title: 2011/695/: Euroopan komission puheenjohtajan päätös, annettu 13 päivänä lokakuuta 2011 , kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tehtävästä ja toimivaltuuksista tietyissä kilpailuasioita koskevissa menettelyissä ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               20.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 275/29

         EUROOPAN KOMISSION PUHEENJOHTAJAN PÄÄTÖS,
   annettu 13 päivänä lokakuuta 2011,
   kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tehtävästä ja toimivaltuuksista tietyissä kilpailuasioita koskevissa menettelyissä
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2011/695/EU)
   EUROOPAN KOMISSION PUHEENJOHTAJA, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen,
   ottaa huomioon komission työjärjestyksen (1) ja erityisesti sen 22 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’perussopimus’, nojalla vahvistetun kilpailulainsäädännön täytäntöönpanojärjestelmän mukaan komissio tekee tutkimistaan asioista hallinnollisen päätöksen, joka voidaan saattaa Euroopan unionin tuomioistuimen, jäljempänä ’unionin tuomioistuin’, tutkittavaksi.

               (2)

               Komission on noudatettava kilpailuasioita koskevissa menettelyissään oikeudenmukaisuutta, puolueettomuutta ja objektiivisuutta ja sen on varmistettava asianomaisten osapuolten menettelyllisten oikeuksien kunnioittaminen; nämä menettelylliset oikeudet vahvistetaan perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16 päivänä joulukuuta 2002 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1/2003 (2), yrityskeskittymien valvonnasta 20 päivänä tammikuuta 2004 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 139/2004 (EY:n sulautuma-asetus) (3), EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan mukaisten komission menettelyjen kulusta 7 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 773/2004 (4) ja yrityskeskittymien valvonnasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 täytäntöönpanosta 7 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 802/2004 (5) sekä unionin tuomioistuimen asiaa koskevassa oikeuskäytännössä. Erityisesti asianomaisten osapuolten oikeus tulla kuulluksi ennen niiden vastaisen päätöksen antamista on Euroopan unionin oikeuteen sisältyvä perusoikeus, joka tunnustetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa (6) ja erityisesti sen 41 artiklassa.

               (3)

               Jotta asianomaisten osapuolten, asetuksen (EY) N:o 802/2004 11 artiklan b alakohdassa tarkoitettujen muiden osapuolten, jäljempänä ’muut osapuolet’, asetuksen (EY) N:o 1/2003 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen kantelijoiden, jäljempänä ’kantelijat’, ja kilpailuasioita koskeviin menettelyihin osallistuvien muiden kuin asetuksen (EY) N:o 773/2004 5 ja 11 artiklassa sekä asetuksen (EY) N:o 802/2004 11 artiklassa tarkoitettujen kolmansien henkilöiden, jäljempänä ’kolmannet henkilöt’, menettelylliset oikeudet toteutuisivat tosiasiallisesti, näiden oikeuksien turvaaminen olisi annettava sellaisen riippumattoman henkilön vastuulle, jolla on kokemusta kilpailuasioista ja jonka on oltava luotettava, jotta hän voi omalta osaltaan vaikuttaa menettelyjen objektiivisuuteen, avoimuuteen ja tehokkuuteen.

               (4)

               Komissio perusti tätä varten kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tehtävän vuonna 1982 ja tarkisti sitä komissiossa kilpailun alalla pidettävistä kuulemismenettelyistä vastaavan neuvonantajan toimivaltuuksista 12 päivänä joulukuuta 1994 tehdyssä komission päätöksessä 94/810/EHTY, EY (7) ja tietyissä kilpailuasioita koskevissa menettelyissä kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan toimivaltuuksista 23 päivänä toukokuuta 2001 tehdyssä komission päätöksessä 2001/462/EY, EHTY (8). Nyt on tarpeen selventää ja vahvistaa kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan asemaa ja mukauttaa kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan toimivaltuuksia ottaen huomioon unionin kilpailuoikeuden kehitys.

               (5)

               Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tehtävää on yleisesti pidetty tärkeänä osana komission kilpailuasioita koskevia menettelyjä kuulemismenettelystä vastaavien neuvonantajien riippumattomuuden ja heidän menettelyihin tuomansa asiantuntemuksen johdosta. Sen varmistamiseksi, että kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja on jatkossakin kilpailun pääosastosta riippumaton, hänet olisi hallinnollisesti liitettävä kilpailusta vastaavan komission jäsenen alaisuuteen.

               (6)

               Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja olisi nimitettävä Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavissa henkilöstösäännöissä ja muuhun henkilöstöön sovellettavissa palvelusuhteen ehdoissa asetettujen sääntöjen mukaisesti. Kyseisten sääntöjen mukaan huomioon voidaan ottaa myös ehdokkaat, jotka eivät ole komission virkamiehiä. Olisi varmistettava avoimuus kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan nimityksen, nimityksen päättymisen ja siirron suhteen.

               (7)

               Komissio voi nimittää yhden tai useamman kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan, ja sen olisi annettava heidän käyttöönsä avustavaa henkilökuntaa. Havaitessaan tehtäviensä hoitamiseen liittyvän eturistiriidan kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan olisi luovuttava asian käsittelystä. Jos kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja on esteellinen, toisen kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan olisi hoidettava hänen tehtävänsä.

               (8)

               Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan olisi toimittava riippumattomana sovittelijana, joka pyrkii ratkaisemaan asianomaisten osapuolten, muiden osapuolten, kantelijoiden tai kolmansien henkilöiden, joiden etua asia koskee, menettelyllisten oikeuksien tosiasialliseen toteutumiseen vaikuttavia ongelmia, jos tällaisia ongelmia ei pystytty ratkaisemaan aiemmassa yhteydenpidossa kilpailuasioita koskevasta menettelystä vastaavien komission yksiköiden kanssa, joiden on kunnioitettava menettelyllisiä oikeuksia.

               (9)

               Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan toimivaltuudet kilpailuasioita koskevissa menettelyissä olisi määritettävä siten, että turvataan menettelyllisten oikeuksien tosiasiallinen toteutuminen perussopimuksen 101 ja 102 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 139/2004 mukaisten komission menettelyjen aikana, erityisesti oikeus tulla kuulluksi.

               (10)

               Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan aseman vahvistamiseksi hänen tehtäväkseen olisi osoitettava yritysten ja yritysten yhteenliittymien menettelyllisten oikeuksien tosiasiallisen toteutumisen turvaaminen, kun komissio käyttää tutkintavaltuuksiaan asetuksen (EY) N:o 1/2003 V luvun ja asetuksen (EY) N:o 139/2004 14 artiklan mukaisesti, joilla komissiolle annetaan valtuudet määrätä sakkoja yrityksille ja yritysten yhteenliittymille. Kuulemismenettelystä vastaavalle neuvonantajalle olisi myös osoitettava tutkintavaiheen aikana erityisiä tehtäviä, jotka liittyvät luottamuksellisuuden suojaa koskeviin väitteisiin, oikeuteen olla antamatta tietoja, jotka voivat olla vahingoksi itselle, määräaikoihin vastata asetuksen (EY) N:o 1/2003 18 artiklan 3 kohdan mukaisiin päätöksiin, joilla määrätään antamaan tietoja, sekä asetuksen (EY) N:o 1/2003 V luvun mukaisen komission tutkinnan kohteena olevien yritysten ja yritysten yhteenliittymien oikeuteen saada tietää, millainen asema niillä on menettelyssä, toisin sanoen ovatko ne tutkimuksen kohteena ja jos ovat, mikä kyseisen tutkimuksen aihe ja tarkoitus on. Arvioidessaan väitteitä, jotka koskevat oikeutta olla antamatta tietoja, jotka voivat olla vahingoksi itselle, kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi pohtia sitä, esittävätkö yritykset selvästi perusteettomia väitteitä pelkästään viivytystaktiikkana.

               (11)

               Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan olisi voitava helpottaa ratkaisuun pääsyä tapauksissa, joissa asiakirjan väitetään kuuluvan luottamuksellisuuden suojan piiriin. Jos väitteen esittävä yritys tai yritysten yhteenliittymä antaa suostumuksensa, kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi tätä tarkoitusta varten tutkia kyseessä olevan asiakirjan ja antaa tarkoituksenmukaisen suosituksen viitaten sovellettavaan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöön.

               (12)

               Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan olisi tehtävä päätös siitä, onko kolmannella henkilöllä asiassa riittävä etu tullakseen kuulluksi. Kuluttajayhdistyksillä, jotka pyytävät tulla kuulluksi, olisi katsottava olevan riittävä etu silloin, kun menettelyt koskevat lopullisten kuluttajien käyttämiä tuotteita tai palveluja taikka tuotteita tai palveluja, jotka liittyvät suoraan tällaisiin tuotteisiin tai palveluihin.

               (13)

               Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan olisi tehtävä päätös siitä, sallitaanko kantelijoiden ja kolmansien henkilöiden, joiden etua asia koskee, osallistua suulliseen kuulemiseen, ottaen huomioon se, missä määrin he voivat selventää asiaan liittyviä tosiseikkoja.

               (14)

               Asianomaisten osapuolten oikeus tulla kuulluksi ennen niiden etujen vastaisen lopullisen päätöksen tekemistä taataan niiden oikeudella vastata kirjallisesti väitetiedoksiannossa esitettyyn komission alustavaan kantaan ja oikeudella tarkentaa halutessaan väitteitään suullisessa kuulemisessa. Näiden oikeuksien tosiasiallisen toteutumisen varmistamiseksi osapuolilla, joille väitetiedoksianto on osoitettu, on oikeus tutustua komission tutkinta-aineistoon.

               (15)

               Jotta osapuolet, joille väitetiedoksianto on osoitettu, voisivat tosiasiallisesti käyttää puolustautumisoikeuksiaan, kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan vastuulla olisi oltava varmistaa, että asiakirja-aineistoon tutustumista tai liikesalaisuuksien ja muiden luottamuksellisten tietojen suojelua koskevat kiistat osapuolten ja komission kilpailun pääosaston välillä ratkaistaan. Poikkeustapauksissa kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi keskeyttää sen määräajan kulumisen, jonka aikana osapuolen, jolle väitetiedoksianto on osoitettu, on vastattava väitetiedoksiantoon, siihen asti kunnes asiakirja-aineistoon tutustumista koskeva kiista on ratkaistu, jos kyseinen osapuoli ei pystyisi vastaamaan asetetun määräajan kuluessa ja määräajan pidentäminen ei kyseisenä ajankohtana olisi riittävä ratkaisu.

               (16)

               Menettelyllisten oikeuksien tosiasiallisen toteutumisen turvaamiseksi ottaen samalla huomioon oikeutetun luottamuksellisuuden kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan olisi tarvittaessa voitava määrätä erityisistä toimenpiteistä komission asiakirja-aineistoon tutustumisen osalta. Erityisesti kuulemismenettelystä vastaavalla neuvonantajalla olisi oltava valtuudet päättää, että osa asiakirjoista annetaan pyynnön esittäneen osapuolen käyttöön tietyin rajoituksin, esimerkiksi rajoittamalla niiden henkilöiden lukumäärää tai luokkaa, jotka voivat tutustua asiakirjoihin, ja asiakirjojen sisältämien tietojen käyttöä.

               (17)

               Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan vastuulla olisi oltava päätöksen tekeminen pyynnöistä pidentää määräaikoja, joiden kuluessa on vastattava väitetiedoksiantoon, täydentävään väitetiedoksiantoon tai tosiseikkoja koskevaan kirjeeseen tai niitä määräaikoja koskevaan kirjeeseen, joiden kuluessa muut osapuolet, kantelijat tai kolmannet henkilöt, joiden etua asia koskee, voivat esittää huomautuksia, jos tällaisten henkilöiden ja kilpailun pääosaston välillä on erimielisyyttä.

               (18)

               Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan olisi edistettävä suullisen kuulemisen tehokkuutta muun muassa toteuttamalla kaikki tarkoituksenmukaiset valmistelutoimenpiteet, kuten alustavan osanottajaluettelon ja alustavan esityslistan toimittaminen.

               (19)

               Suullinen kuuleminen tarjoaa niille osapuolille, joille komissio on osoittanut väitetiedoksiannon, ja muille osapuolille lisätilaisuuden käyttää oikeuttaan tulla kuulluksi tarkentamalla väitteitään suullisesti komissiolle, jonka edustajana olisi oltava kilpailun pääosasto ja muut yksiköt, jotka osallistuvat komission tekemän päätöksen valmisteluun. Sen olisi tarjottava lisämahdollisuus varmistaa, että kaikki merkitykselliset tosiseikat riippumatta siitä, ovatko ne osapuolten kannalta myönteisiä vai kielteisiä, myös väitetyn rikkomisen vakavuutta ja kestoa koskevat tosiseikat, selvennetään mahdollisimman hyvin. Suullisen kuulemisen pitäisi myös antaa osapuolille mahdollisuus esittää väitteensä seikoista, joilla voi olla merkitystä sakkojen mahdollisen määräämisen kannalta.

