesti.2. Kullekin kansalliselle keskuspankille seteleiden jakoperusteen mukaisesti kohdistettujen euroseteleiden arvon ja asianomaisen kansallisen keskuspankin fyysisesti liikkeelle panemien euroseteleiden arvon välinen erotus johtaa eurojärjestelmän sisäisten saldojen syntymiseen. EKP:llä on kansallisilta keskuspankeilta eurojärjestelmän sisäisiä saamisia, joiden määrä on suhteessa niiden osuuksiin merkityn pääoman jakoperusteesta ja joiden arvo vastaa sen liikkeeseen laskemien euroseteleiden arvoa.5 artiklaLoppumääräykset1. Tämä päätös tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2002.2. Tämä päätös julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tehty Frankfurt am Mainissa 6 päivänä joulukuuta 2001.EKP:n neuvoston puolestaWillem F. Duisenberg(1) EYVL L 139, 11.5.1998, s. 1.(2) EYVL L 233, 31.8.2001, s. 55.(3) Ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä.(4) EYVL L 125, 19.5.1999, s. 33.(5) Ks. tämän virallisen lehden sivu 55.LIITESETELEIDEN JAKOPERUSTE 1 PÄIVÄNÄ TAMMIKUUTA 2002>TAULUKON PAIKKA>


Avis juridique important

|

31994D0196

94/196/EY: Neuvoston päätös, tehty 29 päivänä maaliskuuta 1994, varajäsenen nimeämisestä alueiden komiteaan

Virallinen lehti nro L 092 , 09/04/1994 s. 0032 - 0032 Suomenk. erityispainos Alue 1 Nide 3 s. 0125  Ruotsink. erityispainos Alue 1 Nide 3 s. 0125

NEUVOSTON PÄÄTÖS,tehty 29 päivänä maaliskuuta 1994,varajäsenen nimeämisestä alueiden komiteaan (94/196/EY) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 198 a artiklan,ottaa huomioon jäsenten ja varajäsenten nimeämisestä alueiden komiteaan 26 päivänä tammikuuta 1994 alkavaksi ja 25 päivänä tammikuuta 1998 päättyväksi kaudeksi 26 päivänä tammikuuta 1994 tehdyn neuvoston päätöksen (),sekä katsoo, ettäkomiteassa on vapautunut yksi varajäsenen paikka Dr. Giancarlo Bologninin erottua, mistä on 10 päivänä maaliskuuta 1994 annettu tieto neuvostolle, jaottaa huomioon Italian hallituksen ehdotuksen,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:Ainoa artiklaNimetään Dr. Michele Di Puppo varajäseneksi alueiden komiteaan Dr. Giancarlo Bologninin tilalle tämän jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 25 päivään tammikuuta 1998.Tehty Brysselissä 29 päivänä maaliskuuta 1994.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaG. MORAITIS() EYVL N:o L 31, 4.2.1994, s. 29


title: 2014/267/EU: Neuvoston päätös, annettu 6 päivänä toukokuuta 2014 , ETA:n sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta yhteistyöstä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla tehdyn ETA-sopimuksen pöytäkirjan 31 muuttamiseen

text:
               13.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 138/98

         NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   annettu 6 päivänä toukokuuta 2014,
   ETA:n sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta yhteistyöstä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla tehdyn ETA-sopimuksen pöytäkirjan 31 muuttamiseen

      (2014/267/EU)

   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 173 artiklan 3 kohdan ja 182 artiklan 1 kohdan yhdessä 218 artiklan 9 kohdan kanssa,
   ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 28 päivänä marraskuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2894/94 (1) ja erityisesti sen 1 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Sopimus Euroopan talousalueesta (2), jäljempänä ’ETA-sopimus’, tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 1994.

               (2)

               ETA-sopimuksen 98 artiklan mukaan ETA:n sekakomitea voi päättää muuttaa muun muassa ETA-sopimuksen pöytäkirjaa 31.

               (3)

               ETA-sopimuksen pöytäkirja 31 sisältää määräyksiä ja järjestelyjä, jotka koskevat yhteistyötä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla.

               (4)

               On aiheellista laajentaa ETA-sopimuksen osapuolten välinen yhteistyö kattamaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1291/2013 (3).

               (5)

               On aiheellista laajentaa ETA-sopimuksen osapuolten välinen yhteistyö kattamaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1292/2013 (4).

               (6)

               ETA-sopimuksen pöytäkirja 31 olisi näin ollen muutettava tämän mukaisesti, jotta tätä laajennettua yhteistyötä voitaisiin tehdä 1 päivästä tammikuuta 2014.

