title: 2007/799/EY: Neuvoston päätös, tehty 12 päivänä lokakuuta 2006 , Alppien suojelua koskevan yleissopimuksen täytäntöönpanosta liikenteen alalla tehdyn pöytäkirjan (pöytäkirja liikenteestä) allekirjoittamisesta yhteisön puolesta

text:
               8.12.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 323/13

         NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   tehty 12 päivänä lokakuuta 2006,
   Alppien suojelua koskevan yleissopimuksen täytäntöönpanosta liikenteen alalla tehdyn pöytäkirjan (pöytäkirja liikenteestä) allekirjoittamisesta yhteisön puolesta
   (2007/799/EY)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 71 artiklan yhdessä sen 300 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisen virkkeen kanssa,
   ottaa huomioon komission ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Yksi yhteisön liikennepolitiikan tavoitteista on edistää sellaisia kansainvälisiä toimenpiteitä, joilla puututaan alueellisiin ja Euroopan laajuisiin ongelmiin, jotka estävät kestävän liikenteen toteutumista ja aiheuttavat uhkia ympäristölle.

               (2)

               Neuvosto valtuutti komission 14 päivänä toukokuuta 1991 osallistumaan yhteisön puolesta ja yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa neuvotteluihin Alppien suojelua koskevasta yleissopimuksesta ja siihen liittyvistä pöytäkirjoista.

               (3)

               Yhteisö päätti Alppien suojelua koskevan yleissopimuksen (Alppeja koskeva yleissopimus) tekemisestä neuvoston päätöksellä 96/191/EY (1).

               (4)

               Alppeja koskevan yleissopimuksen 2 artiklan 2 ja 3 kohtaan perustuva Alppien suojelua koskevan yleissopimuksen täytäntöönpanosta liikenteen alalla tehty pöytäkirja (pöytäkirja liikenteestä) hyväksyttiin yksimielisesti 24–26 päivänä toukokuuta 2000 järjestetyssä Alppeja koskevan yleissopimuksen pysyvän komitean 16. kokouksessa.

               (5)

               Pöytäkirja liikenteestä luo ennalta varautumisen ja ennalta ehkäisemisen periaatteeseen sekä saastuttaja maksaa -periaatteeseen perustuvan kehyksen, jolla varmistetaan kestävä liikenne ja ympäristönsuojelu Alppien alueella kaikkien liikennemuotojen osalta.

               (6)

               Pöytäkirja liikenteestä avattiin sen 24 artiklan mukaisesti sopimuspuolten allekirjoitettavaksi Alppeja koskevaan yleissopimukseen liittyneessä ministerikokouksessa, joka järjestettiin Luzernissa 30 ja 31 päivänä lokakuuta 2000, minkä jälkeen pöytäkirjan on voinut allekirjoittaa tallettajavaltiossa, joka on Itävallan tasavalta.

               (7)

               Koska yhteisöllä on asiassa ylin toimivalta, ja kun sen lisäksi otetaan huomioon periaate yhteisön yhtenäisestä edustuksesta kansainvälisellä tasolla, on perusteltua, että yleissopimuksen sopimuspuolina olevat yhteisö ja sen jäsenvaltiot mahdollisuuksien mukaan allekirjoittavat ja myöhemmin tallettavat ratifiointi- tai hyväksymisasiakirjat samanaikaisesti.

               (8)

               On tarkoituksenmukaista allekirjoittaa yhteisön puolesta Alppien suojelua koskevan yleissopimuksen täytäntöönpanosta liikenteen alalla tehty pöytäkirja (pöytäkirja liikenteestä) sillä edellytyksellä, että pöytäkirja myöhemmin tehdään,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   Ainoa artikla
   Oikeutetaan neuvoston puheenjohtaja nimeämään yksi tai useampi henkilö, jolla on valtuudet allekirjoittaa Alppien suojelua koskevan yleissopimuksen täytäntöönpanosta liikenteen alalla tehty pöytäkirja (pöytäkirja liikenteestä) yhteisön puolesta sillä edellytyksellä, että pöytäkirja myöhemmin tehdään, ja antamaan kyseisille henkilöille tätä varten tarvittava valtuutus.

      Tehty Luxemburgissa 12 päivänä lokakuuta 2006.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         S. HUOVINEN

