title: Komission päätös (EU) 2016/634, annettu 21 päivänä tammikuuta 2016, valtiontuesta SA.25338 (2014/C) (ex E 3/2008 ja ex CP 115/2004), jonka Alankomaat on toteuttanut – Julkisten yritysten vapauttaminen yhtiöverosta (tiedoksiannettu numerolla C(2016) 167) (Ainoastaan hollanninkielinen teksti on todistusvoimainen)ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               27.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 113/148

         KOMISSION PÄÄTÖS (EU) 2016/634,
   annettu 21 päivänä tammikuuta 2016,
   valtiontuesta SA.25338 (2014/C) (ex E 3/2008 ja ex CP 115/2004), jonka Alankomaat on toteuttanut – Julkisten yritysten vapauttaminen yhtiöverosta
   (tiedoksiannettu numerolla C(2016) 167)
   (Ainoastaan hollanninkielinen teksti on todistusvoimainen)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
   ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
   on edellä mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
   sekä katsoo seuraavaa:
   1.   MENETTELY

               (1)

               Komission yksiköt käynnistivät vuonna 1997 kyselytutkimuksen julkisiin yrityksiin jäsenvaltioissa sovellettavista erityisistä verosäännöistä. Vastauksena komission kyselyyn Alankomaiden viranomaiset antoivat 23 päivänä tammikuuta 1998 päivätyllä kirjeellä tietoa Alankomaiden yhtiöverolaista (Wet Vennootschapsbelasting 1969), jäljempänä ”vuoden 1969 yhtiöverolaki”.

               (2)

               Komission yksiköt aloittivat 2 päivänä heinäkuuta 2004 oma-aloitteisen menettelyn, joka kirjattiin rekisteriin numerolla CP 115/2004. Menettely koski alankomaalaisten julkisten yritysten vapauttamista yhtiöverosta Alankomaiden vuoden 1969 yhtiöverolain nojalla. Komissio pyysi lisätietoa 9 päivänä heinäkuuta 2004, 22 päivänä marraskuuta 2004, 29 päivänä kesäkuuta 2006 ja 2 päivänä heinäkuuta 2007. Alankomaiden viranomaiset vastasivat tietopyyntöihin 3 päivänä syyskuuta 2004, 4 päivänä huhtikuuta 2005, 26 päivänä syyskuuta 2006, 13 päivänä joulukuuta 2006, 22 päivänä tammikuuta 2007 ja 27 päivänä heinäkuuta 2007.

               (3)

               Komission yksiköt aloittivat 9 päivänä heinäkuuta 2008 päivätyllä kirjeellä, jäljempänä ”17 artiklan perusteella lähetetty kirje”, yhteistyömenettelyn, josta säädetään neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (2), jäljempänä ”menettelyasetus”, 17 artiklan 2 kohdassa. Ne ilmoittivat Alankomaiden viranomaisille komission alustavan kannan, jonka mukaan vuoden 1969 yhtiöverolaissa vahvistettu julkisten yritysten vapauttaminen yhtiöverosta vaikuttaa olevan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ”SEUT-sopimus”, 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, joka ei sovellu sisämarkkinoille. Ne pyysivät Alankomaiden viranomaisia esittämään huomautuksensa menettelyasetuksen 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

               (4)

               Toimitettuaan 17 artiklan perusteella lähetetyn kirjeen komissio vastaanotti syyskuussa 2010 kantelun, joka liittyi vuoden 1969 yhtiöverolaissa vahvistettuun julkisten yritysten vapauttamiseen yhtiöverosta. Kantelu koski alueellista lentoasemaa, joka on julkiseksi osakeyhtiöksi (NV) rekisteröity yksikkö ja kantelun mukaan vapautettu yhtiöverosta. Kantelijan mukaan lentoaseman tilanne oli oikeudellisesti ja tosiasiallisesti vastaava kuin asiassa Schiphol (3), minkä vuoksi lentoasema olisi pitänyt sisällyttää vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 7 momentissa olevaan verovelvollisten välillisten julkisten yritysten luetteloon. Komission yksiköt yhdistivät kantelun asiaan, jota käsiteltiin yhteistyömenettelyssä.

         EHDOTUS AIHEELLISIKSI TOIMENPITEIKSI

               (5)

               Komissio antoi 2 päivänä toukokuuta 2013 päätöksen, jossa se ehdotti menettelyasetuksen 18 artiklan nojalla aiheellisia toimenpiteitä. Toimenpiteiden tarkoituksena on lakkauttaa vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 1 momentin g kohdassa sekä 3 ja 7 momentissa vahvistettu julkisten yritysten vapauttaminen yhtiöverosta. Näin pyrittiin varmistamaan, että EU:n lainsäädännössä tarkoitettua taloudellista toimintaa harjoittaviin julkisiin yrityksiin sovelletaan samaa yhtiöverojärjestelmää kuin yksityisiin yrityksiin.

               (6)

               Alankomaiden viranomaisia pyydettiin ilmoittamaan komissiolle menettelyasetuksen 19 artiklan nojalla kirjallisesti kuukauden kuluessa, että ne hyväksyvät aiheellisia toimenpiteitä koskevan ehdotuksen ehdoitta ja yksiselitteisesti.

               (7)

               Alankomaiden viranomaiset ilmoittivat komissiolle 24 päivänä toukokuuta 2013 päivätyllä kirjeellä, että Alankomaiden hallitus aikoo parlamentin hyväksynnän saatuaan hyväksyä 18 kuukauden kuluessa lainsäädäntöä, jolla varmistetaan, että taloudellista toimintaa harjoittaviin julkisiin yrityksiin sovelletaan yhtiöveroa samoin kuin yksityisiin yrityksiin. Tämä lainsäädäntö tulee voimaan viimeistään seuraavana verovuonna. Käytännössä tämä tarkoittaa, että lainsäädäntö tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2015 ja sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2016 lähtien.

               (8)

               Komissio katsoi, että kirjeessä esitetty ilmaisu ei ollut ehdoton hyväksyntä, sillä siinä ilmoitettiin ainoastaan ehdollisesta aikomuksesta hyväksyä lainsäädäntöä.

               (9)

               Komissio kiinnitti huomiota hyväksynnän ehdolliseen luonteeseen 11 päivänä maaliskuuta 2014 päivätyllä kirjeellä ja pyysi Alankomaiden viranomaisia ilmoittamaan komission yksiköille kolmen viikon kuluessa kirjeen vastaanottamisesta, hyväksyykö Alankomaat aiheelliset toimenpiteet ehdoitta ja yksiselitteisesti. Alankomaat ei vastannut kirjeeseen.

         MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMINEN

               (10)

               Komissio ilmoitti Alankomaille 9 päivänä heinäkuuta 2014 päivätyllä kirjeellä, että se oli päättänyt aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisen valtiontukea koskevan menettelyn, jäljempänä ”menettelyn aloittamista koskeva päätös”.

               (11)

               Päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä
                   (4). Komissio pyysi asianomaisia esittämään huomautuksensa toimenpiteestä.

               (12)

               Komissio pidensi alkuperäistä määräaikaa 27 päivänä heinäkuuta 2014 ja vastaanotti Alankomailta huomautuksia 10 päivänä syyskuuta 2014 päivätyllä kirjeellä. Komissio vastaanotti myös asianomaisilta 19 päivänä syyskuuta 2014 päivätyllä kirjeellä yhteisiä huomautuksia, jotka se toimitti Alankomaille huomautusten esittämistä varten 3 päivänä lokakuuta 2014 päivätyllä kirjeellä. Alankomaiden viranomaiset esittivät huomautuksensa 3 päivänä marraskuuta 2014 päivätyllä kirjeellä.

         JULKISTEN YRITYSTEN YHTIÖVEROVELVOLLISUUDEN UUDISTAMISTA KOSKEVA LAINSÄÄDÄNTÖ

               (13)

               Alankomaiden viranomaiset aloittivat 14 päivänä huhtikuuta 2014 julkisen kuulemisen lainsäädäntöehdotuksen luonnoksesta, jolla oli määrä muuttaa vuoden 1969 yhtiöverolakia. Ehdotuksella pyrittiin uudistamaan julkisten yritysten yhtiöverovelvollisuutta ja luomaan siten yhtiöverolainsäädännöllä tasapuoliset toimintaedellytykset julkisille ja yksityisille yrityksille.

               (14)

               Lainsäädäntöehdotus toimitettiin Alankomaiden parlamentille 16 päivänä syyskuuta 2014. Parlamentin ylähuone hyväksyi ehdotuksen 26 päivänä toukokuuta 2015 ja uusi laki (Wet Modernisering Vpb-plicht overheidsondernemingen), jäljempänä ”vuoden 2015 yhtiöverolaki”, allekirjoitettiin 4 päivänä kesäkuuta 2015. Uudella lailla on tarkoitus velvoittaa julkiset yritykset maksamaan yhtiöveroa yksityisten yritysten tavoin, ja lain soveltaminen aloitetaan 1 päivänä tammikuuta 2016 tai sen jälkeen alkavana varainhoitovuonna. Alankomaiden viranomaiset eivät ilmoittaneet uudesta lainsäädännöstä komissiolle SEUT-sopimuksen 108 artiklan mukaisesti.

               (15)

               Vuoden 2015 yhtiöverolaissa säädetään kuitenkin tietyistä poikkeuksista:

                           a)

                           Lailla vapautetaan nimenomaisesti tietyt julkiset yritykset yhtiöverosta. Poikkeus koskee kuutta yritystä, jotka harjoittavat toimintaa alankomaalaisissa julkisissa merisatamissa, eli Groningen Seaports NV, Havenbedrijf Amsterdam NV, Havenbedrijf Rotterdam NV, Havenschap Moerdijk, NV Port of Den Helder ja Zeeland Seaports NV. Lisäksi yhtiöverosta vapautetaan elimet, joiden toiminta koostuu pääasiassa merisataman hallinnosta, kehittämisestä tai toiminnasta. Nämä alankomaalaiset merisatamat vapautetaan yhtiöverosta Alankomaiden viranomaisten kuninkaan määräyksellä (5) vahvistamaan päivämäärään saakka.

                           b)

                           Lailla vapautetaan yhtiöverosta myös opetus- tai tutkimusyksiköt, mikäli ne täyttävät tietyt edellytykset (6).

               (16)

               Komission yksiköt pitivät kokouksen Alankomaiden viranomaisten kanssa 27 päivänä elokuuta 2015. Alankomaiden viranomaiset esittivät 10 päivänä syyskuuta 2015 päivätyllä kirjeellä syitä, joiden perusteella alankomaalaisille julkisille merisatamille pitäisi myöntää yhtiöverovelvollisuutta koskeva siirtymäkausi.

               (17)

               Tässä päätöksessä ei käsitellä ainoastaan julkisten yritysten vapauttamista yhtiöverosta, jota kannettiin muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevan päätöksen aikana eli 9 päivänä heinäkuuta 2014. Päätöksessä otetaan lisäksi huomioon vuoden 2015 yhtiöverolailla tehdyt muutokset, jotka koskevat vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 1 momentin g kohdassa sekä 3 ja 7 momentissa vahvistettua alankomaalaisten julkisten yritysten vapauttamista yhtiöverosta. Tällä päätöksellä ei rajoiteta sellaisten vuoden 1969 yhtiöverolain muutosten arviointia, jotka eivät kuulu tämän tutkinnan piiriin. Päätöksessä ei erityisesti arvioida vuoden 1969 yhtiöverolain 5 ja 6 §:ssä vahvistettuja poikkeuksia ja niitä koskevia muutoksia. Päätöksessä käsitellään julkisten yritysten vapauttamista yhtiöverosta, jonka kantamisesta säädetään vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 1, 3 ja 7 momentissa (7).

         2.   TOIMENPITEEN KUVAUS

   2.1   Alankomaiden yhtiöverolaki

               (18)

               Alankomaissa toimivat yritykset velvoitetaan vuoden 1969 yhtiöverolain nojalla maksamaan yhtiöveroa.

               (19)

               Vuoden 1969 yhtiöverolailla sovellettiin yksityisiin ja julkisiin yrityksiin erilaista verojärjestelmää, ennen kuin lain 2 §:n 1 momentin g kohtaa sekä 3 ja 7 momenttia muutettiin uudella lailla. Yksityiset yritykset velvoitettiin maksamaan yhtiöveroa yleisen verojärjestelmän nojalla. Yritystoimintaa harjoittavat yksityisoikeudelliset oikeushenkilöt, kuten julkiset osakeyhtiöt (NV) ja yksityiset osakeyhtiöt (BV), olivat täysimääräisesti velvollisia maksamaan yhtiöveroa kokonaistulostaan. Säätiöt (stichtingen) ja yhdistykset (verenigingen) olivat velvollisia maksamaan yhtiöveroa siinä määrin, kuin ne harjoittavat yritystoimintaa (vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 1 momentin e kohta). Yritystoiminnan harjoittaminen (het drijven van een onderneming) määritellään vuoden 1969 yhtiöverolain 4 §:ssä toiminnaksi, jonka kautta syntyy kilpailua muiden yritysten kanssa.

               (20)

               Vuoden 2015 yhtiöverolailla pyritään poistamaan vapautus yhtiöverosta useimmilta julkisilta yrityksiltä tietyin edellytyksin. Uudella lailla muutetaan vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 1 momentin g kohtaa sekä 3 ja 7 momenttia siten, että julkiset yritykset velvoitetaan maksamaan veroa. Uusissa säännöksissä säilytetään kuitenkin merisatamien sekä tietyt edellytykset täyttävien oppi- ja tutkimuslaitosten vapauttaminen yhtiöverosta (ks. johdanto-osan 15 kappale).