               (7)

               ETA:n sekakomiteassa esitettävän unionin kannan olisi sen vuoksi perustuttava tähän päätökseen liitettyyn päätösluonnokseen,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   ETA:n sekakomiteassa Euroopan unionin puolesta esitettävä kanta yhteistyöstä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla tehdyn ETA-sopimuksen pöytäkirjan 31 ehdotettuun muuttamiseen perustuu tähän päätökseen liitettyyn ETA:n sekakomitean päätösluonnokseen.
   2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

      Tehty Brysselissä 6 päivänä toukokuuta 2014.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         G. STOURNARAS

      (1)  EYVL L 305, 30.11.1994, s. 6.

      (2)  EYVL L 1, 3.1.1994, s. 3.

      (3)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1291/2013, annettu 11 päivänä joulukuuta 2013, tutkimuksen ja innovoinnin puiteohjelmasta ”Horisontti 2020” (2014–2020) ja päätöksen N:o 1982/2006/EY kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 104).

      (4)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1292/2013, annettu 11 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan innovaatio- ja teknologiainstituutin perustamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 294/2008 muuttamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 174).

         LUONNOS

      ETA:N SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS N:o .../2014,
      annettu …,
      yhteistyöstä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla tehdyn ETA-sopimuksen pöytäkirjan 31 muuttamisesta
      ETA:N SEKAKOMITEA, joka
      ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’ETA-sopimus’, ja erityisesti sen 86 ja 98 artiklan,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  On aiheellista laajentaa ETA-sopimuksen osapuolten välinen yhteistyö kattamaan tutkimuksen ja innovoinnin puiteohjelmasta ”Horisontti 2020” (2014–2020) ja päätöksen N:o 1982/2006/EY kumoamisesta 11 päivänä joulukuuta 2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1291/2013 (1).

                  (2)

                  On aiheellista laajentaa ETA-sopimuksen osapuolten välinen yhteistyö kattamaan Euroopan innovaatio- ja teknologiainstituutin perustamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 294/2008 muuttamisesta 11 päivänä joulukuuta 2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1292/2013 (2).

                  (3)

                  ETA-sopimuksen pöytäkirja 31 olisi näin ollen muutettava tämän mukaisesti, jotta tätä laajennettua yhteistyötä voitaisiin tehdä 1 päivästä tammikuuta 2014,

            ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
      1 artikla
      Muutetaan ETA-sopimuksen pöytäkirjassa 31 oleva 1 artikla seuraavasti:

                  1)

                  Lisätään 5 kohtaan luetelmakohta seuraavasti:

                              ”–

                                 32013 R 1291: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1291/2013, annettu 11 päivänä joulukuuta 2013, tutkimuksen ja innovoinnin puiteohjelmasta ’Horisontti 2020’ (2014–2020) ja päätöksen N:o 1982/2006/EY kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 104).
                              Liechtenstein vapautetaan osallistumisesta tähän ohjelmaan ja sen rahoittamiseen.”

                  2)

                  Lisätään 11 kohdan a alakohtaan seuraava:
                  ”, sellaisena kuin se on muutettuna seuraavalla:

                              —

                                 32013 R 1292: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1292/2013, annettu 11 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan innovaatio- ja teknologiainstituutin perustamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 294/2008 muuttamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 174).”

                  3)

                  Poistetaan 11 kohdan b alakohta.

            2 artikla
      Tämä päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona viimeinen ETA-sopimuksen 103 artiklan 1 kohdan mukainen ilmoitus on tehty (3).
      Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014.
      3 artikla
      Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa.

         Tehty Brysselissä

               ETA:n sekakomitean puolesta

               Puheenjohtaja

               ETA:n sekakomitean sihteerit

         (1)  EUVL L 347, 20.12.2013, s. 104.

         (2)  EUVL L 347, 20.12.2013, s. 174.