      (1)  EYVL L 61, 12.3.1996, s. 31.
    ---documentbreak---

               8.12.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 323/15

         KÄÄNNÖS
   PÖYTÄKIRJA VUONNA 1991 TEHDYN ALPPEJA KOSKEVAN YLEISSOPIMUKSEN SOVELTAMISESTA LIIKENTEEN ALALLA
   Pöytäkirja liikenteestä
   SAKSAN LIITTOTASAVALTA,
   RANSKAN TASAVALTA,
   ITALIAN TASAVALTA,
   LIECHTENSTEININ RUHTINASKUNTA,
   MONACON RUHTINASKUNTA,
   ITÄVALLAN TASAVALTA,
   SVEITSIN VALALIITTO,
   SLOVENIAN TASAVALTA
   ja
   EUROOPAN YHTEISÖ, jotka
   noudattavat 7 päivänä marraskuuta 1991 tehdystä Alppien suojelua koskevasta yleissopimuksesta (Alppeja koskeva yleissopimus) johtuvaa tehtäväänsä varmistaa alppialueen suojelua ja kestävää kehitystä koskevat yleiset toimintalinjat,
   noudattavat Alppeja koskevan yleissopimuksen 2 artiklan 2 ja 3 kohdasta johtuvia velvollisuuksiaan,
   ovat tietoisia alppiseudun ekosysteemien ja maiseman erityisestä herkkyydestä, maantieteellisten olosuhteiden ja pinnanmuodostuksen vaarasta lisätä saastumista ja meluhaittoja sekä Alppien luonnonvarojen ja kulttuuriperinnön ainutlaatuisuudesta,
   ovat tietoisia siitä, että ilman asianmukaisia toimenpiteitä liikenne ja sen aiheuttamat ympäristöhaitat kasvavat jatkuvasti markkinoiden lisääntyvän yhdentymisen, yhteiskunnallis-taloudellisen kehityksen ja vapaa-ajanviettotoiminnan vuoksi,
   ovat vakuuttuneita siitä, että paikallisen väestön on voitava määrittää omat sosiaaliset, kulttuuriset ja taloudelliset kehitystavoitteensa ja osallistua niiden toteuttamiseen nykyisissä institutionaalisissa puitteissa,
   ovat tietoisia siitä, että liikenteen vaikutukset eivät ole ympäristöneutraaleja ja että sen aiheuttamat ympäristörasitteet lisäävät ekologisia, terveydellisiä ja turvallisuusriskejä, ja sen vuoksi on syytä vahvistaa yhteinen lähestymistapa,
   ovat tietoisia siitä, että vaarallisten aineiden kuljetuksissa tarvitaan tehostettuja toimenpiteitä turvallisuuden takaamiseksi,
   ovat tietoisia siitä, että olisi harjoitettava mahdollisimman kattavaa seurantaa, tutkimusta, tiedotusta ja konsultointia, jotta voidaan selvittää liikenteen, terveyden, ympäristön ja talouskehityksen väliset yhteydet ja osoittaa, että on välttämätöntä vähentää ympäristöön kohdistuvaa rasitusta,
   ovat tietoisia siitä, että kestävyyteen pohjautuva liikennepolitiikka on sekä alppialueella että sen ulkopuolella asuvan väestön etujen mukaista ja että se on myös välttämätöntä alppialueen säilyttämiseksi asuin- ja talousalueena sekä luonnonympäristönä,
   ovat tietoisia siitä, että liikenneinfrastruktuurien nykyistä kapasiteettia ei käytetä riittävästi ja että ympäristöystävällisempien liikennemuotojen (rautatie, sisävesiliikenne ja yhdistetyt kuljetusmuodot) merkitystä sekä eri liikennemuotojen valtioiden rajat ylittävää yhteensopivuutta ja -toimivuutta ei oteta riittävästi huomioon, ja näin ollen näitä liikennemuotoja on syytä kehittää vahvistamalla merkittävästi liikenneverkkoja Alpeilla ja niiden ulkopuolella,
   ovat tietoisia siitä, että päätökset, jotka koskevat aluesuunnittelua ja talouspolitiikkaa Alpeilla ja niiden ulkopuolella, ovat hyvin tärkeitä alppialueen liikenteen kehityksen kannalta,
   haluavat edistää ratkaisevalla tavalla kestävää kehitystä ja parantaa elämänlaatua ja rajoittaa sen vuoksi liikenteen kokonaismäärää, kehittää liikennepolitiikkaa ympäristöä säästävällä tavalla ja lisätä nykyisten liikennejärjestelmien tehokkuutta,
   ovat vakuuttuneita siitä, että taloudelliset edut ja yhteiskunnalliset ja ekologiset vaatimukset olisi sovitettava yhteen,
   noudattavat sopimuspuolten ja Euroopan yhteisön välillä erityisesti liikenteen alalla tehtyjä kahdenvälisiä ja monenvälisiä yleissopimuksia,
   ovat vakuuttuneita siitä, että tietyt ongelmat voidaan ratkaista vain rajatylittävällä tasolla ja että ne edellyttävät Alppien alueen valtioilta yhteisiä toimenpiteitä,
   OVAT SOPINEET SEURAAVAA:
   I   LUKU
   YLEISET MÄÄRÄYKSET
   1 artikla
   Tavoitteet
   1.   Sopimuspuolet sitoutuvat harjoittamaan kestävää liikennepolitiikkaa, jolla

               a)

               vähennetään Alppien sisäisen ja Alppien kauttakulkuliikenteen haitat ja riskit tasolle, joka on ihmisten, eläinten ja kasvien ja niiden elinympäristön kannalta hyväksyttävä, muun muassa siirtämällä yhä suurempi osa erityisesti rahtiliikenteestä rautateille erityisesti siten, että luodaan sopivia infrastruktuureja ja markkinoille soveltuvia kannustimia;

               b)

               edistetään alppialueen väestön elinympäristön muodostavien asuin- ja talousalueiden kestävää kehitystä harjoittamalla liikennepolitiikkaa, joka kattaa kaikki liikennemuodot ja joka on yhdenmukaistettu eri sopimuspuolten kesken;

               c)

               vähennetään ja mahdollisuuksien mukaan vältetään vaikutuksia, jotka voivat vaarantaa alppialueen aseman ja luonnonvarojen monimuotoisuuden – jonka merkitys ulottuu alppialueen rajojen yli – sekä sen kulttuuriperinnön ja aidon luontoympäristön säilymisen;

               d)

               varmistetaan Alppien sisäisen ja Alppien kauttakulkuliikenteen taloudellisten kustannusten pysyminen kohtuullisina lisäämällä liikennejärjestelmien tehokkuutta ja edistämällä ympäristöä ja luonnonvaroja säästävämpiä liikennemuotoja;

               e)

               varmistetaan tasapuoliset kilpailuedellytykset eri liikennemuotojen välillä.

         2.   Sopimuspuolet sitoutuvat kehittämään liikennealaa noudattamalla ennalta varautumisen ja ennalta ehkäisemisen periaatteita sekä aiheuttamisperiaatetta.
   2 artikla
   Määritelmät
   Tässä pöytäkirjassa tarkoitetaan:

               ’Alppien kauttakulkuliikenteellä’ liikennettä, jossa lähtö- ja saapumispaikka sijaitsevat alppialueen ulkopuolella,

               ’Alppien sisäisellä liikenteellä’ liikennettä, jossa lähtö- ja saapumispaikka sijaitsevat alppialueella,

               ’hyväksyttävillä haitoilla ja riskeillä’ haittoja ja riskejä, jotka määritellään ympäristön kestävyysarvioinneissa ja riskianalyyseissa. Tavoitteena on estää haittojen ja riskien lisääntyminen ja tarvittaessa vähentää niitä asianmukaisten toimenpiteiden avulla sellaisten uusien infrastruktuurihankkeiden tai nykyisten infrastruktuurien yhteydessä, joilla on huomattava vaikutus ympäristöön,

