Avis juridique important

|

32001D1211(01)

Neuvoston päätös, tehty 27 päivänä marraskuuta 2001, Euroopan talous- ja sosiaalitilastoja käsittelevän neuvoa-antavan komitean jäsenten nimeämisestä

Virallinen lehti nro C 350 , 11/12/2001 s. 0001 - 0003

Neuvoston päätös,tehty 27 päivänä marraskuuta 2001,Euroopan talous- ja sosiaalitilastoja käsittelevän neuvoa-antavan komitean jäsenten nimeämisestä(2001/C 350/01)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalitilastoja käsittelevän neuvoa-antavan komitean perustamisesta 25 päivänä helmikuuta 1991 tehdyn neuvoston päätöksen 91/116/ETY(1) ja erityisesti sen 4 artiklan,ottaa huomioon komission lausunnon,sekä katsoo seuraavaa:(1) Edellä mainitun komitean jäsenten toimikausi on päättynyt.(2) Jäsenvaltioiden hallitukset ovat asettaneet neljä ehdokasta nimettäviksi komitean jäseniksi,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:Ainoa artiklaSeuraavat liitteessä mainitut henkilöt nimetään Euroopan talous- ja sosiaalitilastoja käsittelevän neuvoa-antavan komitean jäseniksi nelivuotiseksi toimikaudeksi, joka voidaan uusia ja joka alkaa tämän päätöksen tekopäivänäTehty Brysselissä 27 päivänä marraskuuta 2001.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaA. Neyts-Uyttebroeck(1) EYVL L 59, 6.3.1991, s. 21, päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 97/255/EY (EYVL L 102, 19.4.1997, s. 32).ANEXO/BILAG/ANLAGE/ΠΑΡΑΡΤΗΜΑ/ANNEX/ANNEXE/ALLEGATO/BIJLAGE/ANEXO/LIITE/BILAGA>TAULUKON PAIKKA>


title: Euroopan parlamentin päätös (EU) 2016/1480, annettu 28 päivänä huhtikuuta 2016, vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2014, pääluokka VIII – Euroopan oikeusasiamies

text:
               14.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 246/156

         EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖS (EU) 2016/1480,
   annettu 28 päivänä huhtikuuta 2016,
   vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2014, pääluokka VIII – Euroopan oikeusasiamies
   EUROOPAN PARLAMENTTI, joka

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionin yleisen talousarvion varainhoitovuodeksi 2014 (1),

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionin konsolidoidun tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 2014 (COM(2015)0377 – C8-0206/2015) (2),

               —

               ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2014 sekä toimielinten vastaukset (3),

               —

               ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 287 artiklan mukaisesti antaman varainhoitovuotta 2014 koskevan lausuman (4) tilien luotettavuudesta sekä tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta (sääntöjenmukaisuudesta),

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 314 artiklan 10 kohdan sekä 317, 318 ja 319 artiklan,

               —

               ottaa huomioon unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25. lokakuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (5) ja erityisesti sen 55, 99, 164, 165 ja 166 artiklan,

               —

               ottaa huomioon työjärjestyksen 94 artiklan ja liitteen V,

               —

               ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön (A8-0121/2016),

               1.

               myöntää Euroopan oikeusasiamiehelle vastuuvapauden oikeusasiamiehen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2014;

               2.

               esittää huomautuksensa oheisessa päätöslauselmassa;

               3.

               kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen ja siihen erottamattomasti kuuluvan päätöslauselman Euroopan oikeusasiamiehelle, Eurooppa-neuvostolle, neuvostolle, komissiolle, Euroopan unionin tuomioistuimelle, tilintarkastustuomioistuimelle, Euroopan tietosuojavaltuutetulle ja Euroopan ulkosuhdehallinnolle sekä huolehtimaan niiden julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä (L-sarja).

            Puhemies

         Martin SCHULZ

            Pääsihteeri

         Klaus WELLE

      (1)  EUVL L 51, 20.2.2014.

      (2)  EUVL C 377, 13.11.2015, s. 1.

      (3)  EUVL C 373, 5.11.2015, s. 1.

      (4)  EUVL C 377, 13.11.2015, s. 146.

      (5)  EUVL L 298, 26.10.2012, s. 1.


title: 2008/99/EY,Euratom: Komission päätös, tehty 19 päivänä joulukuuta 2007 , Euroopan atomienergiayhteisön liittymisestä ydinaineita ja ydinlaitoksia koskevista turvajärjestelyistä tehtyyn yleissopimukseen

text:
               8.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 34/3

         KOMISSION PÄÄTÖS,
   tehty 19 päivänä joulukuuta 2007,
   Euroopan atomienergiayhteisön liittymisestä ydinaineita ja ydinlaitoksia koskevista turvajärjestelyistä tehtyyn yleissopimukseen
   (2008/99/EY, Euratom)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 101 artiklan toisen kohdan,
   ottaa huomioon neuvoston päätöksen 2007/513/Euratom (1), tehty 10 päivänä heinäkuuta 2007, jolla hyväksytään Euroopan atomienergiayhteisön liittyminen muutettuun yleissopimukseen ydinaineita ja ydinlaitoksia koskevista turvajärjestelyistä,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen (jäljempänä ’Euratomin perustamissopimus’) 2 artiklan e alakohdassa määrätään, että Euroopan atomienergiayhteisö (jäljempänä ’yhteisö’) takaa asianmukaisella valvonnalla, että ydinaineita ei siirretä käytettäväksi muuhun kuin siihen käyttöön, johon ne on tarkoitettu.

               (2)

               Yleissopimus ydinaineiden turvajärjestelyjä koskevista toimista (CPPNM) tehtiin vuonna 1979, ja se tuli voimaan vuonna 1987. Yleissopimuksen sopimuspuolina on 128 valtiota ja yhteisö (2). Kaikki jäsenvaltiot ovat yleissopimuksen sopimuspuolia.

               (3)

               Euroopan yhteisöjen tuomioistuin (jäljempänä ’tuomioistuin’) on päättänyt (3), että jäsenvaltioiden osallistuminen yleissopimukseen on Euratomin perustamissopimuksen määräysten mukaista vain, jos yhteisö on itse omaan toimivaltaansa kuuluvien alojen osalta yleissopimuksen sopimuspuolena samalla tavoin kuin jäsenvaltiot. Tietyt yleissopimuksen velvoitteet voidaan panna täytäntöön yhteisöä koskevissa asioissa ainoastaan siten, että yhteisö ja jäsenvaltiot toimivat tiiviissä yhteistyössä sekä sopimuksen neuvottelu- ja tekovaiheessa että sovittujen sitoumusten täyttämisessä,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   1 artikla
   Hyväksytään Euroopan atomienergiayhteisön puolesta sen liittyminen ydinaineita ja ydinlaitoksia koskevista turvajärjestelyistä tehtyyn yleissopimukseen.
   Tämän päätöksen liitteinä ovat ydinaineita ja ydinlaitoksia koskevista turvajärjestelyistä tehdyn yleissopimuksen teksti (liite 1) ja Euroopan atomienergiayhteisön yleissopimuksen 18 artiklan 4 kappaleen ja 17 artiklan 3 kappaleen mukaisesti antama selitys (liite 2).
   2 artikla
   Liittymisasiakirja talletetaan ydinaineita ja ydinlaitoksia koskevista turvajärjestelyistä tehdyn yleissopimuksen tallettajan Kansainvälisen atomienergiajärjestön pääjohtajan huostaan mahdollisimman pian tämän päätöksen tekemisen jälkeen kirjeellä, jonka allekirjoittaa Wienissä sijaitseviin kansainvälisiin järjestöihin akkreditoidun Euroopan komission edustuston päällikkö.
   3 artikla
   Ulkosuhteista vastaava Euroopan komission jäsen vahvistaa mahdollisimman pian tämän päätöksen tekemisen jälkeen tämän päätöksen liitteenä olevalla saatteella (liite 3) Wienissä sijaitseviin kansainvälisiin järjestöihin akkreditoidun Euroopan komission edustuston päällikön valtuudet tallettaa päätöksen liitteenä oleva selitys yleissopimuksen tallettajan Kansainvälisen atomienergiajärjestön pääjohtajan huostaan (”Valtakirja”).

      Tehty Brysselissä 19 päivänä joulukuuta 2007.

            Komission puolesta

         Andris PIEBALGS

            Komission jäsen

      (1)  EUVL L 190, 21.7.2007, s. 12.

      (2)  Tilanne 31. toukokuuta 2007.

      (3)  Ratkaisu 1/78, 14. marraskuuta 1978, Kok. 1978, s. 2151, erityisesti ratkaisun ensimmäinen operatiivinen osa ja 34 kohta.
   LIITE 1

      Yleissopimus ydinaineita ja ydinlaitoksia koskevista turvajärjestelyistä
      TÄMÄN YLEISSOPIMUKSEN SOPIMUSPUOLET, jotka
      TUNNUSTAVAT kaikkien valtioiden oikeuden kehittää ja käyttää ydinenergiaa rauhanomaisiin tarkoituksiin sekä niiden oikeutetun osuuden ydinenergian rauhanomaisen käytön mahdollisista etuuksista,
      OVAT VAKUUTTUNEITA siitä, että kansainvälistä yhteistyötä ja ydinteknologian siirtämistä pitäisi helpottaa ydinenergian rauhanomaisen käytön edistämiseksi,
      OTTAVAT HUOMIOON, että turvajärjestelyt ovat välttämättömiä kansanterveyden, yleisen turvallisuuden, ympäristön sekä kansallisen ja kansainvälisen turvallisuuden suojelemiseksi,
      PITÄVÄT MIELESSÄ Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan päämäärät ja periaatteet, jotka koskevat kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden ylläpitämistä ja valtioiden välisen hyvän naapuruuden, ystävällisten suhteiden ja yhteistyön edistämistä,
      OTTAVAT HUOMIOON, että Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan 2 artiklan 4 kappaleen mukaan ”kaikkien jäsenten on pidätyttävä kansainvälisissä suhteissaan väkivallalla uhkaamisesta tai sen käyttämisestä minkään valtion alueellista koskemattomuutta tai poliittista riippumattomuutta vastaan tai menettelemästä muulla tavalla, joka on ristiriidassa Yhdistyneiden Kansakuntien päämäärien kanssa”,
      PALAUTTAVAT MIELEEN kansainvälisen terrorismin poistamiseen pyrkiviä toimenpiteitä koskevan julistuksen, joka on yleiskokouksen 9 päivänä joulukuuta 1994 antaman päätöslauselman 49/60 liitteenä,
      HALUAVAT VÄLTTÄÄ ydinaineiden laittoman kaupan, haltuunoton ja käytön aiheuttamat mahdolliset vaarat sekä ydinaineisiin ja ydinlaitoksiin kohdistuvan sabotaasin ja toteavat, että turvajärjestelyt, joiden avulla suojaudutaan tällaisilta teoilta, ovat tulleet yhä tärkeämmiksi kansallisella ja kansainvälisellä tasolla,
      OVAT ERITTÄIN HUOLISSAAN terrorismin kaikkien muotojen ja ilmentymien yleistymisestä maailmassa sekä kansainvälisen terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden luomista uhista,
      USKOVAT, että turvajärjestelyillä voidaan vaikuttaa merkittävästi ydinaseiden leviämisen estämiseen ja terrorismin vastaisten tavoitteiden toteutumiseen,
      HALUAVAT tällä yleissopimuksella vahvistaa rauhanomaisiin tarkoituksiin käytettävien ydinaineiden ja ydinlaitosten turvajärjestelyitä kaikkialla maailmassa,
      KATSOVAT, että ydinaineisiin ja ydinlaitoksiin liittyvät rikokset ovat erittäin vakavia ja että on tärkeätä pikimmiten ottaa käyttöön tarkoituksenmukaiset ja tehokkaat toimet tai tehostaa käytössä olevia toimia näiden rikosten ehkäisemiseksi ja havaitsemiseksi sekä niistä rankaisemiseksi,
      HALUAVAT tiivistää kansainvälistä yhteistyötä ydinaineita ja ydinlaitoksia koskevien tehokkaiden turvajärjestelyjen luomiseksi kunkin sopimuspuolen lainsäädännön ja tämän yleissopimuksen määräysten mukaisesti,
      OVAT VAKUUTTUNEITA siitä, että tällä yleissopimuksella voidaan parantaa ydinaineiden käytön, varastoinnin ja kuljetusten sekä ydinlaitosten toiminnan turvallisuutta,
      OTTAVAT HUOMIOON, että kansainvälisellä tasolla on laadittu turvajärjestelyjä koskevia, aika ajoin ajanmukaistettuja suosituksia, joissa annetaan ohjeita nykyaikaisten tehokkaiden turvajärjestelyjen käytöstä,
      KATSOVAT myös, että sotilastarkoituksiin käytettävien ydinaineiden ja ydinlaitosten tehokkaat turvajärjestelyt ovat niiden valtioiden vastuulla, joilla on hallussaan tällaisia ydinaineita ja ydinlaitoksia, ja edellyttävät, että tällaiset aineet ja laitokset ovat ja pysyvät tiukkojen turvajärjestelyjen alaisina,
      OVAT SOPINEET seuraavasta:
      1 artikla
      Tässä yleissopimuksessa:

                  a)