         2.2   Vuoden 1969 yhtiöverolaissa säädetty julkisten yritysten vapauttaminen verosta

               (21)

               Julkisiin yrityksiin sovelletaan erityisiä yhtiöverosääntöjä, jotka vahvistetaan vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 1, 3 ja 7 momentissa (8).

               (22)

               Vuoden 1969 yhtiöverolaissa erotetaan toisistaan suorat ja välilliset julkiset yritykset. Suora julkinen yritys (direct overheidsbedrijf) on osa julkisoikeudellista oikeushenkilöä (publiekrechtelijke rechtspersoon). Suoria julkisia yrityksiä voivat ovat esimerkiksi kunnallinen rakennusyritys tai kunnallinen jätehuolto.

               (23)

               Välillinen julkinen yritys on julkisen elimen valvonnassa oleva yksityisoikeudellinen yhteisö (yleensä julkinen tai yksityinen osakeyhtiö tai säätiö). Julkinen yritys on välillinen silloin, kun a) yrityksen ainoat osakkeenomistajat ovat alankomaalaisia julkisia elimiä tai b) kun kyseessä on muu yksityisoikeudellinen yksikkö, jonka pääoma ei jakaudu osakkeisiin (säätiöt ja yhdistykset) ja jonka johdon nimittämisestä ja erottamisesta vastaavat yksinomaan julkiset elimet ja selvitystilassa yrityksen omaisuuserät merkitään yksinomaan julkisille elimille.

               (24)

               Vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 1 momentin g kohdan mukaan julkisoikeudellisille oikeushenkilöille kuuluvat yritykset (ondernemingen van publiekrechtelijke rechtspersonen) ovat velvollisia maksamaan yhtiöveroa vain, jos ne sisältyvät 2 §:n 3 momentin luetteloon. Tähän tyhjentävään luetteloon sisältyvät

                           a)

                           maatilat (landbouwbedrijven);

                           b)

                           teollisuusyritykset (nijverheidsbedrijven), paitsi jos ne yksinomaan tai lähes yksinomaan toimittavat vettä (9);

                           c)

                           kaivosyritykset;

                           d)

                           kaupalliset yritykset (handelsbedrijven), jotka eivät yksinomaan tai lähes yksinomaan välitä kiinteistöjä tai kiinteistöön liittyviä oikeuksia (10);

                           e)

                           kuljetusyritykset, lukuun ottamatta yrityksiä, jotka yksinomaan tai lähes yksinomaan kuljettavat matkustajia kunnan sisällä;

                           f)

                           asuntorahastot (bouwkassen).

               (25)

               Vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 3 momentissa olevaa yritysluetteloa ei ole käytännössä muutettu sen jälkeen, kun laki tuli voimaan vuonna 1969. Lakiin otettiin vuodesta 1956 sovelletut yhtiöverosäännöt. Luetteloon ei sisälly palveluja tarjoavia julkisia yrityksiä. Esimerkiksi jätehuollon, catering-palvelujen, kunnallisten luottolaitosten, satamien ja lentoasemien alalla toimivat julkiset yritykset sekä kasinotoimintaa varten perustettu rahasto Holland Casino on yhtiöverolain 2 §:n 1 momentin g kohdan nojalla vapautettu yhtiöverosta (11).

               (26)

               Suorat ja välilliset julkiset yritykset ovat velvollisia maksamaan yhtiöveroa vain, jos ne täyttävät vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 1 momentin g kohdan sekä 2 §:n 3 momentin edellytykset. Toisin sanoen sekä suorat että välilliset julkiset yritykset ovat yhtiöverovelvollisia vain silloin, jos ne sisältyvät vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 3 momentin luetteloon.

               (27)

               Lain 2 §:n 3 momentissa mainittujen välillisten julkisten yritysten lisäksi useat muut välilliset julkiset yritykset on velvoitettu tapauskohtaisesti maksamaan yhtiöveroa. Nämä yritykset luetellaan tyhjentävästi vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 7 momentissa ja koostuvat seuraavista:

                           a)

                           Nederlands Meetinstituut NV;

                           b)

                           NV Nederlands Inkoopcentrum (NIC);

                           c)

                           Stichting Exploitatie Nederlandse Staatsloterij;

                           d)

                           Koninklijke Nederlandse Munt NV;

                           e)

                           elimet, joiden osakkeenomistaja on energian jakelua koskevan lain (Wet energiedistributie) soveltamisalaan kuuluvan jakeluyrityksen omistava oikeushenkilö, ja elimet, jotka yhdessä tällaisen oikeushenkilön kanssa muodostavat siviililain (Burgerlijk Wetboek) 2 osan 24b §:ssä tarkoitetun ryhmän, siinä määrin kuin kyseinen elin harjoittaa toimintaa, jota osakkeenomistajana oleva oikeushenkilö ei itse voi harjoittaa energian jakelua koskevan lain 12 §:n 1 momentin nojalla, paitsi jos kyseinen elin yksinomaan tai lähes yksinomaan toimittaa vettä;

                           f)

                           elimet, jotka harjoittavat vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 3 momentin toisessa luetelmakohdassa tarkoitettua teollista toimintaa, lukuun ottamatta elimiä, jotka yksinomaan tai lähes yksinomaan toimittavat vettä;

                           g)

                           NOB Holding NV;

                           h)

                           NV Luchthaven Schiphol;

                           i)

                           NV KLIQ;

                           j)

                           NV Bank Nederlandse Gemeenten;

                           k)

                           Nederlandse Waterschapsbank NV;

                           l)

                           Fortis Bank (Nederland) NV;

                           m)

                           ASR Nederland NV;

                           n)

                           ABN AMRO Group NV;

                           o)

                           Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV;

                           p)

                           Ultra Centrifuge Nederland NV;

                           q)

                           SNS REAAL NV.

                     Lisäksi luetteloon sisältyvät elimet, joissa edellä mainitut yritykset ovat osakkeenomistajia, sekä elimet, joiden johdon nimittämisestä ja erottamisesta vastaavat edellä mainitut yritykset, lukuun ottamatta elimiä, jotka yksinomaan tai lähes yksinomaan toimittavat vettä.

               (28)

               Luetteloa on muutettu säännöllisin väliajoin ja siihen on lisätty tiettyjä välillisiä julkisia yrityksiä. Muutoin nämä välilliset julkiset yritykset eivät olisi velvollisia maksamaan yhtiöveroa, sillä ne eivät sisälly vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 3 momentin luetteloon. Muun muassa seuraavat yritykset on lisätty luetteloon:

                           a)

                           NOB Holding NV (1999);

                           b)

                           Weerbureau HWS BV (2002);

                           c)

                           Luchthaven Schiphol NV (2002) – lisätty sen jälkeen, kun komissio teki 3 päivänä heinäkuuta 2001 aiheellisia toimenpiteitä koskevan päätöksen asiassa E45/2000;

                           d)

                           KLIQ NV (2002);

                           e)

                           Bank Nederlands Gemeenten (2005);

                           f)

                           Nederlandse Waterschapsbank NV (2005);

                           g)

                           ABN AMRO Group NV ja SNS REAAL NV – lisätty yritysten kansallistamisen jälkeen.

               (29)

               Välilliset julkiset yritykset, jotka eivät sisälly vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 7 momentin luetteloon eivätkä kuulu 2 §:n 3 momentin soveltamisalaan, eivät ole yhtiöverovelvollisia. Tällaisia yrityksiä ovat esimerkiksi De Nederlandse Bank NV, Havenbedrijf Rotterdam NV, NV Luchthaven Maastricht, Twinning Holding BV, NV Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij, NV Industriebank LIOF, NV Brabantse Ontwikkelingsmaatschappij, Ontwikkelingsmaatschappij Oost Nederland NV ja Holland Casino (12).

         2.3   Vuoden 2015 yhtiöverolaissa säädetty julkisten yritysten vapauttaminen verosta

               (30)

               Vuoden 2015 yhtiöverolailla pyritään lähtökohtaisesti velvoittamaan julkiset yritykset maksamaan yhtiöveroa yksityisten yritysten tavoin. Lailla muutetaan erityisesti vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:ää ja velvoitetaan sellaiset julkisoikeudelliset oikeushenkilöt maksamaan yhtiöveroa, jotka harjoittavat yritystoimintaa tai ovat valtion yrityksiä.

               (31)

               Kuten johdanto-osan 15 kappaleessa on selitetty, vuoden 2015 yhtiöverolakiin sisältyy kuitenkin tiettyjä poikkeuksia:

                           a)

                           Vuoden 2015 yhtiöverolailla lisätään vuoden 1969 yhtiöverolakiin uusi 6c § . Säännöksellä säilytetään nimenomaisesti vapautus yhtiöverosta, joka koskee useita alankomaalaisia julkisia merisatamia ja elimiä, joiden toiminta koostuu pääasiassa merisataman hallinnosta, kehittämisestä tai toiminnasta, jos ne täyttävät tietyt edellytykset (13).

                           b)

                           Vuoden 2015 yhtiöverolailla lisätään vuoden 1969 yhtiöverolakiin myös uusi 6b § . Säännöksellä vapautetaan verosta opetus- ja tutkimusyksiköt, joiden opetus- tai tutkimuskustannukset katetaan julkisilla varoilla, lakisääteisillä yliopistomaksuilla tai korkeakoulutusta ja tieteellistä tutkimusta koskevan lain 7 §:n 3 momentin 2 kohdassa tarkoitetuilla yliopistomaksuilla, lukukausi- ja kurssimaksuja koskevan lain 3 §:ssä tarkoitetuilla lukukausimaksuilla, ulkomaisilla maksuilla, jotka vastaavat luonteeltaan ja tarkoitukseltaan yliopisto- ja lukukausimaksuja, tai yleishyödyllisten laitosten maksuilla, joista ei vaadita vastasuoritusta.

         3.   ASIANOMAISTEN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET

               (32)

               Komissio vastaanotti yhteisiä huomautuksia kuudelta asianomaiselta, jotka toimivat satamaoperaattoreina alankomaalaisissa merisatamissa: Groningen Seaports NV, Havenbedrijf Amsterdam NV, Havenbedrijf Rotterdam NV, Havenschap Moerdijk, Port of Den Helder NV ja Zeeland Seaports NV, jäljempänä ”asianomaiset merisatamat”.

               (33)

               Asianomaiset merisatamat väittävät, että menettelyn aloittamista koskeva päätös on sääntöjenvastainen, sillä Alankomaat hyväksyi aiheelliset toimenpiteet ehdoitta ja sitoutui hyväksymään 18 kuukauden kuluessa lainsäädäntöä, jolla varmistetaan, että julkiset yritykset velvoitetaan maksamaan yhtiöveroa yksityisten yritysten tavoin. Muodollisen tutkintamenettelyn aloittaminen edellyttää, että aiheellisia toimenpiteitä koskevaa komission ehdotusta ei hyväksytä, joten menettelyn aloittamista koskevaa päätöstä ei olisi pitänyt tehdä. Asianomaiset merisatamat esittävät lisäksi, että komissio ei ole esittänyt perusteita päätöksilleen, minkä vuoksi se on rikkonut unionin lainsäädännön perusperiaatetta, joka on koottu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohtaan.

               (34)

               Asianomaisten merisatamien mukaan alankomaalaiset merisatamat kilpailevat suoraan muiden eurooppalaisten merisatamien kanssa ja etenkin erimuotoista julkista tukea saavien Hampurin ja Le Havren välillä sijaitsevien satamien kanssa. Satamien verotusta Euroopassa koskevat komission tutkimukset ovat edenneet eri tahdissa ja alkaneet eri aikoina, mikä voi aiheuttaa kilpailuedun niiden jäsenvaltioiden satamille, joissa tutkinta on vasta alkuvaiheessa. Tämä ei vastaa yhdenvertaisen kohtelun periaatetta eikä kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltoa. Alankomaalaiset asianomaiset merisatamat ilmoittavat olevansa halukkaita noudattamaan valtiontukisääntöjä, mutta vain sillä ehdolla, että kaikille merisatamille taataan tasapuoliset toimintaedellytykset kaikkialla Euroopassa.

               (35)

               Asianomaisten merisatamien mukaan kaikkiin Alankomaissa sijaitseviin merisatamiin sovelletaan samalla tavalla voimassa olevaa Alankomaiden yhtiöverolainsäädäntöä. Sen vuoksi satamien vapauttaminen yhtiöverosta ei aiheuta valikoivaa etua, ei ole syrjivää eikä vääristä kilpailua kansallisella tasolla.

               (36)

               Asianomaisten merisatamien mukaan Hampurin ja Le Havren välillä sijaitseville eri satamille myönnetty julkinen tuki vaihtelee määrältään huomattavasti. Vapautus verosta ei johda alankomaalaisia merisatamia suosivaan kohteluun vaan asettaa ne korkeintaan hieman vähemmän epäedulliseen asemaan verrattuna muihin eurooppalaisiin merisatamiin. Sen vuoksi tässä päätöksessä käsitelty tai uuden lainsäädännön mukainen yhtiöverojärjestelmä ei vääristä kilpailua EU:n tasolla.