               (20)

               Suullisten kuulemisten tehokkuuden varmistamiseksi kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi antaa osapuolten, joille väitetiedoksianto on osoitettu, muiden osapuolten, kantelijoiden, muiden kuulemiseen kutsuttujen henkilöiden, komission yksiköiden ja jäsenvaltioiden viranomaisten esittää kysymyksiä kuulemisen aikana. Suullisen kuulemisen ei pitäisi olla julkinen, jotta voidaan taata, että kaikki osallistujat voivat ilmaista itseään vapaasti. Sen vuoksi suullisen kuulemisen aikana paljastuneita tietoja ei pitäisi käyttää muuhun tarkoitukseen kuin oikeudellinen ja/tai hallinnollinen menettely perussopimuksen 101 ja 102 artiklan soveltamiseksi. Jos liikesalaisuuksien ja muiden luottamuksellisten tietojen suojelu sitä edellyttää, kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan olisi voitava kuulla henkilöitä suljetuin ovin pidetyssä kokouksessa.

               (21)

               Menettelyn osapuolten, jotka tarjoavat sitoumuksia asetuksen (EY) N:o 1/2003 9 artiklan mukaisesti, sekä osapuolten, jotka osallistuvat sovintomenettelyihin kartelleja koskevissa asioissa asetuksen (EY) N:o 773/2004 10 a artiklan mukaisesti, olisi voitava kääntyä kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan puoleen asioissa, joissa on kyse niillä olevien menettelyllisten oikeuksien tosiasiallisesta toteutumisesta.

               (22)

               Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan olisi raportoitava siitä, kuinka menettelyllisten oikeuksien tosiasiallinen toteutuminen on varmistettu kilpailuasiaa koskevan menettelyn aikana. Raportointitehtävänsä lisäksi kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan olisi myös voitava esittää havaintoja menettelyn edistymisestä ja objektiivisuudesta ja auttaa näin varmistamaan, että kilpailuasioita koskevat menettelyt saatetaan päätökseen kaikkien merkityksellisten seikkojen perinpohjaisen arvioinnin perusteella.

               (23)

               Luovutettaessa luonnollisia henkilöitä koskevia tietoja kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan olisi otettava erityisesti huomioon yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 45/2001 (9).

               (24)

               Päätös 2001/462/EY, EHTY olisi kumottava,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   1   LUKU

      KUULEMISMENETTELYSTÄ VASTAAVAN NEUVONANTAJAN ASEMA, NIMITTÄMINEN JA TEHTÄVÄT

   1 artikla
   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja
   1.   Kilpailuasioita koskevia menettelyjä varten nimitetään yksi tai useampi kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja, jonka toimivaltuudet ja tehtävät vahvistetaan tässä päätöksessä.
   2.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja turvaa menettelyllisten oikeuksien tosiasiallisen toteutumisen perussopimuksen 101 ja 102 artiklan täytäntöönpanoon ja asetukseen (EY) N:o 139/2004 liittyvissä komission kilpailuasioita koskevissa menettelyissä, jäljempänä ’kilpailuasioita koskevat menettelyt’.
   2 artikla
   Nimittäminen, nimityksen päättyminen ja sijaisuudet
   1.   Komissio nimittää kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan. Nimitys julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan toimikauden keskeyttämisestä ja hänen irtisanomisestaan tai siirrostaan annetaan perusteltu komission päätös. Päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   2.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja liitetään hallinnollisesti kilpailuasioista vastaavan komission jäsenen, jäljempänä ’toimivaltainen komission jäsen’, alaisuuteen.
   3.   Kun kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja on esteellinen, toinen kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja hoitaa hänen tehtävänsä. Jos kaikki kuulemismenettelystä vastaavat neuvonantajat ovat esteellisiä, nimeää toimivaltainen komission jäsen, neuvoteltuaan tarvittaessa kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan kanssa, toisen pätevän komission virkamiehen, joka ei ole osallistunut kyseisen asian käsittelyyn, hoitamaan kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tehtäviä.
   4.   Todellisissa tai mahdollisissa eturistiriitatilanteissa kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan on pidättäydyttävä hoitamasta tiettyä asiaa. Sovelletaan 3 kohtaa.
   3 artikla
   Toimintatapa
   1.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja toimii riippumattomasti suorittaessaan tehtäviään.
   2.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja ottaa tehtäviään suorittaessaan huomioon kilpailusääntöjen tehokkaan soveltamisen tarpeen voimassa olevan unionin lainsäädännön ja unionin tuomioistuimen vahvistamien periaatteiden mukaisesti.
   3.   Suorittaessaan tehtäviään kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan on saatava käyttöönsä koko asiakirja-aineisto, joka liittyy perussopimuksen 101 ja 102 artiklan sekä asetuksen (EY) N:o 139/2004 mukaisiin komission kilpailuasioita koskeviin menettelyihin.
   4.   Asian tutkinnasta kilpailun pääosastossa vastaava johtaja, jäljempänä ’vastaava johtaja’, tiedottaa kuulemismenettelystä vastaavalle neuvonantajalle menettelyn kulusta.
   5.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi esittää toimivaltaiselle komission jäsenelle havaintonsa mistä tahansa seikasta, joka tulee esiin komission kilpailuasioita koskevissa menettelyissä.
   6.   Jos kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja antaa toimivaltaiselle komission jäsenelle perusteltuja suosituksia tai tekee päätöksiä tämän päätöksen mukaisesti, kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja toimittaa jäljennöksen näistä asiakirjoista vastaavalle johtajalle ja komission oikeudelliselle yksikölle.
   7.   Kaikki asianomaisten osapuolten, asetuksen (EY) N:o 802/2004 11 artiklan b alakohdassa tarkoitettujen muiden osapuolten, jäljempänä ’muut osapuolet’, asetuksen (EY) N:o 1/2003 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen kantelijoiden, jäljempänä ’kantelija’, ja tällaisissa menettelyissä mukana olevien tämän päätöksen 5 artiklassa tarkoitettujen kolmansien henkilöiden, joiden etua asia koskee, on otettava menettelyllisten oikeuksiensa tosiasiallista toteutumista koskevat kysymykset ensin esille kilpailun pääosaston kanssa. Jos asiaa ei saada ratkaistua, kuulemismenettelystä vastaavaa neuvonantajaa voidaan pyytää tarkastelemaan sitä riippumattomasti. Jos pyyntö koskee toimenpidettä, johon sovelletaan määräaikaa, se on tehtävä alkuperäisen määräajan kuluessa.
   2   LUKU

      TUTKINTA

   4 artikla
   Menettelylliset oikeudet tutkintavaiheessa
   1.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja turvaa menettelyllisten oikeuksien tosiasiallisen toteutumisen komission käyttäessä asetuksen (EY) N:o 1/2003 V luvun mukaisia tutkintavaltuuksiaan ja menettelyissä, jotka voivat johtaa sakkojen määräämiseen asetuksen (EY) N:o 139/2004 14 artiklan nojalla.
   2.   Erityisesti kuulemismenettelystä vastaavalla neuvonantajalla on seuraavat tehtävät, jollei 3 artiklan 7 kohdan soveltamisesta muuta johdu:

               a)

               Yritykset ja yritysten yhteenliittymät voivat pyytää kuulemismenettelystä vastaavaa neuvonantajaa tutkimaan, koskeeko asiakirjaa, jota komissio vaatii käyttäessään asetuksen (EY) N:o 1/2003 18, 20 tai 21 artiklassa annettua toimivaltaa, asetuksen (EY) N:o 139/2004 13 artiklan mukaisissa tarkastuksissa tai sellaisissa menettelyissä suoritettujen tutkintatoimien yhteydessä, jotka voivat johtaa sakkojen määräämiseen asetuksen (EY) N:o 139/2004 14 artiklan nojalla, ja jota ei ole toimitettu komissiolle, unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitettu luottamuksellisuuden suoja. Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi tarkastella asiaa ainoastaan silloin, jos pyynnön esittävä yritys tai yritysten yhteenliittymä suostuu siihen, että kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja tutustuu tietoihin, joiden väitetään kuuluvan luottamuksellisuuden suojan piiriin, sekä niihin liittyviin asiakirjoihin, joita kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja pitää tarpeellisina asian tarkastelua varten. Paljastamatta tietojen mahdollisesti luottamuksellista sisältöä kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja esittää vastaavalle johtajalle ja asianomaiselle yritykselle tai yritysten yhteenliittymälle alustavan kantansa ja voi ryhtyä tarkoituksenmukaisiin toimiin sellaisen ratkaisun edistämiseksi, jonka molemmat osapuolet voivat hyväksyä. Jos ratkaisua ei saavuteta, kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi antaa perustellun suosituksen toimivaltaiselle komission jäsenelle paljastamatta asiakirjan mahdollisesti luottamuksellista sisältöä. Pyynnön esittävälle osapuolelle annetaan jäljennös tästä suosituksesta.

               b)

               Jos asetuksen (EY) N:o 1/2003 18 artiklan 2 kohdan mukaisen tietopyynnön vastaanottaja kieltäytyy vastaamasta tietopyynnön sisältämään kysymykseen vedoten unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä määritettyyn oikeuteen olla antamatta tietoja, jotka voivat olla vahingoksi itselle, se voi saattaa asian hyvissä ajoin tietopyynnön vastaanottamisen jälkeen kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tutkittavaksi. Soveltuvissa tapauksissa ja ottaen huomioon tarve välttää tarpeetonta viivytystä menettelyissä kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi esittää perustellun suosituksen siitä, voidaanko oikeutta olla antamatta tietoja, jotka voivat olla vahingoksi itselle, soveltaa, ja ilmoittaa vastaavalle johtajalle tekemistään päätelmistä, jotka olisi otettava huomioon, jos myöhemmin tehdään asetuksen (EY) N:o 1/2003 18 artiklan 3 kohdan mukainen päätös. Pyynnön vastaanottaja saa jäljennöksen perustellusta suosituksesta.

               c)

               Jos asetuksen (EY) N:o 1/2003 18 artiklan 3 kohdan mukaisen päätöksen, jossa vaaditaan toimittamaan tietoja, vastaanottaja katsoo, että vastaamiselle asetettu määräaika on liian lyhyt, se voi saattaa asian kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tutkittavaksi hyvissä ajoin ennen alkuperäisen määräajan päättymistä. Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja päättää, olisiko määräaikaa jatkettava ottaen huomioon tietopyynnön pituus ja monimutkaisuus sekä tutkimukseen liittyvät vaatimukset.

               d)

               Asetuksen (EY) N:o 1/2003 V luvun mukaisen komission tutkinnan kohteena olevilla yrityksillä ja yritysten yhteenliittymillä on oikeus saada tietää, millainen asema niillä on menettelyssä, toisin sanoen ovatko ne tutkimuksen kohteena ja jos ovat, mikä kyseisen tutkimuksen aihe ja tarkoitus on. Jos tällainen yritys tai yritysten yhteenliittymä katsoo, ettei kilpailun pääosasto ole tiedottanut sille asianmukaisesti asemasta, joka sillä on menettelyssä, se voi saattaa asian kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan ratkaistavaksi. Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja tekee päätöksen, jonka mukaan kilpailun pääosaston on ilmoitettava pyynnön esittäneelle yritykselle tai yritysten yhteenliittymälle, mikä asema sillä on menettelyssä. Päätös annetaan tiedoksi pyynnön esittäneelle yritykselle tai yritysten yhteenliittymälle.