                  ”ydinaine” tarkoittaa plutoniumia, jonka plutonium-238-isotoopin pitoisuus on enintään 80 prosenttia; uraani-233:a; isotoopin 235 tai 233 suhteen rikastettua uraania; luonnossa muutoin kuin malmina tai malmijätteenä esiintyviä isotooppiseoksia sisältävää uraania; mitä tahansa materiaalia, joka sisältää yhtä tai useampaa edellä mainituista;

                  b)

                  ”isotoopin 235 tai 233 suhteen rikastettu uraani” tarkoittaa uraania, joka sisältää isotooppia 235 tai 233 tai molempia ja jossa näiden isotooppien yhteismäärän runsaussuhde isotoopin 238 määrään on suurempi kuin isotoopin 235 suhde isotooppiin 238 luonnonuraanissa;

                  c)

                  ”kansainvälinen ydinkuljetus” tarkoittaa kaikenlaisilla kulkuneuvoilla tapahtuvaa ydinaine-erän kuljettamista sen valtion alueen ulkopuolelle, josta lähetys on peräisin; kuljetus alkaa ydinaineen lähtiessä lähettäjän laitoksesta mainitussa valtiossa ja päättyy vastaanottajan laitokseen lopullisessa määränpäävaltiossa;

                  d)

                  ”ydinlaitos” tarkoittaa laitosta (mukaan lukien siihen liittyvät rakennukset ja laitteistot), jossa ydinaineita tuotetaan, jalostetaan, käytetään, käsitellään, varastoidaan tai loppusijoitetaan, jos tällaiselle laitokselle aiheutuvan vahingon tai sen toiminnan häiriintymisen vuoksi ympäristöön voi päästä huomattavia määriä säteilyä tai radioaktiivisia aineita;

                  e)

                  ”sabotaasi” tarkoittaa ydinlaitokseen tai käytössä, varastoituna tai kuljetettavana olevaan ydinaineeseen kohdistuvaa tahallista tekoa, joka voisi suoraan tai välillisesti uhata henkilökunnan tai väestön terveyttä ja turvallisuutta tai ympäristöä säteilylle altistumisen tai radioaktiivisten aineiden vapautumisen seurauksena.

            1 A artikla
      Tämän yleissopimuksen päämääränä on saada aikaan maailmanlaajuisesti tehokkaat turvajärjestelyt rauhanomaisiin tarkoituksiin käytettäviä ydinaineita ja rauhanomaisiin tarkoituksiin käytettäviä ydinlaitoksia varten ja ylläpitää niitä, estää ja torjua näihin aineisiin ja laitoksiin liittyviä rikoksia maailmanlaajuisesti sekä helpottaa sopimuspuolten välistä yhteistyötä näiden päämäärien saavuttamiseksi.
      2 artikla
      1.   Tätä yleissopimusta sovelletaan rauhanomaisiin tarkoituksiin käytettäviin, käytössä, varastoituna tai kuljetettavana oleviin ydinaineisiin sekä rauhanomaisiin tarkoituksiin käytettäviin ydinlaitoksiin kuitenkin siten, että tämän yleissopimuksen 3 ja 4 artiklaa sekä 5 artiklan 4 kappaletta sovelletaan ainoastaan kansainvälisessä ydinkuljetuksessa olevaan rauhanomaisiin tarkoituksiin käytettävään ydinaineeseen.
      2.   Vastuu turvajärjestelmän perustamisesta, täytäntöönpanosta ja ylläpitämisestä sopimuspuolen alueella kuuluu yksin kyseiselle valtiolle.
      3.   Lukuun ottamatta sopimuspuolten tässä yleissopimuksessa tekemiä nimenomaisia sitoumuksia minkään tämän yleissopimuksen määräyksen ei saa tulkita rajoittavan valtion täysivaltaista itsemääräämisoikeutta.

                  4.

                              a)

                              Mikään tämän yleissopimuksen määräys ei rajoita sopimuspuolille kansainvälisen oikeuden nojalla kuuluvia muita oikeuksia, velvoitteita ja vastuita eikä etenkään Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan ja kansainvälisen humanitaarisen oikeuden päämääriä ja periaatteita.

                              b)

                              Tämä yleissopimus ei koske asevoimien toimintaa aseellisissa selkkauksissa, sellaisina kuin ne on määritelty kansainvälisessä humanitaarisessa oikeudessa ja sisällytetty kansainvälisen humanitaarisen oikeuden soveltamisalaan, eikä valtion asevoimien virkatehtävien hoitoa sikäli kuin siihen sovelletaan muita kansainvälisen oikeuden määräyksiä.

                              c)

                              Mitään tämän yleissopimuksen määräystä ei saa tulkita lailliseksi valtuutukseksi käyttää tai uhata käyttää rauhanomaisiin tarkoituksiin käytettäviin ydinaineisiin tai ydinlaitoksiin kohdistuvaa väkivaltaa.

                              d)

                              Mikään tämän yleissopimuksen määräys ei salli tai laillista muutoin laittomia tekoja eikä estä syytteeseenpanoa muun lainsäädännön nojalla.

            5.   Tätä yleissopimusta ei sovelleta sotilastarkoituksiin käytettäviin tai säilytettäviin ydinaineisiin tai tällaisia aineita sisältäviin ydinlaitoksiin.
      2 A artikla
      1.   Jokaisen sopimuspuolen on perustettava ja pantava täytäntöön asianmukainen turvajärjestelmä ja ylläpidettävä sitä lainkäyttövaltaansa kuuluvien ydinaineiden ja ydinlaitosten suojaamiseksi seuraavissa tarkoituksissa:

                  a)

                  käytössä, varastoituna tai kuljetettavana olevan ydinaineen varastamisen ja muun laittoman haltuunoton estäminen;

                  b)

                  kattavien toimenpiteiden ripeä käyttöönotto kadonneen tai varastetun ydinaineen sijainnin määrittämiseksi ja tarvittaessa takaisin saamiseksi; jos aine sijaitsee sopimusvaltion alueen ulkopuolella, valtion on toimittava 5 artiklan mukaisesti;

                  c)

                  ydinaineiden ja ydinlaitosten suojaaminen sabotaasilta; sekä

                  d)

                  sabotaasin säteilyseurausten lieventäminen tai minimointi.

            2.   Jokaisen sopimuspuolen on 1 kappaleen täytäntöönpanemiseksi:

                  a)

                  perustettava lainsäädäntö- ja sääntelykehys turvajärjestelyjen hallinnoimiseksi ja ylläpidettävä sitä;

                  b)

                  perustettava tai nimettävä toimivaltainen viranomainen tai viranomaiset, jotka vastaavat lainsäädäntö- ja sääntelykehyksen täytäntöönpanosta; sekä

                  c)

                  ryhdyttävä muihin tarvittaviin toimenpiteisiin ydinaineiden ja ydinlaitosten suojaamiseksi.

            3.   Jokaisen sopimuspuolen on 1 ja 2 kappaleessa tarkoitettuja velvoitteita täyttäessään noudatettava seuraavia ydinaineiden ja ydinlaitosten turvajärjestelyjä koskevia perusperiaatteita siinä määrin kuin se on kohtuullista ja käytännössä mahdollista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän yleissopimuksen muiden määräysten noudattamista.

                     PERUSPERIAATE A: Valtion vastuu

                  Vastuu turvajärjestelmän perustamisesta, täytäntöönpanosta ja ylläpitämisestä valtion alueella kuuluu yksin kyseiselle valtiolle.

                     PERUSPERIAATE B: Vastuu kansainvälisen kuljetuksen aikana

                  Valtio on vastuussa ydinaineen asianmukaisesta suojelusta myös sen kansainvälisessä kuljetuksessa siihen saakka, kunnes tämä vastuu tarvittaessa siirretään asianmukaisesti toiselle valtiolle.

                     PERUSPERIAATE C: Lainsäädäntö- ja sääntelykehys

                  Valtion on luotava lainsäädäntö- ja sääntelykehys turvajärjestelyjen hallinnoimiseksi ja ylläpidettävä sitä. Lainsäädäntö- ja sääntelykehyksessä on säädettävä turvajärjestelyihin sovellettavista vaatimuksista ja arviointi- ja lupajärjestelmästä taikka muista lupien myöntämismenettelyistä. Siinä on säädettävä ydinlaitosten ja kuljetusten tarkastusjärjestelmästä, jonka avulla varmistetaan sovellettavien vaatimusten ja luvan tai muiden lupa-asiakirjojen ehtojen noudattaminen ja otetaan käyttöön keinot sovellettavien vaatimusten ja ehtojen täytäntöönpanon valvomiseksi sekä myös tehoavien seuraamusten langettamiseksi.

                     PERUSPERIAATE D: Toimivaltainen viranomainen

                  Valtion on perustettava tai nimettävä toimivaltainen viranomainen, jonka tehtävänä on panna lainsäädäntö- ja sääntelykehys täytäntöön ja jolla on riittävät valtuudet ja toimivalta sekä taloudelliset ja henkilöresurssit, jotta se voi suoriutua sille määrätyistä tehtävistä. Valtion on ryhdyttävä tarvittaviin toimiin sen varmistamiseksi, että valtion toimivaltainen viranomainen hoitaa tehtäviään riippumattomana muista elimistä, joiden vastuualueena on ydinenergian edistäminen tai käyttö.

                     PERUSPERIAATE E: Luvanhaltijan vastuu

                  Vastuu turvajärjestelyjen eri osa-alueista valtiossa on määriteltävä selkeästi. Valtion on varmistettava, että päävastuu ydinaineiden tai ydinlaitosten turvajärjestelyistä on asiaankuuluvien lupien tai muiden lupa-asiakirjojen haltijoilla (esim. talouden toimijoilla tai rahtaajilla).

                     PERUSPERIAATE F: Turvallisuuskulttuuri

                  Kaikkien turvajärjestelyjen toteuttamiseen osallistuvien tahojen on pidettävä turvallisuuskulttuuria, sen kehittämistä ja sen ylläpitämistä ensisijaisen tärkeänä sekä varmistettava sen noudattaminen koko organisaatiossa.

                     PERUSPERIAATE G: Uhka

                  Valtion toteuttamien turvajärjestelyjen on perustuttava valtion tekemään ajantasaiseen arvioon mahdollisista uhista.

                     PERUSPERIAATE H: Porrastettu lähestymistapa

                  Turvajärjestelyjä koskevien vaatimusten on perustuttava porrastettuun lähestymistapaan, jossa otetaan huomioon uhkia koskeva ajantasainen arvio, aineiden suhteellinen kiinnostavuus ja luonne sekä ydinaineiden luvattoman siirtämisen ja ydinaineisiin tai ydinlaitoksiin kohdistuvan sabotaasin mahdolliset seuraukset.

                     PERUSPERIAATE I: Syvyyssuuntainen turvallisuus

                  Valtion asettamissa turvajärjestelyjä koskevissa vaatimuksissa on otettava huomioon periaate, jonka mukaan turvallisuus on varmistettava useilla suojakerroksilla ja suojaustavoilla (rakenteelliset tai muut tekniset, henkilöstöön tai organisaatioon liittyvät suojaukset), jotka tunkeutujan on läpäistävä tai kierrettävä toteuttaakseen tavoitteensa.

                     PERUSPERIAATE J: Laadunvarmistus

                  Laadunvarmistuspolitiikka ja laadunvarmistusohjelmat on määritettävä ja otettava käyttöön sen varmistamiseksi, että kaikkia turvajärjestelyjen kannalta tärkeisiin toimintoihin liittyviä vaatimuksia on noudatettu.

                     PERUSPERIAATE K: Valmiussuunnitelmat

                  Ydinaineiden luvattoman siirtämisen tai ydinlaitoksiin taikka ydinaineisiin kohdistuvan sabotaasin tai näiden yrityksen varalta on laadittava valmiussuunnitelmat (hätäsuunnitelmat), joita kaikkien luvanhaltijoiden ja asianomaisten viranomaisten on noudatettava.

                     PERUSPERIAATE L: Luottamuksellisuus

                  Valtion on määritettävä sellaisten tietojen luottamuksellisuuden suojausvaatimukset, joiden luvaton paljastaminen voisi vaarantaa ydinaineiden ja ydinlaitosten turvajärjestelyt.

                  4.

                              a)

                              Tämän artiklan määräyksiä ei sovelleta ydinaineeseen, jonka sopimuspuoli perustellusti katsoo olevan sellainen, että sitä ei tarvitse saattaa 1 kappaleen mukaisesti perustetun turvajärjestelmän alaisuuteen, kun otetaan huomioon aineen luonne, määrä ja suhteellinen kiinnostavuus sekä siihen kohdistuvan luvattoman teon mahdolliset säteily- ja muut seuraukset ja siihen kohdistuvien uhkien ajantasainen arvio.

                              b)

                              Ydinaine, johon ei sovelleta tämän artiklan määräyksiä a kohdan mukaisesti, suojataan noudattaen huolellisia hoitokäytäntöjä.