         4.   ALANKOMAIDEN HUOMAUTUKSET

               (37)

               Alankomaat toimitti huomautuksia 10 päivänä syyskuuta 2014 päivätyllä kirjeellä. Alankomaiden viranomaiset esittivät vain menettelyyn liittyviä argumentteja eivätkä kiinnittäneet huomiota menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esitetyn valtiontukiarvioinnin asiasisältöön. Alankomaat väittää, että maan viranomaiset ovat hyväksyneet aiheelliset toimenpiteet menettelyasetuksen 19 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

               (38)

               Alankomaiden mukaan menettelyasetuksessa ei nimenomaisesti vaadita, että aiheelliset toimenpiteet on hyväksyttävä ”ehdoitta” ja ”yksiselitteisesti”, eikä siinä kielletä parlamentin hyväksyntää koskevaa ehtoa. Riippumatta siitä, mainitaanko hyväksymiskirjeessä tällainen ehto, parlamentin on hyväksyttävä hallituksen esitys aiheellisista toimenpiteistä. Alankomaiden viranomaiset viittaavat Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan 2 kohtaan, jossa määrätään, että unioni kunnioittaa jäsenvaltioiden valtiosäännön rakenteita.

               (39)

               Alankomaiden viranomaisten mielestä komissio voi päätellä, että aiheellisia toimenpiteitä ei ole (tosiasiallisesti) hyväksytty, vasta sen jälkeen, kun hallitus on toimittanut lainsäädäntöluonnoksen parlamentille tai kun parlamentti hylkää luonnoksen. Vasta silloin muodollisen tutkintamenettelyn aloittamiselle voi olla perusteita. Alankomaiden viranomaiset esittävät, että näitä perusteita ei ollut 9 päivänä heinäkuuta 2014.

               (40)

               Alankomaiden viranomaisten mukaan komissio ei muodollisesti ilmoittanut, ettei se pitänyt Alankomaiden vastausta aiheellisten toimenpiteiden hyväksyntänä. Ne katsovat, että komission 11 päivänä maaliskuuta 2014 lähettämä kirje ei ole tässä menettelyssä tarkoitettu muodollinen kirje. Kirjeen on allekirjoittanut varapääjohtaja, ja se on osoitettu Alankomaiden valtiovarainministeriön verotuksesta vastaavalle varapääjohtajalle. Kirjettä ei lähetetty virallisesti pysyvän edustuston kautta vaan sähköpostitse.

               (41)

               Asiasisällöstä Alankomaiden viranomaiset toteavat, että niiden mielestä Euroopassa ei ole tällä hetkellä tavoiteltuja tasapuolisia toimintaedellytyksiä. Ne katsovat lisäksi, että alankomaalaisten merisatamien asema suhteessa naapurimaiden merisatamiin on erittäin tärkeä näkökohta.

               (42)

               Alankomaiden viranomaiset katsovat, että ne ovat hyväksyneet 2 päivänä toukokuuta 2013 ehdotetut aiheelliset toimenpiteet ja ryhtyneet tarvittaviin toimiin. Siten ne eivät pidä tarpeellisena tarkastella menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esitetyn komission arvioinnin asiasisältöä.

               (43)

               Asianomaisten huomautukset toimitettiin Alankomaille 3 päivänä lokakuuta 2014. Alankomaiden viranomaiset vastasivat 3 päivänä marraskuuta 2014 päivätyllä kirjeellä. Ne olivat asianomaisten merisatamien kanssa yhtä mieltä siitä, että Alankomaat on hyväksynyt aiheelliset toimenpiteet. Lisäksi ne tukivat asianomaisten merisatamien näkemystä siitä, että on olennaista taata satamille tasapuoliset toimintaedellytykset Euroopassa. Alankomaiden viranomaisten mukaan eurooppalaisilla satamilla ei tällä hetkellä ole tasapuolisia toimintaedellytyksiä. Ne eivät esittäneet huomautuksia valtiontukiarvioinnin asiasisältöön liittyvistä asianomaisten huomautuksista.

               (44)

               Alankomaat esitti 10 päivänä syyskuuta 2015 päivätyllä kirjeellä, että jos asianomaisia merisatamia koskevan yhtiöverovapautuksen jatkamista pidetään sisämarkkinoille soveltumattomana valtiontukena, toimenpiteen lakkauttamiselle olisi perusteltua myöntää siirtymäkausi. Se väitti, ettei alankomaalaisille julkisille merisatamille voida määrätä yhtiöverovelvoitetta 1 päivään tammikuuta 2016 mennessä. Alankomaat perusteli siirtymäkautta seuraavilla kolmella syyllä.

               (45)

               Ensinnäkin verotusta varten on vahvistettava asianomaisten merisatamien aloitustase, mikä olisi erittäin monimutkainen ja aikaa vievä prosessi. Kirjanpitoa varten taseessa kirjataan varat ja vastuut hankinta-arvoon, mutta verotusta varten ne on määritettävä käypään markkina-arvoon. Varojen ja vastuiden käyvän markkina-arvon määrittäminen on vaikeaa ja vie aikaa. Tämä johtuu siitä, että merisatamien varat ovat useimmiten ei-jälkimarkkinakelpoisia eriä, joihin liittyy eri oikeushenkilöiden välisiä monimutkaisia omistussuhteita ja käyttöoikeuksia. Omaisuuserien arvottaminen voi olla vaikeaa esimerkiksi laitureiden, teiden, vesistöjen, rautateiden, telakoiden, erityistarkoituksiin käytettyjen rakennusten tai ankkurijärjestelyjen kohdalla. Yhtiöveroa joutuvat tällä hetkellä maksamaan pienvenesatamat ja kalastussatamat. Näitä satamia ei kuitenkaan voida käyttää vertailun lähtökohtana, sillä niiden toiminta eroaa huomattavasti suurista merisatamista, jotka harjoittavat pääasiassa rahtikuljetuksen tai infrastruktuurin hallinnan kaltaista toimintaa.

               (46)

               Toiseksi Alankomaat esitti, että satamien taloudellisen ja muun kuin taloudellisen toiminnan ero ei ole selvä ja että komission olisi annettava lisäohjeistusta asiasta. Alankomaiden viranomaisten ja merisatamien on vaikeaa määrittää, mitkä satamatoiminnot olisi luokiteltava taloudelliseksi toiminnaksi ja mitkä toiminnot muuksi kuin taloudelliseksi toiminnaksi. Komissio ei ole noudattanut yhtenäistä linjaa eikä EU:n tasolla ole selvää, mitä satamatoimintoja pidetään taloudellisena toimintana ja mitä puolestaan yleistä etua koskevina tehtävinä.

               (47)

               Kolmanneksi Alankomaiden viranomaiset katsoivat, että komission olisi tärkeää varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset kilpaileville satamille. Alankomaiden viranomaisten mukaan eurooppalaisten merisatamien välillä ei ole tervettä kilpailua. Tämän vuoksi ne vaativat komissiota varmistamaan, että yhtiöverovelvollisuutta sovelletaan kaikkiin Euroopan satamiin tai ainakin niihin, jotka kilpailevat alankomaalaisten merisatamien kanssa.

               (48)

               Lopuksi Alankomaiden viranomaiset ehdottivat, että määräajan, jolloin alankomaalaisten merisatamien vapautus yhtiöverosta on lakkautettava kuninkaan määräyksellä, olisi oltava 1 päivänä tammikuuta 2017. Merisatamat olisivat velvollisia maksamaan yhtiöveroa 1 päivän tammikuuta 2017 jälkeen alkavan verovuoden ensimmäisestä päivästä lähtien. Käytännössä tämä tarkoittaisi, että alankomaalaiset merisatamat maksaisivat yhtiöveroa 1 päivästä tammikuuta 2018 alkaen.

         5.   MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT

               (49)

               Sekä Alankomaiden viranomaiset että kolmannet osapuolet esittivät, että komissiolla ei ollut perusteita aloittaa muodollista tutkintamenettelyä. Komissio on eri mieltä tästä näkemyksestä. Komissiolla oli oikeus, jopa velvollisuus, aloittaa muodollinen tutkintamenettely, sillä Alankomaat ei ollut hyväksynyt aiheellisia toimenpiteitä menettelyasetuksen 19 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja aiheellisia toimenpiteitä koskevassa päätöksessä esitettyjä kilpailua koskevia ongelmia ei ollut täysin poistettu.

               (50)

               Alankomaiden viranomaiset asettivat hyväksyntänsä ehdoksi parlamentin hyväksynnän, ja Alankomaiden viranomaisten 24 päivänä toukokuuta 2013 päivätyssä kirjeessä ilmoitettiin aikomuksesta eikä sitoumuksesta. Näin ollen kirje ei ollut menettelyasetuksen 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ehdoton ja yksiselitteinen hyväksyntä.

               (51)

               Menettelyasetuksen 19 artiklan 2 kohdassa säädetään, että jos asianomainen jäsenvaltio ei hyväksy ehdotettuja aiheellisia toimenpiteitä ja komissio – otettuaan huomioon asianomaisen jäsenvaltion esittämät perusteet – pitää näitä toimenpiteitä edelleen tarpeellisina, se aloittaa muodollisen tutkintamenettelyn.

               (52)

               Lisäksi lainsäädäntöehdotuksen luonnoksesta kävi selvästi ilmi, ettei Alankomaat aikonut lakkauttaa kaikkien julkisten yritysten vapautusta yhtiöverosta. Komissio epäili voimakkaasti, että Alankomaat ei saattaisi lainsäädäntöä täysimääräisesti valtiontukisääntöjen mukaiseksi.

               (53)

               Alankomaat esitti, että komissio ei ilmoittanut Alankomaille asianmukaisesti, ettei se pitänyt vastausta menettelyasetuksen 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna hyväksyntänä. Tämän osalta komissio kuitenkin huomauttaa, että sen 11 päivänä maaliskuuta 2014 päivätty kirje lähetettiin toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle, kyseinen viranomainen tosiasiallisesti vastaanotti kirjeen ja siitä keskusteltiin komission sekä Alankomaiden viranomaisten kesken. Alankomaat oli täysin tietoinen komission arvioinnista eikä voi turvautua pelkästään muodollisiin perusteisiin, jotka liittyvät kirjeessä merkittyyn vastaanottajaan.

               (54)

               Komissio aloitti muodollisen tutkinnan, sillä se epäili, että taloudellista toimintaa harjoittavien julkisten yritysten vapauttaminen yhtiöverosta voisi aiheuttaa niille edun suhteessa muihin yrityksiin, jotka ovat velvollisia maksamaan yhtiöveroa Alankomaissa. Julkiset ja yksityiset yritykset ovat Alankomaiden yhtiöverolainsäädännön päämäärän kannalta samanlaisessa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa, sillä lainsäädännön päämääränä on velvoittaa yritykset maksamaan voitoista veroa.

         6.   SEUT-SOPIMUKSEN 107 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETUN VALTIONTUEN OLEMASSAOLO

               (55)

               SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa todetaan, että jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

         6.1   Yritykset

               (56)

               Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ”yrityksen käsitteeseen kuuluvat kaikki taloudellista toimintaa harjoittavat yksiköt riippumatta niiden oikeudellisesta muodosta tai rahoitustavasta” (14). Kun on määriteltävä, onko jokin yksikkö yritys, sillä ei ole ratkaisevaa merkitystä, että yritys ei tavoittele voittoa (15). Taloudellista toimintaa on kaikki toiminta, jossa tavaroita tai palveluja tarjotaan tietyillä markkinoilla. Myös voittoa tavoittelemattomat yksiköt voivat tarjota tavaroita tai palveluja tietyillä markkinoilla (16).

               (57)

               Alankomaiden viranomaiset eivät ole kiistäneet sitä, että julkiset yritykset, mukaan lukien julkiset satamat, voivat tavanomaisten viranomaistehtäviensä lisäksi tarjota tavaroita ja palveluja markkinoilla. Alankomaiden viranomaiset ovat myöntäneet, että julkiset yritykset harjoittavat yhä enemmän taloudellista toimintaa. Lisäksi kolmannet osapuolet ovat nimenomaisesti myöntäneet, että satamatoiminnot ovat viime vuosina kehittyneet kokonaisvaltaiseksi taloudelliseksi toiminnaksi. Näin ollen taloudellista toimintaa harjoittavat julkiset yritykset voidaan luokitella SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuiksi yrityksiksi.

               (58)

               Oppi- ja tutkimuslaitoksia koskeva vapautus verosta vahvistetaan vuoden 1969 yhtiöverolain 6b §:ssä, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2015 yhtiöverolailla. Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan tiedonannon (17) 26–28 kohdassa todetaan tältä osin, että vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ”julkista koulutusta, joka järjestetään valtion rahoittaman ja valvoman kansallisen koulutusjärjestelmän puitteissa, voidaan pitää ei-taloudellisena toimintana”. Vaikka palvelusta voidaan periä maksua lukukausi- tai ilmoittautumismaksun muodossa, tämä ei muuta sen ei-taloudellista luonnetta. Yhtiöverolain 6b §:ssä vaaditaan selvästi, että opetus- tai tutkimuskustannukset on rahoitettava valtion varoista tai lakisääteisillä lukukausimaksuilla. Oppilaitoksia ei näin ollen voida luokitella SEUT-sopimuksen 107 artiklassa tarkoitetuiksi yrityksiksi, kun otetaan huomioon opetus- ja tutkimuspalvelujen ei-taloudellinen luonne.

               (59)

               Tutkimuslaitosten osalta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan tiedonannon 29 kohdassa todetaan, että yliopistoissa tehty tutkimus ja tutkimusorganisaatioiden ensisijaiset toiminnot eivät kuulu valtiontukisääntöjen piiriin.