         3   LUKU

      PYYNNÖT TULLA KUULLUKSI

   5 artikla
   Kolmannet henkilöt, joiden etua asia koskee
   1.   Muiden kuin asetuksen (EY) N:o 773/2004 5 ja 11 artiklassa sekä asetuksen (EY) N:o 802/2004 11 artiklassa tarkoitettujen kolmansien henkilöiden, jäljempänä ’kolmannet henkilöt’, pyynnöt tulla kuulluksi on esitettävä asetuksen (EY) N:o 773/2004 13 artiklan 1 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 802/2004 16 artiklan mukaisesti. Pyynnöt on esitettävä kirjallisesti ja niissä on selitettävä, kuinka menettelyn tulos koskee pyynnön esittäjän etuja.
   2.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja päättää kolmansien henkilöiden kuulemisesta neuvoteltuaan vastaavan johtajan kanssa. Arvioidessaan sitä, koskeeko asia riittävässä määrin kolmannen henkilön etua, kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja ottaa huomioon, missä määrin kilpailuasiaa koskevan menettelyn kohteena oleva toiminta mahdollisesti vaikuttaa pyynnön esittäjään tai täyttääkö pyynnön esittäjä asetuksen (EY) N:o 139/2004 18 artiklan 4 kohdan vaatimukset.
   3.   Jos kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja katsoo, että pyynnön esittäjä ei ole osoittanut riittävää etua tulla kuulluksi, hän ilmoittaa hakijalle kirjallisesti syyt tähän. Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja asettaa määräajan, jonka kuluessa pyynnön esittäjä voi esittää näkökantansa kirjallisesti. Jos pyynnön esittäjä esittää näkökantansa kirjallisesti kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan asettaman määräajan kuluessa ja kirjallinen vastaus ei johda arvioinnin muuttumiseen, tämä todetaan perustellussa päätöksessä, joka annetaan tiedoksi pyynnön esittäjälle.
   4.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja ilmoittaa kilpailuasiaa koskevan menettelyn osapuolille asetuksen (EY) N:o 1/2003 11 artiklan 6 kohdan mukaisen menettelyn aloittamisen tai asetuksen (EY) N:o 139/2004 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisen menettelyn aloittamisen jälkeen kuultavien kolmansien henkilöiden, joiden etua asia koskee, henkilöllisyyden, ellei tällainen julkistaminen vahingoittaisi tuntuvasti kyseessä olevaa henkilöä tai yritystä.
   6 artikla
   Oikeus suulliseen kuulemiseen; kantelijoiden ja kolmansien henkilöiden osallistuminen suulliseen kuulemiseen
   1.   Niiden osapuolten, joille komissio on osoittanut väitetiedoksiannon, tai muiden osapuolten pyynnöstä kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja toimittaa suullisen kuulemisen, jotta kyseiset osapuolet voivat tarkentaa kirjallisia lausuntojaan.
   2.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi tarvittaessa ja vastaavan johtajan kanssa neuvoteltuaan päättää antaa kantelijoille ja 5 artiklassa tarkoitetuille kolmansille henkilöille, joiden etua asia koskee, mahdollisuuden ilmaista näkemyksensä niiden osapuolten, joille väitetiedoksianto on osoitettu, suullisessa kuulemisessa, jos ne pyytävät tätä kirjallisissa huomautuksissaan. Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi myös kutsua kolmansien maiden kilpailuviranomaisten edustajia osallistumaan suulliseen kuulemiseen tarkkailijoina unionin ja kolmansien maiden välillä tehtyjen sopimusten mukaisesti.
   4   LUKU

      OIKEUS TUTUSTUA ASIAKIRJA-AINEISTOON, LUOTTAMUKSELLISUUS JA LIIKESALAISUUDET

   7 artikla
   Oikeus tutustua asiakirja-aineistoon ja asiakirjojen ja tietojen saatavuus
   1.   Jos osapuolella, joka on käyttänyt oikeuttaan tutustua asiakirja-aineistoon, on syytä uskoa, että komissiolla on hallussaan asiakirjoja joita ei ole luovutettu sille, ja että kyseiset asiakirjat ovat välttämättömiä, jotta se voisi käyttää asianmukaisesti oikeuttaan tulla kuulluksi, se voi esittää kuulemismenettelystä vastaavalle neuvonantajalle perustellun pyynnön saada tutustua kyseisiin asiakirjoihin, jollei 3 artiklan 7 kohdan soveltamisesta muuta johdu.
   2.   Jollei 3 artiklan 7 kohdasta muuta johdu, muut osapuolet, kantelijat ja 5 artiklassa tarkoitetut kolmannet henkilöt, joiden etua asia koskee, voivat esittää perustellun pyynnön kuulemismenettelystä vastaavalle neuvonantajalle seuraavissa olosuhteissa:

               a)

               Muut osapuolet, joilla on syytä uskoa, että niille ei ole annettu tiedoksi ilmoituksen tekijöille osoitettuja väitteitä asetuksen (EY) N:o 802/2004 13 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

               b)

               Kantelija, jolle komissio on ilmoittanut aikomuksestaan hylätä kantelu asetuksen (EY) N:o 773/2004 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja jolla on syytä uskoa, että komissiolla on hallussaan asiakirjoja, joita ei ole luovutettu sille, ja että kyseiset asiakirjat ovat välttämättömiä, jotta se voisi käyttää asianmukaisesti asetuksen (EY) N:o 773/2004 8 artiklan 1 kohdan mukaisia oikeuksiaan.

               c)

               Kantelija, joka katsoo, että se ei ole saanut jäljennöstä väitetiedoksiannon ei-luottamuksellisesta toisinnosta asetuksen (EY) N:o 773/2004 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti, tai että väitetiedoksiannon ei-luottamuksellista toisintoa ei ole laadittu tavalla, joka mahdollistaa sen oikeuksien tosiasiallisen toteutumisen, lukuun ottamatta tapauksia, joissa sovelletaan sovintomenettelyä.

               d)

               Tämän päätöksen 5 artiklassa tarkoitettu kolmas henkilö, jonka etua asia koskee ja jolla on syytä uskoa, että hänelle ei ole ilmoitettu menettelyn luonteesta ja kohteesta asetuksen (EY) N:o 773/2004 13 artiklan 1 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 802/2004 16 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Sama koskee kantelijaa asiassa, johon sovelletaan sovintomenettelyä, jolla on syytä uskoa, että sille ei ole ilmoitettu menettelyn luonteesta ja kohteesta asetuksen (EY) N:o 773/2004 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

         3.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja tekee perustellun päätöksen hänelle 1 tai 2 kohdan nojalla esitetystä pyynnöstä ja antaa kyseisen päätöksen tiedoksi pyynnön esittäneelle henkilölle sekä kaikille muille henkilölle, joita menettely koskee.
   8 artikla
   Liikesalaisuudet ja muut luottamukselliset tiedot
   1.   Jos komissio aikoo julkistaa tietoja, jotka saattavat sisältää liikesalaisuuksia tai muita jonkin yrityksen tai henkilön luottamuksellisia tietoja, kilpailun pääosasto ilmoittaa kyseiselle yritykselle tai henkilölle kirjallisesti tästä aikomuksesta ja sen syistä. Se asettaa määräajan, jonka kuluessa kyseinen yritys tai henkilö voi esittää kirjallisia huomautuksia.
   2.   Jos kyseinen yritys tai henkilö vastustaa tietojen julkistamista, se voi saattaa asian kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tutkittavaksi. Jos kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja katsoo, että tieto voidaan julkistaa, koska siinä ei kyse liikesalaisuudesta tai muista luottamuksellisista tiedoista tai koska ylivoimainen etu edellyttää tiedon julkistamista, tämä todetaan perustellussa päätöksessä, joka annetaan tiedoksi kyseiselle yritykselle tai henkilölle. Päätöksessä ilmoitetaan päivä, jonka jälkeen tieto julkistetaan. Tämä päivä voi olla aikaisintaan viikon kuluttua tiedoksiantopäivästä.
   3.   Edellä 1 ja 2 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin, kun tietoja julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   4.   Kun osapuolen puolustautumisoikeuksien tosiasiallisen toteutumisen ja oikeutetun luottamuksellisuuden tasapainottaminen sitä edellyttää, kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi päättää, että asiakirja-aineiston ne osat, jotka ovat välttämättömiä osapuolen puolustautumisoikeuksien toteutumiseksi, asetetaan pyynnön esittävän osapuolen saataville rajoitetusti tavalla, jota koskevat yksityiskohdat kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja määrittää.
   5   LUKU

      MÄÄRÄAIKOJEN PIDENTÄMINEN

   9 artikla
   Määräaikojen pidentämistä koskevat pyynnöt
   1.   Jos osapuoli, jolle väitetiedoksianto on osoitettu, katsoo, että väitetiedoksiantoon vastaamiselle asetettu määräaika on liian lyhyt, se voi pyytää kyseisen määräajan pidentämistä vastaavalle johtajalle osoitetulla perustellulla pyynnöllä. Tällainen pyyntö on esitettävä hyvissä ajoin ennen alkuperäisen määräajan päättymistä perussopimuksen 101 ja 102 artiklan mukaisissa menettelyissä ja vähintään viisi työpäivää ennen alkuperäisen määräajan päättymistä asetuksen (EY) N:o 139/2004 mukaisissa menettelyissä. Jos pyyntöön ei suostuta tai pyynnön esittänyt osapuoli, jolle väitetiedoksianto on osoitettu, on eri mieltä myönnetystä määräajan pidennyksestä, se voi saattaa asian kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tutkittavaksi ennen alkuperäisen määräajan päättymistä. Kuultuaan vastaavaa johtajaa kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja päättää, onko määräajan jatkaminen tarpeen, jotta sellaisen osapuolen, jolle väitetiedoksianto on osoitettu, oikeus tulla kuulluksi toteutuisi tosiasiallisesti, ottaen samalla huomioon myös tarpeen välttää tarpeetonta viivytystä menettelystä. Perussopimuksen 101 ja 102 artiklan mukaisissa menettelyissä kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja ottaa huomioon muun muassa seuraavat tekijät:

               a)

               asiakirja-aineiston laajuus ja monimutkaisuus;

               b)

               onko pyynnön esittänyt osapuoli, jolle väitetiedoksianto on osoitettu, saanut aikaisemmin tilaisuuden tutustua tietoihin;

               c)

               muut objektiiviset esteet, joita pyynnön esittänyt osapuoli, jolle väitetiedoksianto on osoitettu, voi kohdata antaessaan huomautuksensa.

         Ensimmäisen alakohdan a alakohdan arvioinnissa voidaan ottaa huomioon rikkomisten lukumäärä, rikkomisen väitetty kesto, asiakirjojen pituus ja lukumäärä ja asiantuntijaselvitysten pituus ja monimutkaisuus.
   2.   Jos muu osapuoli, kantelija tai 5 artiklassa tarkoitettu kolmas henkilö, jonka etua asia koskee, katsoo, että näkemysten esittämiselle asetettu määräaika on liian lyhyt, se voi pyytää kyseisen määräajan pidentämistä vastaavalle johtajalle osoitetulla perustellulla pyynnöllä hyvissä ajoin ennen alkuperäisen määräajan päättymistä. Jos pyyntöön ei suostuta tai muu osapuoli, kantelija tai kolmas henkilö, jonka etua asia koskee, ei yhdy tähän päätökseen, se voi saattaa asian kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tutkittavaksi. Kuultuaan vastaavaa johtajaa kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja päättää, olisiko määräajan pidennys myönnettävä.
   6   LUKU

      SUULLINEN KUULEMINEN

   10 artikla
   Järjestäminen ja tarkoitus
   1.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja järjestää ja toimittaa perussopimuksen 101 ja 102 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 139/2004 soveltamissäännöissä tarkoitetut kuulemiset.
   2.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja toimittaa suullisen kuulemisen täysin riippumattomana.
   3.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja varmistaa, että kuuleminen toimitetaan moitteettomasti, ja edistää sekä itse kuulemisen että sitä seuraavan mahdollisen päätöksen objektiivisuutta.
   4.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja varmistaa, että suullinen kuuleminen antaa osapuolille, joille väitetiedoksianto on osoitettu, muille osapuolille sekä suulliseen kuulemiseen hyväksytyille kantelijoille ja 5 artiklassa tarkoitetuille kolmansille henkilöille, joiden etua asia koskee, riittävän tilaisuuden tarkentaa näkemyksiään komission alustavista havainnoista.
   11 artikla
   Suullisen kuulemisen valmistelu
   1.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja vastaa suullisen kuulemisen valmistelusta ja toteuttaa kaikki tarkoituksenmukaiset toimenpiteet. Suullisen kuulemisen asianmukaisen valmistelun varmistamiseksi kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi vastaavan johtajan kanssa neuvoteltuaan toimittaa kuulemiseen kutsutuille henkilöille etukäteen luettelon kysymyksistä, joista heitä pyydetään esittämään näkökantansa. Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi myös ilmoittaa kuulemiseen kutsutuille henkilöille keskustelun painopistealueet, ottaen erityisesti huomioon ne tosiseikat ja kysymykset, jotka suullista kuulemista pyytäneet väitetiedoksiannon vastaanottajat haluavat ottaa esille.
   2.   Tätä varten kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi vastaavan johtajan kanssa neuvoteltuaan kutsua kuulemisen valmistelemiseksi koolle kuulemiseen kutsutut osapuolet sekä tarvittaessa komission yksiköt.
   3.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi myös pyytää kirjallista ennakkoilmoitusta kuulemiseen kutsuttujen henkilöiden lausuntojen pääasiallisesta sisällöstä.
   4.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi asettaa määräajan, jonka kuluessa kaikkien suulliseen kuulemiseen kutsuttujen on toimitettava luettelo henkilöistä, jotka osallistuvat heidän puolestaan. Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja toimittaa tämän luettelon kaikille suulliseen kuulemiseen kutsutuille henkilöille hyvissä ajoin ennen kuulemispäivää.
   12 artikla
   Kuulemisen ajoitus ja toimittaminen
   1.   Neuvoteltuaan vastaavan johtajan kanssa kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja määrää kuulemistilaisuuden päivämäärän, keston ja paikan. Jos on pyydetty kuulemisen lykkäystä, kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja tekee siitä päätöksen.
   2.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja päättää, olisiko uusia asiakirjoja voitava esittää kuulemisen aikana ja keitä olisi kuultava osapuolen puolesta.
   3.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi antaa osapuolten, joille väitetiedoksianto on osoitettu, muiden osapuolten, kantelijoiden, muiden kuulemiseen kutsuttujen henkilöiden, komission yksiköiden ja jäsenvaltioiden viranomaisten esittää kysymyksiä kuulemisen aikana. Jos kysymykseen ei poikkeuksellisesti voida vastata kokonaan tai osittain suullisessa kuulemisessa, kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi sallia vastauksen antamisen kirjallisesti tietyssä määräajassa. Tällainen kirjallinen vastaus jaetaan kaikille suullisen kuulemisen osanottajille, jollei kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja toisin päätä sellaisen osapuolen, jolle väitetiedoksianto on osoitettu, puolustautumisoikeuksien tai kenen tahansa henkilön liikesalaisuuksien tai muiden luottamuksellisten tietojen suojaamiseksi.
   4.   Jos kuulluksi tulemisen oikeuden varmistaminen sitä edellyttää, kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi vastaavan johtajan kanssa neuvoteltuaan antaa asianomaisille osapuolille, muille osapuolille, kantelijoille tai 5 artiklassa tarkoitetuille kolmansille henkilöille, joiden etua asia koskee, mahdollisuuden toimittaa täydentäviä kirjallisia huomautuksia suullisen kuulemisen jälkeen. Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja asettaa määräajan, jonka kuluessa tällaiset huomautukset on esitettävä. Komissio ei ole velvollinen ottamaan huomioon kyseisen päivän jälkeen saamiaan kirjallisia huomautuksia.
   13 artikla
   Liikesalaisuuksien suojelu ja suullisen kuulemisen luottamuksellisuus
   Kutakin henkilöä kuullaan yleensä kaikkien muiden suulliseen kuulemiseen kutsuttujen henkilöiden ollessa läsnä. Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi myös päättää kuulla henkilöitä erikseen suljetussa istunnossa ottaen huomioon heidän oikeutetut etunsa sen suhteen, ettei liikesalaisuuksia ja muita luottamuksellisia tietoja paljasteta.
   7   LUKU