               ’ulkoisilla kustannuksilla’ kustannuksia, joista tavaran tai palvelun käyttäjä ei vastaa. Ne kattavat infrastruktuurien käytön sen ollessa maksutonta, saastumisen, melun sekä liikenteeseen liittyvät henkilö- tai omaisuusvahingot,

               ’uusilla suurhankkeilla, nykyisten liikenneinfrastruktuurien merkittävillä muutos- tai laajennushankkeilla’ infrastruktuurihankkeita, joiden toteuttaminen edellyttää ympäristövaikutusten arviointia vaikutustenarviointitutkimuksiin sovellettavan kansallisen lainsäädännön tai voimassa olevien kansainvälisten yleissopimusten mukaisesti,

               ’suuren kapasiteetin maanteillä’ moottoriteitä ja muita monikaistaisia, risteyksettömiä tai liikennevaikutuksiltaan vastaavia teitä,

               ’ympäristönlaatutavoitteilla’ tavoitteita, jotka sisältävät kuvauksen tavoiteltavasta ympäristön laadusta ja joissa otetaan huomioon ekosysteemien vuorovaikutussuhteet. Niissä annetaan ajantasaistettavat laatukriteerit, jotka koskevat suojeltavien kohteiden aineellisesti, tilallisesti ja ajallisesti määriteltyjä laatuja,

               ’ympäristönlaatunormeilla’ konkreettisia normeja ympäristön laatutavoitteiden saavuttamista varten: niissä määritetään tiettyjen muuttujien osalta tavoitteet, mittausmenetelmät tai perusedellytykset,

               ’ympäristönlaatuindikaattoreilla’ indikaattoreita, joiden avulla voidaan mitata tai arvioida ympäristövaikutusten nykytilaa ja laatia ennusteita niiden kehittymisestä,

               ’ennalta varautumisen periaatteella’ periaatetta, jonka mukaan toimenpiteitä, joilla pyritään välttämään, hallitsemaan tai vähentämään vakavia tai peruuttamattomia vaikutuksia terveyteen ja ympäristöön, ei pidä lykätä sillä perusteella, ettei tieteellisissä tutkimuksissa ole vielä kiistattomasti osoitettu syy-yhteyttä kyseisten aineiden ja niiden mahdollisesti terveydelle ja ympäristölle aiheuttamien haittojen välillä,

               ’aiheuttajaperiaatteella’ (sisältää myös vastuun epäsuorista vaikutuksista) periaatetta, jonka mukaan aiheuttajat maksavat kustannukset, jotka aiheutuvat saastumisen ennaltaehkäisystä, hallinnasta ja vähentämisestä sekä ympäristön ennallistamisesta. Aiheuttajien on mahdollisuuksien mukaan vastattava kaikista liikenteen aiheuttamista terveys- ja ympäristövaikutuksista,

               ’soveltuvuusselvityksellä’ uusia suurhankkeita tai nykyisten liikenneinfrastruktuurien merkittäviä muutos- tai laajennushankkeita suunniteltaessa tehtävää kansallisen lainsäädännön mukaista selvitystä, joka koskee hankkeiden tarpeellisuutta liikennepolitiikan kannalta sekä niiden liikennettä koskevia, taloudellisia, ekologisia, yhteiskunnallisia ja kulttuurisia vaikutuksia.

         3 artikla
   Kestävä liikenne ja liikkuvuus
   1.   Jotta liikennetta voitaisiin kehittää kestävyyttä koskevien perusedellytysten mukaisesti, sopimuspuolet sitoutuvat yhteensovitetun ympäristö- ja liikennepolitiikan avulla rajoittamaan liikenteestä aiheutuvia haittoja ja riskejä ottamalla huomioon seuraavat seikat:

               a)

               ympäristön merkitys siten, että

                           aa)

                           luonnonvarojen käyttöä vähennetään mahdollisuuksien mukaan tasolle, joka ei ylitä niiden luonnollista uusiutumiskykyä;

                           bb)

                           haitallisten aineiden päästöjä vähennetään tasolle, joka ei vahingoita kyseisten ympäristön osa-alueiden kantokykyä;

                           cc)

                           haitallisten aineiden varastoitumista ympäristöön rajoitetaan tasolle, jolla vältetään ekologisten rakenteiden ja aineiden luonnollisen kiertokulun vahingoittuminen;

               b)

               yhteiskunnan tarpeet siten, että

                           aa)

                           mahdollistetaan tehokkaasti henkilöiden, työpaikkojen, tavaroiden ja palvelujen saatavuus siten, että säästetään ympäristöä, energiaa ja tilaa ja varmistetaan riittävät peruspalvelut;

                           bb)

                           ihmisten terveyttä ei vaaranneta ja vähennetään ympäristökatastrofien riskejä sekä onnettomuuksien määrää ja vakavuutta;

               c)

               talouselämän tarpeiden merkitys siten, että

                           aa)

                           lisätään liikennealan kannattavuutta ja sisällytetään ulkoiset kustannukset hintoihin;

                           bb)

                           pyritään optimoimaan nykyisten infrastruktuurien käyttö;

                           cc)

                           varmistetaan työllisyys talouden eri aloilla toimivissa kilpailukykyisissä yrityksissä;

               d)

               Alppien erityisestä pinnanmuodostuksesta johtuva tarve ottaa käyttöön tehostettuja toimenpiteitä meluhaittojen torjumiseksi.

         2.   Sopimuspuolet sitoutuvat liikennealalla voimassa olevan kansallisen ja kansainvälisen lainsäädännön mukaisesti kehittämään kansallisia, alueellisia ja paikallisia tavoitteita, strategioita ja toimenpiteitä,

               a)

               joissa otetaan huomioon erilaiset ympäristöön, talouteen, yhteiskuntaan ja kulttuuriin liittyvät seikat ja erilaiset tarpeet;

               b)

               jotka mahdollistavat liikenteestä johtuvien ympäristöhaittojen rajoittamisen yhdistelmällä taloudellisia välineitä ja alue- ja liikennesuunnittelua koskevia toimenpiteitä.