            3 artikla
      Jokainen sopimuspuoli ryhtyy asianmukaisiin toimiin kansallisen lainsäädäntönsä puitteissa ja kansainvälisen oikeuden mukaisesti varmistaakseen käytännön sallimassa määrin, että sen alueella tai sen lainkäyttövallan alaisuudessa olevassa aluksessa tai ilma-aluksessa olevaa ydinainetta, sikäli kuin kyseinen alus tai ilma-alus kuljettaa ydinainetta kyseisen valtion alueelle tai alueelta, suojataan liitteessä I tarkoitetulla tavalla.
      4 artikla
      1.   Sopimuspuoli ei vie ydinainetta eikä myönnä sille vientilupaa, ellei se ole saanut varmistusta, että aine suojataan kansainvälisen ydinkuljetuksen aikana liitteessä I tarkoitetuilla suojaustasoilla.
      2.   Sopimuspuoli ei tuo eikä salli tuoda ydinainetta tämän sopimuksen ulkopuolella olevasta valtiosta, ellei se ole saanut varmistusta siitä, että aine suojataan kansainvälisen ydinkuljetuksen aikana liitteessä I tarkoitetuilla suojaustasoilla.
      3.   Sopimuspuoli ei salli ydinaineen kuljettamista alueensa läpi sopimuksen ulkopuolella olevien valtioiden välillä maitse tai sisävesitse tai lentoasemansa tai satamansa kautta, ellei se ole saanut käytännön sallimassa määrin varmistusta siitä, että ydinaine suojataan kansainvälisen ydinkuljetuksen aikana liitteessä I tarkoitetuilla suojaustasoilla.
      4.   Sopimuspuolet soveltavat kansallisen lainsäädäntönsä puitteissa liitteessä I esitettyjä turvajärjestelyjen tasovaatimuksia ydinaineeseen, jota kuljetetaan kyseisen valtion alueelta toiselle kansainvälisten vesien tai kansainvälisen ilmatilan kautta.
      5.   Sopimuspuoli, joka 1–3 kappaleen mukaan on velvollinen varmistamaan, että ydinaine suojataan liitteessä I tarkoitetuilla suojaustasoilla, ottaa selville etukäteen, minkä valtioiden maa-alueen, sisävesien, lentoasemien tai satamien kautta ydinaine on määrä kuljettaa, ja ilmoittaa asiasta näille valtioille.
      6.   Velvollisuus hankkia 1 kappaleessa tarkoitettu varmistus voidaan yhteisestä sopimuksesta siirtää sopimuspuolelle, joka osallistuu kuljetukseen tuojavaltiona.
      7.   Minkään tämän artiklan määräyksen ei saa tulkita millään tavoin rajoittavan valtioiden täysivaltaista itsemääräämisoikeutta eikä lainkäyttövaltaa, ei valtion ilmatilan ja aluemeren osaltakaan.
      5 artikla
      1.   Sopimuspuolet nimeävät ja ilmoittavat toisilleen suoraan tai Kansainvälisen atomienergiajärjestön välityksellä maansa yhteydenpitoelimen, joka hoitaa tämän yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvia asioita.
      2.   Ydinainevarkauden, -ryöstön tai muun laittoman haltuunoton tapahtuessa tai milloin perustellusti pelätään näin tapahtuvan sopimuspuolet toimivat kansallisen lainsäädäntönsä puitteissa minkä tahansa valtion pyynnöstä yhteistyössä ja avustavat mahdollisimman suuressa määrin kyseisen ydinaineen takaisinotossa ja suojelussa. Erityisesti

                  a)

                  sopimuspuolen on ryhdyttävä asianmukaisiin toimiin ilmoittaakseen mahdollisimman pian muille valtioille, joiden se katsoo olevan asianosaisia, sekä tarvittaessa Kansainväliselle atomienergiajärjestölle ja muille kansainvälisille järjestöille kaikista ydinainevarkauksista, ryöstöistä ja muista laittomista haltuunotoista ja tilanteista, jolloin perustellusti pelätään näin tapahtuvan;

                  b)

                  asianomaiset sopimuspuolet vaihtavat tällöin tarvittaessa tietoja keskenään, Kansainvälisen atomienergiajärjestön ja muiden kansainvälisten järjestöjen kanssa uhatun ydinaineen suojelemiseksi, kuljetuspakkauksen koskemattomuuden varmistamiseksi tai laittomasti haltuunotetun ydinaineen takaisinsaamiseksi ja

                              i)

                              koordinoivat toimensa diplomaattista tietä ja muilla sovituilla tavoilla;

                              ii)

                              antavat pyydettäessä apua;

                              iii)

                              varmistavat varastetun tai edellä mainittujen tapahtumien johdosta kadoksissa olleen ydinaineen palautuksen.

            Yhteistyö toteutetaan asianomaisten sopimuspuolten määrittelemällä tavalla.
      3.   Jos ydinaineeseen tai ydinlaitokseen kohdistuu uskottava sabotaasin uhka tai jos sitä sabotoidaan, sopimuspuolten on tehtävä kansallisen lainsäädäntönsä puitteissa ja niille kansainvälisen oikeuden nojalla kuuluvien velvoitteiden mukaisesti mahdollisimman suuressa määrin yhteistyötä seuraavin tavoin:

                  a)

                  jos sopimuspuoli saa tietää ydinaineeseen tai ydinlaitokseen toisessa valtiossa kohdistuvasta uskottavasta sabotaasin uhasta, sen on ryhdyttävä tarvittaviin toimiin ilmoittaakseen uhasta mahdollisimman pian kyseiselle valtiolle sekä tarvittaessa Kansainväliselle atomienergiajärjestölle ja muille kansainvälisille järjestöille sabotaasin estämiseksi;

                  b)

                  jos ydinainetta tai ydinlaitosta sabotoidaan sopimusvaltiossa ja jos se katsoo muiden valtioiden todennäköisesti joutuvan säteilylle alttiiksi, sen on ryhdyttävä tarvittaviin toimiin ilmoittaakseen asiasta mahdollisimman pian sille tai niille valtioille, jotka todennäköisesti joutuvat säteilylle alttiiksi, sekä tarvittaessa Kansainväliselle atomienergiajärjestölle ja muille kansainvälisille järjestöille säteilyseurausten minimoimiseksi tai lieventämiseksi, sanotun vaikuttamatta sille kansainvälisen oikeuden nojalla kuuluviin muihin velvoitteisiin;

                  c)

                  jos sopimuspuoli pyytää a ja b kohdan mukaisissa tilanteissa apua, jokaisen sopimuspuolen, jolle avunpyyntö on osoitettu, on tehtävä nopeasti päätös ja ilmoitettava apua pyytäneelle sopimuspuolelle suoraan tai Kansainvälisen atomienergiajärjestön välityksellä, pystyykö se antamaan pyydettyä apua, ja missä määrin ja millä ehdoilla apua voidaan antaa;

                  d)

                  edellä a–c kohdassa tarkoitettua yhteistyötä koordinoidaan diplomaattiteitse tai muilla sovituilla tavoilla. Yhteistyön toteuttamistapa sovitaan kahden- tai monenvälisesti asianomaisten sopimuspuolten kesken.

            4.   Sopimuspuolet toimivat yhteistyössä ja neuvottelevat joko suoraan keskenään tai Kansainvälisen atomienergiajärjestön tai muiden kansainvälisten järjestöjen välityksellä saadakseen ohjeita ja neuvoja kansainvälisissä kuljetuksissa käytettävien ydinaineen turvajärjestelyjen suunnittelussa, ylläpidossa ja parantamisessa.
      5.   Sopimuspuolet voivat neuvotella ja tarvittaessa tehdä yhteistyötä muiden sopimuspuolten kanssa joko suoraan tai Kansainvälisen atomienergiajärjestön tai muiden kansainvälisten järjestöjen välityksellä saadakseen ohjeita ja neuvoja omassa käytössään, varastoituna tai kuljetettavana olevan ydinaineen ja ydinlaitosten turvajärjestelyjen suunnittelussa, ylläpidossa ja parantamisessa.
      6 artikla
      1.   Sopimuspuolet ryhtyvät asianmukaisiin toimiin kansallisen lainsäädäntönsä puitteissa suojellakseen tämän yleissopimuksen määräysten nojalla toiselta sopimuspuolelta tai tämän yleissopimuksen toteuttamiseen liittyvässä toiminnassa luottamuksellisesti saamiensa tietojen luottamuksellisuutta. Jos sopimuspuolet antavat luottamuksellisia tietoja kansainvälisille järjestöille tai valtioille, jotka eivät ole tämän yleissopimuksen sopimuspuolia, on ryhdyttävä toimiin luottamuksellisuuden turvaamiseksi. Sopimuspuoli, joka on saanut luottamuksellista tietoa toiselta sopimuspuolelta, saa välittää tiedon edelleen kolmansille osapuolille vain tiedot antaneen sopimuspuolen suostumuksella.
      2.   Sopimuspuolet eivät ole tämän yleissopimuksen nojalla velvollisia antamaan tietoja, joita ne kansallisen lainsäädäntönsä mukaan eivät saa antaa tai jotka vaarantaisivat kyseisen valtion turvallisuuden tai ydinaineiden tai ydinlaitosten turvajärjestelyt.
      7 artikla
      1.   Seuraavien tahallisten tekojen:

                  a)

                  ydinaineen vastaanotto, hallussapito, käyttö, siirto, muuntaminen, loppusijoitus tai levittäminen ympäristöön ilman laillista lupaa, mikäli tämä aiheuttaa tai voi aiheuttaa kuoleman tai vakavan vamman henkilölle tai huomattavaa vahinkoa omaisuudelle tai ympäristölle;

                  b)

                  ydinainevarkaus tai -ryöstö;

                  c)

                  ydinaineen hankkiminen kavalluksella tai muulla petollisella toiminnalla;

                  d)

                  ydinaineen vieminen, lähettäminen tai siirtäminen valtioon tai valtiosta ilman laillista lupaa;

                  e)

                  ydinlaitokseen kohdistuva teko tai ydinlaitoksen toimintaa häiritsevä teko, jolla tekoon syyllistynyt tahallisesti aiheuttaa tai jonka hän tietää todennäköisesti aiheuttavan kuoleman tai vakavan vamman henkilölle tai huomattavaa vahinkoa omaisuudelle tai ympäristölle säteilylle altistumisen tai radioaktiivisten aineiden vapautumisen seurauksena, ellei tekoa ole tehty sen sopimuspuolen kansallisen lainsäädännön mukaisesti, jonka alueella ydinlaitos sijaitsee;

                  f)

                  ydinaineen hankkiminen väkivallalla uhaten, väkivalloin tai muuta pelottelukeinoa käyttäen;

                  g)

                  uhkaus

                              i)

                              käyttää ydinainetta kuoleman tai vakavan vamman tai huomattavan omaisuus- tai ympäristövahingon aiheuttamiseksi tai tehdä e kohdassa kuvattu rikos, tai

                              ii)

                              syyllistyä b ja e kohdassa mainittuihin tekoihin pakottaakseen luonnollisen tai oikeushenkilön, kansainvälisen järjestön tai valtion suorittamaan jonkin teon tai pidättymään siitä;

                  h)

                  yritys suorittaa jokin a–e kohdassa mainituista teoista;

                  i)

                  teko, joka on katsottava johonkin a–h kohdassa mainittuun rikokseen osallistumiseksi;

                  j)

                  sellaisen henkilön teko, joka järjestää a–h kohdassa mainitun rikoksen tai käskee toisia tekemään sen; ja

                  k)

                  osallistuminen jonkin a–h kohdassa mainitun rikoksen tekemiseen yhteisen päämäärän hyväksi toimivassa ryhmässä; se on tahallinen teko, joka

                              i)

                              tehdään ryhmän rikollisen toiminnan tai rikollisten tarkoitusperien edistämiseksi, ja tällaiseen toimintaan tai tarkoitusperiin sisältyy a–g kohdassa mainitun rikoksen teko, tai

                              ii)

                              tehdään tuntien ryhmän aikomus tehdä a–g kohdassa mainittu rikos; on jokaisen sopimuspuolen kansallisessa lainsäädännössä oltava rangaistavia.

            2.   Jokaisen sopimuspuolen on säädettävä tässä artiklassa tarkoitetuista rikoksista asianmukaiset, rikosten vakavan laadun huomioon ottavat rangaistukset.
      8 artikla
      1.   Jokainen sopimuspuoli ryhtyy tarvittaviin toimiin ulottaakseen tuomiovaltansa 7 artiklassa tarkoitettuihin rikoksiin seuraavissa tapauksissa:

                  a)

                  jos rikos on tehty kyseisen valtion alueella tai kyseisessä valtiossa rekisteröidyssä aluksessa tai ilma-aluksessa;

                  b)

                  jos oletettu rikoksentekijä on kyseisen valtion kansalainen.