      VÄLIKERTOMUS JA OIKEUS ESITTÄÄ HAVAINTOJA

   14 artikla
   Välikertomus ja havainnot
   1.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja toimittaa toimivaltaiselle komission jäsenelle välikertomuksen kuulemisesta ja menettelyllisten oikeuksien tosiasiallista toteutumista koskevista päätelmistään. Tässä kertomuksessa esitetyt havainnot koskevat menettelyyn liittyviä kysymyksiä, mukaan lukien seuraavat:

               a)

               asiakirjojen julkistaminen ja oikeus tutustua asiakirja-aineistoon;

               b)

               määräajat väitetiedoksiantoon vastaamiselle;

               c)

               kuulluksi tulemisen oikeuden toteutuminen;

               d)

               suullisen kuulemisen asianmukainen toimittaminen.

         Jäljennös kertomuksesta toimitetaan kilpailun pääosaston pääjohtajalle, vastaavalle johtajalle ja muille toimivaltaisille komission yksiköille.
   2.   Edellä 1 kohdassa tarkoitetun kertomuksen lisäksi ja siitä erillään kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi esittää havaintoja menettelyn edistymisestä ja puolueettomuudesta. Tällöin kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja pyrkii erityisesti varmistamaan, että kaikki asian kannalta merkitykselliset, myös osapuolten kannalta epäedulliset tosiseikat, rikkomisen vakavuuteen ja kestoon liittyvät tosiseikat mukaan lukien, otetaan asianmukaisesti huomioon laadittaessa komission päätösluonnoksia. Nämä havainnot voivat koskea muun muassa lisätietojen tarvetta, tiettyjen väitteiden peruuttamista ja täydentävien väitteiden esittämistä tai asetuksen (EY) N:o 1/2003 V luvun mukaisia lisätutkimuksia koskevia ehdotuksia.
   Kilpailun pääosaston pääjohtajalle, vastaavalle johtajalle ja oikeudelliselle yksikölle annetaan tiedoksi tällaiset havainnot.
   8   LUKU

      SITOUMUKSET JA SOVINTOMENETTELYT

   15 artikla
   Sitoumukset ja sovintomenettelyt
   1.   Menettelyn osapuolet, jotka asetuksen (EY) N:o 1/2003 9 artiklan mukaisesti tarjoavat sitoumuksia komission alustavassa arvioinnissaan esittämien huolenaiheiden poistamiseksi, voivat saattaa asian kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tutkittavaksi missä tahansa 9 artiklan mukaisen menettelyn vaiheessa osapuolten menettelyllisten oikeuksien tosiasiallisen toteutumisen varmistamiseksi.
   2.   Kartelleja koskevissa asioissa menettelyn osapuolet, jotka aloittavat sovintoon tähtäävät neuvottelut asetuksen (EY) N:o 773/2004 10 a artiklan mukaisesti, voivat saattaa asian kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tutkittavaksi missä tahansa vaiheessa sovintomenettelyn aikana varmistaakseen menettelyllisten oikeuksiensa tosiasiallisen toteutumisen.
   9   LUKU

      LOPPUKERTOMUS

   16 artikla
   Sisältö ja toimittaminen ennen päätöksen antamista
   1.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja laatii kyseistä asiaa koskevan, neuvoa-antavalle komitealle toimitettavan päätösluonnoksen perusteella kirjallisen loppukertomuksen 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen menettelyllisten oikeuksien tosiasiallisesta toteutumisesta menettelyn kaikissa vaiheissa. Kyseisessä kertomuksessa tarkastellaan myös sitä, käsitelläänkö päätösluonnoksessa ainoastaan sellaisia väitteitä, joista osapuolille on annettu mahdollisuus esittää näkemyksensä.
   2.   Loppukertomus toimitetaan toimivaltaiselle komission jäsenelle, kilpailun pääosaston pääjohtajalle sekä vastaavalle johtajalle ja muille toimivaltaisille komission yksiköille. Se annetaan tiedoksi jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ja EFTAn valvontaviranomaiselle ETA-sopimukseen liitetyissä pöytäkirjoissa 23 ja 24 olevien yhteistyötä koskevien määräysten mukaisesti.
   17 artikla
   Toimittaminen komissiolle ja julkaisu
   1.   Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan loppukertomus esitetään komissiolle yhdessä sille toimitetun päätösluonnoksen kanssa, jotta voitaisiin varmistaa, että komission tehdessä päätöksen yksittäisessä asiassa sillä on tiedossaan kaikki merkitykselliset tiedot menettelyn kulusta ja siitä, että menettelyllisten oikeuksien tosiasiallinen toteutuminen on varmistettu koko menettelyn ajan.
   2.   Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi muuttaa loppukertomustaan niiden muutosten perusteella, joita päätösluonnokseen tehdään ennen kuin komissio hyväksyy sen.
   3.   Komissio antaa kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan loppukertomuksen päätöksen kanssa tiedoksi niille, joille päätös on osoitettu. Se julkaisee kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan loppukertomuksen yhdessä päätöksen kanssa Euroopan unionin virallisessa lehdessä ottaen huomioon yritysten oikeutetut edut suojella liikesalaisuuksiaan.
   10   LUKU

      LOPPUSÄÄNNÖKSET

   18 artikla
   Kumoaminen ja siirtymäsäännös
   1.   Kumotaan päätös 2001/462/EY, EHTY.
   2.   Päätöksen 2001/462/EY, EHTY mukaisesti jo aloitetut menettelyt ovat edelleen voimassa. Ennen tämän päätöksen voimaantuloa toteutettujen tutkintatoimenpiteiden osalta kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi kieltäytyä käyttämästä tämän päätöksen 4 artiklan mukaista toimivaltaansa.
   Jos menettelyn aloittaminen asetuksen (EY) N:o 1/2003 11 artiklan 6 kohdan nojalla tai asetuksen (EY) N:o 139/2004 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla tapahtuu ennen tämän päätöksen voimaantuloa, tämän päätöksen 14 artiklassa tarkoitettu välikertomus ja 16 artiklassa tarkoitettu loppukertomus eivät koske tutkintavaihetta, jollei kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja toisin päätä.
   19 artikla
   Voimaantulo
   Tämä päätös tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Brysselissä 13 päivänä lokakuuta 2011.

            Komission puolesta

         José Manuel BARROSO

            Puheenjohtaja

      (1)  EYVL L 308, 8.12.2000, s. 26.

      (2)  EYVL L 1, 4.1.2003, s. 1.

      (3)  EUVL L 24, 29.1.2004, s. 1.

      (4)  EUVL L 123, 27.4.2004, s. 18.

      (5)  EUVL L 133, 30.4.2004, s. 1.

      (6)  EUVL C 303, 14.12.2007, s. 1.

      (7)  EYVL L 330, 21.12.1994, s. 67.

      (8)  EYVL L 162, 19.6.2001, s. 21.

      (9)  EYVL L 8, 12.1.2001, s. 1.


title: 2014/676/EU: Neuvoston päätös, annettu 25 päivänä syyskuuta 2014 , alueiden komitean tšekkiläisen varajäsenen nimeämisestä

text:
               27.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 283/56

         NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   annettu 25 päivänä syyskuuta 2014,
   alueiden komitean tšekkiläisen varajäsenen nimeämisestä

      (2014/676/EU)

   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 305 artiklan,
   ottaa huomioon Tšekin hallituksen ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvosto hyväksyi 22 päivänä joulukuuta 2009 ja 18 päivänä tammikuuta 2010 päätökset 2009/1014/EU (1) ja 2010/29/EU (2) alueiden komitean jäsenten ja varajäsenten nimeämisestä 26 päivän tammikuuta 2010 ja 25 päivän tammikuuta 2015 väliseksi ajaksi. Milan CHOVANEC nimettiin 24 päivänä syyskuuta 2012 varajäseneksi neuvoston päätöksellä 2012/524/EU (3)25 päivään tammikuuta 2015 saakka.

               (2)

               Alueiden komiteassa on vapautunut varajäsenen paikka Milan CHOVANECin toimikauden päätyttyä,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Nimetään alueiden komitean varajäseneksi jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 25 päivään tammikuuta 2015:

               —

               Václav ŠLAJS, Hejtman Plzeňského kraje.

         2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

      Tehty Brysselissä 25 päivänä syyskuuta 2014.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         F. GUIDI

      (1)  EUVL L 348, 29.12.2009, s. 22.

      (2)  EUVL L 12, 19.1.2010, s. 11.

      (3)  EUVL L 263, 28.9.2012, s. 41.


title: Euroopan parlamentin päätös, tehty 23 päivänä huhtikuuta 2009, vastuuvapauden myöntämisestä seitsemännen, kahdeksannen ja yhdeksännen Euroopan kehitysrahaston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2007

text:
               26.9.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 255/96

         EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖS,
   tehty 23 päivänä huhtikuuta 2009,
   vastuuvapauden myöntämisestä seitsemännen, kahdeksannen ja yhdeksännen Euroopan kehitysrahaston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2007
   (2009/641/EY)
   EUROOPAN PARLAMENTTI, joka

               —

               ottaa huomioon komission kertomuksen varainhoitovuotta 2006 koskevien vastuuvapauden myöntämispäätösten seurannasta (KOM(2008) 629) sekä sen liitteen (SEC(2008) 2579),

               —

               ottaa huomioon seitsemännen, kahdeksannen ja yhdeksännen Euroopan kehitysrahaston taseet ja tulostilit varainhoitovuodelta 2007 (KOM(2008) 490 – C6-0296/2008),

               —

               ottaa huomioon seitsemännen, kahdeksannen ja yhdeksännen Euroopan kehitysrahaston varainhoitokertomuksen vuodelta 2007 (KOM(2008) 224),

               —

               ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen seitsemännestä, kahdeksannesta ja yhdeksännestä Euroopan kehitysrahastosta (EKR) rahoitetuista toimista varainhoitovuodelta 2007 ja komission vastaukset (1),

               —

               ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen EY:n perustamissopimuksen 248 artiklan mukaisesti antaman tarkastuslausuman tilien luotettavuudesta sekä tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta (2),

               —

               ottaa huomioon neuvoston 10. helmikuuta 2009 antamat suositukset (5042/2009 – C6-0057/2009, 5044/2009 – C6-0058/2009, 5045/2009 – C6-0059/2009),

               —

               ottaa huomioon Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välillä Cotonoussa 23. kesäkuuta 2000 (3) allekirjoitetun kumppanuussopimuksen, jota tarkistettiin Luxemburgissa 25. kesäkuuta 2005 (4),

               —

               ottaa huomioon merentakaisten maiden ja alueiden assosiaatiosta Euroopan yhteisöön 27. marraskuuta 2001 tehdyn neuvoston päätöksen 2001/822/EY (5) (”päätös merentakaisten maiden ja alueiden assosiaatiosta”), sellaisena kuin se on muutettuna 19. maaliskuuta 2007 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2007/249/EY (6),

               —

               ottaa huomioon neljännen AKT–EY-yleissopimuksen toisen rahoituspöytäkirjan mukaisesta yhteisön tukien rahoituksesta ja hoidosta 20. joulukuuta 1995 tehdyn neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäisen sopimuksen (7) 33 artiklan,

               —

               ottaa huomioon neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien välillä 18. syyskuuta 2000 tehdyn ja Cotonoussa Beninissä 23. kesäkuuta 2000 allekirjoitetun Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen kumppanuussopimuksen rahoituspöytäkirjan mukaista yhteisön tukien rahoitusta ja hoitoa sekä taloudellisen avun jakamista EY:n perustamissopimuksen neljännessä osassa tarkoitetuille merentakaisille maille ja alueille koskevan sisäisen sopimuksen (8) 32 artiklan,

               —

               ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 276 artiklan,

               —

               ottaa huomioon neljänteen AKT–EY-yleissopimukseen perustuvaan kehitysrahoitusyhteistyöhön sovellettavan 16. kesäkuuta 1998 annetun varainhoitoasetuksen (9) 74 artiklan,

               —

               ottaa huomioon yhdeksänteen Euroopan kehitysrahastoon sovellettavan 27. maaliskuuta 2003 annetun varainhoitoasetuksen (10) 119 artiklan,

               —

               ottaa huomioon työjärjestyksen 70 artiklan, 71 artiklan kolmannen luetelmakohdan ja liitteen V,

               —

               ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön sekä kehitysyhteistyövaliokunnan lausunnon (A6-0159/2009),

               1.

               myöntää komissiolle vastuuvapauden seitsemännen, kahdeksannen ja yhdeksännen Euroopan kehitysrahaston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2007;

               2.

               esittää huomautuksensa oheisessa päätöslauselmassa;

               3.

               kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen ja siihen erottamattomasti kuuluvan päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, yhteisöjen tuomioistuimelle, tilintarkastustuomioistuimelle ja Euroopan investointipankille sekä jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille sekä huolehtimaan niiden julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä (L-sarja).