         (3)  [Valtiosäännön asettamista vaatimuksista ei ole ilmoitettu.] [Valtiosäännön asettamista vaatimuksista on ilmoitettu.]


title: 2013/600/EU: Euroopan parlamentin päätös, annettu 17 päivänä huhtikuuta 2013 , vastuuvapauden myöntämisestä Euratomin hankintakeskuksen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2011

text:
               16.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 308/299

      EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖS,
   annettu 17 päivänä huhtikuuta 2013,
   vastuuvapauden myöntämisestä Euratomin hankintakeskuksen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2011
   (2013/600/EU)
   EUROOPAN PARLAMENTTI, joka

               —

               ottaa huomioon Euratomin hankintakeskuksen lopullisen tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 2011,

               —

               ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen Euratomin hankintakeskuksen tilinpäätöksestä varainhoitovuodelta 2011 sekä hankintakeskuksen vastaukset (1),

               —

               ottaa huomioon neuvoston 12. helmikuuta 2013 antaman suosituksen (05753/2013 – C7-0041/2013),

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 319 artiklan,

               —

               ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25. kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (2) ja erityisesti sen 185 artiklan,

               —

               ottaa huomioon unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25. lokakuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (3) ja erityisesti sen 208 artiklan,

               —

               ottaa huomioon Euratomin hankintakeskuksen perussäännöstä 12. helmikuuta 2008 tehdyn neuvoston päätöksen 2008/114/EY, Euratom (4) ja erityisesti sen 8 artiklan,

               —

               ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 185 artiklassa tarkoitettuja elimiä koskevasta varainhoidon puiteasetuksesta 19. marraskuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2343/2002 (5) ja erityisesti sen 94 artiklan,

               —

               ottaa huomioon työjärjestyksen 77 artiklan ja liitteen VI,

               —

               ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön (A7-0104/2013),

               1.

               myöntää Euratomin hankintakeskuksen pääjohtajalle vastuuvapauden hankintakeskuksen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2011;

               2.

               esittää huomautuksensa oheisessa päätöslauselmassa;

               3.

               kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen ja siihen erottamattomasti kuuluvan päätöslauselman Euratomin hankintakeskuksen pääjohtajalle, neuvostolle, komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle sekä huolehtimaan niiden julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä (L-sarja).

            Puhemies

         Martin SCHULZ

            Pääsihteeri

         Klaus WELLE

      (1)  EUVL C 388, 15.12.2012, s. 171.

      (2)  EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EUVL L 298, 26.10.2012, s. 1.

      (4)  EUVL L 41, 15.2.2008, s. 15.

      (5)  EYVL L 357, 31.12.2002, s. 72.

         EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖSLAUSELMA,
      annettu 17 päivänä huhtikuuta 2013,
      joka sisältää huomautukset, jotka ovat erottamaton osa päätöstä vastuuvapauden myöntämisestä Euratomin hankintakeskuksen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2011
      EUROOPAN PARLAMENTTI, joka

                  —

                  ottaa huomioon Euratomin hankintakeskuksen lopullisen tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 2011,

                  —

                  ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen Euratomin hankintakeskuksen tilinpäätöksestä varainhoitovuodelta 2011 sekä hankintakeskuksen vastaukset (1),

                  —

                  ottaa huomioon neuvoston 12. helmikuuta 2013 antaman suosituksen (05753/2013 – C7-0041/2013),

                  —

                  ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 319 artiklan,

                  —

                  ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25. kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (2) ja erityisesti sen 185 artiklan,

                  —

                  ottaa huomioon unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25. lokakuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (3) ja erityisesti sen 208 artiklan,

                  —

                  ottaa huomioon Euratomin hankintakeskuksen perussäännöstä 12. helmikuuta 2008 tehdyn neuvoston päätöksen 2008/114/EY, Euratom (4) ja erityisesti sen 8 artiklan,

                  —

                  ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 185 artiklassa tarkoitettuja elimiä koskevasta varainhoidon puiteasetuksesta 19. marraskuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2343/2002 (5) ja erityisesti sen 94 artiklan,

                  —

                  ottaa huomioon työjärjestyksen 77 artiklan ja liitteen VI,

                  —

                  ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön (A7-0104/2013),

                  A.

                  ottaa huomioon, että Euratomin hankintakeskus, jäljempänä ’hankintakeskus’, perustettiin Luxemburgissa vuonna 1958; ottaa huomioon, että hankintakeskukselle vahvistettiin uusi perussääntö päätöksellä 2008/114/EY ja siten hankintakeskuksesta tuli unionin erillisvirasto;

                  B.

                  ottaa huomioon, että tilintarkastustuomioistuin on todennut saaneensa kohtuullisen varmuuden siitä, että hankintakeskuksen varainhoitovuoden 2011 tilit ovat luotettavat ja tilien perustana olevat toimet ovat lailliset ja asianmukaiset,

                  1.

                  panee merkille, että hankintakeskus ei saanut vuonna 2011 lainkaan avustuksia toimintansa rahoittamiseen vaan komissio vastasi kaikista hankintakeskuksen menoista sen vuoden 2011 talousarvion toteuttamisen yhteydessä; toteaa, että tilanne on ollut tällainen siitä lähtien, kun hankintakeskuksesta tehtiin virasto vuonna 2008;