         4 artikla
   Tavoitteiden huomioon ottaminen muiden alojen politiikassa
   1.   Sopimuspuolet sitoutuvat ottamaan huomioon tämän pöytäkirjan tavoitteet myös muiden alojen politiikassa.
   2.   Sopimuspuolet sitoutuvat ennakoimaan ja arvioimaan muiden politiikkojen, strategioiden ja periaatteiden vaikutuksia liikennealaan.
   5 artikla
   Paikallis- ja alueviranomaisten osallistuminen
   1.   Sopimuspuolet edistävät kansainvälistä yhteistyötä toimivaltaisten elinten välillä, jotta löydetään parhaat rajatylittävät ja yhteensovitetut ratkaisut.
   2.   Jokainen sopimuspuoli määrittelee omissa institutionaalisissa puitteissaan tason, jolla elinten, joita asia suoraan koskee, ja paikallis- tai alueviranomaisten välinen koordinointi ja yhteistyö voidaan parhaiten toteuttaa, jotta voidaan edistää yhteisvastuullisuutta erityisesti yhteisvaikutusten hyödyntämiseksi ja kehittämiseksi liikennepolitiikan toteuttamisessa ja siitä johtuvien toimenpiteiden toteuttamisessa.
   3.   Paikallis- ja alueviranomaiset, joita asia suoraan koskee, osallistuvat tämän politiikan ja näiden toimenpiteiden eri valmistelu- ja toteutusvaiheisiin toimivaltansa mukaisesti ja nykyisissä institutionaalisissa puitteissa.
   6 artikla
   Tehostetut kansalliset säännökset
   Alppialueen ekologisesti herkän luonnon suojelemiseksi sopimuspuolet voivat toteuttaa tehostettuja toimenpiteitä erityistilanteissa, jotka liittyvät erityisesti luontoalueisiin, terveyteen, turvallisuuteen tai ympäristönsuojeluun, sanotun kuitenkaan rajoittamatta voimassa olevien kansainvälisten yleissopimusten soveltamista.
   II   LUKU
   ERITYISTOIMENPITEET
   A)   STRATEGIAT, PERIAATTEET, HANKKEET
   7 artikla
   Liikennepolitiikan yleisstrategia
   1.   Kestävyyden edistämiseksi sopimuspuolet sitoutuvat harjoittamaan yhteensovitetuissa rajatylittävissä liikenneverkoissa järkevää ja luotettavaa liikennepolitiikkaa, jolla

               a)

               varmistetaan hyvä koordinointi eri liikennemuotojen ja -välineiden välillä ja suositaan liikennemuotojen yhdistämistä;

               b)

               optimoidaan alppialueen nykyisten liikennejärjestelmien ja -infrastruktuurien käyttö mm. telematiikan avulla, kohdistamalla ulkoiset ja infrastruktuurikustannukset aiheuttajiin haittojen perusteella eriytettyinä;

               c)

               suositaan rakenteellisin toimenpitein ja aluesuunnittelun avulla henkilö- ja tavaraliikenteen siirtymistä niihin liikennemuotoihin, jotka kulloinkin ovat ympäristön kannalta järkevimpiä, ja intermodaalisiin liikennejärjestelmiin;

               d)

               käytetään hyväksi mahdollisuuksia vähentää liikenteen kokonaismäärää.

         2.   Sopimuspuolet sitoutuvat toteuttamaan mahdollisimman tehokkaasti toimenpiteet, jotka ovat tarpeen

               a)

               liikenneväylien suojaamiseksi luonnosta aiheutuvilta vaaroilta;

               b)

               ihmisten ja ympäristön suojelemiseksi alueilla, joihin liikenteen haittavaikutukset erityisesti kohdistuvat;

               c)

               kaikkien liikennemuotojen haitallisten aineiden päästöjen ja meluhaittojen vähentämiseksi asteittain, muun muassa hyödyntämällä parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa;

               d)

               liikenneturvallisuuden parantamiseksi.

         8 artikla
   Hankearviointi ja hallitustenvälinen konsultointi
   1.   Uusien suurhankkeiden ja nykyisten liikenneinfrastruktuurien merkittävien muutos- tai laajennushankkeiden yhteydessä sopimuspuolet sitoutuvat toteuttamaan soveltuvuusselvityksiä, ympäristövaikutusarviointeja ja riskianalyysejä sekä ottamaan niiden tulokset huomioon tämän pöytäkirjan tavoitteiden mukaisesti.
   2.   Alppien liikenneinfrastruktuurien suunnittelu on toteutettava koordinoidusti ja yhteisymmärryksessä. Toteuttaessaan hankkeita, joilla on merkittäviä rajatylittäviä vaikutuksia, sopimuspuolet sitoutuvat neuvottelemaan toisten sopimuspuolten kanssa, joita asia koskee, viimeistään selvitysten tekemisen jälkeen. Nämä määräykset eivät vaikuta kunkin sopimuspuolen oikeuteen rakentaa liikenneinfrastruktuureja, joista on päätetty kansallisen oikeuden mukaisesti tämän pöytäkirjan tekemisen ajankohtana tai joiden tarpeellisuus on vahvistettu lain mukaisesti.
   3.   Sopimuspuolet tukevat liikennepolitiikan tehostettua huomioon ottamista yritysten ympäristöasioiden hallintajärjestelmässä.
   B)   TEKNISET TOIMENPITEET
   9 artikla
   Julkinen liikenne
   Jotta voidaan ylläpitää ja parantaa kestävällä tavalla alppialueen talous- ja asutusrakennetta sekä alueen merkitystä virkistys- ja vapaa-ajan toiminnan kannalta, sopimuspuolet sitoutuvat edistämään käyttäjä- ja ympäristöystävällisempien julkisen liikenteen järjestelmien luomista ja kehittämistä.
   10 artikla
   Rautatieliikenne ja sisävesiliikenne
   1.   Jotta hyödynnettäisiin paremmin rautateiden erityistä soveltuvuutta kaukoliikenteen tarpeisiin ja käytettäisiin rautatieverkkoa alppialueen matkailun ja talouden edistämiseksi, sopimuspuolet edistävät toimivaltuuksiensa mukaisesti

               a)

               rautatieinfrastruktuurin parantamista rakentamalla ja kehittämällä Alppien kautta kulkevia raideliikenteen pääväyliä, mukaan luettuina liittymäradat ja asianmukaiset terminaalit;

               b)

               rautateiden liikkeenhoidollista tehostamista ja uudenaikaistamista etenkin rajatylittävän liikenteen osalta;

               c)

               toimenpiteitä, joilla pyritään siirtämään erityisesti rahtikaukoliikenne rautateille ja yhdenmukaistamaan liikenneinfrastruktuurien käytöstä perittäviä hintoja;

               d)

               intermodaalisia liikennejärjestelmiä sekä rautateiden kehittämistä;

               e)

               rautateiden tehostettua käyttöä ja käyttäjäystävällisten synergioiden luomista matkustajakaukoliikenteen, alueellisen liikenteen ja paikallisliikenteen välillä.