            Puhemies

         Hans-Gert PÖTTERING

            Pääsihteeri

         Klaus WELLE

      (1)  EUVL C 286, 10.11.2008, s. 273.

      (2)  EUVL C 277, 31.10.2008, s. 243.

      (3)  EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (4)  EUVL L 287, 28.10.2005, s. 1.

      (5)  EYVL L 314, 30.11.2001, s. 1 sekä EYVL L 324, 7.12.2001, s. 1.

      (6)  EUVL L 109, 26.4.2007, s. 33.

      (7)  EYVL L 156, 29.5.1998, s. 108.

      (8)  EYVL L 317, 15.12.2000, s. 355.

      (9)  EYVL L 191, 7.7.1998, s. 53.

      (10)  EUVL L 83, 1.4.2003, s. 1.
   EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖSLAUSELMA
   23. huhtikuuta 2009,
   joka sisältää huomautukset, jotka ovat erottamaton osa päätöstä vastuuvapauden myöntämisestä seitsemännen, kahdeksannen ja yhdeksännen Euroopan kehitysrahaston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2007
   EUROOPAN PARLAMENTTI, joka

               —

               ottaa huomioon komission kertomuksen varainhoitovuotta 2006 koskevien vastuuvapauden myöntämispäätösten seurannasta (KOM(2008) 629) sekä sen liitteen (SEC(2008) 2579),

               —

               ottaa huomioon seitsemännen, kahdeksannen ja yhdeksännen Euroopan kehitysrahaston taseet ja tulostilit varainhoitovuodelta 2007 (KOM(2008) 490 – C6-0296/2008),

               —

               ottaa huomioon seitsemännen, kahdeksannen ja yhdeksännen Euroopan kehitysrahaston varainhoitokertomuksen vuodelta 2007 (KOM(2008) 224),

               —

               ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen seitsemännestä, kahdeksannesta ja yhdeksännestä Euroopan kehitysrahastosta (EKR) rahoitetuista toimista varainhoitovuodelta 2007 ja komission vastaukset (1),

               —

               ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen EY:n perustamissopimuksen 248 artiklan mukaisesti antaman tarkastuslausuman tilien luotettavuudesta sekä tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta (2),

               —

               ottaa huomioon neuvoston 10. helmikuuta 2009 antamat suositukset (5042/2009 – C6-0057/2009, 5044/2009 – C6-0058/2009, 5045/2009 – C6-0059/2009),

               —

               ottaa huomioon Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välillä Cotonoussa 23. kesäkuuta 2000 (3) allekirjoitetun kumppanuussopimuksen, jota tarkistettiin Luxemburgissa 25. kesäkuuta 2005 (4),

               —

               ottaa huomioon merentakaisten maiden ja alueiden assosiaatiosta Euroopan yhteisöön 27. marraskuuta 2001 tehdyn neuvoston päätöksen 2001/822/EY (5) (”päätös merentakaisten maiden ja alueiden assosiaatiosta”), sellaisena kuin se on muutettuna 19. maaliskuuta 2007 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2007/249/EY (6),

               —

               ottaa huomioon neljännen AKT–EY-yleissopimuksen toisen rahoituspöytäkirjan mukaisesta yhteisön tukien rahoituksesta ja hoidosta 20. joulukuuta 1995 tehdyn neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäisen sopimuksen (7) 33 artiklan,

               —

               ottaa huomioon neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien välillä 18. syyskuuta 2000 tehdyn ja Cotonoussa Beninissä 23. kesäkuuta 2000 allekirjoitetun Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen kumppanuussopimuksen rahoituspöytäkirjan mukaista yhteisön tukien rahoitusta ja hoitoa sekä taloudellisen avun jakamista EY:n perustamissopimuksen neljännessä osassa tarkoitetuille merentakaisille maille ja alueille koskevan sisäisen sopimuksen (8) 32 artiklan,

               —

               ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 276 artiklan,

               —

               ottaa huomioon neljänteen AKT–EY-yleissopimukseen perustuvaan kehitysrahoitusyhteistyöhön sovellettavan 16. kesäkuuta 1998 annetun varainhoitoasetuksen (9) 74 artiklan,

               —

               ottaa huomioon yhdeksänteen Euroopan kehitysrahastoon sovellettavan 27. maaliskuuta 2003 annetun varainhoitoasetuksen (10) 119 artiklan,

               —

               ottaa huomioon työjärjestyksen 70 artiklan, 71 artiklan kolmannen luetelmakohdan ja liitteen V,

               —

               ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön sekä kehitysyhteistyövaliokunnan lausunnon (A6-0159/2009),

               A.

               ottaa huomioon, että Euroopan kehitysrahasto (EKR) on Euroopan unionin tärkein Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden kanssa tehtävän kehitysyhteistyön rahoitusväline,

               B.

               ottaa huomioon, että EKR:n kautta kanavoitavan avun kokonaismäärä kasvaa huomattavasti lähivuosina, koska ajanjaksoa 2008–2013 koskevasta kymmenennestä EKR:sta annettavan yhteisön tuen määräksi on vahvistettu 21 966 000 000 euroa, mikä tarkoittaa, että kasvu yhdeksännestä EKR:sta on 62 prosenttia,

               C.

               ottaa huomioon, että talousarviotuki on väline, joka edellyttää uudenlaista parlamentaarista valvontaa: panostusten valvonnan sijaan on tarkastettava tuloksia ja tuotoksia,

               D.

               ottaa huomioon, että se pyrkii jatkuvasti kehittämään valvontavalmiuksiaan täyttääkseen vastuuvapauteen liittyvät velvoitteensa mahdollisimman tehokkaasti,

               1.

               on komission kanssa samaa mieltä siitä, että hallinnon ja hallinnoinnin heikkoudet ovat monissa tuen vastaanottajamaissa huomattava riski EKR:jen moitteettomalle toiminnalle (komission vastaukset EKR:ista rahoitetuista toimista annetun tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen kohtiin 1–5);

               2.

               kehottaa komissiota yksilöimään valvontastrategiansa hienosäädön yhteydessä (EKR:ja koskevan vuosikertomuksen kohdat 1–5), missä vaiheessa tulosten puute ja valvontakustannukset edellyttävät toimintalinjojen muuttamista;

               3.

               toteaa, että kymmenennen EKR:n (21 966 000 000 euroa vuosina 2008–2013) täytäntöönpanostrategiassa olisi keskityttävä kestävän kehityksen kannalta ensisijaisiin aloihin; kannustaa komissiota priorisoimaan ja välttämään runsaudenpulaa;

               4.

               katsoo, että pyrkiessään priorisoimaan ja keskittämään kehitystoimiaan komissio voisi tarkastella mahdollisuuksia lisätä alhaisen tulotason maille osoitettavaa tukea;

               5.

               huomauttaa, että on kiinnitettävä asianmukaista huomiota komission toimenpiteiden kestävyysnäkökohtiin, mukaan lukien selvästi määritelty irtautumisstrategia ja täytäntöönpanon seuranta; katsoo, että tulosten arvioinnin tehostamisella on suuri merkitys pyrittäessä varmistamaan EU:n kehitysyhteistyön demokraattinen oikeutus;

         Rahoituksen toteutuminen

               6.

               panee tyytyväisenä merkille komission saavutukset vuonna 2007 ja toteaa, että maksujen määrä kasvoi 12 prosenttia ja sitoumusten määrä 9 prosenttia, kun taas maksamatta olevat sitoumukset lisääntyivät vain vähän, 2,8 prosenttia; katsoo, että 3,7 vuoden toteutusaste oli hyväksyttävällä tasolla, koska tehokkuus lisääntyi;

               7.

               panee tyytyväisenä merkille, että kaikki yhdeksännen EKR:n käytettävissä olevat määrärahat sidottiin vuonna 2007; kehottaa komissiota laatimaan kahdeksannen EKR:n sitomattomiin määriin sovellettavia suosituksia; korostaa kuitenkin, että varojen ripeä sitominen ei saisi tapahtua hankkeiden laadun kustannuksella;

               8.

               muistuttaa, että komissio on sitoutunut pyrkimykseen huolehtia, että sen kehitysyhteistyön rahoitusvälineestä (DCI) jakamasta tuesta osoitetaan 20 prosentin tavoitteen mukainen määrä perus- ja keskiasteen koulutukseen ja perusterveydenhuoltoon (11); vaatii raportoimaan saman tavoitteen toteutumisesta EKR:jen kohdalla;

               9.

               panee huolestuneena merkille havainnot, jotka sisältyvät tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukseen nro 10/2008 terveydenhuoltopalveluihin liittyvästä EY:n kehitysyhteistyötuesta Saharan eteläpuolisen Afrikan maille ja joissa todetaan, että ”terveydenhuoltoalalle suunnattavan tuen osuus EY:n kehitysavun kokonaismäärästä ei ole kasvanut vuoden 2000 jälkeen vuosituhannen kehitystavoitteisiin liittyvistä komission sitoumuksista ja Saharan eteläpuolisessa Afrikassa vallinneesta terveyskriisistä huolimatta”; kehottaa komissiota asettamaan terveydenhuoltojärjestelmien tukemisen etusijalle ja yksilöimään alan kannalta tarpeellisimmat tukivälineet;

         EKR:jen varainhoito komissiossa

               10.

               panee tyytyväisenä merkille, että edellä mainitussa seitsemännen, kahdeksannen ja yhdeksännen Euroopan kehitysrahaston varainhoitoa vuonna 2007 koskevassa komission selvityksessä annetaan tilintarkastustuomioistuimen näkemyksen mukaan oikeat tiedot varainhoitovuoden aikana saavutetuista tavoitteista, taloudellisesta asemasta ja tapahtumista, joilla on ollut merkittävä vaikutus varainhoitovuoden 2007 aikana toteutettuihin toimiin (EKR:ja koskevan vuosikertomuksen 13 kohta);

               11.

               pitää kuitenkin valitettavana sitä, että useissa tapauksissa komission jatkotoimet tilintarkastustuomioistuimen havaintojen perusteella ovat riittämättömiä; korostaa, että toimet, joita komissio toteuttaa tilintarkastustuomioistuimen suositusten perusteella, ovat vastuuvapausviranomaisen näkökulmasta tärkeä osa vastuullista toimintaa; panee tyytyväisenä merkille, että komissio aikoo ”esittää jatkossa tarkempia tietoja” (EKR:ja koskevan vuosikertomuksen 13 kohta);

         Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuslausuma
   Tilien luotettavuus

               12.

               panee merkille, että yhdeksänteen Euroopan kehitysrahastoon sovellettavan 27. maaliskuuta 2003 annetun varainhoitoasetuksen 1 artiklan ja 103 artiklan 3 kohdan mukaisesti tarkastuslausuma ei koske EIP:n hallinnoimia ja sen vastuulla olevia yhdeksännen EKR:n varoja (2 200 000 000 euroa – EKR:ja koskevan vuosikertomuksen 2 ja 11 alaviitteet);

               13.

               panee merkille, että tilintarkastustuomioistuin katsoo, että seitsemännen, kahdeksannen ja yhdeksännen EKR:n lopullinen tilinpäätös antaa olennaisilta osiltaan oikeat ja riittävät tiedot EKR:jen taloudellisesta asemasta 31 päivältä joulukuuta 2007 (tarkastuslausuman VI kohta);

               14.

               panee merkille, että tilintarkastustuomioistuin kiinnittää huomiota siihen, että komissio ei ole osoittanut, että aiheutuvia menoja varten tehtävän varauksen arviointiperusteina käytetyt oletukset ovat hyväksyttäviä, ja näin ollen siirtovelat saatetaan ilmoittaa liian pieninä ja tilinpäätöksen liitetiedoissa ilmoitettava vakuuksien määrä liian suurena (tarkastuslausuman VII kohta);

         Tilien perustana olevien toimien laillisuus ja asianmukaisuus

               15.