            2.   Jokainen sopimuspuoli ryhtyy myös tarvittaviin toimiin ulottaakseen lainkäyttövaltansa näihin rikoksiin, mikäli oletettu rikoksentekijä on kyseisen valtion alueella eikä tämä luovuta rikoksentekijää 11 artiklan mukaisesti mihinkään 1 kappaleessa mainituista valtioista.
      3.   Tämä yleissopimus ei estä soveltamasta rikosoikeudellista tuomiovaltaa kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
      4.   Tämän artiklan 1 ja 2 kappaleessa tarkoitettujen sopimuspuolten lisäksi kukin sopimuspuoli voi kansainvälisen oikeuden määräyksiä noudattaen ulottaa lainkäyttövaltansa 7 artiklassa tarkoitettuihin rikoksiin osallistuessaan kansainväliseen ydinkuljetukseen viejävaltiona tai tuojavaltiona.
      9 artikla
      Varmistettuaan, että olosuhteet sitä edellyttävät, sopimuspuoli, jonka alueella oletettu rikoksentekijä on, ryhtyy asianmukaisiin kansallisen lainsäädäntönsä edellyttämiin toimiin, pidättäminen mukaan luettuna, varmistaakseen oletetun rikoksentekijän läsnäolon joko syyte- tai luovuttamistoimia varten. Tässä artiklassa tarkoitetuista toimista on viipymättä ilmoitettava valtioille, joilla on velvollisuus käyttää tuomiovaltaansa 8 artiklan mukaisesti, ja tarvittaessa muille valtioille, joita asia saattaa koskea.
      10 artikla
      Mikäli sopimuspuoli, jonka alueella oletettu rikollinen on, ei tätä luovuta, on sen poikkeuksetta ja ilman turhaa viivytystä annettava asia toimivaltaisille viranomaisilleen kyseisen valtion lakien edellyttämää syytteeseenpanoa varten.
      11 artikla
      1.   Tämän yleissopimuksen 7 artiklassa mainitut rikokset on kaikissa sopimuspuolten välisissä jo olemassa olevissa rikoksentekijän luovuttamista koskevissa sopimuksissa katsottava rikoksiksi, jotka mahdollistavat luovuttamisen. Sopimuspuolet sitoutuvat sisällyttämään kyseiset rikokset kaikkiin vastaisuudessa välillään tehtäviin rikoksentekijän luovuttamista koskeviin sopimuksiin.
      2.   Jos sopimuspuoli, joka edellyttää rikoksentekijän luovuttamiseksi sopimuksen olemassaoloa, saa luovutuspyynnön toiselta sopimuspuolelta, jonka kanssa se ei ole tehnyt rikoksentekijän luovuttamista koskevaa sopimusta, se voi harkintansa mukaan katsoa tämän yleissopimuksen muodostavan laillisen perusteen luovuttamiselle näiden rikosten osalta. Luovuttamisen on täytettävä muut sen valtion lainsäädännön asettamat ehdot, jolta luovuttamista pyydetään.
      3.   Sopimuspuolet, jotka eivät edellytä rikoksentekijän luovuttamiseksi sopimuksen olemassaoloa, katsovat nämä rikokset rikoksiksi, jotka mahdollistavat luovuttamisen niiden välillä, ottaen huomioon sen valtion lainsäädännön asettamat ehdot, jolta luovuttamista pyydetään.
      4.   Sopimuspuolten välillä tapahtuvan luovuttamisen yhteydessä jokainen rikos katsotaan tehdyksi paitsi rikoksentekopaikalla, myös niiden sopimusvaltioiden alueella, joilla on velvollisuus käyttää tuomiovaltaansa 8 artiklan 1 kappaleen mukaisesti.
      11 A artikla
      Mitään 7 artiklassa mainituista rikoksista ei pidetä luovuttamisen tai keskinäisen oikeusavun yhteydessä poliittisena rikoksena tai poliittiseen rikokseen liittyvänä rikoksena tai poliittisin vaikuttimin tehtynä rikoksena. Tällaisen rikoksen johdosta esitettävää luovuttamispyyntöä tai keskinäistä oikeusapua koskevaa pyyntöä ei siten voi evätä yksin sillä perusteella, että se koskee poliittista rikosta tai poliittiseen rikokseen liittyvää rikosta tai poliittisin vaikuttimin tehtyä rikosta.
      11 B artikla
      Mitään tämän yleissopimuksen määräystä ei saa tulkita velvoitteeksi luovuttaa oletettua rikoksentekijää tai antaa keskinäistä oikeusapua, jos pyynnön vastaanottaneella sopimuspuolella on perustellut syyt olettaa, että 7 artiklassa mainittujen rikosten johdosta esitetty luovutuspyyntö tai keskinäistä oikeusapua koskeva pyyntö on esitetty henkilön asettamiseksi syytteeseen tai rankaisemiseksi hänen rotunsa, uskontonsa, kansalaisuutensa, etnisen alkuperänsä tai poliittisen vakaumuksensa vuoksi tai että pyynnön noudattaminen vaarantaisi henkilön aseman tällaisesta syystä.
      12 artikla
      Jokaiselle henkilölle, jota vastaan on aloitettu oikeudenkäynti jonkin 7 artiklassa mainitun rikoksen johdosta, on taattava oikeudenmukainen kohtelu oikeudenkäynnin kaikissa vaiheissa.
      13 artikla
      1.   Sopimuspuolet auttavat toisiaan mahdollisimman suuressa määrin kaikkien 7 artiklassa tarkoitettujen rikosten johdosta aloitettujen oikeudenkäyntien yhteydessä muun muassa antamalla toisilleen oikeudenkäynnissä tarvittavaa hallussaan olevaa todistusaineistoa. Jokaisessa tapauksessa sovelletaan sen valtion lakia, jolta apua pyydetään.
      2.   Tämän artiklan 1 kappaleen määräykset eivät vaikuta velvoitteisiin, jotka johtuvat muista kahdenkeskisistä tai monenkeskisistä kokonaan tai osittain keskinäistä apua rikosasioissa nyt tai tulevaisuudessa sääntelevistä sopimuksista.
      13 A artikla
      Mikään tämän yleissopimuksen määräys ei saa rajoittaa rauhanomaisiin tarkoituksiin käytettävän ydinteknologian siirtoa, joka tapahtuu ydinaineiden ja ydinlaitosten turvajärjestelyjen vahvistamiseksi.
      14 artikla
      1.   Jokainen sopimuspuoli ilmoittaa tallettajalle, millä asianomaisen valtion laeilla ja säännöksillä tämä yleissopimus tulee voimaan. Tallettaja toimittaa ajoittain nämä tiedot kaikille sopimuspuolille.
      2.   Sopimuspuoli, jonka alueella oletettu rikoksentekijä pannaan syytteeseen, ilmoittaa ensin mahdollisuuksien mukaan oikeuden lopullisen päätöksen niille valtioille, joita asia välittömästi koskee. Tämä sopimuspuoli ilmoittaa lopullisen päätöksen myös tallettajalle, joka toimittaa tiedon muille sopimuspuolille.
      3.   Mikäli rikos koskee kotimaassa käytettyä, varastoitua tai kuljetettua ydinainetta ja sekä oletettu rikoksentekijä että ydinaine ovat edelleen sen sopimusvaltion alueella, jossa rikos on tehty, tai jos rikos koskee ydinlaitosta ja oletettu rikoksentekijä on edelleen sen sopimusvaltion alueella, jossa rikos on tehty, ei minkään tämän sopimuksen määräyksen saa tulkita edellyttävän, että kyseinen sopimuspuoli antaisi tietoja tällaisen rikoksen johdosta käytävästä oikeudenkäynnistä.
      15 artikla
      Liitteet ovat erottamaton osa tätä yleissopimusta.
      16 artikla
      1.   Tallettaja kutsuu koolle sopimuspuolten kokouksen viiden vuoden kuluttua 8 päivänä heinäkuuta 2005 hyväksytyn muutoksen voimaantulosta tarkistaakseen tämän yleissopimuksen täytäntöönpanon ja tarkoituksenmukaisuuden tarkastelemalla sen johdantoa, ponsiosaa ja liitteitä tuolloin vallitsevan tilanteen valossa.
      2.   Sopimuspuolten enemmistö voi sen jälkeen, ei kuitenkaan useammin kuin viiden vuoden välein, kutsuttaa koolle uuden kokouksen, jonka tarkoitus on sama kuin edellä mainitun, jättämällä tallettajalle asiaa koskevan ehdotuksen.
      17 artikla
      1.   Jos kahden tai useamman sopimuspuolen välillä syntyy riita tämän yleissopimuksen tulkinnasta tai soveltamisesta, asianomaiset sopimuspuolet pyrkivät löytämään ratkaisun neuvottelemalla tai millä tahansa muulla kaikkia riidan osapuolia tyydyttävällä rauhanomaisella riitojen ratkaisumenettelyllä.
      2.   Riita, jota ei pystytä ratkaisemaan 1 kappaleessa mainitulla tavalla, alistetaan riidan minkä tahansa osapuolen pyynnöstä välimiesmenettelyyn tai Kansainvälisen tuomioistuimen ratkaistavaksi. Mikäli riita alistetaan välimiesmenettelyyn, eivätkä osapuolet kuuden kuukauden kuluessa pyynnöstä ole pystyneet sopimaan välimiesoikeuden kokoonpanosta, jokin osapuolista voi pyytää Kansainvälisen tuomioistuimen presidenttiä tai Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteeriä nimeämään yhden tai useamman välimiehen. Mikäli osapuolten esittämät pyynnöt ovat ristiriitaisia, annetaan ensisija Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerille esitetylle pyynnölle.
      3.   Jokainen sopimuspuoli voi tätä yleissopimusta allekirjoittaessaan, ratifioidessaan tai siihen liittyessään ilmoittaa, ettei se katso jommankumman tai kummankaan 2 kappaleessa mainituista riitojen ratkaisumenettelyistä sitovan itseään. Muut sopimuspuolet eivät ole sidottuja 2 kappaleessa mainittuihin riitojen ratkaisumenettelyihin niihin sopimuspuoliin nähden, jotka ovat tehneet kyseistä menettelyä koskevan varauman.
      4.   Sopimuspuoli, joka on tehnyt 3 kappaleessa tarkoitetun varauman, voi milloin tahansa peruuttaa varauman ilmoittamalla siitä tallettajalle.
      18 artikla
      1.   Tämä yleissopimus on avoinna allekirjoittamista varten kaikille valtioille Kansainvälisen atomienergiajärjestön päämajassa Wienissä sekä Yhdistyneiden Kansakuntien päämajassa New Yorkissa 3 päivästä maaliskuuta 1980 lukien sen voimaantuloon saakka.
      2.   Tämä yleissopimus edellyttää allekirjoittajavaltioiden ratifioimista tai hyväksymistä.
      3.   Sen jälkeen kun tämä yleissopimus on tullut voimaan, se on avoinna liittymistä varten kaikille valtioille.

                  4.

                              a)

                              Kansainväliset järjestöt ja alueelliset yhdistymiseen tähtäävät tai muunlaiset järjestöt voivat allekirjoittaa tämän yleissopimuksen tai liittyä siihen sillä edellytyksellä, että järjestöt koostuvat itsenäisistä valtioista ja että ne ovat toimivaltaisia neuvottelemaan sekä solmimaan ja soveltamaan kansainvälisiä sopimuksia tämän yleissopimuksen sääntelemillä aloilla.

                              b)

                              Tällaisilla järjestöillä on toimivaltaansa kuuluvilla aloilla omasta puolestaan samat oikeudet ja velvoitteet kuin tämän yleissopimuksen mukaan valtioilla, jotka ovat sopimuspuolia.

                              c)

                              Tullessaan tämän yleissopimuksen sopimuspuoleksi järjestö toimittaa tallettajalle selityksen, jossa se ilmoittaa, mitkä valtiot kuuluvat järjestöön ja mitä artikloja se ei aio soveltaa.

                              d)

                              Kyseisellä järjestöllä ei ole äänioikeutta sen jäsenvaltioiden äänien lisäksi.

            5.   Ratifioimis-, hyväksymis- ja liittymiskirjat talletetaan tallettajan huostaan.
      19 artikla
      1.   Tämä yleissopimus tulee voimaan kolmantenakymmenentenä päivänä siitä, jolloin kaksikymmentäyksi ratifioimis- tai hyväksymiskirjaa on talletettu tallettajan huostaan.
      2.   Valtion osalta, joka ratifioi tai hyväksyy tämän yleissopimuksen tai liittyy siihen sen jälkeen, kun kahdeskymmenesensimmäinen ratifioimis- tai hyväksymiskirja on talletettu, yleissopimus tulee voimaan kolmenkymmenen päivän kuluttua siitä, jolloin asianomainen valtio on tallettanut ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirjansa.
      20 artikla
      1.   Sopimuspuolet voivat ehdottaa muutoksia tähän yleissopimukseen, sanotun vaikuttamatta 16 artiklan määräyksiin. Muutosehdotus jätetään tallettajalle, joka toimittaa siitä viipymättä tiedon kaikille sopimuspuolille. Jos sopimuspuolten enemmistö pyytää tallettajaa kutsumaan koolle konferenssin harkitsemaan muutosehdotusta, tallettaja kutsuu kaikki sopimuspuolet mainittuun konferenssiin, joka alkaa aikaisintaan kolmenkymmenen päivän kuluttua kutsun lähettämisestä. Tallettaja toimittaa viipymättä tiedon jokaisesta mainitussa konferenssissa kaikkien sopimuspuolten kahden kolmasosan äänienemmistöllä hyväksytystä muutoksesta kaikille sopimuspuolille.
      2.   Muutos tulee muutosta koskevan ratifioimis- tai hyväksymiskirjan tallettaneiden sopimuspuolten osalta voimaan kolmantenakymmenentenä päivänä siitä, jolloin kaksi kolmasosaa sopimuspuolista on tallettanut sitä koskevan ratifioimis- tai hyväksymisasiakirjan tallettajan huostaan. Tämän jälkeen muutos tulee voimaan muiden sopimuspuolen osalta sinä päivänä, jolloin asianomainen sopimuspuoli tallettaa muutosta koskevan ratifioimis- tai hyväksymisasiakirjansa.
      21 artikla
      1.   Sopimuspuoli voi irtisanoa tämän yleissopimuksen ilmoittamalla siitä kirjallisesti tallettajalle.
      2.   Irtisanominen tulee voimaan sadankahdeksankymmenen päivän kuluttua siitä päivästä, jona tallettaja on vastaanottanut irtisanomisilmoituksen.
      22 artikla
      Tallettaja antaa viipymättä kaikille valtioille tiedoksi

                  a)

                  kaikki tämän yleissopimuksen allekirjoitukset;

                  b)

                  kaikki ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymisasiakirjojen talletukset;

                  c)

                  kaikki 17 artiklan mukaisesti tehdyt varaumat ja niiden peruutukset;

                  d)

                  kaikki jonkin järjestön tekemät 18 artiklan 4 kappaleen c kohdan mukaisesti tekemät ilmoitukset;

                  e)

                  tämän yleissopimuksen voimaantulon;

                  f)

                  tähän yleissopimukseen tehtyjen muutosten voimaantulon; ja

                  g)

                  kaikki 21 artiklan mukaan tehdyt irtisanomiset.