         6.2   Valtion varojen käyttäminen

               (60)

               SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan toimenpiteen on oltava jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty. Verotulojen menetys vastaa verotustukiin käytettyjen valtion varojen määrää.

               (61)

               Kuten yhteisöjen tuomioistuin on katsonut asiassa Banco Exterior de España, sellainen toimenpide myönnetään valtion varoista SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaisesti, jolla viranomaiset vapauttavat tietyt yritykset verosta, vaikka toimenpiteeseen ei liittyisikään valtion varojen siirtoa, ja joka asettaa ne, joita verovapautus koskee, muita veronmaksajia suotuisampaan taloudelliseen asemaan (18).

               (62)

               Alankomaiden viranomaiset menettävät valtion varoihin kuuluvia tuloja vapauttamalla taloudellista toimintaa harjoittavat julkiset yritykset, mukaan lukien julkiset satamat, yhtiöverosta. Sen vuoksi komissio katsoo, että alankomaalaisten julkisten yritysten vapauttamiseen yhtiöverosta vuoden 1969 yhtiöverolain nojalla liittyy valtion varojen menetys, joten toimenpide johtuu valtiosta ja se myönnettiin valtion varoista. Vastaavasti tiettyjen alankomaalaisten merisatamien vapauttamiseen yhtiöverosta vuoden 2015 yhtiöverolain nojalla liittyy valtion varojen menetys, joten toimenpide johtuu valtiosta ja se myönnettiin valtion varoista. Alankomaiden viranomaiset tai kolmannet osapuolet eivät ole kiistäneet tätä.

         6.3   Edun olemassaolo

               (63)

               Toimenpiteen on myös aiheutettava taloudellinen etu vastaanottajalle. Edulla ei tarkoiteta ainoastaan positiivisia suorituksia vaan myös toimenpiteitä, jotka eri tavoin alentavat yritysten vastattavaksi tavallisesti kuuluvia kustannuksia (19).

               (64)

               Alankomaiden viranomaiset eivät ole kiistäneet sitä, että jatkamalla tiettyjen julkisten yritysten vapauttamista yhtiöverosta näille yrityksille myönnetään taloudellinen etu.

               (65)

               Vuoden 1969 yhtiöverolain nojalla julkiset yritykset vapautetaan lähtökohtaisesti yhtiöverosta, kun taas yksityiset yritykset ovat lähtökohtaisesti velvollisia maksamaan yhtiöveroa. Näin ollen taloudellista toimintaa harjoittavat julkiset yritykset saavat selkeän veroedun. Komissio huomauttaa, että uudessa vuoden 2015 yhtiöverolaissa säilytetään nimenomaisesti tiettyjä alankomaalaisia merisatamia koskeva vapautus yhtiöverosta ja jatketaan siten veroedun myöntämistä näille yrityksille. Verovapautuksella vähennetään kustannuksia, jotka tavallisesti kuuluisivat taloudellista toimintaa harjoittavan yrityksen toimintakustannuksiin. Näin ollen nämä julkiset yritykset saavat taloudellisen edun verrattuna Alankomaiden yhtiöveroa maksaviin yrityksiin, jotka eivät saa tätä veroetua.

         6.4   Kilpailun vääristyminen ja vaikutus kauppaan

               (66)

               SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan nojalla valtiontueksi katsotaan toimenpide, joka vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua. Tässä tapauksessa taloudellista toimintaa harjoittavat julkiset yritykset, jotka on vapautettu verosta, voivat osallistua unionin sisäiseen kauppaan. Julkiset merisatamat, jotka on edelleen vapautettu verosta vuoden 1969 yhtiöverolain nojalla – myös vuoden 2015 yhtiöverolailla tehtyjen muutosten jälkeen – ovat selvästi julkisia yrityksiä, jotka osallistuvat jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Näin ollen vuoden 1969 yhtiöverolaki, jolla julkiset yritykset vapautetaan verosta, vaikuttaa väistämättä jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua. Vastaavasti vuoden 2015 yhtiöverolaissa säilytetty asianomaisten merisatamien vapautus yhtiöverosta vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua.

               (67)

               Asianomaisten merisatamien mukaan tässä päätöksessä käsitelty tai uuden lainsäädännön mukainen yhtiöverojärjestelmä ei vääristä kilpailua EU:n tasolla. Ne väittävät, että Hampurin ja Le Havren välillä sijaitsevat merisatamat saavat erityyppistä julkista tukea. Sen vuoksi vapautus verosta ei niiden mukaan johda alankomaalaisia merisatamia suosivaan kohteluun vaan asettaa ne korkeintaan hieman vähemmän epäedulliseen asemaan verrattuna muihin eurooppalaisiin merisatamiin.

               (68)

               Komissio ei ole samaa mieltä kyseisten kolmansien osapuolten väitteestä. Valtion myöntämän toimenpiteen katsotaan vääristävän tai uhkaavan vääristää kilpailua, jos se on omiaan parantamaan vastaanottajan kilpailuasemaa verrattuna muihin yrityksiin, joiden kanssa se kilpailee (20). Näin ollen edellytys täyttyy, jos vastaanottaja voi tuen avulla säilyttää muita vahvemman kilpailuasemansa, jota sillä ei olisi ilman tukea. Vaikka jotkin eurooppalaiset merisatamat voivat saada valtiontukea, se ei tarkoita, ettei julkisten yritysten ja tarkemmin julkisten satamien vapauttaminen yhtiöverosta vääristä kilpailua.

         6.5   Tuen valikoivuus

               (69)

               Jotta toimenpidettä voitaisiin pitää valtiontukena, sen on oltava valikoiva (21) siten, että se suosii jotakin yritystä tai tuotannonalaa. Vakiintuneen oikeuskäytännön (22) mukaan toimenpiteen aineellista valikoivuutta on arvioitava kolmessa vaiheessa. Ensin on määritettävä asianomaisessa jäsenvaltiossa sovellettava yleinen tai ”normaali” verojärjestelmä (viitejärjestelmä). Tähän yleiseen eli ”normaaliin” verojärjestelmään verraten on tämän jälkeen selvitettävä, onko kyseisellä verotoimenpiteellä myönnetty etu mahdollisesti valikoiva. Tämä on tehtävä osoittamalla, että toimenpide poikkeaa mainitusta tavanomaisesta järjestelmästä siltä osin kuin sillä otetaan käyttöön erilainen kohtelu sellaisten toimijoiden välillä, jotka ovat verojärjestelmälle asetetun päämäärän kannalta toisiinsa verrattavissa olevassa tilanteessa tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen kannalta. Jos tällainen poikkeus on olemassa, on seuraavaksi tutkittava, johtuuko se kyseisen verojärjestelmän luonteesta tai yleisestä rakenteesta ja voidaanko se perustella järjestelmän luonteella tai yleisellä rakenteella. Tässä yhteydessä jäsenvaltion on osoitettava, että erilainen verokohtelu on suora seuraus jäsenvaltion verojärjestelmän perus- tai pääperiaatteista (23).

      Viitejärjestelmä

               (70)

               Tässä tapauksessa viitejärjestelmänä olisi pidettävä vuoden 1969 yhtiöverolaissa vahvistettua Alankomaiden yhtiöverojärjestelmää. Tämän lainsäädännön perusteella Alankomaihin sijoittautuneet yritykset ovat tavanomaisten sääntöjen mukaan velvollisia maksamaan voitoista yhtiöveroa.

               (71)

               Vuoden 2015 yhtiöverolaissa säädetyn asianomaisia merisatamia koskevan yhtiöverovapautuksen osalta viitejärjestelmänä olisi pidettävä vuoden 2015 yhtiöverolaissa vahvistettua Alankomaiden yhtiöverojärjestelmää. Myös tämän lainsäädännön perusteella Alankomaihin sijoittautuneet yritykset ovat tavanomaisten sääntöjen mukaan velvollisia maksamaan voitoista yhtiöveroa.

      Poikkeaminen viitejärjestelmästä

               (72)

               Vuoden 1969 yhtiöverolain mukaan julkiset yritykset on lähtökohtaisesti vapautettu yhtiöverosta, toisin kuin yksityiset yritykset. Julkiset yritykset ovat verovelvollisia vain, jos ne sisältyvät vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 3 tai 7 momentissa olevaan luetteloon.

               (73)

               Vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 3 momentin yritysluetteloa ei ole muutettu vuoden 1956 jälkeen. Luettelossa ei oteta huomioon sitä, että vuoden 1956 jälkeen niin suorat kuin välillisetkin julkiset yritykset ovat yhä enemmän tarjonneet tavaroita ja palveluja markkinoilla ja siten kilpailleet yhtiöveroa maksavien yksityisten yritysten kanssa. Vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 3 momentissa mainittujen verovelvollisten yritysten ja EU:n lainsäädännössä vahvistetun ”taloudellisen toiminnan” käsitteen välillä on erityisen selkeä ristiriita. Voimassa olevalla Alankomaiden lainsäädännöllä vapautetaan useat taloudellista toimintaa harjoittavat julkiset yritykset verosta, vaikka yhtiöverolainsäädännön päämäärän kannalta nämä yritykset ovat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti samassa tilanteessa kuin yksityisessä omistuksessa olevat yritykset.

               (74)

               Alankomaiden viranomaiset ovat tapauskohtaisesti velvoittaneet useita välillisiä julkisia yrityksiä maksamaan yhtiöveroa, mutta tämä ei poista nykyisten verojärjestelyjen valikoivaa luonnetta. Alankomaiden viranomaiset myöntävät, ettei tapauskohtaisella lähestymistavalla pystytä takaamaan, että kaikki taloudellista toimintaa harjoittavat julkiset yritykset velvoitetaan maksamaan yhtiöveroa. Voimassa olevalla lainsäädännöllä suositaan selvästi julkisia yrityksiä, jotka harjoittavat taloudellista toimintaa mutta eivät sisälly luetteloon.

               (75)

               Näin ollen suuri määrä taloudellista toimintaa harjoittavia julkisia yrityksiä on vapautettu yhtiöverosta. Komissio toteaa, että uuden lain nojalla jatketaan erityisesti asianomaisten merisatamien vapauttamista verosta. Tämä järjestely poikkeaa Alankomaissa sovellettavasta yleisestä yhtiöverojärjestelmästä ja antaa valikoivan edun taloudellista toimintaa harjoittaville julkisille yrityksille.

               (76)

               Vuoden 2015 yhtiöverolain mukaan julkiset yritykset ovat lähtökohtaisesti velvollisia maksamaan yhtiöveroa. Lainsäädännöllä vapautetaan kuitenkin tietyt julkiset merisatamat yhtiöverosta. Vuoden 2015 yhtiöverolailla vapautetaan asianomaiset merisatamat verosta, vaikka ne ovat yhtiöverolainsäädännön päämäärän kannalta tosiasiallisesti ja oikeudellisesti samassa asemassa kuin muut yksityisessä ja julkisessa omistuksessa olevat yritykset. Lainsäädännön päämääränä on velvoittaa yritykset maksamaan voitoista veroa.

               (77)

               Alankomaiden viranomaiset eivät ole kiistäneet sitä, että vapautus yhtiöverosta antaa valikoivan edun julkisille yrityksille. Asianomaiset merisatamat, jotka hyötyvät yhtiöverovapautuksen jatkamisesta, kuitenkin kiistävät valikoivan edun olemassaolon. Ne väittävät, että voimassa olevaa Alankomaiden yhtiöverolainsäädäntöä sovelletaan samalla tavalla kaikkiin Alankomaissa sijaitseviin merisatamiin. Näin ollen vapauttaminen yhtiöverosta ei aiheuta satamille valikoivaa etua.

               (78)

               Komissio on eri mieltä tästä väitteestä. EU:n valtiontukilainsäädännössä valikoivuutta on arvioitava vertaamalla yhden jäsenvaltion sisällä yrityksiä, jotka ovat kyseisen verolainsäädännön päämäärän kannalta tosiasiallisesti ja oikeudellisesti samassa tilanteessa. Yhtiöverosta vapautetut voittoa saavat yritykset, kuten asianomaiset merisatamat, hyötyvät selvästi valikoivasta edusta verrattuna samalla alalla ja muilla aloilla toimiviin yrityksiin. Yhtiöverolainsäädännön päämäärän kannalta nämä kaksi ryhmää ovat tosiasiallisesti ja oikeudellisesti samassa tilanteessa.

               (79)

               Satamien verotilanne vaihtelee joka tapauksessa jonkin verran eri jäsenvaltioissa, koska välitöntä verotusta ei ole yhdenmukaistettu. Eri jäsenvaltioissa sovelletaan esimerkiksi erilaisia yhtiöverokantoja. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltio ei voi perustella valtiontueksi katsottavien verovapautusten ylläpitämistä viittaamalla muihin jäsenvaltioihin, jotka voivat soveltaa vastaavia toimenpiteitä (24).

      Järjestelmän logiikkaan liittyvät perustelut

               (80)

               Koska komissio katsoo, että käsiteltävänä oleva verovapautus on ensi näkemältä valikoivaa, sen on määritettävä unionin tuomioistuinten oikeuskäytännön mukaisesti, voidaanko vapautusta perustella sen järjestelmän luonteella ja yleisellä rakenteella, johon se kuuluu. Toimenpide, jolla poiketaan yleisestä verojärjestelmästä, voi olla oikeutettu, mikäli kyseessä oleva jäsenvaltio voi osoittaa, että toimenpide on suora seuraus jäsenvaltion verojärjestelmän perus- tai pääperiaatteista.