               panee merkille, että

                           —

                           tilintarkastustuomioistuin katsoo, että varainhoitovuoden tulojen ja sitoumusten perustana olevat tapahtumat ovat kaiken kaikkiaan lailliset ja asianmukaiset (tarkastuslausuman VIII kohta), mutta tuo samalla esiin, että talousarviotukeen liittyy erittäin korkea fidusiaarinen riski, koska komissio soveltaa tukikelpoisuuskriteereihin ”dynaamista tulkintaa” (tarkastuslausuman X kohta);

                           —

                           tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksessa kävi ilmi, että maksujen perustana oleviin tapahtumiin liittyvä virhetaso on olennainen (tarkastuslausuman IX kohta);

                           —

                           tilintarkastustuomioistuimen mukaan komissio on parantanut valvontajärjestelmiään, vaikka tiettyjä osa-alueita on edelleen pyrittävä selkiyttämään;

         Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuslausumansa tueksi esittämiin tietoihin liittyviä kommentteja
   Tarkastuksen sisältö

               16.

               panee merkille, että tilien perustana olevien toimien laillisuutta ja asianmukaisuutta koskevat tilintarkastustuomioistuimen huomautukset perustuvat seuraaviin tekijöihin:

                           a)

                           valvontajärjestelmien arviointi EuropeAidin keskushallinnossa ja kuusi maata kattavassa viidessä lähetystössä;

                           b)

                           90 maksusuorituksen ja 15 yksittäisen oikeudellisen sitoumuksen tarkastaminen;

                           c)

                           tilastollisin menetelmin valittujen 30 maksusuorituksen ja 15 rahoitussitoumuksen tarkastaminen talousarviotuen yhteydessä;

                           d)

                           EuropeAidin keskushallinnon hyväksymien, tilastollisin menetelmin valittujen 30 maksusuorituksen tarkastaminen;

                           e)

                           EuropeAidin keskushallinnon jo jälkikäteen tarkastamien, tilastollisin menetelmin valittujen 30 maksusuorituksen tarkastaminen;

                           f)

                           tilastollisin menetelmin valittujen 30 rahoitussitoumuksen tarkastaminen; ja

                           g)

                           EuropeAidin pääjohtajan vuotuisen toimintakertomuksen ja lausuman tutkiminen (EKR:ja koskevan vuosikertomuksen 15 kohta);

         Tilien luotettavuus

               17.

               pitää valitettavana sitä, että komissio ei pysty edelleenkään antamaan kaikkia kirjanpitotietojaan teknisten vaikeuksien vuoksi; panee merkille komission vastauksen, jonka mukaan ”uuden kirjanpitojärjestelmän käyttöönotto vuonna 2009 auttaa korjaamaan nykyisiä puutteita” (EKR:ja koskevan vuosikertomuksen 16 kohta); panee tyytyväisenä merkille, että EKR:n suoriteperusteinen kirjanpitojärjestelmä otettiin käyttöön helmikuussa 2009;

               18.

               panee merkille tilintarkastustuomioistuimen toistuvan huomion komission tilastollisen lähestymistavan riittämättömyydestä arvioitaessa sellaisia raportointikaudella aiheutuneita menoja, joista ei ole saatu laskua varainhoitovuoden loppuun mennessä; panee lisäksi merkille, että varaus on määrältään 2 087 000 000 euroa, mikä vastaa 83:a prosenttia vastattavien kokonaismäärästä (EKR:ja koskevan vuosikertomuksen 17 kohta); kehottaa komissiota jatkamaan lähestymistapansa hienosäätöä ja parantamista;

         Tilien perustana olevien toimien laillisuus ja asianmukaisuus

               19.

               panee merkille komission ja tilintarkastustuomioistuimen erimielisyyden rahoitussopimusten ”laatimisen” ja ”allekirjoittamisen” määräajasta (EKR:ja koskevan vuosikertomuksen 19 kohta); pitää valitettavana vastuuvapausviranomaiselle välittyvää epäselvää kuvaa asiasta, ja kehottaa komissiota selventämään asiaa siten, että kaikki osapuolet – komissio ja AKT-maat – käsittävät ”laatimisen” samalla tavalla;

               20.

               panee merkille, että tilintarkastustuomioistuin ei saanut tapahtumia tarkastaessaan YK:n järjestöiltä tositteita kahdesta maksusta (kaiken kaikkiaan yhdestätoista maksutapahtumasta); kehottaa sen tähden komissiota varmistamaan, että taloudellista ja hallinnollista puitesopimusta kunnioitetaan täysin;

               21.

               panee merkille, että tarkastusten tulosten perusteella (EKR:ja koskevan vuosikertomuksen 32–47 kohdat) tilintarkastustuomioistuin toteaa, että EuropeAidin valvontajärjestelmät EKR:ja varten ovat vain ”osittain tehokkaita” (EKR:ja koskevan vuosikertomuksen 53 kohta);

               22.

               panee lisäksi merkille, että yhdeksästä keskeisen sisäisen valvonnan menettelystä kuusi on vaikuttavaa, kaksi osittain vaikuttavaa ja yksi – seurantakäyntien määrä – ei ole lainkaan riittävä, sekä että viidestä lähetystötason sisäisen valvonnan menettelystä kaksi on vaikuttavaa ja kolme ainoastaan osittain vaikuttavaa (EKR:ja koskevan vuosikertomuksen taulukko 3);

               23.

               panee merkille, että komissio katsoo, että ”sen käytössä olevat aineelliset resurssit ja henkilöresurssit huomioon ottaen sen valvontajärjestelmät tarjoavat kohtuullisen varmuuden” (EKR:ja koskevan vuosikertomuksen 53 kohta);

               24.

               on sitä mieltä, että komission antamat vastaukset eivät ole tyydyttäviä siinä mielessä, että komissio ei vaikuta halukkaalta tarkistamaan kehittämiään välineitä, ja pyytää komissiota tarkentamaan, mitä se tarkoittaa ”kohtuullisella varmuudella” ja erityisesti mikä on valvonnan todellinen kustannus-hyötysuhde ja todellinen virheaste, sekä erittelemään yksityiskohtaisesti, mitä henkilö- ja aineellisia resursseja tarvitaan valvontajärjestelmän parantamiseksi siten, että tilintarkastustuomioistuin voisi antaa yleisarvioksi vaikuttavan;

               25.

               toteaa, että tilintarkastustuomioistuin huomioi, että valvojien tai tarkastajien tekemät tarkastukset ovat riittämättömiä, mikä osoittaa, että tarkastus- ja valvontajärjestelmissä on puutteita; kehottaa komissiota sen tähden lisäämään tarkastuksiaan ja erityisesti kehittämään mekanismin, jonka avulla ulkoisia tarkastuskertomuksia voidaan tarkastella uudelleen niiden laadun varmistamiseksi;

         Talousarviotuen sitoumukset ja maksut

               26.

               panee merkille, että viidessä tarkastetuista talousarviotuen 15 sitoumuksesta tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että

                           —

                           talousarvion sisäisessä valvonnassa, kirjanpitojärjestelmissä sekä julkisissa hankintamenettelyissä ja korruption torjuntatoimenpiteissä on vakavia puutteita,

                           —

                           keskeisiin huolenaiheisiin lukeutuu se, että oikeaan aikaan julkaistuja ja tarkastettuja tilinpäätöksiä ei ole saatavilla, minkä lisäksi ulkoinen valvonta on tehotonta,

                           —

                           talousarviotuen myöntäminen tällaisessa tilanteessa muodostaa erittäin korkean fidusiaarisen riskin (EKR:ja koskevan vuosikertomuksen 26 kohta);

               27.

               korostaa, että tilintarkastustuomioistuin katsoo, että Cotonoun sopimuksen vaatimukset julkisten menojen hoidon avoimuudesta, vastuullisuudesta ja tehokkuudesta eivät näissä viidessä tapauksessa täyty;

               28.

               palauttaa mieliin, että ”fidusiaarinen riski” tarkoittaa, että on olemassa vaara, ettei Euroopan veronmaksajien rahoja käytetä aiottuun tarkoitukseen, ettei niitä käytetä kustannustehokkaasti eikä niistä pidetä asianmukaisesti tiliä;

               29.

               panee myös merkille, että komissio ei yhdy tilintarkastustuomioistuimen arvioon, vaan sen mukaan sitoumukset tehtiin vasta sen jälkeen, kun maiden julkistalouden hallinnointijärjestelmien kehitys oli arvioitu riittäväksi, ja että hallinnointia on edelleen kehitetty asianomaisissa maissa ja ne ovat pysyneet oikeutettuina talousarviotukeen (EKR:ja koskevan vuosikertomuksen 26 kohta);

               30.

               pitää valitettavana, että komission tähän asti antamat vastaukset eivät vastaa tilintarkastustuomioistuimen esittämien havaintojen vakavuutta (”keskeiset huolenaiheet”, ”erittäin korkea fidusiaarinen riski”); katsoo, että avoimiksi jättävien ja tuloksellisuutta välttävien ilmaisujen, kuten ”riittävä”, ”kehitys” ja ”on täydessä vauhdissa”, käyttäminen on tässä vakavassa tilanteessa epäasianmukaista, ellei peräti pinnallista;

               31.

               kehottaa komissiota esittämään väitteidensä tueksi todisteita, joista käy selvästi ilmi saavutettu kehitys (mistä ja mihin), ja miksi se katsoo tämän kehityksen olevan ”riittävällä tasolla”;

               32.

               panee merkille, että seitsemässä 33 tarkastetusta rahoitussopimuksesta tilintarkastustuomioistuin katsoo, että talousarviotukea koskevien rahoitussopimusten ehdot olivat puutteellisia tai epäselviä, koska sopimuksissa ei esitetty talousarviotuen yleisehtoja, maksettavien määrien laskentamenetelmät määritettiin epäselvästi tai sopimuksissa viitattiin hallituksen tekemiin sitoumuksiin yksilöimättä eräpäivää ja seuraamuksia tapauksissa, joissa sitoumukset eivät toteudu (EKR:jen vuosikertomuksen 27 kohta); panee myös merkille, että komissio pyrkii ”parantamaan rahoitussopimusten laatua kymmenennessä EKR:ssä”;

               33.

               panee merkille, että talousarviotuen maksujen perustana oleviin tapahtumiin liittyvä virhetaso on olennainen (EKR:ja koskevan vuosikertomuksen 52 b kohta), koska

                           —

                           maksatettavien määrien laskenta perustui myönteiseen päätelmään julkistalouden hallinnoinnin edistymisestä, vaikka tilanteen arviointi ei tue myönteistä päätelmää,

                           —

                           oli sovellettu laskentamenetelmää, joka ei sisältynyt rahoitussopimukseen,

                           —

                           maksut suoritettiin, vaikka ajan tasalla olevia julkistalouden hallinnointia koskevia raportteja ei ollut saatavilla (EKR:ja koskevan vuosikertomuksen 28 kohta);

               34.

               panee myös merkille tilintarkastustuomioistuimen seuraavat havainnot, jotka liittyvät kuuteen 30 tarkastetusta maksusta:

                           —

                           komissio ei pystynyt osoittamaan järjestelmällisellä ja vakioidulla tavalla, oliko julkistalouden hallinnointiin liittyviä maksujen suorittamisehtoja noudatettu,

                           —

                           edistymisestä oli annettu turhan optimistinen tai vanhentuneisiin taikka virheellisiin tietoihin perustuva arvio,

                           —

                           päätelmille ei saatu tukea tilien perustana olevien tietojen pohjalta,

                           —

                           toteutuneiden tapahtumien sijasta luotettiin tuleviin tapahtumiin,

                           —

                           indikaattoreita arvioitiin virheellisesti (EKR:ja koskevan vuosikertomuksen 29 kohta);

               35.

               panee merkille komission vastauksen, jonka mukaan ”komissio siis puntaroi tapahtunutta edistystä, poliittista sitoutumista uudistukseen sekä jäljellä olevia huolenaiheita, kun se tekee tietoon perustuvan päätöksen” (komission vastaus EKR:ja koskevan vuosikertomuksen 29 kohdassa);

               36.

               on huolissaan tilintarkastustuomioistuimen havainnoista, mutta vielä enemmän komission vastauksista, jotka osoittavat, että komissio on haluton jakamaan tietoa, johon sen talousarviotukea koskevat päätökset perustuvat;

         Tehokas parlamentaarinen valvonta

               37.

               katsoo, että päätös talousarviotuen käytöstä kehitysapuvälineenä kuuluu täysin täytäntöönpanovallan käyttäjälle ja että parlamentin ei tarvitse hyväksyä talousarviotukioperaatioita ennalta;

               38.

               huomauttaa, että arvioidessaan talousarviotukea parlamentin olisi keskityttävä riskien lisäksi myös etuihin, unohtamatta myöskään vaihtoehtoisten tukimuotojen riskien ja etujen arviointia; panee vielä merkille, että useiden vuosikymmenten ajan toteutetut perinteiset tukimuodot eivät ole johtaneet odotettuihin tuloksiin;

               39.

               katsoo, että parlamentaarisen valvonnan perimmäinen tavoite on tuen tehokkuus, mikä tarkoittaa sitä, että tukea käytetään tehokkaasti, taloudellisesti ja lakien ja sääntöjen mukaisesti ja sillä edistetään kestävää kehitystä, ja katsoo, että talousarviotuen valvonta on osa parlamentin yleisiä pyrkimyksiä valvoa koko kehitysyhteistyörahoituksen tehokkuutta ja tuloksia;