         2.   Osapuolet tukevat tehostettuja pyrkimyksiä lisätä sisävesiliikenteen kuljetuskapasiteetin käyttöä maanteiden rahtiliikenteen määrän vähentämiseksi.
   11 artikla
   Tieliikenne
   1.   Sopimuspuolet pidättäytyvät rakentamasta uusia suuren kapasiteetin maanteitä Alppien kauttakulkuliikenteelle.
   2.   Alppialueen sisäisen liikenteen käyttöön voidaan toteuttaa suuren kapasiteetin maanteiden rakennushankkeita ainoastaan, jos

               a)

               Alppeja koskevan sopimuksen 2 artiklan 2 kohdan j alakohdassa vahvistetut tavoitteet voidaan saavuttaa asianmukaisten ennaltavarautumis- ja kompensaatiotoimenpiteiden avulla, jotka perustuvat ympäristövaikutusten arvioinnin tuloksiin;

               b)

               liikenteen kapasiteettitarpeita ei voida täyttää tehostamalla tie- ja rautatieliikenteen olemassa olevan kapasiteetin käyttöä, laajentamalla tai rakentamalla rautatieliikenteen tai sisävesiliikenteen infrastruktuureja, kehittämällä yhdistettyjä kuljetuksia eikä muiden liikenteen organisointiin liittyvien toimenpiteiden avulla;

               c)

               soveltuvuusselvityksen tulosten mukaan hanke on taloudellisesti kannattava, riskit ovat hallittavissa ja ympäristövaikutusten arvioinnin tulokset ovat myönteisiä;

               d)

               aluesuunnittelun suunnitelmat ja/tai ohjelmat ja kestävä kehitys on otettu huomioon.

         3.   Koska alppialueen maantieteellisten olosuhteiden ja asutusrakenteen vuoksi julkiset liikennevälineet eivät aina pysty takaamaan riittäviä liikennepalveluja, sopimuspuolet ovat tietoisia siitä, että kyseisillä etäisillä alueilla on tarpeen rakentaa ja ylläpitää riittäviä liikenneinfrastruktuureja tehokkaan yksityisliikenteen mahdollistamiseksi.
   12 artikla
   Lentoliikenne
   1.   Sopimuspuolet sitoutuvat vähentämään lentoliikenteen ympäristöhaittoja ja lentokoneiden aiheuttamaa melua niin paljon kuin mahdollista siirtämättä näitä ongelmia muille alueille. Tämän pöytäkirjan tavoitteiden mukaisesti sopimuspuolet pyrkivät rajoittamaan ilmapudotuksia lentokenttien ulkopuolella tai tarvittaessa kieltämään ne. Villieläinten suojelemiseksi sopimuspuolet toteuttavat asianmukaisia toimenpiteitä rajoittaakseen moottoroimatonta vapaa-ajan ilmailua ajallisesti ja paikallisesti.
   2.   Sopimuspuolet sitoutuvat parantamaan Alppien lähialueiden ja eri puolilla alppialuetta sijaitsevien lentokenttien välisiä julkisia liikennejärjestelmiä, jotta voidaan vastata paremmin kuljetuskysyntään lisäämättä ympäristön kuormitusta. Sopimuspuolet rajoittavat mahdollisuuksien mukaan uusien lentokenttien rakentamista ja nykyisten lentokenttien merkittävää laajentamista alppialueella.
   13 artikla
   Matkailuinfrastruktuurit
   1.   Sopimuspuolet sitoutuvat arvioimaan tämän pöytäkirjan tavoitteiden mukaisesti uusien matkailuinfrastruktuurien vaikutuksia liikenteeseen ja toteuttamaan tarvittaessa varautumis- tai kompensaatiotoimenpiteitä tämän pöytäkirjan tai muiden pöytäkirjojen tavoitteiden saavuttamiseksi. Tällöin etusija on annettava julkiselle liikenteelle.
   2.   Sopimuspuolet tukevat vähän liikennöityjen tai liikennöimättömien alueiden perustamista ja säilyttämistä, autottomien matkailualueiden luomista ja toimenpiteitä, joilla edistetään matkailijoiden autotonta matkustamista ja autotonta oleskelua.
   14 artikla
   Todelliset kustannukset
   Jotta voitaisiin edistää liikenteenhallintaa ottamalla paremmin huomioon eri liikennemuotojen todelliset kustannukset, osapuolet sopivat soveltavansa aiheuttajaperiaatetta ja edistävänsä sellaisen laskentajärjestelmän kehittämistä ja käyttöä, jolla voidaan määrittää infrastruktuurikustannukset ja ulkoiset kustannukset. Tavoitteena on ottaa vähitellen käyttöön erityisiä liikenteen hinnoittelujärjestelmiä, joiden avulla voidaan kattaa tasapuolisesti todelliset kustannukset ja jotka

               a)

               kannustavat käyttämään ympäristöystävällisimpiä liikennemuotoja ja -välineitä;

               b)

               johtavat liikenneinfrastruktuurien tasapainoisempaan käyttöön;

               c)

               kannustavat vähentämään ekologisia ja yhteiskunnallis-taloudellisia kustannuksia liikenteeseen vaikuttavien rakenteellisten ja aluesuunnittelutoimenpiteiden avulla.