               (81)

               Sen perusteella, että muissa jäsenvaltioissa myönnetään vastaavia vapautuksia julkisille yrityksille tai että EU:ssa ei ole tasapuolisia toimintaedellytyksiä, ei voida oikeuttaa sitä, että aiheellisia toimenpiteitä koskeva komission päätös jätetään julkisten merisatamien osalta panematta täytäntöön. EU:n valtiontukilainsäädännön mukaan yrityksiä, jotka ovat tietyn jäsenvaltion verojärjestelmän päämäärän kannalta oikeudellisesti ja tosiasiallisesti vastaavassa tilanteessa, on kohdeltava samalla tavalla kyseisessä jäsenvaltiossa. EU:n valtiontukilainsäädännön mukainen valikoivuuden arviointi perustuu siten yhden jäsenvaltion sisäiseen vertailuun (25). Satamien verotustilanne vaihtelee joka tapauksessa jonkin verran eri jäsenvaltioissa, koska välitöntä verotusta ei ole EU:n tasolla yhdenmukaistettu.

               (82)

               Alankomaiden viranomaiset eivät ole esittäneet perusteita, jotka oikeuttaisivat poikkeamisen Alankomaiden yhtiöverojärjestelmän logiikasta. Komissio ei ole myöskään pystynyt määrittämään tällaisia perusteita. Yhtiöverojärjestelmän logiikka perustuu voittojen verottamiseen. Taloudellista toimintaa harjoittavien julkisten yritysten, mukaan lukien julkiset merisatamat, kohtelu yksityisiä yrityksiä suotuisammin ei ole tämän logiikan mukaista.

         6.6   Päätelmät

               (83)

               Näin ollen komissio päättelee, että julkisten yritysten vapauttaminen yhtiöverosta vuoden 1969 yhtiöverolain nojalla johtaa taloudellista toimintaa harjoittavien julkisten ja yksityisten yritysten erilaiseen verokohteluun. Tämä eriarvoinen kohtelu johtuu siten valtiosta, ja se myönnettiin valtion varoista. Se antaa näille julkisille yrityksille valikoivan edun, jota ei voida perustella Alankomaiden yhtiöverojärjestelmän luonteella tai yleisellä rakenteella. Lisäksi suosiva kohtelu vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Julkisille yrityksille myönnetty vapautus verosta on siten SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea (26).

               (84)

               Komissio panee merkille, että vuoden 2015 yhtiöverolailla tehdyillä muutoksilla poistetaan vapautus yhtiöverosta 1 päivästä tammikuuta 2016 lähtien useimmilta alankomaalaisilta julkisilta yrityksiltä, jotka eivät olleet verovelvollisia vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 1 momentin g kohdan sekä 3 ja 7 momentin nojalla. Vuoden 2015 yhtiöverolailla säilytetään kuitenkin tiettyjä taloudellista toimintaa harjoittavia julkisia merisatamia koskeva vapautus yhtiöverosta. Tämä eriarvoinen kohtelu johtuu siten valtiosta ja se myönnettiin valtion varoista. Se antaa näille julkisille yrityksille valikoivan edun, jota ei voida perustella Alankomaiden yhtiöverojärjestelmän luonteella tai yleisellä rakenteella. Lisäksi suosiva kohtelu vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Asianomaisille merisatamille myönnetty vapautus verosta on siten SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

         7.   SOVELTUVUUS SISÄMARKKINOILLE

   7.1   SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 ja 3 kohta

               (85)

               Koska arvioinnin kohteena oleva järjestelmä on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, on tutkittava, soveltuuko se sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 ja 3 kohdassa vahvistettujen poikkeusten perusteella.

               (86)

               Alankomaiden viranomaiset eivät ole esittäneet syitä, joiden perusteella SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 ja 3 kohdan poikkeuksia voitaisiin soveltaa julkisten yritysten yleiseen vapauttamiseen yhtiöverosta.

               (87)

               Komissio katsoo, ettei yhtäkään SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan poikkeuksista voida soveltaa, sillä arvioinnin kohteena olevalla toimenpiteellä ei pyritä kohdassa lueteltuihin tavoitteisiin. Tarkemmin sanottuna arvioinnin kohteena oleva toimenpide ei vaikuta liittyvän yksittäisille kuluttajille myönnettävään sosiaaliseen tukeen, luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi myönnettävään tukeen tai tietyille Saksan liittotasavallan alueille myönnettävään tukeen.

               (88)

               SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa todetaan, että sisämarkkinoille soveltuvana voidaan pitää a) tukea kehityksen edistämiseen tietyillä alueilla, b) tukea tiettyjen Euroopan yhteistä etua koskevien tärkeiden hankkeiden edistämiseen, c) tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehittämiseen, d) tukea kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen ja e) muuta tukea, josta neuvosto päättää.

               (89)

               SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a–e alakohdan poikkeusten mahdollisesta soveltamisesta komissio toteaa, että alankomaalaisten julkisten yritysten vapautus verosta on toimintatukea, joka myönnetään riippumatta kyseisten yritysten päämääristä. Näin ollen komissio katsoo, että SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan poikkeuksia ei voida soveltaa yleisellä tasolla. Lisäksi Alankomaiden viranomaiset eivät ole antaneet tietoja, joiden perusteella näitä poikkeuksia voitaisiin soveltaa tietyissä erityistapauksissa. Edellä esitetyn perusteella komissio päättelee, ettei mitään SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan perusteita voida soveltaa.

         7.2   SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohta

               (90)

               SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 ja 3 kohdan perusteiden lisäksi tuki voi soveltua sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan perusteella. Tätä määräystä voidaan soveltaa, jos valtio on uskonut tuensaajalle yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisen.

               (91)

               Alankomaiden viranomaisten toimittamien tietojen perusteella ei voida päätellä, että (tiettyjen) julkisten yritysten vapautus yhtiöverosta olisi oikeutettu SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan nojalla. Komissio toteaa tässä yhteydessä, että arvioinnin kohteena olevassa asiassa alankomaalaiset julkiset yritykset vapautetaan yhtiöverosta joka tapauksessa riippumatta kyseisten yritysten päämääristä. Alankomaiden viranomaiset eivät myöskään ole antaneet tietoja, joiden perusteella SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohtaa voitaisiin soveltaa erityistapauksiin. Näin ollen komissio päättelee, että SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohtaa ei voida soveltaa.

         8.   ASIANOMAISIA MERISATAMIA KOSKEVA SIIRTYMÄKAUSI

               (92)

               Kun komissio tekee lopullisen päätöksen voimassa olevasta valtiontuesta ja toteaa, ettei tuki sovellu sisämarkkinoille, toimenpide on lakkautettava tai sitä on muutettava mahdollisimman nopeasti. Menettelyn tässä vaiheessa jäsenvaltioille ei lähtökohtaisesti pitäisi myöntää siirtymäkautta. Arvioinnin kohteena olevaan tapaukseen ei liity poikkeuksellisia olosuhteita, jotka voisivat oikeuttaa siirtymäkauden. Alankomaiden esittämiä syitä ei voida pitää poikkeuksellisina olosuhteina.

               (93)

               Alankomaiden mukaan taloudellisen ja ei-taloudellisen toiminnan välinen ero ei ole satamien osalta riittävän selkeä. Komissio toteaa kuitenkin, että myös muiden julkisten yritysten kuin satamien on määritettävä, mikä on taloudellista toimintaa ja mikä yleistä etua koskeva tehtävä, eikä tässä yhteydessä ole myönnetty siirtymäkautta. Lisäksi komissio on antanut jo yli 20 satamia koskevaa päätöstä, ja näissä päätöksissä annetaan riittävästi ohjeistusta tilanteista, joissa sataman toiminta on luonteeltaan taloudellista (27).

               (94)

               Siirtymäkauden perusteeksi ei myöskään riitä tarve varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset EU:ssa. Kuten edellä johdanto-osan 82 kappaleessa on selitetty, valtiontuen kannalta julkisten satamien vapauttamista verosta ei voida oikeuttaa sen perusteella, että muissa jäsenvaltioissa on käytössä vastaavia toimenpiteitä tai että EU:ssa ei ole tasapuolisia toimintaedellytyksiä. Julkisten satamien verotustilanne vaihtelee jonkin verran eri jäsenvaltioissa, koska välitöntä verotusta ei ole EU:n tasolla yhdenmukaistettu. Sen vuoksi julkisten satamien verotuksen muissa jäsenvaltioissa ei pitäisi vaikuttaa 2 päivänä toukokuuta 2013 annetussa komission päätöksessä esitettyjen aiheellisten toimenpiteiden täytäntöönpanoon.

               (95)

               Alankomaat esitti, että satamien velvoittaminen maksamaan yhtiöveroa voi olla monimutkainen ja aikaa vievä prosessi. Tämän osalta komissio toteaa, että satamien erityispiirteet eivät vaikuta eroavan merkittävästi lentoasemista ja että Schipholin lentoasema velvoitettiin maksamaan yhtiöveroa kuusi kuukautta sen jälkeen, kun komissio oli antanut aiheellisia toimenpiteitä koskevan päätöksen (28). Siinä määrin kuin satamien omaisuuserien erityispiirteet ja näitä omistuksia koskevat omistusrakenteet vaikeuttavat aloitustaseen vahvistamista verotusta varten, näistä näkökohdista voitaisiin keskustella veroviranomaisten kanssa myös sen jälkeen, kun yksiköt on velvoitettu maksamaan veroa. Kun otetaan huomioon, että kyseisten alankomaalaisten merisatamien seuraava verovuosi alkaa 1 päivänä tammikuuta 2017, niillä on hyvin aikaa valmistautua uuteen tilanteeseen. Näin ollen komissio katsoo, että Alankomaiden esittämät perustelut hallinnollisesta toteutettavuudesta eivät riitä perusteeksi asianomaisten merisatamien siirtymäkaudelle.

         9.   VOIMASSA OLEVA TUKI

               (96)

               Koska komissio katsoi, että julkisten yritysten vapauttaminen yhtiöverosta on sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea, sen on määritettävä, ovatko toimenpiteet uutta vai voimassa olevaa tukea.

               (97)

               Menettelyasetuksen 1 artiklan b alakohdan mukaan voimassa olevalla tuella tarkoitetaan toimenpidettä, joka on otettu käyttöön ennen EY:n perustamissopimuksen voimaantuloa Alankomaissa, joka on aikaisemmin hyväksytty, joka voidaan menettelyasetuksen 15 artiklan nojalla katsoa voimassa olevaksi tueksi tai joka ei käyttöönottohetkellä vielä ollut tukea mutta on muuttunut sellaiseksi sisämarkkinoiden kehityksen johdosta. Jos tuki ei täytä voimassa olevan tuen määritelmää, sitä pidetään menettelyasetuksen 1 artiklan c alakohdan mukaisesti uutena tukena.

               (98)

               Alankomaiden viranomaiset ovat esittäneet, että jos vuoden 1969 yhtiöverolain mukaista yritysten vapautusta verosta pidetään tukena, se on voimassa olevaa tukea.

               (99)

               Komissio tukee tätä kantaa. Alankomaiden viranomaisten toimittamien tietojen perusteella julkisten yritysten vapauttaminen verosta vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 1 momentin g kohdan ja 3 momentin nojalla oli olennaisilta osilta voimassa jo ennen EY:n perustamissopimuksen voimaantuloa Alankomaissa. Vuonna 1969 voimaan tulleeseen yhtiöverolakiin otettiin jo vuoden 1956 verolaissa (eli ennen EY:n perustamissopimuksen voimaantuloa) asetetut säännökset, eikä uusista poikkeuksista säädetty myöhemmin.

               (100)

               Vuoden 2015 yhtiöverolailla poistettiin vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 1 momentin g kohdassa sekä 3 ja 7 momentissa vahvistettu julkisten yritysten vapautus yhtiöverosta 1 päivästä tammikuuta 2016 lähtien, mutta siinä säilytettiin nimenomaisesti tiettyjen alankomaalaisten julkisten merisatamien vapautus yhtiöverosta. Komissio toteaa, että näiden julkisten yritysten osalta uudella lainsäädännöllä ei ole muutettu perustavasti voimassa olevaa vapautusta yhtiöverosta. Lainsäädännöllä ei ole otettu käyttöön uusia tukiosuuksia eikä lisätty tuensaajien määrää. Näin ollen komissio päättelee, että asianomaisia merisatamia koskevan vapautus yhtiöverosta on säilyttänyt luonteensa voimassa olevana tukena.

         10.   PÄÄTELMÄT

               (101)

               Tiettyjen alankomaalaisten julkisten merisatamien vapauttaminen yhtiöverosta on sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea.

               (102)

               Komissio panee merkille, että uudella vuoden 2015 yhtiöverolailla muutetaan vuoden 1969 yhtiöverolakia ja poistetaan julkisten yritysten vapautus yhtiöverosta 1 päivästä tammikuuta 2016 lähtien.