               40.

               toteaa pahoitellen, että se ei ole saanut riittävästi hyödyllisiä, kattavia ja luotettavia tietoja talousarviotuen tuloksista tehokkaan arvion tekemistä varten;

               41.

               kehottaa lakkauttamaan nykyisen perättäisten EKR:jen järjestelmän vahvistamalla lopullisesti, että EU:n ja AKT-maiden välinen yhteistyö rahoitetaan EU:n talousarviosta, jolloin varmistetaan EKR:ista osoitettavien varojen parlamentaarinen valvonta;

         Vuosikertomus talousarviotuen käytöstä

               42.

               kehottaa komissiota antamaan talousarviotuen käytöstä vuosikertomuksen (josta budjettivaliokunta laatii valiokunta-aloitteisen mietinnön), johon sisältyy hyödyllistä, kattavaa, luotettavaa, analyyttistä ja arvioivaa – ei pelkästään kuvaavaa – tietoa seuraavista asioista:

                           —

                           suunniteltu ja käytetty talousarviotuki,

                           —

                           odotettujen tulosten saavuttaminen rahoittajien esittämien, maakohtaisissa strategioissa asetettujen tavoitteiden mukaisesti,

                           —

                           olemassa olevat lisäehdot ja niiden luonne,

                           —

                           vuoropuhelun tehokkuus, rahoittajien toiminnan yhdenmukaistaminen, lisävalmiuksien kehittäminen sekä kyseisten lisävalmiuksien vaikutus,

                           —

                           maakohtaisten järjestelmien parantaminen,

                           —

                           tarkastuselimet, julkistalouden hallinnointielimet, valvonta- ja arviointielimet,

                           —

                           sääntöjenvastaisten menojen määrä ja osuus,

                           —

                           tarkastuksissa ja valvonnassa ilmenneiden (järjestelmään liittyvien tai liittymättömien) sääntöjenvastaisuuksien tyyppiluokittelu,

                           —

                           toteutetut korjaavat toimenpiteet;

               43.

               kehottaa komissiota lisäksi yksilöimään mahdollisimman tarkkaan ne maat tai ongelmat, joissa parlamentin erityishuomio talousarviotuen täytäntöönpanon yhteydessä voisi edistää rahoittajien vastuullisuutta;

               44.

               kehottaa lisäksi komissiota seuraamaan vuosittain tätä riskiä;

         Riskinarviointi ja -hallinta

               45.

               panee merkille, että varojen kanavointi kehitysmaiden heikkojen järjestelmien kautta saattaa johtaa tehottomuuteen ja tuhlailuun, ja senpä vuoksi on aivan välttämätöntä arvioida fidusiaarisia riskejä kokonaisvaltaisesti ennen talousarviotukiohjelmien käynnistämistä;

               46.

               muistuttaa, että komissio ei käytä järjestelmää, jossa riskinarvioinnin perusteella annetaan selvät raja-arvot, joiden alle talousarviotukea ei pitäisi antaa, vaan se soveltaa lähinnä dynaamista lähestymistapaa, joka antaa mahdollisuuden huomattavasti suurempaan harkintaan;

               47.

               katsoo, että jos harkinnanvaraisuus on olennainen osa dynaamiseen lähestymistapaan perustuvia talousarviotukipäätöksiä, tilannetta on tasapainotettava lisäämällä samassa suhteessa avoimuutta; kehottaa komissiota siksi toimittamaan talousarvion valvontavaliokunnalle ja kehitysyhteistyövaliokunnalle tiedot, joihin sen arviot perustuvat;

               48.

               odottaa komissiolta erityisesti yksityiskohtaista tietoa kehitysmaiden hallintojärjestelmiin liittyvistä riskinarvioinneista ja analyyseistä sekä järjestelmien heikkouksien laajuutta koskevista komission arvioinneista, joissa tutkitaan etenkin sitä, onko tuki todella tehokasta vai tuhlataanko voimavaroja, ja mahdollisimman tarkkaa määrällistä ennakkoarviota näistä tekijöistä sekä tietoja todettujen riskien pienentämiseksi toteutetuista tai toteutettavista toimista;

         Sanoista tekoihin?

               49.

               huomauttaa, että asiasta vastaava komission jäsen Louis Michel totesi kirjasessa nimeltä ”Budget support – A question of mutual trust” (12), että talousarviotuki ja sen lisääminen on ainoa ratkaisu, ja siitä syystä hän onkin päättänyt lisätä talousarviotuen osuutta siten, että se vastaisi 20 prosentin sijaan 50:tä prosenttia rahoituksesta;

               50.

               kehottaa komission jäsentä harkitsemaan asiaa uudestaan odotettaessa, että puheista päästään tekoihin ja että voidaan osoittaa, että talousarviotuki on antanut enemmän vastinetta rahalle kuin muut tukivälineet ja vaikuttanut tulotasoihin;

               51.

               panee merkille komission jäsenen Louis Michelin Euroopan tilintarkastustuomioistuimen jäsenelle Jacek Uczkiewiczille 9. tammikuuta 2009 osoittaman kirjeen ja muistion (DR/amw/S(08)0418), joista lähetettiin jäljennös myös talousarvion valvontavaliokunnan puheenjohtajalle Herbert Böschille ja joissa komission jäsen toteaa seuraavaa:

                           —

                           komissio pystyy parantamaan talousarviotuen ohjelmien laadintaa ja toteuttamista tilintarkastustuomioistuimen huomautusten mukaisesti avoimempaan, jäsennellympään ja vakioidumpaan suuntaan; sekä

                           —

                           riskinhallintaan ja asianmukaisiin turvatoimiin tai -vaatimuksiin voidaan kiinnittää systemaattisemmin huomiota (edellä mainittuun kirjeeseen liitetty muistio, jossa käsiteltiin komission vastauksia tilintarkastustuomioistuimen ehdotukseen soveltaa julkisen talouden hoidon perusvaatimuksia talousarviotuen tukikelpoisuuden määrittelyyn, s. 9);

               52.

               pitää tervetulleena sitä, että komissio hyväksyi tilintarkastustuomioistuimen huomautukset, sekä komission suunnitelmia, ja odottaa saavansa tietoa tämän ”tehostetun lähestymistavan” (ibid. s. 1) yksityiskohdista ja täytäntöönpanosta;

         Euroopan tilintarkastustuomioistuin

               53.

               pyytää tilintarkastustuomioistuimelta tietoja komission arvioinnin ja riskinhallinnan laadusta ja pitää tärkeänä toteuttaa enemmän suoriteperusteisia tarkastuksia, joissa arvioidaan yleisesti kehitysapumenojen ja erityisesti talousarviotuen tuloksia;

         Tuen vastaanottajamaiden parlamentit

               54.

               kehottaa talousarvion valvontavaliokuntaa luomaan suoria yhteyksiä tuen vastaanottajamaiden parlamenttien vastaaviin valiokuntiin, jotta ne saisivat rohkaistusta ja tukea varmistaessaan avun tehokkuutta parlamentaarisen valvontatehtävänsä kautta;

               55.

               kehottaa komissiota asettamaan etusijalle kumppanuusmaiden tukemisen parlamentaarisen valvonnan ja tilintarkastusvalmiuksien kehittämisessä, erityisesti silloin, kun apu annetaan talousarviotuen kautta, ja kehottaa komissiota raportoimaan säännöllisesti saavutetusta edistymisestä;

               56.

               on sitä mieltä, että kumppanuusmaiden kansallisten parlamenttien, kansalaisyhteiskunnan ja paikallisviranomaisten osallistuminen on prosessin aidon omaksumisen kannalta välttämätöntä; kehottaa komissiota pyrkimään kaikin tavoin tehokkaampaan vuoropuheluun näiden toimijoiden kanssa ohjelmasuunnittelun kaikissa eri vaiheissa;

         AKT-maiden rooli

               57.

               on huolissaan AKT-maiden passiivisuudesta EKR:jen menojen tehokkaan valvonnan varmistamisessa ja on pettynyt siihen, että lähetystöt ”voivat luottaa ainoastaan vähäisessä määrin kyseisten kansallisten tulojen ja menojen hyväksyjien hallintoyksiköiden toimittamiin tarkastuksiin” (EKR:ja koskevan vuosikertomuksen 36 kohta);

               58.

               panee merkille, että kansallisten tulojen ja menojen hyväksyjien hallintoyksiköt ovat AKT-maissa pakollisia, mutta niitä ei ole ulkosuhteiden alaan kuuluvissa kehitysmaissa; kehottaa komissiota tiedottamaan parlamentille EKR:ihin liittyvän lähestymistavan eduista ja haitoista ja arvioimaan parhaita käytäntöjä AKT-maittain, jotta kansallisten tulojen ja menojen hyväksyjien hallintoyksiköt voisivat parantaa EKR:jen menojen valvontaa;

               59.

               panee myös merkille, että ”lähetystöt raportoivat” EuropeAidin keskushallintoon säännöllisesti ”valmiuksien ja resurssien puutteesta … kansallisten tulojen ja menojen hyväksyjien hallintoyksiköissä” (EKR:ja koskevan vuosikertomuksen 41 kohta); kehottaa komissiota tiedottamaan parlamentille palautteesta, jota lähetystöille on tässä asiassa annettu;

         Henkilöstöresurssit

               60.

               panee merkille, että tilintarkastustuomioistuimen mukaan komission henkilöstön määrä on vähenevä suhteessa sidottujen varojen määrään ja että henkilöstön määrään ei ole suunnitteilla huomattavaa lisäystä, vaikka sitoumusten määrää on tarkoitus lisätä huomattavasti kymmenennen EKR:n yhteydessä (EKR:ja koskevan vuosikertomuksen 33 kohta);

               61.

               on täysin yhtä mieltä tilintarkastustuomioistuimen kanssa siitä, että ”on olemassa riski, että henkilöstön puute tai epäasianmukainen jakaantuminen taikka erityistaitojen ja -tietojen puuttuminen vaikuttavat valvonnan, tarkastusten ja seurannan laatuun” (EKR:ja koskevan vuosikertomuksen 33 kohta);

               62.

               kehottaa komissiota selittämään, miten se aikoo selvitä jännitteestä – ellei peräti ristiriidasta – näiden kahden välillä: lähetystöt tarvitsisivat lisähenkilöstöä, mutta komissio on sitoutunut pitämään henkilöstönsä määrän vakiona eikä aio pyytää uusia virkoja vuosille 2009–2013 sen jälkeen, kun kaikki laajentumisvirat on täytetty, ja täyttämään uudet henkilöstötarpeet avaintoimialoilla yksinomaan siirtämällä voimavaroja yksiköiden sisällä ja välillä (13);

               63.

               toteaa, että henkilöstöresursseja olisi mahdollista saada lisää jakamalla kehitysyhteistyötä koskevat vastuut uudelleen ulkosuhteiden pääosaston ja kehitysyhteistyöpolitiikan pääosaston välillä; kehottaa nykyistä komissiota toteuttamaan tarvittavat toimet tämän uudelleenorganisoinnin helpottamiseksi uudessa komissiossa; on sitä mieltä, että nykyinen kehitysyhteistyöhön liittyvä työnjako komission kehitysyhteistyöpolitiikan ja ulkoasioiden pääosaston välillä ei anna komissiolle mahdollisuutta osallistua kokonaisvaltaisesti kehitysavun johdonmukaisuuteen ja tehokkuuteen liittyvien kansainvälisten ponnistusten kannustamiseen; kehottaa komissiota lisäksi varmistamaan, että kehitysyhteistyön päätavoitteena on yksiselitteisesti köyhyyden poistaminen;

               64.

               kehottaa komissiota toteuttamaan tarvittavat toimet mukauttaakseen EKR:n hallinta- ja valvontajärjestelmälle osoitettuja voimavaroja ottaen huomioon, että sitoumusten määrän odotetaan kasvavan kymmenennen EKR:n yhteydessä;

         Tilintarkastustuomioistuimen päätelmiä ja suosituksia koskevat kommentit

               65.

               panee tyytyväisenä merkille, että tilintarkastustuomioistuin tunnusti EuropeAidin ponnistelut valvontastrategian kehittämiseksi; katsoo, että tehokkaalla valvontastrategialla pyritään ennaltaehkäisemään virheet eikä pääasiassa perimään perusteettomia maksuja jälkikäteen takaisin; kehottaa komissiota jatkamaan valvontastrategiansa kehittämistä tämän lähestymistavan mukaisesti ja toteaa, että tämä asia on vastuuvapausviranomaisen prioriteetti;

               66.