            23 artikla
      Tämän yleissopimuksen alkuperäiskappale, jonka arabian-, englannin-, espanjan-, kiinan-, ranskan- ja venäjänkieliset versiot ovat yhtä todistusvoimaisia, talletetaan Kansainvälisen atomienergiajärjestön pääjohtajan huostaan, joka toimittaa siitä oikeaksi todistetut jäljennökset kaikille valtioille.

      LIITE I
      Liitteessä II luokiteltujen ydinaineiden kansainvälisissä kuljetuksissa noudatettavien turvajärjestelyjen tasovaatimukset

                  1.

                  Kansainväliseen ydinkuljetukseen liittyvän varastoinnin aikana noudatettaviin turvajärjestelyjen tasovaatimuksiin kuuluu, että

                              a)

                              III luokkaan kuuluvat aineet on varastoitava alueella, jolle pääsyä valvotaan;

                              b)

                              II luokan aineet on varastoitava alueella, jota valvovat jatkuvasti joko vartijat tai elektroniset laitteet ja jota ympäröi fyysinen aitaus, jossa on rajoitettu määrä asianmukaisesti valvottuja kulkuteitä, tai muulla alueella, jolla noudatetaan vastaavia turvajärjestelyjen tasovaatimuksia;

                              c)

                              I luokkaan kuuluvat aineet on varastoitava suojatulla alueella kuten II luokan aineet ja lisäksi pääsy on rajoitettava henkilöihin, joiden luotettavuus on varmistettu. Aluetta valvovat vartijat, jotka ovat tiiviissä yhteydessä niihin elimiin, jotka tarvittaessa ryhtyvät toimenpiteisiin. Tällaisten toimien tavoitteena tulee olla hyökkäyksen, luvattoman pääsyn tai ydinaineen luvattoman siirron havaitseminen ja ehkäiseminen.

                  2.

                  Kansainvälisen kuljetuksen aikana ydinaineisiin kohdistettavien turvajärjestelyjen tasovaatimuksiin kuuluu, että

                              a)

                              II ja III luokan aineiden kuljetus edellyttää erityisiä varotoimia, kuten lähettäjän, vastaanottajan ja kuljettajan välillä etukäteen tehtyjä järjestelyjä sekä viejävaltion ja tuojavaltion lainkäyttövallan alaisuudessa olevien luonnollisten tai oikeushenkilöiden välillä tehtyä sopimusta, jossa määritellään kuljetusvastuun siirtymisen ajankohta, paikka ja menettelytavat;

                              b)

                              I luokan aineiden kuljetus edellyttää edellä määriteltyjä II ja III luokan aineisiin sovellettavia varotoimia ja lisäksi mukana seuraavan saattueen suorittamaa jatkuvaa valvontaa olosuhteissa, jotka takaavat tiiviit yhteydet niihin elimiin, jotka tarvittaessa ryhtyvät toimenpiteisiin;

                              c)

                              muunlaisen kuin malmin tai malmijätteen muodossa olevan luonnollisen uraanin suojeleminen kuljetuksen aikana määrän ylittäessä 500 kg uraania edellyttää etukäteisilmoitusta, jossa mainitaan kuljetustapa ja oletettu saapumisaika, sekä vahvistusta erän vastaanottamisesta.

      LIITE II
      Taulukko: Ydinaineiden luokittelu

                  Aine

                  Muoto

                  Luokka

                  I

                  II

                  III (3)

                              1.

                              Plutonium (1)

                  Säteilyttämätön (2)

                  2 kg tai enemmän

                  Vähemmän kuin 2 kg, mutta enemmän kuin 500 g

                  500 g tai vähemmän, mutta enemmän kuin 15 g

                              2.

                              Uraani-235

                  Säteilyttämätön (2)

                              –

                              vähintään 20-prosenttiseksi isotoopin 235U suhteen rikastettu uraani

                  5 kg tai enemmän

                  Vähemmän kuin 5 kg, mutta enemmän kuin 1 kg

                  1 kg tai vähemmän, mutta enemmän kuin 15 g

                              –

                              vähintään 10-prosenttiseksi, mutta alle 20-prosenttiseksi isotoopin 235U suhteen rikastettu uraani

                  10 kg tai enemmän

                  Vähemmän kuin 10 kg, mutta enemmän kuin 1 kg

                              –

                              luonnossa esiintyvän isotooppisuhteen yläpuolelle, mutta alle 10-prosenttiseksi isotoopin 235U suhteen rikastettu uraani

                  10 kg tai enemmän

                              3.

                              Uraani-233

                  Säteilyttämätön (2)

                  2 kg tai enemmän

                  Vähemmän kuin 2 kg, mutta enemmän kuin 500 g

                  500 g tai vähemmän, mutta enemmän kuin 15 g

                              4.

                              Säteilytetty polttoaine

                  Köyhdytetty tai luonnonuraani, torium tai vähän rikastettu polttoaine (alle 10 prosenttia halkeamiskelpoista ainetta) (4)
                      (5)

      (1)  Kaikki plutonium paitsi sellainen, jonka isotooppinen Pu-238-pitoisuus ylittää 80 prosenttia.

      (2)  Materiaali, jota ei ole säteilytetty reaktorissa, tai materiaali, jota on säteilytetty reaktorissa, mutta josta lähtevästä säteilystä aiheutuu ilman suojausta metrin etäisyydellä annosnopeus 1 gray/h (100 rad/h) tai vähemmän.

      (3)  Määrät, jotka jäävät alle III luokan alarajan, samoin kuin luonnonuraani, tulisi suojella siten kuin asioiden huolellinen hoito edellyttää.

      (4)  Vaikkakin suositellaan tätä turvaamisen tasoa, valtioiden olisi sallittua kulloisetkin olosuhteet huomioon ottaen valita tästä poikkeava turvajärjestelyluokka.

      (5)  Muu polttoaine, joka alun perin sisältämänsä halkeamiskelpoisen materiaalin perusteella luokitellaan ennen säteilytystä I tai II luokkaan, voidaan sijoittaa yhtä alempaan luokkaan, mikäli siitä lähtevästä säteilystä aiheutuu ilman suojausta metrin etäisyydellä annosnopeus, joka ylittää arvon 1 gray/h (100 rad/h).
   LIITE 2

      Yleissopimuksen 18 artiklan 4 kappaleen ja 17 artiklan 3 kappaleen mukainen Euroopan atomienergiayhteisön selitys
      Seuraavat valtiot ovat tällä hetkellä Euroopan atomienergiayhteisön jäseniä: Belgian kuningaskunta, Bulgarian tasavalta, Tšekin tasavalta, Tanskan kuningaskunta, Saksan liittotasavalta, Viron tasavalta, Irlanti, Helleenien tasavalta, Espanjan kuningaskunta, Ranskan tasavalta, Italian tasavalta, Kyproksen tasavalta, Latvian tasavalta, Liettuan tasavalta, Luxemburgin suurherttuakunta, Unkarin tasavalta, Maltan tasavalta, Alankomaiden kuningaskunta, Itävallan tasavalta, Puolan tasavalta, Portugalin tasavalta, Romania, Slovenian tasavalta, Slovakian tasavalta, Suomen tasavalta, Ruotsin kuningaskunta ja Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta.
      Yhteisö ilmoittaa, että ydinaineita ja ydinlaitoksia koskevista turvajärjestelyistä tehdyn yleissopimuksen 8–13 artiklaa sekä 14 artiklan 2 ja 3 kappaletta ei sovelleta siihen.
      Lisäksi yhteisö ilmoittaa yleissopimuksen 17 artiklan 3 kappaleen nojalla, että koska ainoastaan valtiot voivat olla osapuolina Kansainväliseen tuomioistuimeen käsiteltäviksi saatetuissa asioissa, yhteisöä sitoo ainoastaan 17 artiklan 2 kappaleessa tarkoitettu välimiesmenettely.

   LIITE 3
   VALTAKIRJA
   Allekirjoittanut ulkosuhteista ja Euroopan naapuruuspolitiikasta vastaava Euroopan komission jäsen …vahvistaa täten
   Wienissä sijaitseviin kansainvälisiin järjestöihin
   akkreditoidun Euroopan komission edustuston päällikön
   …
   valtuudet tallettaa Euroopan atomienergiayhteisön puolesta ydinaineita ja ydinlaitoksia koskevista turvajärjestelyistä tehtyyn yleissopimukseen liittymistä koskeva asiakirja Kansainvälisen atomienergiajärjestön pääjohtajan huostaan.
   Brysselissä


title: 2007/124/EY,Euratom: Neuvoston päätös, tehty 12 päivänä helmikuuta 2007 , terrorismin ja muiden turvallisuuteen liittyvien riskien ennalta ehkäisyä, torjuntavalmiutta ja niiden seurausten hallintaa koskevan erityisohjelman perustamisesta kaudelle 2007–2013 osana turvallisuutta ja vapauksien suojelua koskevaa yleisohjelmaa

text:
               24.2.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 58/1

      NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   tehty 12 päivänä helmikuuta 2007,
   terrorismin ja muiden turvallisuuteen liittyvien riskien ennalta ehkäisyä, torjuntavalmiutta ja niiden seurausten hallintaa koskevan erityisohjelman perustamisesta kaudelle 2007–2013 osana turvallisuutta ja vapauksien suojelua koskevaa yleisohjelmaa
   (2007/124/EY, Euratom)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 308 artiklan,
   ottaa huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 203 artiklan,
   ottaa huomioon komission ehdotuksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Terrorismin ja muiden turvallisuuteen liittyvien riskien ennalta ehkäisy, torjuntavalmius ja niiden seurausten hallinta ovat olennainen osa kansalaisten ja elintärkeiden infrastruktuurien suojelua vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueella.

               (2)

               Terrorismin torjuntaa koskevassa tarkistetussa Euroopan unionin toimintasuunnitelmassa, jonka 17 ja 18 päivänä kesäkuuta 2004 kokoontunut Eurooppa-neuvosto hyväksyi, mainitaan ensisijaisina toimina muun muassa terrori-iskujen ennalta ehkäisy ja niiden seurausten hallinta sekä elintärkeiden infrastruktuurien suojelu.

               (3)

               Neuvosto hyväksyi 2 päivänä joulukuuta 2004 terroriuhkien ja -iskujen seurauksia koskevan tarkistetun Euroopan unionin solidaarisuusohjelman, jossa korostetaan riskien ja uhkien arvioinnin, elintärkeiden infrastruktuurien suojelun, terroriuhkien paljastus- ja tunnistusmekanismien sekä poliittisen ja operatiivisen torjuntavalmiuden ja seurausten hallintakyvyn merkitystä.

               (4)

               Neuvosto päätti joulukuussa 2005, että Euroopan elintärkeiden infrastruktuurien suojaamisohjelmassa (European Programme for Critical Infrastructure Protection, EPCIP) olisi otettava huomioon kaikki vaaratekijät, vaikka terrorismiin liittyvät uhat katsotaan ensisijaisiksi. Myös uusi terrorismin vastainen strategia, joka jakautuu seuraavaan neljään osa-alueeseen: ennalta ehkäisy, suojaaminen, toiminnan estäminen ja varautuminen, hyväksyttiin joulukuussa 2005 kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa.

               (5)

               Lokakuun 23 päivänä 2001 tehdyllä päätöksellä 2001/792/EY, Euratom (2) perustettu yhteisön mekanismi tiiviimmän yhteistyön edistämiseksi pelastuspalvelualan avustustoimissa on tarkoitettu välittömien avustustoimien toteuttamiseen kaikissa vakavissa hätätilanteissa, mutta ei erityisesti terrori-iskujen, ennalta ehkäisyyn, torjuntaan tai niiden seurausten hallintaan.

               (6)

               Eurooppa-neuvoston marraskuussa 2004 hyväksymässä Haagin ohjelmassa (3) vaadittiin yhtenäisten ja yhteensovitettujen kriisinhallintajärjestelyjen aikaan saamista sellaisia Euroopan unionin alueella syntyviä kriisejä varten, joilla on rajatylittäviä vaikutuksia.