               (103)

               Vuoden 2015 yhtiöverolaissa säilytetään tiettyjen alankomaalaisten julkisten merisatamien vapautus yhtiöverosta. Alankomaiden on poistettava tämä poikkeus kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta, ja näin muutettua yhtiöverojärjestelmää on sovellettava viimeistään tämän päätöksen hyväksymistä seuraavasta verovuodesta lähtien,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Yritysten Groningen Seaports NV, Havenbedrijf Amsterdam NV, Havenbedrijf Rotterdam NV, Havenschap Moerdijk, NV Port of Den Helder ja Zeeland Seaports NV vapauttaminen yhtiöverosta siinä määrin, kuin kyse on asianomaisten merisatamien taloudellisesta toiminnasta, on valtiontukea eikä sovellu sisämarkkinoille.
   2 artikla
   Alankomaiden on kumottava 1 artiklassa tarkoitettu merisatamien vapautus yhtiöverosta kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta, ja näin muutettua yhtiöverojärjestelmää on sovellettava viimeistään tämän päätöksen hyväksymistä seuraavasta verovuodesta lähtien.
   3 artikla
   Alankomaiden on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta päätöksen noudattamiseksi toteuttamistaan toimenpiteistä.
   4 artikla
   Tämä päätös on osoitettu Alankomaiden kuningaskunnalle.

      Tehty Brysselissä 21 päivänä tammikuuta 2016.

            Komission puolesta

         Margrethe VESTAGER

            Komission jäsen

      (1)  EUVL C 280, 22.8.2014, s. 68.

      (2)  Neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999, annettu 22 päivänä maaliskuuta 1999, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1). Asetus (EY) N:o 659/1999 kumottiin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13 päivänä kesäkuuta 2015 annetulla neuvoston asetuksella (EU) 2015/1589 (EUVL L 248, 24.9.2015, s. 9), joka tuli voimaan 14 päivänä lokakuuta 2015. Kaikki tämän menettelyn vaiheet toteutettiin asetuksen (EY) N:o 659/1999 nojalla.

      (3)  Ks. komission päätös, tehty 3 päivänä heinäkuuta 2001, asiassa SA.16035 (ex E 45/2000) (EUVL C 37, 11.2.2004, s. 13). Komissio katsoi, että julkisessa omistuksessa olevan Schiphol-ryhmän vapauttaminen yhtiöverosta oli voimassa olevaa tukea.

      (4)  Ks. alaviite 1.

      (5)  Vuoden 2015 yhtiöverolain I D § (jolla lisätään uusi 6c §), II § ja VIII §:n 2 momentti.

      (6)  Vuoden 2015 yhtiöverolain I D § (jolla lisätään uusi 6b §). Uudessa 6b §:ssä säädetään myös sellaisia opetussairaaloita koskevasta vapautuksesta, jotka harjoittavat korkeakoulutusta ja tieteellistä tutkimusta koskevan lain 1.4 §:n 1 momentissa tarkoitettua toimintaa. Verovapautuksen tarkoituksena on luoda tasapuoliset toimintaedellytykset julkisille ja yksityisille sairaaloille. Se liittyy vuoden 1969 yhtiöverolain 5 §:ssä vahvistettuun poikkeukseen, joka ei kuulu tämän menettelyn piiriin ja jota ei sen vuoksi käsitellä tässä päätöksessä. Tällä päätöksellä ei rajoiteta vuoden 2015 yhtiöverolaissa vahvistetun opetussairaaloiden verovapautuksen arviointia.

      (7)  Ks. aiheellisia toimenpiteitä koskevan päätöksen osalta alaviite 6 ja menettelyn aloittamista koskevan päätöksen osalta alaviite 2.

      (8)  Vuoden 1969 yhtiöverolain 5 ja 6 §:llä sekä vuoden 1971 täytäntöönpanomääräyksellä (Uitvoeringsbesluit Vennootschapsbelasting 1971) vapautetaan yhtiöverosta tietyt elimet, joilla on sosiaalinen päämäärä tai jotka eivät tavoittele voittoa tai tavoittelevat vain rajallista voittoa. Näitä elimiä ovat sairaalat, vanhustenhuolto, hautajaispalvelut ja kirjastot. Kuten komissio totesi 17 artiklan perusteella lähetetyssä kirjeessä, EU:n kilpailulainsäädännön mukaan voiton tavoittelu ei ole kriteeri, jonka perusteella voidaan määrittää, onko jokin yksikkö yritys, ja että vuoden 1969 yhtiöverolain 5 ja 6 §:n poikkeukset saattavat tietyissä tapauksissa olla myös valtiontukea. Näitä säännöksiä ei kuitenkaan käsitellä tarkemmin tässä päätöksessä, jossa keskitytään vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 1, 3 ja 7 momentissa säädettyyn julkisten yritysten vapauttamiseen yhtiöverosta.

      (9)  Vuoden 1969 yhtiöverolain mukaan ”teollisuusyrityksellä” (nijverheidsbedrijven) tarkoitetaan yrityksiä, jotka tuottavat, kuljettavat tai toimittavat kaasua, sähköä tai lämpöä, sekä yrityksiä, jotka rakentavat tai hallinnoivat kaasun, sähkön tai lämmön jakeluverkostoja.

      (10)  Termillä ei tarkoiteta yleisellä tasolla yrityksiä, jotka harjoittavat EU:n lainsäädännössä tarkoitettua taloudellista toimintaa, vaan tarkemmin yrityksiä, jotka ostavat ja myyvät tavaroita. Alankomaiden viranomaiset ovat vahvistaneet, että vuoden 1969 yhtiöverolain 2 §:n 1 momentin g kohtaa ei sovelleta palvelujen tarjoamiseen.

      (11)  OECD:lle toimitetussa vuoden 2002 muistiossa luetteloon sisältyvät lisäksi korkeatason koulutus (salien ja kokoushuoneiden vuokraus sekä koulutuksen, tutkimuksen ja kaupallisen toiminnan sopimaton yhdistäminen esimerkiksi markkinatutkimuksen alalla), rakennus- ja asennustyön alihankinta, maakunnan ja kunnan insinööritoimistot, konferenssi- ja kokoustilojen vuokraus, osittain kaupallinen toiminta kunnallisissa rakennuksissa, tuettu lastenhoito, huvivenesatamien kaupallinen hyödyntäminen, palokunta sekä vapaa-ajan ja asuntoyhtiöt. Ks. OECD, DAFFE/COMP/WD(2002)54, 19 päivänä syyskuuta 2002, 7 kohta.

      (12)  Ks. parlamentin asiakirja Belastingplicht overheidsbedrijven – Inventarisatie van de gevolgen van de ondernemingsvariant, 11 mei 2012, Kamerstukken II 31213, nr. 7, s. 26 ja 46.

      (13)  Nämä edellytykset ovat seuraavat: 1) Yrityksen johdon nimittämisestä ja erottamisesta vastaavat suoraan tai välillisesti yksinomaan nimetyt merisataman operaattorit ja selvitystilassa yrityksen omaisuuserät asetetaan yksinomaan näiden operaattoreiden käyttöön. 2) Kaikki yrityksen osakkeenomistajat, kumppanit, osapuolet tai jäsenet ovat suoraan tai välillisesti nimettyjä merisataman operaattoreita.

      (14)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 23.4.1991, Höfner ja Elser v. Macrotron, C-41/90, ECLI:EU:C:1991:161, 21 kohta.

      (15)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 1.7.2008, MOTOE v. Elliniko Dimosio, C-49/07, ECLI:EU:C:2008:376, 27 ja 28 kohta.

      (16)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 29.10.1980, Van Landewyck ym. v. komissio, 209/78–215/78 ja 218/78, ECLI:EU:C:1980:248, 21 kohta; yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 16.11.1995, FFSA ym. v. Ministère de l’Agriculture et de la Pêche, C-244/94, ECLI:EU:C:1995:392; asia MOTOE, kuten edellä, ECLI:EU:C:2008:376, 27 ja 28 kohta.

      (17)  Komission tiedonanto Euroopan unionin valtiontukisääntöjen soveltamisesta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta myönnettävään korvaukseen (EUVL C 8, 11.1.2012, s. 4).

      (18)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 15.3.1994, Banco de Crédito Industrial SA, devenue Banco Exterior de España SA v. Ayuntamiento de Valencia, C-387/92, ECLI:EU:C:1994:100, 14 kohta.

      (19)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 23.2.1961, De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg v. Euroopan hiili- ja teräsyhteisön korkea viranomainen, 30/59, ECLI:EU:C:1961:2; yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 8.11.2001, Adria-Wien Pipeline ja Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke v. Finanzlandesdirektion für Kärnten, C-143/99, ECLI:EU:C:2001:598, 38 kohta.

      (20)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 17.9.1980, Phillip Morris Holland v. komissio, 730/79, ECLI:EU:C:1980:209, 11 kohta.

      (21)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 15.12.2005, Italia v. komissio, C-66/02, ECLI:EU:C:2005:768, 94 kohta.

      (22)  Ks. muun muassa yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 6.9.2006, Portugali v. komissio, C-88/03, ECLI:EU:C:2006:511, 56 kohta; yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 8.9.2011, Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Agenzia delle Entrate v. Paint Graphos ym., C-78/08–C-80/08, ECLI:EU:C:2011:550, 49 kohta.

      (23)  Asiassa Adria-Wien Pipeline annettu tuomio, kuten edellä, ECLI:EU:C:2001:598, 42 kohta.

      (24)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 1.7.2004, Salzgitter v. komissio, T-308/00, ECLI:EU:T:2004:199, 42 kohta.

      (25)  Asiassa Salzgitter annettu tuomio, kuten edellä, ECLI:EU:T:2004:199, 81 kohta.

      (26)  Komissio käsitteli vuonna 2002 vastaavaa tapausta, joka koski paikallisviranomaisten tietyille italialaisille julkisille yrityksille myöntämää kolmivuotista vapautusta yhtiöverosta. Tässä tapauksessa komissio hyväksyi kielteisen päätöksen ja määräsi tuen perittäväksi takaisin (komission päätös 2003/193/EY, tehty 5 päivänä kesäkuuta 2002, valtiontuesta, joka koskee Italian myöntämiä verovapautuksia ja halpakorkoisia lainoja yleishyödyllisille laitoksille, joiden osake-enemmistö on julkisessa omistuksessa C 27/99 (ex NN 69/98) (EUVL L 77, 24.3.2003, s. 21)). Unionin tuomioistuin vahvisti tämän päätöksen 21.12.2011 antamallaan tuomiolla, A2A, aiemmin ASM Brescia v. komissio, C-318/09 P, ECLI:EU:C:2011:856.

      (27)  Ks. esimerkiksi komission päätös, annettu 15 päivänä joulukuuta 2009, valtiontukiasiassa C 39/2009 (ex N 385/2009) – Latvia – Ventspilsin sataman satamainfrastruktuurin julkinen rahoitus (EUVL C 62, 13.3.2010, s. 7); komission päätös, annettu 15 päivänä kesäkuuta 2011, valtiontukiasiassa SA.30381 (N 44/2010) – Latvia – Satamainfrastruktuurin julkinen rahoitus Krievu Salassa (EUVL C 215, 21.7.2011, s. 2); komission päätös, annettu 22 päivänä helmikuuta 2012, valtiontukiasiassa SA.30742 (N 137/2010) – Liettua – Infrastruktuurin rakentaminen Klaipėdan lauttaterminaalia varten (EUVL C 121, 26.4.2012, s. 1); komission päätös, annettu 2 päivänä heinäkuuta 2013, valtiontukiasiassa SA.35418 (2012/N) – Kreikka – Extension of Piraeus port (EUVL C 256, 5.9.2013, s. 2); komission päätös, annettu 18 päivänä syyskuuta 2013, valtiontukiasiassa SA.36953 (2013/N) – Espanja – Port Authority of Bahía de Cádiz (EUVL C 335, 5.9.2013, s. 5); komission päätös, annettu 18 päivänä joulukuuta 2013, valtiontukiasiassa SA.37402 – Unkari – The intermodal development of the Freeport of Budapest (EUVL C 141, 9.5.2014, s. 5); komission päätös, annettu 17 päivänä lokakuuta 2012, valtiontukiasiassa SA.34501 – Saksa – Ausbau des Binnenhafens Königs Wusterhausen/Wildau (EUVL C 176, 21.6.2013, s. 1); komission päätös, annettu 1 päivänä lokakuuta 2014, valtiontukiasiassa SA.38478 – Unkari – Development of the Győr-Gőnyű Public Port (EUVL C 418, 21.11.2014, s. 9). Ks. myös komission päätös, tehty 20 päivänä lokakuuta 2004, valtiontukiasiassa N 520/2003 – Belgia – Rahoitustuki Flanderin satamien infrastruktuuritöille.

      (28)  Komission päätös, tehty 3 päivänä heinäkuuta 2001, valtiontukiasiassa SA.16035 (ex E 45/2000).


title: 2007/668/EY: Neuvoston päätös, tehty 25 päivänä kesäkuuta 2007 , Euroopan yhteisöjen väliaikaisjäsenyyttä muistuttavien oikeuksien käyttämisestä ja velvollisuuksien täyttämisestä Maailman tullijärjestössä

text:
               18.10.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 274/11

      NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   tehty 25 päivänä kesäkuuta 2007,
   Euroopan yhteisöjen väliaikaisjäsenyyttä muistuttavien oikeuksien käyttämisestä ja velvollisuuksien täyttämisestä Maailman tullijärjestössä
   (2007/668/EY)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 133 artiklan yhdessä 300 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan kanssa,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvosto päätti 19 päivänä maaliskuuta 2001 valtuuttaa komission neuvottelemaan Euroopan yhteisön puolesta Euroopan yhteisön liittymisestä Maailman tullijärjestöön (1).

               (2)

               Maailman tullijärjestön neuvoston odotetaan muuttavan yleissopimusta tulliyhteistyöneuvoston perustamisesta sen kesäkuussa 2007 pidettävässä 109./110. istunnossa, jotta tulli- tai talousliitot, kuten Euroopan yhteisö, voisivat hakea Maailman tullijärjestön jäsenyyttä.