         C)   SEURANTA JA VALVONTA
   15 artikla
   Liikenneinfrastruktuurien tarjonta ja käyttö
   1.   Sopimuspuolet sitoutuvat pitämään kirjaa edistyksestä, jota saavutetaan suuren kapasiteetin liikenneinfrastruktuurien ja liikennejärjestelmien kehittämisessä, käytössä ja parantamisessa sekä ympäristöhaittojen vähentämisessä, ja päivittämään tiedot säännöllisesti. Sopimuspuolet käyttävät tähän tarkoitukseen yhtenäistä esitystapaa ja viiteasiakirjaa.
   2.   Edellä mainitun asiakirjan perusteella sopimuspuolet tutkivat, missä määrin täytäntöönpanotoimenpiteet ovat edistäneet Alppeja koskevan yleissopimuksen ja erityisesti tämän pöytäkirjan tavoitteiden saavuttamista ja kehittämistä.
   16 artikla
   Ympäristönlaatutavoitteet, -standardit ja -indikaattorit
   1.   Sopimuspuolet määrittävät ja toteuttavat ympäristönlaatutavoitteita kestävien liikennejärjestelyjen toteuttamiseksi.
   2.   Ne ovat yhtä mieltä siitä, että on tarpeen asettaa standardeja ja indikaattoreita, jotka soveltuvat alppialueen erityisolosuhteisiin.
   3.   Näitä standardeja ja indikaattoreita soveltamalla pyritään mittaamaan liikenteen ympäristölle ja terveydelle aiheuttamien haittojen kehitystä.
   III   LUKU
   KOORDINOINTI, TUTKIMUS, KOULUTUS JA TIEDOTUS
   17 artikla
   Koordinointi ja tiedotus
   Sopimuspuolet sopivat järjestävänsä tarvittaessa tapaamisia, jotta voidaan

               a)

               arvioida tämän pöytäkirjan mukaisesti toteutettujen toimenpiteiden vaikutuksia;

               b)

               neuvotella ennen sellaisten merkittävien liikennepoliittisten päätösten tekemistä, joilla on vaikutuksia muihin sopimuspuoliin;

               c)

               edistää tämän pöytäkirjan täytäntöönpanoa koskevaa tietojenvaihtoa ja käyttää tässä ensisijaisesti nykyisiä tiedotusjärjestelmiä;

               d)

               päästä yhteisymmärrykseen ennen liikennealaa koskevia merkittäviä päätöksiä, erityisesti niiden sisällyttämiseksi yhteensovitettuun, rajatylittävään aluesuunnittelupolitiikkaan.

         18 artikla
   Tutkimus ja seuranta
   1.   Sopimuspuolet edistävät ja yhdenmukaistavat tiiviissä yhteistyössä tutkimusta ja järjestelmällistä seurantaa, jotka koskevat liikenteen ja alppialueen ympäristön vuorovaikutusta ja erityisesti ympäristöystävällisten liikennejärjestelmien taloudellista tehokkuutta lisäävän teknologian kehitystä.
   2.   Yhteisen tutkimus- ja seurantatoiminnan tulokset on otettava asianmukaisesti huomioon tarkasteltaessa tämän pöytäkirjan täytäntöönpanoa, erityisesti sellaisten menetelmien ja kriteerien laatimiseksi, joiden avulla voidaan määritellä liikenteen kestävää kehitystä.
   3.   Sopimuspuolet huolehtivat siitä, että tutkimustoiminnasta ja järjestelmällisestä seurannasta kansallisella tasolla saadut tulokset yhdistetään yhteiseen jatkuvan seurannan ja tiedotuksen järjestelmään ja että ne annetaan yleiseen käyttöön nykyisissä institutionaalisissa puitteissa.
   4.   Sopimuspuolet tukevat käytäntöön suunnattuja pilottihankkeita kestävän liikenteen periaatteiden ja teknologian käyttöön ottamiseksi.
   5.   Sopimuspuolet edistävät tutkimuksia, joilla selvitetään eri liikennemuodot kattavan strategisen ympäristöarvioinnin menetelmien soveltuvuutta.
   19 artikla
   Koulutus ja tiedotus yleisölle
   Sopimuspuolet edistävät perus- ja täydennyskoulutusta sekä tämän pöytäkirjan tavoitteita, toimenpiteitä ja täytäntöönpanoa koskevaa tiedotusta yleisölle.
   IV   LUKU
   VALVONTA JA ARVIOINTI
   20 artikla
   Täytäntöönpano
   Sopimuspuolet sitoutuvat varmistamaan tämän pöytäkirjan täytäntöönpanon toteuttamalla asianmukaisia toimenpiteitä nykyisissä institutionaalisissa puitteissa.
   21 artikla
   Velvollisuuksien noudattamisen valvonta
   1.   Sopimuspuolet raportoivat säännöllisesti pysyvälle komitealle tämän pöytäkirjan nojalla toteutetuista toimenpiteistä. Raporteissa on selvitettävä myös toteutettujen toimenpiteiden tehokkuutta. Sopimuspuolten välisessä konferenssissa määritetään, kuinka usein raportit laaditaan.
   2.   Pysyvä komitea tarkastelee raportteja, jotta voidaan varmistua, että sopimuspuolet ovat täyttäneet tästä pöytäkirjasta johtuvat velvollisuutensa. Pysyvä komitea voi myös pyytää asianomaisilta sopimuspuolilta täydentäviä tietoja tai käyttää muita tietolähteitä.
   3.   Pysyvä komitea laatii sopimuspuolten väliselle konferenssille raportin siitä, kuinka sopimuspuolet ovat noudattaneet tästä pöytäkirjasta johtuvia velvollisuuksiaan.
   4.   Sopimuspuolten välinen konferenssi ottaa tämän raportin huomioon. Jos se toteaa, että velvollisuuksia on laiminlyöty, se voi antaa suosituksia.
   22 artikla
   Määräysten toimivuuden arviointi
   1.   Sopimuspuolet tarkastelevat ja arvioivat säännöllisesti tämän pöytäkirjan määräysten toimivuutta. Ne voivat tehdä tähän pöytäkirjaan asianmukaisia muutoksia, jos se on tarpeen tavoitteiden toteuttamiseksi.
   2.   Paikallis- ja alueviranomaiset osallistuvat tähän arviointiin nykyisissä institutionaalisissa puitteissa. Myös tällä alalla toimivia valtioista riippumattomia järjestöjä voidaan kuulla.
   V   LUKU
   LOPPUMÄÄRÄYKSET
   23 artikla
   Alppeja koskevan yleissopimuksen ja pöytäkirjan välinen suhde
   1.   Tämä pöytäkirja on Alppeja koskevan yleissopimuksen 2 artiklassa ja muissa asian kannalta merkityksellisissä yleissopimuksen artikloissa tarkoitettu yleissopimuksen pöytäkirja.
   2.   Tämän pöytäkirjan sopimuspuolia voivat olla vain Alppeja koskevan yleissopimuksen sopimuspuolet. Irtisanoutuminen Alppeja koskevasta yleissopimuksesta merkitsee myös irtisanoutumista tästä pöytäkirjasta.
   3.   Kun sopimuspuolten välinen konferenssi tekee päätöksiä tähän pöytäkirjaan liittyvistä kysymyksistä, vain tämän pöytäkirjan sopimuspuolet voivat osallistua äänestykseen.
   24 artikla
   Allekirjoittaminen ja ratifiointi
   1.   Tämä pöytäkirja on avoinna Alppeja koskevan yleissopimuksen allekirjoittajavaltioiden ja Euroopan yhteisön allekirjoitettavaksi 31 päivänä lokakuuta 2000 sekä 6 päivästä marraskuuta 2000 alkaen tallettajavaltiossa Itävallan tasavallassa.
   2.   Tämä pöytäkirja tulee voimaan niiden sopimuspuolten osalta, jotka ovat ilmaisseet suostumuksensa siihen, että tämä pöytäkirja sitoo niitä, kolmen kuukauden kuluttua siitä, kun kolme valtiota on tallettanut ratifiointi- tai hyväksymisasiakirjan.
   3.   Sellaisten osapuolten osalta, jotka ilmaisevat myöhemmin suostumuksensa siihen, että tämä pöytäkirja sitoo niitä, pöytäkirja tulee voimaan kolmen kuukauden kuluttua ratifiointi- tai hyväksymisasiakirjan tallettamisesta. Sen jälkeen kun pöytäkirjaan tehty muutos tulee voimaan, kyseisen pöytäkirjan uusista sopimuspuolista tulee sopimuspuolia pöytäkirjaan sellaisena kuin se on muutettuna.
   25 artikla
   Ilmoitukset
   Tallettaja ilmoittaa jokaiselle johdanto-osassa mainitulle valtiolle ja Euroopan yhteisölle tämän pöytäkirjan