               (7)

               Yhteisön osallistuu toimivaltansa puitteissa niiden tarvittavien toimenpiteiden toteuttamiseen, joilla voidaan estää terroristeja hyökkäämästä demokratian, oikeusvaltion, yhteiskunnan avoimuuden sekä kansalaisten ja yhteiskuntien vapauden arvoja kohtaan ja rajoittaa hyökkäysten seurauksia aina kun se on mahdollista.

               (8)

               Terrorismin ennalta ehkäisyä, torjuntavalmiutta ja sen seurausten hallintaa koskevat erityistoimet olisi vaikuttavuuden, kustannustehokkuuden ja avoimuuden vuoksi koottava yhteen ja rahoitettava yhdestä ohjelmasta.

               (9)

               Oikeusvarmuuden ja johdonmukaisuuden vuoksi ja siitä huolehtimiseksi, että ohjelma täydentää muita rahoitusohjelmia, olisi määriteltävä käsitteet ”ennalta ehkäisy ja torjuntavalmius”, ”seurausten hallinta” ja ”elintärkeät infrastruktuurit”.

               (10)

               Ensisijainen vastuu elintärkeiden infrastruktuurien suojelemisessa on jäsenvaltioilla, omistajilla, taloudellisilla toimijoilla ja käyttäjillä (jolloin käyttäjät määritellään organisaatioiksi, jotka hyödyntävät ja käyttävät infrastruktuuria liike-elämässä ja palveluiden tarjoamisessa). Jäsenvaltioiden viranomaiset johtavat ja sovittavat toimintaa yhteen niin, että niiden lainkäyttövaltaan kuuluvalla alueella voidaan kehittää ja panna täytäntöön kansallisesti johdonmukainen lähestymistapa elintärkeiden infrastruktuurien suojaamiseksi, ottaen samalla huomioon voimassa olevan yhteisön toimivallan. Vastuu uhkien ja riskien arvioinnista kuuluu näin ollen ensisijaisesti jäsenvaltioille.

               (11)

               Komission toimet sekä mahdolliset valtioidenväliset hankkeet ovat keskeisiä yhtenäiseen ja yhteensovitettuun Euroopan yhteisön lähestymistapaan pääsemiseksi. Lisäksi on hyödyllistä ja tarkoituksenmukaista tukea jäsenvaltioissa toteutettavia hankkeita, sikäli kuin niiden avulla voidaan saada erityisesti riskien ja uhkien arviointia koskevaa hyödyllistä kokemusta ja tietoa yhteisön tasolla toteutettavia lisätoimia varten. Tältä osin on asianmukaista omaksua kaikki vaaratekijät kattava lähestymistapa, samalla kun terrorismiin liittyvää uhkaa pidetään ensisijaisena.

               (12)

               On myös aiheellista antaa kolmansille maille ja kansainvälisille järjestöille mahdollisuus osallistua valtioidenvälisiin hankkeisiin.

               (13)

               On varmistettava, että ohjelma täydentää muita yhteisön ja unionin ohjelmia, joita ovat muun muassa Euroopan unionin solidaarisuusrahastorahasto, pelastuspalvelun rahoitusväline, yhteisön mekanismi tiiviimmän yhteistyön edistämiseksi pelastuspalvelualan avustustoimissa, seitsemäs tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelma sekä rakennerahastot.

               (14)

               Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa tämän päätöksen tavoitteita, vaan ne voidaan ohjelman laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä päätöksessä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

               (15)

               Ohjelman kustannusten olisi oltava rahoituskehyksen otsakkeen 3 enimmäismäärän mukaiset. Ohjelma on syytä muotoilla joustavasti, jotta suunniteltuja toimia voidaan tarvittaessa mukauttaa tarpeiden kehitykseen vastaamiseksi kaudella 2007–2013. Tämän vuoksi päätöksessä olisi määriteltävä suunnitellut toimet sekä niiden hallinnointia ja rahoitusta koskevat järjestelyt vain yleisluontoisesti.

               (16)

               Olisi myös toteutettava asianmukaiset toimenpiteet sääntöjenvastaisuuksien ja petosten estämiseksi sekä toteutettava tarpeelliset toimenpiteet menetettyjen, aiheettomasti maksettujen tai väärinkäytettyjen varojen takaisinperimiseksi Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (4), komission paikan päällä suorittamista tarkastuksista ja todentamisista 11 päivänä marraskuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2185/96 (5) ja Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista 25 päivänä toukokuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1073/1999 (6) mukaisesti.

               (17)

               Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annettua neuvoston asetusta (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (7) ja Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä 23 päivänä joulukuuta 2002 annettua komission asetusta (EY, Euratom) N:o 2342/2002 (8), joilla turvataan yhteisön taloudelliset edut, sovelletaan ottamalla huomioon yksinkertaisuuden ja johdonmukaisuuden periaatteet budjettivälineiden valinnassa, niiden tapausten määrän rajoittamisen, joissa komissiolla säilyy välitön toteuttamis- ja hallinnointivastuu, ja voimavarojen säilymisen oikeassa suhteessa niiden käytöstä johtuvaan hallinnolliseen kuormitukseen nähden.

               (18)

               Tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (9) mukaisesti, ja hallintokomiteamenettelyn piiriin kuuluvat toimenpiteet olisi pidettävä erillään neuvoa-antavan komiteamenettelyn piiriin kuuluvista toimenpiteistä, koska neuvoa-antava komiteamenettely on tietyissä tapauksissa asianmukaisin suurempaan tehokkuuteen pääsemiseksi.

               (19)

               Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa ja Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksessa ei ole muita valtuuksia tämän päätöksen tekemiselle kuin EY:n perustamissopimuksen 308 artikla ja Euratomin perustamissopimuksen 203 artikla.

               (20)

               Euroopan talous- ja sosiaalikomitea on antanut lausunnon (10).

               (21)

               Ohjelman tehokkaan ja joutuisan täytäntöönpanon varmistamiseksi tätä päätöstä olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2007,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   1 artikla
   Kohde
   1.   Tällä päätöksellä perustetaan osana turvallisuutta ja vapauksien suojelua koskevaa yleisohjelmaa terrorismin ja muiden turvallisuuteen liittyvien riskien ennalta ehkäisemistä, torjuntavalmiutta ja niiden seurausten hallintaa koskeva erityisohjelma, jäljempänä ’ohjelma’, jolla osallistutaan jäsenvaltioiden sellaisten ponnistelujen tukemiseen, joiden tarkoituksena on tukea terroristihyökkäyksiin liittyviä ja muita turvallisuutta koskevia riskejä, valmistautua niihin sekä suojella väestöä ja elintärkeitä infrastruktuureja niiltä.
   2.   Ohjelma kattaa kauden 1 päivästä tammikuuta 200731 päivään joulukuuta 2013.
   3.   Tätä päätöstä ei sovelleta kysymyksiin, jotka kuuluvat pelastuspalvelun rahoitusvälineen soveltamisalaan.
   2 artikla
   Määritelmät
   Tässä päätöksessä sovelletaan seuraavia määritelmiä:

               a)

               ’ennalta ehkäisyllä ja torjuntavalmiudella’ tarkoitetaan toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on ehkäistä ennalta ja/tai vähentää terrorismiin liittyviä ja muita turvallisuutta koskevia riskejä;

               b)

               ’seurausten hallinnalla’ tarkoitetaan sellaisten toimenpiteiden yhteensovittamista, joita toteutetaan turvallisuuteen liittyvien vaaratilanteiden, erityisesti terroristi-iskuista aiheutuvien seurausten vaikutuksiin reagoimiseksi ja näiden vaikutusten vähentämiseksi, jotta kriisinhallinnan ja turvatoimien yhteensovittaminen sujuisi moitteettomasti;

               c)

               ’elintärkeisiin infrastruktuureihin’ kuuluvat erityisesti sellaiset aineelliset resurssit, palvelut, tietotekniikkayhteydet, -verkot ja -infrastruktuurivarat, joiden toimintahäiriöt tai tuhoutuminen aiheuttaisi vakavia seurauksia elintärkeille yhteiskunnan toiminnoille, mukaan lukien toimitusketjut, kansalaisten terveys, turvallisuus ja taloudellinen tai sosiaalinen hyvinvointi tai yhteisön tai sen jäsenvaltioiden toiminta.

         3 artikla
   Yleiset tavoitteet
   1.   Ohjelmalla osallistutaan jäsenvaltioiden sellaisten ponnistelujen tukemiseen, joiden tarkoituksena on ehkäistä ennalta terroristihyökkäyksiä ja muita turvallisuutta koskevia vaaratilanteita, valmistautua niihin sekä suojella väestöä ja elintärkeitä infrastruktuureja niiltä.
   2.   Ohjelman tavoitteena on vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alualla osallistua turvallisuudesta huolehtimiseen muun muassa kriisinhallinnan, ympäristön, kansanterveyden, liikenteen, tutkimuksen ja teknologian kehittämisen sekä taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden alalla terrorismin ja muiden turvallisuuteen liittyvien riskien osalta.
   4 artikla
   Erityistavoitteet
   1.   Ohjelman tarkoituksena on yleisten tavoitteiden puitteissa tukea, edistää ja kehittää ennalta ehkäisyä, torjuntavalmiutta ja seurausten hallintaa koskevia toimenpiteitä siltä osin kuin ne eivät kuulu jonkin muun rahoitusvälineen soveltamisalaan. Toimenpiteet perustuvat muun muassa kattavaan uhkien ja riskien arviointiin, jota jäsenvaltiot valvovat ja jossa otetaan asianmukaisesti huomioon olemassa oleva yhteisön toimivalta ja jolla pyritään ehkäisemään ennalta tai vähentämään terrorismiin liittyviä sekä muita turvallisuutta koskevia riskejä.
   2.   Terrorismiin liittyvien ja muiden turvallisuutta koskevien riskien ennalta ehkäisyn ja torjuntavalmiuden osalta ohjelman tarkoituksena on suojella väestöä ja elintärkeitä infrastruktuureita erityisesti

               a)

               kannustamalla, edistämällä ja tukemalla elintärkeisiin infrastruktuureihin kohdistuvien riskien arviointia turvallisuuden parantamiseksi;

               b)

               kannustamalla, edistämällä ja tukemalla elintärkeiden infrastruktuurien suojelua koskevien menetelmien, erityisesti riskianalyysimenetelmien, kehittämistä;

               c)

               edistämällä ja tukemalla rajatylittävien toimitusketjujen turvallisuuden parantamiseen tähtääviä yhteisiä operatiivisia toimenpiteitä edellyttäen, että sisämarkkinoiden kilpailusäännöt eivät vääristy;

               d)

               edistämällä ja tukemalla turvallisuusnormien kehittämistä sekä kansalaisten että elintärkeiden infrastruktuurien suojelua koskevan taitotiedon ja siitä saatujen kokemusten vaihtoa;

               e)

               edistämällä ja tukemalla elintärkeiden infrastruktuurien suojeluun liittyvää yhteisön laajuista yhteensovittamista ja yhteistyötä.

         3.   Seurausten hallinnan osalta ohjelman tarkoituksena on

               a)

               edistää ja tukea taitotiedon ja kokemusten vaihtoa parhaiden käytäntöjen luomiseksi vastatoimenpiteiden yhteensovittamista sekä kriisinhallintaan ja eri turvatoimiin osallistuvien toimijoiden välistä yhteistyötä varten;

               b)

               edistää yhteisiä harjoituksia ja käytännön skenaarioita, mukaan lukien turvallisuutta koskevat osatekijät, asiaankuuluvien toimijoiden välisen yhteensovittamisen ja yhteistyön tehostamiseksi Euroopan tasolla.

         5 artikla
   Tukikelpoiset toimet
   1.   Edellä 3 ja 4 artiklassa säädettyjen yleisten ja erityistavoitteiden toteuttamiseksi ohjelmasta myönnetään vuotuisessa työohjelmassa vahvistettujen edellytysten mukaisesti rahoitustukea seuraavanlaisiin toimiin:

               a)

               komission alulle panemat ja sen hallinnoimat hankkeet, joilla on eurooppalainen ulottuvuus;

               b)

               valtioidenväliset hankkeet, joissa on oltava mukana kumppaneita vähintään kahdesta jäsenvaltiosta tai ainakin yhdestä jäsenvaltiosta ja yhdestä muusta maasta, joka voi olla joko liittyvä tai ehdokasmaa;

               c)

               jäsenvaltioiden kansalliset hankkeet, joilla

                           i)

                           valmistellaan valtioidenvälisiä ja/tai yhteisön toimia (’käynnistystoimet’);

                           ii)

                           täydennetään valtioidenvälisiä ja/tai yhteisön toimia (’täydentävät toimet’);

                           iii)

                           edistetään sellaisten innovatiivisten menetelmien ja/tai teknologian kehittämistä, jotka voidaan siirtää yhteisön tasolla toteutettaviin toimiin, tai kehitetään tällaisia menetelmiä tai teknologiaa siirrettäväksi muihin jäsenvaltioihin ja/tai muuhun maahan, joka voi olla joko liittyvä tai ehdokasmaa.