               (3)

               Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden olisi tuettava mainittua muutosesitystä, joka tultuaan hyväksytyksi Maailman tullijärjestön neuvostossa mahdollistaisi yhteisön liittymisen muutettuun yleissopimukseen.

               (4)

               Maailman tullijärjestön kanssa käytyjen alustavien neuvottelujen perusteella Euroopan yhteisö ja Maailman tullijärjestö tarkastelivat, onko Euroopan yhteisön mahdollista käyttää oikeuksia ja täyttää velvollisuuksia, jotka muistuttavat jäsenten oikeuksia ja velvollisuuksia, kunnes kaikki Maailman tullijärjestön jäsenet ratifioivat tarkistetun yleissopimuksen tulliyhteistyöneuvoston perustamisesta.

               (5)

               Euroopan yhteisön odotetaan kykenevän käyttämään näitä oikeuksia ja täyttämään nämä velvollisuudet tulliyhteistyöneuvoston perustamisesta tehdyn yleissopimuksen yhteydessä yhteisön toimivaltaan kuuluvissa asioissa.

               (6)

               Euroopan yhteisön jäsenvaltiot säilyttävät asemansa Maailman tullijärjestössä.

               (7)

               Sekä Euroopan yhteisöllä että sen jäsenvaltioilla on toimivalta tulliyhteistyöneuvoston perustamisesta tehdyn yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvilla aloilla.

               (8)

               Asioissa, jotka kuuluvat Euroopan yhteisön toimivaltaan, on vahvistettava Euroopan yhteisön kanta. Osittain yhteisön toimivaltaan kuuluvissa asioissa Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden olisi pyrittävä hyväksymään yhteinen kanta Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden yhtenäisen ulkoisen edustuksen varmistamiseksi.

               (9)

               Edellä olevan perusteella neuvoston olisi säädettävä Euroopan yhteisön väliaikaisjäsenyyttä muistuttavien oikeuksien käyttämisestä ja velvollisuuksien täyttämisestä Maailman tullijärjestössä, mukaan lukien vuotuisen rahoitusosuuden maksaminen,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   Ainoa artikla
   1.   Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden on äänestettävä Maailman tullijärjestön neuvoston päätöksen puolesta, jonka mukaan Euroopan yhteisölle myönnetään väliaikaistoimenpiteenä Maailman tullijärjestön jäsenyyttä muistuttavat oikeudet siihen liittyvien edellytysten mukaisesti.
   2.   Euroopan yhteisö hyväksyy Maailman tullijärjestön jäsenyyttä muistuttavat oikeudet ja velvollisuudet sellaisina kuin ne on vahvistettu Maailman tullijärjestön päätöksessä siihen asti, kun tulliyhteistyöneuvoston perustamisesta tehdyn yleissopimuksen muutos tulee voimaan.
   3.   Euroopan komissio oikeutetaan ilmoittamaan Maailman tullijärjestölle, että Euroopan yhteisö hyväksyy Maailman tullijärjestön jäsenyyttä muistuttavat oikeudet ja velvollisuudet, ja toimittamaan Maailman tullijärjestölle vaadittu, liitteessä esitetyn mukainen julistus toimivallasta.
   4.   Euroopan yhteisö maksaa vuotuisen rahoitusosuuden Maailman tullijärjestölle sen toiminnan tukemiseksi ja ylimääräisten hallintokulujen kattamiseksi 1 päivästä heinäkuuta 2007.

      Tehty Luxemburgissa 25 päivänä kesäkuuta 2007.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         A. SCHAVAN

      (1)  Maailman tullijärjestö perustettiin yleissopimuksella tulliyhteistyöneuvoston perustamisesta (allekirjoitettu 15. joulukuuta 1950). Yleissopimus tuli voimaan vuonna 1952. Vuonna 1994 tulliyhteistyöneuvosto otti nimekseen ”Maailman tullijärjestö”, jotta se kuvaisi paremmin sen toiminta-alaa. Maailman tullijärjestössä on nyt 171 jäsentä.

      LIITE
      Julistus Euroopan yhteisön toimivallasta tulliyhteistyöneuvoston perustamisesta tehdyn yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa
      Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, mukaisesti tässä julistuksessa vahvistetaan toimivalta, jonka Euroopan yhteisön jäsenvaltiot ovat siirtäneet Euroopan yhteisölle tulliyhteistyöneuvoston perustamisesta tehdyn yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa.
      Euroopan yhteisö toteaa, että sillä on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 131–134 artiklan mukaisesti yksinomainen toimivalta yhteisen kauppapolitiikan alalla.
      Euroopan yhteisö voi tehdä kansainvälisiä sopimuksia silloin, kun sisäistä toimivaltaa on jo käytetty toimenpiteiden hyväksymiseksi yhteisen politiikan toteuttamista varten tai kun kansainvälistä sopimusta tarvitaan Euroopan yhteisön jonkin tavoitteen saavuttamiseksi. Euroopan yhteisön ulkoinen toimivalta on yksinomaista siltä osin kuin kansainväliset sopimukset vaikuttavat Euroopan yhteisön sisäisiin sääntöihin tai muuttavat niiden soveltamisalaa. Tällaisissa tapauksissa sitoumusten tekeminen kolmansien valtioiden tai kansainvälisten järjestöjen kanssa kuuluu Euroopan yhteisön eikä Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden tehtäviin. Yhteisön hyväksymien tulliasioita koskevien toimenpiteiden luettelo on tämän julistuksen liitteenä olevassa säädösluettelossa.
      Sen toimivallan käyttöä, jonka Euroopan yhteisön jäsenvaltiot ovat siirtäneet Euroopan yhteisölle perustamissopimusten nojalla, voidaan sen luonteen johdosta muuttaa jatkuvasti. Tästä syystä Euroopan yhteisö varaa oikeuden mukauttaa julistusta.

         Liite
         EY:N LAINSÄÄDÄNTÖ
         Neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92, annettu 12 päivänä lokakuuta 1992, yhteisön tullikoodeksista
         Neuvoston päätös 2003/231/EY, tehty 17 päivänä maaliskuuta 2003, Euroopan yhteisön liittymisestä tullimenettelyjen yksinkertaistamisesta ja yhdenmukaistamisesta tehtyä kansainvälistä yleissopimusta (Kioton yleissopimus) muuttavaan pöytäkirjaan
         Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/6/EY, annettu 18 päivänä helmikuuta 2002, yhteisön jäsenvaltioiden satamiin saapuvia ja/tai satamista lähteviä aluksia koskevista ilmoitusmuodollisuuksista
         Neuvoston päätös 80/271/ETY, tehty 10 päivänä joulukuuta 1979, vuosien 1973–1979 kauppaneuvotteluista johtuvien monenvälisten sopimusten tekemisestä (EYVL L 71, 17.3.1980, s. 1).
         Useat sekakomiteapäätökset kolmansien maiden kanssa, esim. 2006/343/EY: EY–Islanti-sekakomitean päätös N:o 2/2005, tehty 22 päivänä joulukuuta 2005, sopimuksen käsitteen peräisin olevat tuotteet (alkuperätuotteet) määrittelyä ja hallinnollisen yhteistyön menetelmiä koskevan pöytäkirjan N:o 3 muuttamisesta
         Neuvoston päätös 87/369/ETY, tehty 7 päivänä huhtikuuta 1987, harmonisoitua tavarankuvaus- ja -koodausjärjestelmää koskevan kansainvälisen yleissopimuksen ja siihen liittyvän muutospöytäkirjan hyväksymisestä
         Neuvoston asetus (ETY) N:o 2658/87, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1987, tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista
         Komission asetus (EY) N:o 1549/2006, annettu 17 päivänä lokakuuta 2006, tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta
         Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 26 ja 133 artikla
         Neuvoston asetus (EY) N:o 2505/96, annettu 20 päivänä joulukuuta 1996, tiettyjä maatalous- ja teollisuustuotteita koskevien yhteisön autonomisten tariffikiintiöiden avaamisesta ja hallinnoinnista, ja tiettyjä maatalous- ja teollisuustuotteita koskevien yhteisön autonomisten tariffikiintiöiden avaamisesta ja hallinnoinnista annetun asetuksen (EY) N:o 3059/95 muuttamisesta (vuoden 1996 ensimmäinen sarja)
         Neuvoston asetus (EY) N:o 384/96, annettu 22 päivänä joulukuuta 1995, polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta, sellaisena kuin se on muutettuna
         Neuvoston asetus (EY) N:o 2026/97, annettu 6 päivänä lokakuuta 1997, muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta, sellaisena kuin se on muutettuna
         Neuvoston asetus (EY) N:o 3285/94, annettu 22 päivänä joulukuuta 1994, tuontiin sovellettavasta yhteisestä järjestelmästä ja asetuksen (EY) N:o 518/94 kumoamisesta, sellaisena kuin se on muutettuna
         Neuvoston asetus (EY) N:o 515/97, annettu 13 päivänä maaliskuuta 1997, jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten ja komission yhteistyöstä tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi
         Neuvoston asetus (ETY) N:o 3677/90, annettu 13 päivänä joulukuuta 1990, toimenpiteistä tiettyjen aineiden kulkeutumisen estämiseksi huumausaineiden tai psykotrooppisten aineiden laittomaan valmistukseen
         Komission asetus (ETY) N:o 3769/92, annettu 21 päivänä joulukuuta 1992, toimenpiteistä tiettyjen aineiden kulkeutumisen estämiseksi huumausaineiden tai psykotrooppisten aineiden laittomaan valmistukseen annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3677/90 soveltamisesta ja muuttamisesta
         Neuvoston asetus (EY) N:o 111/2005, annettu 22 päivänä joulukuuta 2004, yhteisön ja kolmansien maiden välisen huumausaineiden lähtöaineiden kaupan valvontaa koskevista säännöistä
         Neuvoston asetus (EY) N:o 1383/2003, annettu 22 päivänä heinäkuuta 2003, tulliviranomaisten toimenpiteistä epäiltäessä tavaroiden loukkaavan tiettyjä teollis- ja tekijänoikeuksia sekä tiettyjä teollis- ja tekijänoikeuksia loukkaavien tavaroiden suhteen toteutettavista toimenpiteistä
         Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1889/2005, annettu 26 päivänä lokakuuta 2005, yhteisön alueelle tuotavan tai sieltä vietävän käteisrahan valvonnasta
         Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 648/2005, annettu 13 päivänä huhtikuuta 2005, yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 muuttamisesta
         Komission asetus (ETY) N:o 2454/93, annettu 2 päivänä heinäkuuta 1993, tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä
         Euroopan talousyhteisön, Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan, Islannin tasavallan, Norjan kuningaskunnan, Ruotsin kuningaskunnan ja Sveitsin valaliiton välinen yleissopimus, tehty 20 päivänä toukokuuta 1987, yhteisestä passitusmenettelystä
         Neuvoston päätös 93/329/ETY, tehty 15 päivänä maaliskuuta 1993, väliaikaista maahantuontia koskevasta yleissopimuksesta sekä sen liitteiden hyväksymisestä


title: Päätös N:o H7, annettu 25 päivänä kesäkuuta 2015, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 90 artiklassa tarkoitetusta päivästä, jonka mukaan muuntokurssit määritellään, tehdyn päätöksen N:o H3 tarkistamisesta (ETA:n kannalta ja EY:n ja Sveitsin sopimuksen kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               11.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/13

         PÄÄTÖS N:o H7,
   annettu 25 päivänä kesäkuuta 2015,
   Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 90 artiklassa tarkoitetusta päivästä, jonka mukaan muuntokurssit määritellään, tehdyn päätöksen N:o H3 tarkistamisesta
   (ETA:n kannalta ja EY:n ja Sveitsin sopimuksen kannalta merkityksellinen teksti)
   (2016/C 52/08)
   SOSIAALITURVAJÄRJESTELMIEN YHTEENSOVITTAMISTA KÄSITTELEVÄ HALLINTOTOIMIKUNTA, joka
   ottaa huomioon sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 (1) 72 artiklan a alakohdan, jonka mukaan hallintotoimikunnan tehtävänä on käsitellä kaikkia asetuksen (EY) N:o 883/2004 ja sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä 16 päivänä syyskuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 (2) säännöksistä johtuvia hallinnollisia ja tulkinnallisia kysymyksiä,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Päätöksen N:o H3 (3) 8 kohdassa edellytetään, että kyseistä päätöstä on tarkistettava vuoden kuluttua asetuksen (EY) N:o 883/2004 ja asetuksen (EY) N:o 987/2009 soveltamisen alkamisesta.

               (2)

               Päätöksessä N:o H3 käytetyn terminologian olisi oltava yhdenmukaista selkeyden vuoksi. Näin ollen tapauksissa, joissa englanninkielisessä toisinnossa käytetään ilmaisua ”published for”, tämä olisi korvattava ilmauksella ”published on”. Tapauksessa, jossa käytetään ilmaisua ”sovellettava muuntokurssi”, tämä olisi korvattava ilmauksella ”julkaistu muuntokurssi”.

               (3)

               Päätöksen N:o H3 6 kohdan sanamuoto on aiheuttanut tulkintaongelmia, ja sitä on sovellettu eri tavoin eri jäsenvaltioissa. Tätä säännöstä on näin ollen syytä muuttaa sovellettavan menettelyn selventämiseksi,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:

               1.

               Korvataan päätöksen N:o H3 3 kohdan a ja b alakohdassa englanninkielisessä toisinnossa ilmaisu ”published for” ilmauksella ”published on”.