                  2.

                  toteaa, että hankintakeskuksella ei ollut omaa talousarviota, joten se kuului vuonna 2011 tosiasiassa komission yhteyteen, mikä on ristiriidassa sen perussäännön kanssa;

                  3.

                  panee kuitenkin merkille, että vuonna 2011 komissio antoi ehdotuksen oman budjettikohdan palauttamisesta Euratomin hankintakeskusta varten (32 01 06) ja myönsi sen vuoksi vuonna 2012 hankintakeskukselle 98 000 euron avustuksen; toteaa, että hankintakeskuksen kokonaisbudjetti vuodeksi 2012 oli 104 000 euroa (johon sisältyvät rahoitustulot); pitää tätä merkittävänä edistymisenä nykyisten ongelmien ratkaisemisessa;

                  4.

                  viittaa vastuuvapauden myöntämistä koskevaan päätökseen liittyvien muiden, luonteeltaan yleisten huomautusten osalta erillisvirastojen toiminnan tuloksellisuudesta, varainhoidosta ja sen valvonnasta 17. huhtikuuta 2013 antamaansa päätöslauselmaan (6).

         (1)  EUVL C 388, 15.12.2012, s. 171.

         (2)  EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

         (3)  EUVL L 298, 26.10.2012, s. 1.

         (4)  EUVL L 41, 15.2.2008, s. 15.

         (5)  EYVL L 357, 31.12.2002, s. 72.

         (6)  Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2013)0134 (katso tämän virallisen lehden sivu 374).


title: Neuvoston päätös (EU) 2016/409, annettu 14 päivänä maaliskuuta 2016, alueiden komitean yhden jäsenen ja yhden varajäsenen, joita Espanjan kuningaskunta on ehdottanut, nimeämisestä

text:
               19.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 74/38

         NEUVOSTON PÄÄTÖS (EU) 2016/409,
   annettu 14 päivänä maaliskuuta 2016,
   alueiden komitean yhden jäsenen ja yhden varajäsenen, joita Espanjan kuningaskunta on ehdottanut, nimeämisestä
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 305 artiklan,
   ottaa huomioon Espanjan hallituksen ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvosto hyväksyi 26 päivänä tammikuuta 2015, 5 päivänä helmikuuta 2015 ja 23 päivänä kesäkuuta 2015 päätökset (EU) 2015/116 (1), 2015/190 (2) ja 2015/994 (3) alueiden komitean jäsenten ja varajäsenten nimeämisestä 26 päivänä tammikuuta 2015 alkavaksi ja 25 päivänä tammikuuta 2020 päättyväksi kaudeksi.

               (2)

               Alueiden komiteassa on vapautunut jäsenen paikka Luisa Fernanda RUDÍ ÚBEDAn toimikauden päätyttyä,

               (3)

               Alueiden komiteassa on vapautunut varajäsenen paikka Roberto Pablo BERMÚDEZ DE CASTRO Y MURin toimikauden päätyttyä,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Nimetään alueiden komiteaan jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 25 päivään tammikuuta 2020:

               a)

               jäseneksi:

                           —

                           Sr. D. Francisco Javier LAMBÁN MONTAÑÉS, Presidente de Aragón,

                     ja

               b)

               varajäseneksi

                           —

                           Sr. D. Vicente GUILLÉN IZQUIERDO, Consejero de Presidencia del Gobierno de Aragón.

         2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä maaliskuuta 2016.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         M.H.P. VAN DAM

      (1)  Neuvoston päätös (EU) 2015/116, annettu 26 päivänä tammikuuta 2015, alueiden komitean jäsenten ja varajäsenten nimeämisestä 26 päivän tammikuuta 2015 ja 25 päivän tammikuuta 2020 väliseksi kaudeksi (EUVL L 20, 27.1.2015, s. 42).

      (2)  Neuvoston päätös (EU) 2015/190, annettu 5 päivänä helmikuuta 2015, alueiden komitean jäsenten ja varajäsenten nimeämisestä 26 päivän tammikuuta 2015 ja 25 päivän tammikuuta 2020 väliseksi kaudeksi (EUVL L 31, 7.2.2015, s. 25).

      (3)  Neuvoston päätös (EU) 2015/994, annettu 23 päivänä kesäkuuta 2015, alueiden komitean jäsenten ja varajäsenten nimeämisestä 26 päivän tammikuuta 2015 ja 25 päivän tammikuuta 2020 väliseksi kaudeksi (EUVL L 159, 25.6.2015, s. 70).