               yhtyy täysin tilintarkastustuomioistuimen suosituksiin EKR:ja koskevan vuosikertomuksen 55 kohdan a–g alakohdassa sekä 56 kohdan a–f alakohdassa; korostaa komissiolle erityisesti seuraavaa 56 kohdan a alakohdassa olevaa suositusta:
               ”Cotonoun sopimuksen noudattamista olisi arvioitava perusvaatimusten kannalta; eräs tällainen perusvaatimus on esimerkiksi oikeaan aikaan julkaistujen ja tarkastettujen tilinpäätösten saatavuus. Perusvaatimukset on täytettävä ennen talousarviotuen myöntämistä.”
               ja 56 kohdan d alakohdassa olevaa suositusta:
               ”EuropeAidin pitäisi varmistaa ennen talousarviotukiohjelman aloittamista, että julkistalouden hallinnointia on arvioitu selkeästi ja kattavasti, ja että tuen vastaanottajamaalla on uskottava ja relevantti uudistusohjelma, joka kohdistuu kaikkiin merkittäviin puutteisiin ennakoidun ajan kuluessa.”;
               kehottaa sen tähden komissiota myöntämään talousarviotukea vain siinä tapauksessa, että julkisten menojen hoito on riittävän avointa, vastuullista ja tehokasta, tai että se ainakin todennäköisesti vastaa näitä vaatimuksia sen jälkeen, kun uudistusohjelma pannaan lyhyellä määräajalla täytäntöön; huomauttaa lisäksi, että tietyn alan rahoitusjärjestelyjen valinnan olisi oltava suoraan yhteydessä siihen, miten tehokkaita nämä järjestelyt ovat juuri tällä toiminnan alalla;

               67.

               kehottaa komissiota asettamaan näiden suositusten ripeän täytäntöönpanon ensisijaiseksi tavoitteeksi, jota vastuuvapausviranomainen pitää erityisen tärkeänä, pitäen mielessä, että parlamentaarisen valvonnan kannalta on välttämätöntä asettaa täytäntöönpanovallan käyttäjän harkintavallalle selkeät ja hyväksytyt raja-arvot;

         Uusi lähestymistapa uudessa tilanteessa

               68.

               korostaa, että komissio ei pysty (kuten eivät myöskään muut rahoittajat) valvomaan suoraan sitä, miten tuen vastaanottajamaa käyttää talousarviotukena osoitetut varat, koska vastaanottajamaalla on suvereeni oikeus hallinnoida talousarviotaan omien erityisten sääntöjensä ja kansallisten talousarviomenettelyjensä mukaisesti;

               69.

               muistuttaa, että julkistalouden hallinnointi, sisäinen valvonta ja ulkoiset tarkastukset eivät ole kaikissa tuen vastaanottajamaissa aina riittävän luotettavia varmistamaan, että rahoittajien varoja hallinnoidaan asianmukaisesti ja että ne käytetään aiottuihin tarkoituksiin;

               70.

               on sitä mieltä, että ottaen huomioon tilinpitoasioita kohtaan lisääntyvän huomion sekä rahoittajamaiden veronmaksajien kasvavan mielenkiinnon kehitysavun konkreettisiin tuloksiin komissiolla on täysi syy ottaa selvää talousarviotuen myöntämiseen liittyvistä riskeistä ja ilmoittaa näistä asianomaiselle vastuuvapausviranomaiselle;

               71.

               on lisäksi sitä mieltä, että komission olisi tiedotettava tuen vastaanottajamaiden viranomaisille tilinpitovelvoitteistaan ja kehotettava myös varoja muilla tasoilla hallinnoivaa henkilöstöä kunnioittamaan samoja velvoitteita;

         Kansalliset ilmoitukset

               72.

               toteaa tämän vuoksi, että yleisesti kehitysavun ja erityisesti talousarviotuen kohdalla olisi edellytettävä, että tuen vastaanottajamaan hallitus antaa valtiovarainministerin allekirjoittaman ennakkoilmoituksen, jossa käsitellään tiettyjä tuen vastaanottajamaan hallinto- ja tilinpitorakenteeseen vaikuttavia seikkoja;

               73.

               uskoo vahvasti, että tuen vastaanottajamaan oma arvio ja käsitys valvonnan heikkouksista motivoisi parannuksiin enemmän kuin ulkopuolisten viranomaisten toteuttamat tarkastukset ja valvontatoimet;

               74.

               toteaa, että maakohtaiset ennakkoilmoitukset vahvistavat avoimuutta ja vastuullisuutta ja tarjoavat kansainvälisille rahoittajille arvokasta tietoa, jonka perusteella ne pystyvät tekemään perustellun päätöksen tuen vastaanottajamaan hallinto- ja tilinpitorakenteiden yleisestä avoimuudesta ja luotettavuudesta;

               75.

               kehottaa komissiota ottamaan tehtäväkseen esittää tämä aloite muille kansainvälisille rahoittajille – etenkin Maailmanpankille – jotta välinettä voitaisiin kehittää ja se voitaisiin toteuttaa yhdessä muiden rahoittajien kanssa; korostaa, että erityistä huomiota on kiinnitettävä tahallisesti harhaanjohtavasta ilmoituksesta määrättävien seuraamusten luonteeseen;

               76.

               kehottaa komissiota tiedottamaan parlamentille näiden neuvottelujen mahdollisesta aikataulusta;

         EKR:n talousarvion sisällyttäminen Euroopan unionin yleiseen talousarvioon

               77.

               on tyytyväinen komission sitoumukseen ottaa seuraavasta rahoituskehyksestä käytävien neuvottelujen yhteydessä jälleen esiin ehdotus EKR:n sisällyttämisestä täysin talousarvioon (14); pyytää komissiota tiedottamaan talousarvion valvontavaliokunnalle tämän aloitteen valmistelusta;

               78.

               toistaa kannattavansa EKR:n sisällyttämistä Euroopan unionin yleiseen talousarvioon, ja katsoo, että sen budjetointi antaisi mahdollisuuden vahvistaa johdonmukaisuutta, avoimuutta ja tehokkuutta sekä EKR:n valvontamekanismia;

         Parlamentaarisen valvonnan suhteuttaminen välineeseen

               79.

               katsoo, että talousarviotuen yhteydessä sen tehtäviin kuuluu asettaa komissio taloudelliseen vastuuseen varojen avulla saavutetuista tuloksista, ja että talousarviotuki on tukiväline, joka edellyttää muuttumista panosten valvojasta tuotosten tarkastajiksi indikaattoreiden perusteella;

               80.

               katsoo, että sen täytyy kehittää omia työskentelymenetelmiään tämän tavoitteen saavuttamiseksi; toteaa, että talousarvion valvontavaliokunnan perustama talousarviotuen valvonnan alivaliokunta voisi olla tehokas väline varmistaa, että annettu tuki hyödyttää vastaanottajamaiden väestöä ja että veronmaksajien avustusvarat eivät päädy väärille teille;

         Investointikehys

               81.

               muistuttaa, että 22. huhtikuuta 2008 vastuuvapauden myöntämisestä kuudennen, seitsemännen, kahdeksannen ja yhdeksännen Euroopan kehitysrahaston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2006 antamansa päätöslauselman (15) 20–24 kohdassa se ilmaisi huolensa siitä, että Euroopan investointipankin hallinnoima investointikehys ei kuulu vastuuvapausmenettelyyn; muistuttaa lisäksi, että EKR rahoitetaan julkisista varoista, jotka saadaan EU:n veronmaksajilta, ei rahoitusmarkkinoilta;

               82.

               pahoittelee, kuten tilintarkastustuomioistuinkin pahoitteli lausunnossaan nro 9/2007 ehdotuksesta neuvoston asetukseksi kymmenenteen Euroopan kehitysrahastoon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta (16), että luomalla kaksi erillistä hallinnoinnin aluetta rajoitetaan parlamentin vastuuvapausmenettelyn kokonaisvaltaisuutta, lisätään komission ja EIP:n välisen koordinoinnin tarvetta sekä vaikeutetaan kokonaiskuvan saamista saavutetuista tuloksista;

               83.

               panee merkille, että EIP:n vuotuinen kertomus investointikehyksestä sisältää pääasiassa rahoitusta koskevaa tietoa ja hyvin vähän – jos lainkaan – tietoa eri rahoitettujen ohjelmien tuloksista;

               84.

               kannustaa EIP:tä keskittymään raportoinnissaan tuloksiin ja esittämään kattavaa, relevanttia ja puolueetonta tietoa tuloksista, asetetuista tavoitteista, saavutetuista tavoitteista sekä mahdollisten poikkeamien syistä ja tehdyistä arvioista sekä yhteenvedon arviointituloksista;

               85.

               korostaa, että EIP toimii AKT-maissa Cotonoun sopimuksen perusteella, jonka ensisijainen tavoite on poistaa köyhyyttä ja edistää kestävää kehitystä, ja sen on siksi kunnioitettava näitä tavoitteita antaessaan kyseisille maille lainoja;

               86.

               kehottaa komissiota tiedottamaan sille niistä erityisistä järjestelyistä, joita se on tehnyt EIP:n kanssa koordinoidakseen kahden elimen ponnisteluja EU:n kehitystavoitteiden saavuttamiseksi, sekä menettelyjen tehokkuudesta;

               87.

               on huolissaan EIP:n julkisesta kuvasta, jonka mukaan se on vähiten avoin, vastuullinen ja demokraattisesti valvottu instituutio kaikista EU:n toimia toteuttavista elimistä ja julkisista rahoituselimistä;

               88.

               kehottaa EIP:tä Euroopan unionin ja sen arvojen nimissä ja EIP:n instituutiona antaman julkisen kuvan parantamiseksi osoittamaan,

                           —

                           miten se noudattaa Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30. toukokuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (17) sekä tiedonsaannista, yleisön osallistumisoikeudesta sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa 25. kesäkuuta 1998 annetun Århusin yleissopimuksen henkeä,

                           —

                           miten se ottaa huomioon EU:n yleiset kehityssitoumukset ja muiden monenkeskisten kehityspankkien asettamat standardit,

                           —

                           miten sen pääomavaltaisiin hankkeisiin osoittama rahoitus kaivannaisteollisuuden alalla auttaa vähentämään köyhyyttä,

                           —

                           mitä suuntaviivoja se on kehittänyt energiaan, metsiin, liikenteeseen, vesivaroihin ja jätehuoltosektoriin liittyviä investointeja varten ja miten se seuraa näitä suuntaviivoja investointipäätöksissään,

                           —

                           että ne harvat kokopäivätoimiset ympäristöasiantuntijat, joita sillä on valvomassa koko lainasalkkua ja varmistamassa asianomaisten toimintalinjojen noudattamista, ovat todella riittävä määrä,

                           —

                           että sen kansalaisille tarjoama valitusmekanismi on tehokas, ja että myös muut kuin Euroopan unionin maiden kansalaiset voivat käyttää sitä,

                           —

                           että toimet, joilla torjutaan korruptiota ja rahanpesua, ovat tehokkaita,

                           —

                           mitä perusteita se käyttää – varainhoidon perusstandardien lisäksi – myöntäessään lainoja yksityiselle sektorille, ja että on olemassa kattava lista yksityissektorille myönnettyjen lainojen lopullisista edunsaajista;

               89.

               kehottaa komissiota seuraamaan tarkkaan investointikehyksen täytäntöönpanoa ja varmistamaan, että kehys toteuttaa tehtävänsä kehitysapuvälineenä, sekä tiedottamaan talousarvion valvontavaliokunnalle säännöllisesti tekemistään havainnoista;

               90.

               kehottaa talousarvion valvontavaliokuntaa vahvistamaan EIP:n rahoitustoiminnan valvontaan liittyviä toimiaan noudattaen täysin sille työjärjestyksen liitteessä VI olevan V luvun 3 kohdassa annettua toimivaltaa.

      (1)  EUVL C 286, 10.11.2008, s. 273.

      (2)  EUVL C 277, 31.10.2008, s. 243.

      (3)  EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (4)  EUVL L 287, 28.10.2005, s. 1.

      (5)  EYVL L 314, 30.11.2001, s. 1 sekä EYVL L 324, 7.12.2001, s. 1.

      (6)  EUVL L 109, 26.4.2007, s. 33.

      (7)  EYVL L 156, 29.5.1998, s. 108.

      (8)  EYVL L 317, 15.12.2000, s. 355.

      (9)  EYVL L 191, 7.7.1998, s. 53.

      (10)  EUVL L 83, 1.4.2003, s. 1.

      (11)  Komission kehitysyhteistyövälineen 5 artiklaa koskeva lausuma, joka on komission Euroopan parlamentille 24. lokakuuta 2006 antaman tiedonannon (KOM(2006) 628) liitteessä.

      (12)  ISBN 978-92-79-10115-1, ks. http://ec.europa.eu/commission_barroso/michel/Policy/key_documents/docs/NH8108406ENC_web.pdf

      (13)  Komission selvitys henkilöstöresurssiensa suunnittelusta ja optimoinnista unionin ensisijaisten tavoitteiden edistämiseksi (SEC(2007) 530), s. 3, ks. http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2004_2009/documents/dv/sec_2007_5/sec_2007_530.pdf

      (14)  SEC(2008) 2579, komission valmisteluasiakirja, joka on Euroopan parlamentille varainhoitovuotta 2006 koskevien vastuuvapauden myöntämispäätösten seurannasta annetun komission kertomuksen liitteenä, s. 86.

      (15)  EUVL L 88, 31.3.2009, s. 253.

      (16)  EUVL C 23, 28.1.2008, s. 3.

      (17)  EYVL L 145, 31.5.2001, s. 43.