               a)

               allekirjoittamisesta;

               b)

               ratifiointi- tai hyväksymisasiakirjan tallettamisesta;

               c)

               voimaantulopäivämäärästä;

               d)

               sopimuspuolen tai allekirjoittajan esittämästä ilmoituksesta;

               e)

               sopimuspuolen esittämästä irtisanomisilmoituksesta ja sen voimaantulopäivästä.

      Tämän vakuudeksi asianmukaisesti valtuutetut allekirjoittaneet ovat allekirjoittaneet tämän pöytäkirjan.
      Tehty Luzernissa 31 päivänä lokakuuta vuonna kaksituhatta yhtenä saksan-, ranskan-, italian- ja sloveeninkielisenä asiakirjana, jonka neljä tekstiä ovat yhtä todistusvoimaisia ja joka talletetaan Itävallan tasavallan valtionarkistoon. Tallettaja lähettää oikeaksi todistetun jäljennöksen kaikille allekirjoittaneille osapuolille.

         Saksan liittotasavallan puolesta
         Ranskan tasavallan puolesta
         Italian tasavallan puolesta
         Liechtensteinin ruhtinaskunnan puolesta
         Monacon ruhtinaskunnan puolesta
         Itävallan tasavallan puolesta
         Sveitsin valaliiton puolesta
         Slovenian tasavallan puolesta
         Euroopan yhteisön puolesta


title: Neuvoston päätös (EU) 2017/1793, annettu 15 päivänä syyskuuta 2017, vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnan vakautta turvaavia toimenpiteitä koskevan Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen kahdenvälisen sopimuksen allekirjoittamisesta unionin puolesta ja sen väliaikaisesta soveltamisesta annetun päätöksen (EU) 2017/1792 muuttamisesta

text:
               6.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 258/3

         NEUVOSTON PÄÄTÖS (EU) 2017/1793,
   annettu 15 päivänä syyskuuta 2017,
   vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnan vakautta turvaavia toimenpiteitä koskevan Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen kahdenvälisen sopimuksen allekirjoittamisesta unionin puolesta ja sen väliaikaisesta soveltamisesta annetun päätöksen (EU) 2017/1792 muuttamisesta
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan yhdessä sen 218 artiklan 5 kohdan kanssa,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvosto antoi 21 päivänä huhtikuuta 2015 komissiolle luvan aloittaa neuvottelut Amerikan yhdysvaltojen kanssa jälleenvakuutusta koskevasta sopimuksesta. Neuvottelut saatiin menestyksekkäästi päätökseen pääneuvottelijoiden välisellä kirjeenvaihdolla 12 päivänä tammikuuta 2017.

               (2)

               Sopimus olisi allekirjoitettava Euroopan unionin puolesta englanninkielisenä sillä varauksella, että sen tekeminen saatetaan päätökseen myöhemmin. Päätös (EU) 2017/1792 (1) olisi tätä varten muutettava tämän mukaisesti,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Muutetaan päätös (EU) 2017/1792 seuraavasti:

               1)

               Korvataan 2 artikla seuraavasti:
               ”2 artikla
               Neuvoston puheenjohtaja valtuutetaan nimeämään (yksi tai useampi) henkilö, jolla on oikeus allekirjoittaa sopimus unionin puolesta sekä kielijärjestelyitä koskeva kirjeenvaihto Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen välillä. Sopimuksen allekirjoittaminen tapahtuu samanaikaisesti kirjeenvaihdon allekirjoittamisen kanssa.”