               2.

               Korvataan päätöksen N:o H3 5 kohdassa ilmaisu ”sovellettavaa muuntokurssia” ilmauksella ”julkaistua muuntokurssia”.

               3.

               Korvataan päätöksen N:o H3 6 kohta seuraavasti:
               ”Asetuksen (EY) N:o 987/2009 90 artiklan soveltamiseksi päivän, jonka mukaan kahden valuutan välillä sovellettava vaihtokurssi määritellään, on oltava:

                           a)

                           kun on kyse pyynnöstä, joka koskee maksamattomista rästeistä tai maksussa olevista eristä kuittaamista, sitä päivää välittömästi edeltävä työpäivä, jona pyynnön esittänyt elin lähetti lopullisen pyynnön maksamattomista rästeistä tai maksussa olevista eristä kuittaamisesta; tai

                           b)

                           kun on kyse takaisinperintäpyynnöstä, sitä päivää välittömästi edeltävä työpäivä, jona pyynnön esittänyt elin lähetti ensimmäisen takaisinperintäpyynnön.

                     Tätä kohtaa sovellettaessa työpäivällä viitataan Euroopan keskuspankin työpäivään, jona se julkaisee valuutanmuunnossa käytetyn päivittäisen viitekurssin.”

               4.

               Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu.

            Hallintotoimikunnan puheenjohtaja

         Liene RAMANE

      (1)  EUVL L 166, 30.4.2004, s. 1.

      (2)  EUVL L 284, 30.10.2009, s. 1.

      (3)  Päätös N:o H3, tehty 15 päivänä lokakuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 90 artiklassa tarkoitetusta päivästä, jonka mukaan muuntokurssit määritellään (EUVL C 106, 24.4.2010, s. 56).


title: Neuvoston päätös, tehty 22 päivänä joulukuuta 2009 , energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston johtokunnan viiden jäsenen ja viiden varajäsenen nimittämisestä

text:
               28.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 21/1

         NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   tehty 22 päivänä joulukuuta 2009,
   energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston johtokunnan viiden jäsenen ja viiden varajäsenen nimittämisestä
   2010/C 21/01
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston perustamisesta 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 713/2009 (1) ja erityisesti sen 12 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Asetuksen (EY) N:o 713/2009 12 artiklassa säädetään, että neuvosto nimittää energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston johtokuntaan viisi jäsentä ja heidän varajäsenensä.

               (2)

               Johtokunnan jäsen ei voi olla sääntelyneuvoston jäsen. Johtokunnan jäsenten pitäisi toimia riippumattomasti ja puolueettomasti yleisen edun mukaisesti.

               (3)

               Johtokunnan toiminnan jatkuvuus tulisi taata. Ensimmäiseksi toimikaudeksi nimitettyjen jäsenten kausien ei näin ollen pitäisi päättyä samanaikaisesti. Tämän vuoksi olisi nimitettävä kolme jäsentä ja kolme varajäsentä kuudeksi vuodeksi sekä kaksi jäsentä ja kaksi varajäsentä neljäksi vuodeksi,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   1 artikla
   Nimitetään seuraavat henkilöt energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston johtokunnan jäseniksi kuuden vuoden ajaksi tämän päätöksen julkaisemispäivästä:

               —

               Guido BORTONI, Italia

               —

               Razvan Eugen NICOLESCU, Romania

               —

               Piotr Grzegorz WOZNIAK, Puola

         Nimitetään seuraavat henkilöt energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston johtokunnan jäseniksi neljän vuoden ajaksi tämän päätöksen julkaisemispäivästä:

               —

               Detlef DAUKE, Saksa

               —

               Philippe GUILLARD, Ranska

         2 artikla
   Nimitetään seuraavat henkilöt energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston johtokunnan varajäseniksi kuuden vuoden ajaksi tämän päätöksen julkaisemispäivästä:

               —

               Alfonso GONZALEZ FINAT, Espanja

               —

               Kristian MØLLER, Tanska

               —

               William RICKETT, Yhdistynyt kuningaskunta

         Nimitetään seuraavat henkilöt energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston johtokunnan varajäseniksi neljän vuoden ajaksi tämän päätöksen julkaisemispäivästä:

               —

               Peter GORDOS, Unkari

               —

               Maya HRISTOVA, Bulgaria

         3 artikla
   Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Brysselissä 22 päivänä joulukuuta 2009.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         A. CARLGREN

      (1)  EUVL L 211, 14.8.2009, s. 1.


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52005DP0194

Euroopan parlamentin päätös Euroopan parlamentin ja komission välisen puitesopimuksen tarkistamisesta (2005/2076(ACI))

Virallinen lehti nro 117 E , 18/05/2006 s. 0123 - 0133

		P6_TA(2005)0194Euroopan parlamentin ja komission välisiä suhteita koskeva puitesopimusEuroopan parlamentin päätös Euroopan parlamentin ja komission välisen puitesopimuksen tarkistamisesta (2005/2076(ACI))Euroopan parlamentti, joka- ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 10 artiklan ja Nizzan sopimuksen valmistelleen hallitustenvälisen konferenssin päätösasiakirjan julistuksen 3,- ottaa huomioon Euroopan perustuslaista tehdyn sopimuksen III-397 artiklan,- ottaa huomioon 5. heinäkuuta 2000 tehdyn puitesopimuksen Euroopan parlamentin ja komission välisistä suhteista [1],- ottaa huomioon 18. marraskuuta 2004 annetun päätöslauselman uuden komission valitsemisesta [2],- ottaa huomioon puheenjohtajakokouksen 14. huhtikuuta 2005 tekemän päätöksen,- ottaa huomioon puitesopimusluonnoksen Euroopan parlamentin ja komission välisistä suhteista (jäljempänä "sopimus"),- ottaa huomioon työjärjestyksen 24 artiklan 3 kohdan ja 120 artiklan sekä työjärjestyksen liitteessä VI olevan XVIII kappaleen 4 kohdan,- ottaa huomioon perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunnan mietinnön (A6-0147/2005),A. katsoo, että demokratian syventämiseksi Euroopan unionissa, mitä osoittaa erityisesti Euroopan perustuslaista tehdyn sopimuksen allekirjoittaminen, Euroopan parlamentin ja komission välisiä suhteita on lujitettava ja parlamentin on valvottava tehokkaammin komission toimia,B. katsoo, että nykyisen komission nimittämismenettely on lujittanut unionin toimielinjärjestelmän demokraattista legitiimiyttä ja korostanut näiden kahden toimielimen välisten suhteiden poliittista ulottuvuutta,C. katsoo, että uusi sopimus, joka sille on esitetty hyväksyttäväksi, ilmentää tätä kehitystä,D. katsoo, että sopimukseen on sisällytettävä jäljempänä mainittavat tarkennukset,E. katsoo, että poliittiseen sopimukseen johtavien neuvottelujen edistymiseksi on välttämätöntä, että neuvottelijoiksi määrätään henkilöitä, joiden asema on luonteeltaan poliittinen,F. katsoo, että toimielinten välisillä sopimuksilla ja puitesopimuksilla on huomattavia vaikutuksia ja että avoimuuden ja asiakirjojen saatavuuden helpottamisen vuoksi olisi välttämätöntä yhdistää kaikki tällaiset sopimukset ja julkistaa ne Euroopan parlamentin työjärjestyksen liitteenä;1. on tyytyväinen siihen, että johdonmukaisuuden vahvistamisen ja rakenteen yksinkertaistamisen lisäksi uuteen sopimusluonnokseen sisältyy seuraavat myönteiset näkökohdat:a) uudet määräykset mahdollisesta eturistiriidasta (2 kohta);b) järjestelyt, joista on sovittu, jos komission jäsen vaihtuu toimikauden aikana (4 kohta);c) vakuutus, jonka mukaan komission hyväksymismenettelyssä komission jäseniksi nimetyt antavat kaiken asiaankuuluvan tiedon (7 kohta);d) säännöllisen vuoropuhelun käyminen korkeimmalla tasolla komission puheenjohtajan ja puheenjohtajakokouksen välillä (10 kohta);e) erityisen tärkeiden ehdotusten ja aloitteiden yhteinen nimeäminen lainsäädäntöohjelman, komission työn ja monivuotisen toimielinten välisen ohjelmasuunnittelun pohjalta sekä takuu, jonka mukaan Euroopan parlamentille ilmoitetaan tasavertaisesti neuvoston kanssa kaikista komission toimista (8 ja 12 kohta);f) komission antamien tietojen parantaminen parlamentin kannanottojen seurannasta ja huomioon ottamisesta (14 ja 31 kohta);g) komission asiantuntijaryhmiä koskevien asiaankuuluvien tietojen julkisuus (16 kohta), jollei tämän päätöksen 2 kohdasta muuta johdu;h) parlamentin osallistumista kansainvälisiin konferensseihin koskevien sääntöjen vahvistaminen ja uudet erityiset viittaukset tuenantajien konferensseihin ja vaalien tarkkailuun (19—25 kohta), jollei tämän päätöksen 4 kohdan vaatimuksista muuta johdu;i) pankki-, vakuutus- ja arvopaperialaa koskevien täytäntöönpanotoimien ("Lamfalussyn prosessi") ja komitologiapäätöksen [3] täytäntöönpanomenettelyjä koskevien Euroopan parlamentin ja komission välisen sopimuksen yhteydessä komission tekemien sitoumusten sisällyttäminen sopimukseen (35 kohta), jollei tämän päätöksen 3 kohdassa esitetyistä huomautuksista muuta johdu;j) sitoumukset, jotka on kirjattu komission osallistumisesta parlamentin työhön (37—39 kohta);k) sopimuksen tarkistuslausekkeen sisällyttäminen (43 kohta) Euroopan perustuslaista tehdyn sopimuksen tullessa voimaan;2. korostaa, että komission asiantuntijaryhmien kokoonpanoa ja toimia koskeva täysi avoimuus on tärkeää (sopimuksen 16 kohta), ja pyytää komissiota tämän vuoksi soveltamaan sopimusta tässä hengessä;3. kehottaa komissiota tarkastelemaan 11. joulukuuta 2002 esittämänsä ehdotuksen pohjalta parlamentin poliittisia näkemyksiä, joita se tuo esille komitologiamenettelyn yhteydessä;4. pitää tärkeänä, että parlamentin jäsenet voivat kansainvälisiin konferensseihin ja muihin neuvotteluihin osallistuessaan olla läsnä unionin sisäisissä koordinaatiokokouksissa, jolloin parlamentti luonnollisesti sitoutuu noudattamaan kokouksille luontaisia luottamuksellisuutta koskevia sääntöjä, ja pyytää komissiota tästä syystä tukemaan parlamentin neuvostolle esittämiä toivomuksia;5. vaatii komissiota varmistamaan esitellessään talouselämää ja työllisyyttä käsittelevät yhdennetyt suuntaviivat, että Euroopan parlamentin kuulemiselle jää vähintään kaksi kuukautta aikaa;6. hyväksyy tämän päätöksen liitteenä olevan sopimuksen;7. päättää, että sopimus liitetään parlamentin työjärjestykseen ja sillä korvataan työjärjestyksen liitteet XIII ja XIV;8. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen ja sen liitteen komissiolle, neuvostolle ja jäsenvaltioiden parlamenteille.[1] EYVL C 121, 24.4.2001, s. 122.[2] Kyseisenä päivänä hyväksytyt tekstit, P6_TA(2004)0063.[3] Neuvoston päätös 1999/468/EY, tehty 28 päivänä kesäkuuta 1999, menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä (EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23).--------------------------------------------------LIITE--------------------------------------------------


title: Jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätös (EU, Euratom) 2015/1569, annettu 16 päivänä syyskuuta 2015, unionin yleisen tuomioistuimen tuomarien nimittämisestä

text:
               22.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 245/5

         JÄSENVALTIOIDEN HALLITUSTEN EDUSTAJIEN PÄÄTÖS (EU, EURATOM) 2015/1569,
   annettu 16 päivänä syyskuuta 2015,
   unionin yleisen tuomioistuimen tuomarien nimittämisestä
   EUROOPAN UNIONIN JÄSENVALTIOIDEN HALLITUSTEN EDUSTAJAT, jotka
   ottavat huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 19 artiklan,
   ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 254 ja 255 artiklan,
   ottavat huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 106 a artiklan 1 kohdan,
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Unionin yleisen tuomioistuimen neljäntoista tuomarin toimikausi päättyy 31 päivänä elokuuta 2016. Nimitykset olisi tehtävä 1 päivänä syyskuuta 2016 alkavaksi ja 31 päivänä elokuuta 2022 päättyväksi kaudeksi.

               (2)

               On ehdotettu, että Heikki KANNISEN ja Juraj SCHWARCZin toimikautta unionin yleisen tuomioistuimen tuomareina jatketaan.

               (3)

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 255 artiklalla perustettu komitea on antanut lausuntonsa Heikki KANNISEN ja Juraj SCHWARCZin soveltuvuudesta unionin yleisen tuomioistuimen tuomarin tehtävään,

         OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Nimitetään seuraavat henkilöt unionin yleisen tuomioistuimen tuomareiksi 1 päivänä syyskuuta 2016 alkavaksi ja 31 päivänä elokuuta 2022 päättyväksi kaudeksi:

               —

               Heikki KANNINEN,

               —

               Juraj SCHWARCZ.

         2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Brysselissä 16 päivänä syyskuuta 2015.

            Puheenjohtaja

         C. BRAUN