         2.   Rahoitustukea voidaan myöntää erityisesti

               a)

               operatiivista yhteistyötä ja yhteensovittamista koskeviin toimiin (verkostoitumisen, keskinäisen luottamuksen ja ymmärtämyksen lujittaminen, valmiussuunnitelmien kehittäminen sekä tietojen, kokemusten ja parhaiden käytäntöjen vaihto ja levittäminen);

               b)

               analyysi-, seuranta-, arviointi- ja auditointitoimet;

               c)

               teknologian ja menetelmien kehittämiseen ja siirtoon erityisesti tietojen vaihdon ja yhteentoimivuuden osalta;

               d)

               koulutukseen sekä henkilöstö- ja asiantuntijavaihtoon; ja

               e)

               tietoisuuden lisäämis- ja tietojen levittämistoimet.

         6 artikla
   Ohjelmaan osallistuminen
   1.   Ohjelmaan voivat osallistua sellaiset jäsenvaltioihin sijoittautuneet yhteisöt ja järjestöt, jotka ovat oikeushenkilöitä. Voittoa tavoittelevat yhteisöt ja järjestöt voivat saada avustuksia ainoastaan yhdessä voittoa tavoittelemattomien järjestöjen ja valtiollisten järjestöjen kanssa. Valtiosta riippumattomat järjestöt voivat hakea rahoitusta 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin hankkeisiin, mikäli ne takaavat riittävän luottamuksellisuuden tason.
   2.   Kolmannet maat ja kansainväliset järjestöt voivat osallistua valtioidenvälisiin hankkeisiin kumppaneina, mutta ne eivät voi itse ehdottaa hankkeita.
   7 artikla
   Tukimuodot
   1.   Yhteisön myöntämä rahoitustuki voi olla oikeudelliselta muodoltaan

               a)

               avustus;

               b)

               julkisia hankintoja koskeva sopimus.

         2.   Yhteisön avustukset myönnetään ehdotuspyyntöjen perusteella, lukuun ottamatta asianmukaisesti perusteltuja poikkeustapauksia, joissa joko asian kiireellisyyden tai edunsaajan luonteen vuoksi tietylle toimelle ei ole vaihtoehtoja, ja avustukset annetaan toiminta-avustuksina tai toimia varten osoitettuina avustuksina.
   Vuotuisessa työohjelmassa määritetään avustuksin katettavien vuotuisten menojen vähimmäisosuus. Vähimmäisosuuden on oltava vähintään 65 prosenttia.
   Hankkeiden kustannuksiin myönnettävän yhteisrahoituksen enimmäisosuus määritetään vuotuisessa työohjelmassa.
   3.   Rahoitusta varataan julkisia hankintoja koskevin sopimuksin liitännäistoimiin, jolloin yhteisön rahoitus kattaa palvelujen ja tavaroiden hankinnan. Tällä katetaan muun muassa kustannuksia, jotka liittyvät tiedotukseen ja viestintään sekä hankkeiden, politiikkojen, ohjelmien ja lainsäädännön valmisteluun, toteutukseen, seurantaan, tarkastamiseen ja arviointiin.
   8 artikla
   Täytäntöönpanotoimenpiteet
   1.   Komissio panee yhteisön rahoitustuen täytäntöön asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002, jäljempänä ’varainhoitoasetus’, mukaisesti.
   2.   Komissio hyväksyy ohjelman täytäntöönpanoa varten syyskuun loppuun mennessä ja 3 artiklassa määriteltyjen yleisten tavoitteiden puitteissa vuotuisen työohjelman, jossa määritellään sen erityistavoitteet ja ensisijaiset aihealueet sekä jossa on 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen liitännäistoimien kuvaus ja tarvittaessa luettelo muista toimista.
   Vuotta 2007 koskeva vuotuinen työohjelma hyväksytään kolmen kuukauden kuluttua tämän päätöksen voimaantulosta.
   3.   Vuotuinen työohjelma hyväksytään 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.
   4.   Toimille myönnettävän tuen arviointi- ja myöntämismenettelyissä on otettava huomioon muun muassa seuraavat perusteet:

               a)

               yhdenmukaisuus vuotuisen työohjelman, 3 artiklassa määriteltyjen yleisten tavoitteiden sekä 4 ja 5 artiklassa määriteltyjen eri aloilla toteutettavien toimenpiteiden kanssa;

               b)

               ehdotetun toimen suunnittelun, organisoinnin, esittelyn ja odotettujen tulosten laatu;

               c)

               yhteisöltä haetun rahoituksen määrä ja sen asianmukaisuus odotettuihin tuloksiin nähden;

               d)

               odotettujen tulosten vaikutus 3 artiklassa määriteltyihin yleisiin tavoitteisiin sekä 4 ja 5 artiklassa määriteltyihin eri aloilla toteutettaviin toimenpiteisiin.

         5.   Komissio tekee 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla ehdotettuihin toimiin liittyvät päätökset 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun hallintomenettelyn mukaisesti. Komissio tekee 5 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan nojalla ehdotettuihin toimiin liittyvät päätökset 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun neuvoa-antavan menettelyn mukaisesti.
   Komissio tekee päätökset sellaisia avustuksia koskevien hakemusten johdosta, joissa on mukana voittoa tavoittelevia yhteisöjä tai järjestöjä, 9 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun hallintomenettelyn mukaisesti.
   9 artikla
   Komitea
   1.   Komissiota avustaa komitea, jäljempänä ’komitea’.
   2.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 3 ja 7 artiklaa.
   3.   Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4 ja 7 artiklaa.
   Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.
   4.   Komitea vahvistaa työjärjestyksensä.
   10 artikla
   Täydentävyys
   1.   Ohjelman täytäntöönpanossa pyritään yhteisvaikutukseen, johdonmukaisuuteen ja täydentävyyteen muiden unionin ja yhteisön välineiden, muun muassa rikosten ennalta ehkäisyä ja torjuntaa koskevan sekä rikosoikeutta koskevan erityisohjelman sekä seitsemännen tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelman, Euroopan unionin solidaarisuusrahaston ja pelastuspalvelun rahoitusvälineen kanssa.
   2.   Ohjelmassa voidaan käyttää muiden yhteisön ja unionin välineiden kanssa yhteisiä voimavaroja. Tämä koskee erityisesti rikosten ennalta ehkäisyä ja torjuntaa koskevaa ohjelmaa, jolloin tavoitteena on toteuttaa toimia, jotka vastaavat sekä tämän ohjelman että muiden yhteisön tai unionin välineiden tavoitteita.
   3.   Tämän päätöksen nojalla rahoitettavat toimet eivät voi saada rahoitustukea samaan tarkoitukseen mistään muusta unionin tai yhteisön rahoitusvälineestä. On varmistettava, että ohjelman tuensaajat ilmoittavat komissiolle Euroopan unionin yleisestä talousarviosta ja muista lähteistä saamastaan rahoituksesta sekä vireillä olevista tukihakemuksista.
   11 artikla
   Määrärahat
   Tässä ohjelmassa säädettyihin toimiin kohdennetut määrärahat sisällytetään Euroopan unionin yleisen talousarvion vuotuisiin määrärahoihin. Budjettivallan käyttäjä hyväksyy kutakin varainhoitovuotta varten käytettävissä olevat määrärahat rahoituskehyksen asettamissa rajoissa.
   12 artikla
   Seuranta
   1.   Komissio varmistaa, että tuensaaja toimittaa kertomuksia ohjelmasta rahoitettavien toimien teknisestä ja taloudellisesta etenemisestä ja että kolmen kuukauden kuluessa toimen päättymisestä toimitetaan loppukertomus. Komissio määrittää kertomusten muodon ja rakenteen.
   2.   Komissio varmistaa, että tämän ohjelman täytäntöönpanosta aiheutuvissa sopimuksissa määrätään erityisesti komission (tai sen valtuuttaman edustajan) suorittamasta rahoitusta koskevasta ja muusta valvonnasta, joka voidaan tarvittaessa suorittaa paikan päällä, myös pistokokein, tehtävin tarkastuksin, sekä tilintarkastustuomioistuimen suorittamista tarkastuksista.
   3.   Komissio varmistaa, että yhteisön rahoitustuen saaja pitää komission saatavilla kaikki asiakirjat toimeen liittyvistä menoista viiden vuoden ajan viimeisen tointa koskevan maksun suorittamisesta.
   4.   Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen kertomusten ja paikan päällä suoritettujen tarkastusten perusteella komissio varmistaa, että alun perin myönnetyn rahoitustuen määrää, ehtoja tai maksuaikataulua mukautetaan tarvittaessa.
   5.   Komissio varmistaa, että toteutetaan kaikki muut sen varmistamiseksi tarvittavat toimenpiteet, että rahoitettavat toimet suoritetaan asianmukaisesti ja tämän päätöksen sekä varainhoitoasetuksen säännöksiä noudattaen.
   13 artikla
   Yhteisön taloudellisten etujen suojaaminen
   1.   Komissio varmistaa tämän päätöksen nojalla rahoitettavien toimia toteutettaessa, että yhteisön taloudelliset edut suojataan petoksia, lahjontaa ja muuta laitonta toimintaa ehkäisevillä toimenpiteillä, tehokkailla tarkastuksilla ja perimällä aiheettomasti maksetut varat takaisin ja, jos väärinkäytöksiä havaitaan, tehokkailla, oikeasuhteisilla ja varoittavilla seuraamuksilla asetusten (EY, Euratom) N:o 2988/95, (Euratom, EY) N:o 2185/96 ja (EY) N:o 1073/1999 mukaisesti.
   2.   Tämän päätöksen nojalla rahoitettavien yhteisön toimien osalta asetuksia (EY, Euratom) N:o 2988/95 ja (EY, Euratom) N:o 2185/96 sovelletaan yhteisön oikeuden säännöksen tai määräyksen taikka ohjelmaan perustuvan sopimusvelvoitteen rikkomiseen, joka johtuu taloudellisen toimijan teosta tai laiminlyönnistä ja jonka tuloksena on tai voi olla perusteettomasta menosta aiheutuva vahinko Euroopan unionin yleiselle talousarviolle tai sen hallinnoimille talousarvioille.
   3.   Komissio varmistaa, että tiettyä tointa varten myönnettyä rahoitustukea vähennetään, sen suorittamista lykätään tai se peritään takaisin, jos komissio havaitsee väärinkäytöksiä, joihin luetaan tämän päätöksen tai asianomaisen rahoitustuen myöntämistä koskevan päätöksen tai sopimuksen säännösten tai määräysten noudattamatta jättäminen, tai jos ilmenee, että tointa on komission hyväksyntää pyytämättä muutettu tavalla, joka on ristiriidassa hankkeen luonteen tai sen toteutusta koskevien ehtojen kanssa.
   4.   Jos määräaikoja ei ole noudatettu tai jos vain osa myönnetystä rahoitustuesta on perusteltua tietyn toimen toteutuksen edistymisen johdosta, komissio varmistaa, että tuensaajaa pyydetään esittämään huomautuksensa asiasta tietyssä määräajassa. Jos tuensaaja ei anna tyydyttävää vastausta, komissio varmistaa, että taloudellisen tuen loppuosa voidaan peruuttaa ja vaatia jo maksettujen erien palauttamista.
   5.   Komissio varmistaa, että kaikki aiheettomasti maksetut määrät palautetaan komissiolle. Kaikkiin määriin, joita ei makseta takaisin ajoissa, lisätään varainhoitoasetuksessa säädettyjen edellytysten mukaisesti korko.
   14 artikla
   Arviointi
   1.   Ohjelmaa seurataan säännöllisesti, jotta sen nojalla toteutettujen toimien toteutusta voidaan tarkkailla.
   2.   Komissio varmistaa, että ulkopuolinen riippumaton taho arvioi ohjelman säännöllisesti.
   3.   Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle

               a)

               vuosittaisen selvityksen ohjelman täytäntöönpanosta;

               b)

               väliarviointia koskevan kertomuksen tämän ohjelman tuloksista sekä sen täytäntöönpanon laadullisista ja määrällisistä näkökohdista viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2010;

               c)

               tiedonannon tämän ohjelman jatkumisesta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2010;

               d)

               jälkiarviointia koskevan kertomuksen viimeistään 31 päivänä maaliskuuta 2015.

         15 artikla
   Hankkeiden julkaiseminen
   Komissio julkaisee vuosittain luettelon tämän ohjelman nojalla rahoitetuista toimista, mihin sisältyy lyhyt kuvaus kustakin hankkeesta.
   16 artikla
   Voimaantulo ja soveltaminen
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2007.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä helmikuuta 2007.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         F.-W. STEINMEIER

      (1)  Lausunto annettu 14. joulukuuta 2006 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (2)  EYVL L 297, 15.11.2001, s. 7.

      (3)  EUVL C 53, 3.3.2005, s. 1.

      (4)  EYVL L 312, 23.12.1995, s. 1.

      (5)  EYVL L 292, 15.11.1996, s. 2.

      (6)  EYVL L 136, 31.5.1999, s. 1.

      (7)  EYVL  248, 16.9.2002, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY, Euratom) N:o 1995/2006 (EUVL L 390, 30.12.2006, s. 1).

      (8)  EYVL  357, 31.12.2002, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY, Euratom) N:o 1248/2006 (EUVL L 227, 19.8.2006, s. 3).

      (9)  EYVL  184, 17.7.1999, s. 23, päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2006/512/EY (EUVL L 200, 22.7.2006, s. 11).

      (10)  EUVL C 65, 17.3.2006, s. 63.


title: 2004/482/EY:PÄÄTÖS N:o 196, tehty 23 päivänä maaliskuuta 2004, 22 artiklan 1a kohdan soveltamisesta (ETA:n kannalta sekä EU:n ja Sveitsin välisen sopimuksen kannalta merkityksellinen teksti)

text:
30.4.2004       FI             Euroopan unionin virallinen lehti                               L 160/162
                                               PÄÄTÖS N:o 196,
                                    tehty 23 päivänä maaliskuuta 2004,
                                   22 artiklan 1a kohdan soveltamisesta
  (ETA:n kannalta sekä EU:n ja Sveitsin välisen sopimuksen kannalta merkityksellinen teksti)
                                                  (2004/482/EY)
SIIRTOTYÖLÄISTEN SOSIAALITURVAN HALLINTOTOIMIKUNTA, joka
ottaa huomioon sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin
työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta
1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/711 81 artiklan a alakohdan, jonka mukaisesti
hallintotoimikunnan tehtävänä on käsitellä kaikkia hallinnollisia kysymyksiä, jotka johtuvat
asetuksen (ETY) N:o 408/71 ja myöhempien asetusten säännöksistä,
ottaa huomioon asetuksen (ETY) N:o 1408/71 22 artiklan 1 a kohdan sellaisena kuin se on
muutettuna 31. päivänä maaliskuuta 2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella
(EY) N:o 631/2004,
ottaa huomioon 31. päivänä toukokuuta 1996 tehdyn päätöksen N:o 163 asetuksen (ETY)
N:o 1408/71 22 artiklan 1 kohdan a alakohdan tulkinnasta dialyysissä ja happiterapiassa olevien
henkilöiden osalta,
sekä katsoo seuraavaa:
1
   EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston
        asetuksella (EY) N:o 631/2004.
 ---pagebreak--- 30.4.2004        FI           Euroopan unionin virallinen lehti                           L 160/163
(1)    Maaliskuun 31. päivänä 2004 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 631/2004 muutetun
       neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 22 artiklan 1 a kohdan mukaan hallintotoimikunnan
       tehtävänä on laatia luettelo luontoisetuuksista, joista on käytännön syistä ennakolta tehtävä
       sopimus kyseisen henkilön ja hoidon antavanyksikön välillä, jotta näitä luontoisetuuksia
       voitaisiin antaa henkilön oleskellessa tilapäisesti muussa kuin toimivaltaisessa jäsenvaltiossa.
       Tämän sopimuksen tarkoituksena on edistää kyseisten henkilöiden vapaata liikkuvuutta
       lääketieteellisesti turvallisissa olosuhteissa.
(2)    Asetuksen 22 artiklan 1 a kohdassa tarkoitetun ennakolta tehtävän sopimuksen tarkoituksena
       on taata vakuutetun tarvitseman hoidon jatkuminen tämän oleskellessa tilapäisesti toisessa
       jäsenvaltiossa.
    (3) Kun otetaan huomioon tämä tavoite, olennaisina perusteina määritettäessä luontoisetuuksia,
    jotka edellyttävät potilaan ja toisessa jäsenvaltiossa hoitoa antavan yksikön välillä ennakolta
    tehtävää sopimusta, voidaan pitää lääketieteellisen hoidon elintärkeyttä sekä sitä, että kyseistä
    hoitoa voi saada vain erikoistuneissa hoitoyksiköissä, ja/tai erikoistuneelta henkilöstöltä.
    Päätöksen liitteenä on näiden perusteiden mukaan laadittu luettelo, joka ei ole tyhjentävä,
ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
1.       Kaikista elintärkeistä lääketieteellisistä hoidoista, joita voi saada vain erikoistuneissa
         hoitoyksiköissä, ja/tai erikoistuneelta henkilöstöltä ja/tai laitteilla, on periaatteessa tehtävä
         ennakolta sopimus potilaan ja hoidon antavan yksikön välillä, jotta varmistetaan, että
         vakuutettu henkilö saa hoitoa oleskellessaan tilapäisesti toisessa jäsenvaltiossa.
2.       Tämän päätöksen liitteenä on luettelo päätöksen 1 kohdassa tarkoitetuista hoidoista. Luettelo
         ei ole tyhjentävä.
3.       Tämä päätös korvaa 31. päivänä toukokuuta 1996 tehdyn päätöksen N:o 163. Se julkaistaan
         Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1. päivästä kesäkuuta 2004.
 ---pagebreak--- 30.4.2004     FI        Euroopan unionin virallinen lehti L 160/164
Hallintotoimikunnan puheenjohtaja
Tim QUIRKE
 ---pagebreak--- 30.4.2004      FI        Euroopan unionin virallinen lehti                       L 160/165
                                               Liite
    Esimerkkiluettelo elintärkeistä hoidoista, jotka edellyttävät ennakkosopimusta hoidon
            antavan yksikön kanssa oleskeltaessa tilapäisesti toisessa jäsenvaltiossa
– munuaisdialyysi
– happiterapia


title: 2014/592/EU: Euroopan parlamentin päätös, annettu 3 päivänä huhtikuuta 2014 , Euroopan lääkeviraston varainhoitovuoden 2012 tilien päättämisestä

text:
               5.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 266/241

         EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖS,
   annettu 3 päivänä huhtikuuta 2014,
   Euroopan lääkeviraston varainhoitovuoden 2012 tilien päättämisestä
   (2014/592/EU)
   EUROOPAN PARLAMENTTI, joka

               —

               ottaa huomioon Euroopan lääkeviraston lopullisen tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 2012,

               —

               ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen Euroopan lääkeviraston tilinpäätöksestä varainhoitovuodelta 2012 sekä viraston vastaukset (1),

               —

               ottaa huomioon neuvoston 18. helmikuuta 2014 antaman suosituksen (05849/2014 – C7-0054/2014),

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 319 artiklan,

               —

               ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25. kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (2) ja erityisesti sen 185 artiklan,

               —

               ottaa huomioon unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25. lokakuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (3) ja erityisesti sen 208 artiklan,

               —

               ottaa huomioon Euroopan lääkeviraston perustamisesta 31. maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 726/2004 (4) ja erityisesti sen 68 artiklan,

               —

               ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 185 artiklassa tarkoitettuja elimiä koskevasta varainhoidon puiteasetuksesta 19. marraskuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2343/2002 (5),

               —

               ottaa huomioon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 208 artiklassa tarkoitettuja elimiä koskevasta varainhoidon puiteasetuksesta 30. syyskuuta 2013 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 1271/2013 (6) ja erityisesti sen 108 artiklan,

               —

               ottaa huomioon työjärjestyksen 77 artiklan ja liitteen VI,

               —

               ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön sekä ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan lausunnon (A7-0227/2014),

               1.

               hyväksyy Euroopan lääkeviraston varainhoitovuoden 2012 tilien päättämisen;

               2.

               kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen Euroopan lääkeviraston toimitusjohtajalle, neuvostolle, komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle sekä huolehtimaan sen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä (L-sarja).

            Puhemies

         Martin SCHULZ

            Pääsihteeri

         Klaus WELLE

      (1)  EUVL C 365, 13.12.2013, s. 150.

      (2)  EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EUVL L 298, 26.10.2012, s. 1.

      (4)  EUVL L 136, 30.4.2004, s. 1.

      (5)  EYVL L 357, 31.12.2002, s. 72.

      (6)  EUVL L 328, 7.12.2013, s. 42.


               27.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 353/108

         P8_TA(2015)0192
   Jérôme Lavrilleux’n koskemattomuuden pidättämistä koskeva pyyntö
   Euroopan parlamentin päätös 19. toukokuuta 2015 Jérôme Lavrilleux’n koskemattomuuden pidättämistä koskevasta pyynnöstä (2015/2014(IMM))
   (2016/C 353/17)

      Euroopan parlamentti, joka

               —

               ottaa huomioon Jérôme Lavrilleux’n koskemattomuuden pidättämistä koskevan pyynnön, jonka Ranskan oikeusministeri välitti 23. joulukuuta 2014 Pariisin muutoksenhakutuomioistuimen (Cour d’appel de Paris) yleisen syyttäjän pyynnöstä ja josta ilmoitettiin täysistunnossa 15. tammikuuta 2015,

               —

               on kuullut Jérôme Lavrilleux’tä työjärjestyksen 9 artiklan 5 kohdan mukaisesti,

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyssä pöytäkirjassa N:o 7 olevan 8 ja 9 artiklan sekä Euroopan parlamentin jäsenten valitsemisesta yleisillä välittömillä vaaleilla 20. syyskuuta 1976 annetun säädöksen 6 artiklan 2 kohdan,

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionin tuomioistuimen 12. toukokuuta 1964, 10. heinäkuuta 1986, 15. ja 21. lokakuuta 2008, 19. maaliskuuta 2010, 6. syyskuuta 2011 ja 17. tammikuuta 2013 antamat tuomiot (1),

               —

               ottaa huomioon Ranskan tasavallan perustuslain 26 artiklan,

               —

               ottaa huomioon työjärjestyksen 5 artiklan 2 kohdan, 6 artiklan 1 kohdan ja 9 artiklan,

               —

               ottaa huomioon oikeudellisten asioiden valiokunnan mietinnön (A8-0152/2015),

               A.

               toteaa, että Pariisin muutoksenhakutuomioistuimen yleinen syyttäjä on pyytänyt Euroopan parlamentin jäsenen Jérôme Lavrilleux’n koskemattomuuden pidättämistä liittyen käynnissä olevaan oikeudelliseen tutkintaan, joka koskee väärennöksiä, väärennettyjen asiakirjojen käyttöä, luottamusaseman väärinkäyttöä, petoksen yritystä ja avunantoa näihin rikoksiin ja niiden salaamista, vaalikampanjan laitonta rahoittamista sekä sen salaamista ja avunantoa tällaisessa rikoksessa; toteaa, että ranskalaiset tuomarit haluaisivat tässä yhteydessä toteuttaa toimen, joka johtaisi Jérôme Lavrilleux’n vapauden menettämiseen tai sen rajoittamiseen;

               B.

               ottaa huomioon, että Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyssä pöytäkirjassa nro 7 olevan 9 artiklan mukaan Euroopan parlamentin jäsenillä on oman valtionsa alueella kansanedustajille myönnetty koskemattomuus;

               C.

               ottaa huomioon, että Ranskan perustuslain 26 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaan parlamentin jäsentä ei voida pidättää vakavasta rikoksesta tai muusta merkittävästä rikkomuksesta eikä hänen vapauttaan voida pidättää tai rajoittaa ilman hänen oman parlamenttinsa puhemiehistön antamaa lupaa; toteaa, ettei tällaista lupaa kuitenkaan vaadita, jos jäsen tavataan vakavan rikoksen tai muun merkittävän rikkomuksen yhteydessä itse teosta tai jos tuomio on lopullinen; toteaa, että parlamentti voi pyytää keskeyttämään jäseneensä kohdistuvan vangitsemisen, vapauden pidättämisen tai rajoittamisen tai oikeusmenettelyn;

               D.

               toteaa, että Jérôme Lavrilleux’n epäillään osallistuneen järjestelyyn, jossa kampanjakuluihin liittyviä laskuja on väärennetty;

               E.

               toteaa, että Jérôme Lavrilleux’n koskemattomuuden pidättämiseen olisi sovellettava työjärjestyksen 9 artiklan 6 kohdan ehtoja;

               F.

               toteaa, etteivät esitetyt syytteet liity Jérôme Lavrilleux’n asemaan Euroopan parlamentin jäsenenä vaan hänen aiempaan asemaansa vaalikampanjan varajohtajana Ranskan edellisissä presidentinvaaleissa;

               G.

               toteaa, ettei syyte koske Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyssä pöytäkirjassa N:o 7 olevassa 8 artiklassa tarkoitettuja Euroopan parlamentin jäsenen tehtäviä hoidettaessa ilmaistuja mielipiteitä eivätkä äänestyksiä;

               H.

               toteaa, ettei parlamentti ole löytänyt todisteita fumus persecutionis -oletuksesta eli riittävän vakavaa ja täsmällistä epäilyä siitä, että menettely on käynnistetty asianomaisen jäsenen poliittisen toiminnan vahingoittamiseksi;

               1.

               päättää pidättää Jérôme Lavrilleux’n koskemattomuuden;

               2.

               kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen ja asiasta vastaavan valiokunnan mietinnön välittömästi Ranskan tasavallan toimivaltaiselle viranomaiselle sekä Jérôme Lavrilleux’lle.

      (1)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 12.5.1964, Wagner v. Fohrmann ja Krier, 101/63, ECLI:EU:C:1964:28, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 10.7.1986, Wybot v. Faure ym., 149/85, ECLI:EU:C:1986:310, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 15.10.2008, Mote v. parlamentti, T-345/05, ECLI:EU:T:2008:440, yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 21.10.2008, Marra v. De Gregorio ja Clemente, C-200/07 ja C-201/07, ECLI:EU:C:2008:579, unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.3.2010, Gollnisch v. parlamentti, T-42/06, ECLI:EU:T:2010:102, unionin tuomioistuimen tuomio 6.9.2011, Patriciello, C-163/10, ECLI: EU:C:2011:543 sekä unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.1.2013, Gollnisch v. parlamentti, T-346/11 ja T-347/11, ECLI:EU:T:2013:23.