               2)

               Lisätään artikla seuraavasti:
               ”3 a artikla
               Sopimus allekirjoitetaan englanninkielisenä. Unionin oikeuden mukaisesti unioni on laatinut sopimuksen myös bulgarian, espanjan, hollannin, italian, kreikan, kroaatin, latvian, liettuan, maltan, portugalin, puolan, ranskan, romanian, ruotsin, saksan, slovakin, sloveenin, suomen, tanskan, tšekin, unkarin ja viron kielellä. Nämä muut kielitoisinnot olisi saatettava todistusvoimaisiksi Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen välisellä diplomaattisten noottien vaihdolla. Kaikki todistusvoimaisiksi saatetut toisinnot ovat samanarvoisia.”

         2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

      Tehty Brysselissä 15 päivänä syyskuuta 2017.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         M. MAASIKAS

      (1)  Neuvoston päätös (EU) 2017/1792, annettu 29 päivänä toukokuuta 2017, vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnan vakautta turvaavia toimenpiteitä koskevan Euroopan unionin ja Amerikan yhdysvaltojen kahdenvälisen sopimuksen allekirjoittamisesta unionin puolesta ja sen väliaikaisesta soveltamisesta (katso tämän virallisen lehden sivu 1).


title: Euroopan parlamentin päätös (EU) 2016/1573, annettu 28 päivänä huhtikuuta 2016, vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin perusoikeusviraston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2014

text:
               14.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 246/368

         EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖS (EU) 2016/1573,
   annettu 28 päivänä huhtikuuta 2016,
   vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin perusoikeusviraston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2014
   EUROOPAN PARLAMENTTI, joka

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionin perusoikeusviraston lopullisen tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 2014,

               —

               ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen Euroopan unionin perusoikeusviraston tilinpäätöksestä varainhoitovuodelta 2014 sekä viraston vastauksen (1),

               —

               ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 287 artiklan mukaisesti antaman varainhoitovuotta 2014 koskevan lausuman (2) tilien luotettavuudesta sekä tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta (sääntöjenmukaisuudesta),

               —

               ottaa huomioon neuvoston 12. helmikuuta 2016 antaman suosituksen varainhoitovuoden 2014 talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden myöntämisestä virastolle (05584/2016 – C8-0064/2016),

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 319 artiklan,

               —

               ottaa huomioon unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25. lokakuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (3) ja erityisesti sen 208 artiklan,

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionin perusoikeusviraston perustamisesta 15. helmikuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 168/2007 (4) ja erityisesti 21 sen artiklan,

               —

               ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 185 artiklassa tarkoitettuja elimiä koskevasta varainhoidon puiteasetuksesta 19. marraskuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2343/2002 (5),

               —

               ottaa huomioon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 208 artiklassa tarkoitettuja elimiä koskevasta varainhoidon puiteasetuksesta 30. syyskuuta 2013 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 1271/2013 (6) ja erityisesti sen 108 artiklan,

               —

               ottaa huomioon työjärjestyksen 94 artiklan ja liitteen V,

               —

               ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön sekä kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnan lausunnon (A8-0108/2016),

               1.

               myöntää Euroopan unionin perusoikeusviraston johtajalle vastuuvapauden viraston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2014;

               2.

               esittää huomautuksensa oheisessa päätöslauselmassa;

               3.

               kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen ja siihen erottamattomasti kuuluvan päätöslauselman Euroopan unionin perusoikeusviraston johtajalle, neuvostolle, komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle sekä huolehtimaan niiden julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä (L-sarja).

            Puhemies

         Martin SCHULZ

            Pääsihteeri

         Klaus WELLE

      (1)  EUVL C 409, 9.12.2015, s. 334.

      (2)  Ks. alaviite 1.

      (3)  EUVL L 298, 26.10.2012, s. 1.

      (4)  EUVL L 53, 22.2.2007, s. 1.

      (5)  EYVL L 357, 31.12.2002, s. 72.

      (6)  EUVL L 328, 7.12.2013, s. 42.


Avis juridique important

|

31988D0089

88/89/ETY: Neuvoston päätös, tehty 22 päivänä helmikuuta 1988, täydentävän pöytäkirjan tekemisestä Euroopan talousyhteisön ja Turkin väliseen assosiointisopimukseen

Virallinen lehti nro L 053 , 27/02/1988 s. 0090 - 0090 Suomenk. erityispainos Alue 3 Nide 26 s. 0059  Ruotsink. erityispainos Alue 3 Nide 26 s. 0059

NEUVOSTON PÄÄTÖS,tehty 22 päivänä helmikuuta 1988,täydentävän pöytäkirjan tekemisestä Euroopan talousyhteisön ja Turkin väliseen assosiointisopimukseen (88/89/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 238 artiklan,ottaa huomioon komission suosituksen,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),sekä katsoo, ettäolisi hyväksyttävä Ankarassa 12 päivänä syyskuuta 1963 allekirjoitettu täydentävä pöytäkirja(2) Euroopan talousyhteisön ja Turkin väliseen assosiointisopimukseen,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:1 artikla Hyväksytään yhteisön puolesta täydentävä pöytäkirja Euroopan talousyhteisön ja Turkin väliseen assosiointisopimukseen.Pöytäkirjan teksti on liitetty tähän päätökseen.2 artikla Neuvoston puheenjohtaja toimittaa pöytäkirjan 4 artiklassa määrätyn tiedoksiantamisen (3).3 artikla Tämä päätös tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tehty Brysselissä 22 päivänä helmikuuta 1988.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaH.-D. GENSCHER(1) Lausunto on annettu 20 päivänä tammikuuta 1988.(2) EYVL N:o 217, 29.12.1964, s. 3687/64.(3) Neuvoston pääsihteeristö julkaisee pöytäkirjan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.


title: 2007/394/EY: Komission päätös, tehty 7 päivänä kesäkuuta 2007 , yhteisön menettelyn toteuttamiseksi kaasusta ja sähköstä teollisilta käyttäjiltä perittävien hintojen avoimuuden takaamiseksi annetun neuvoston direktiivin 90/377/ETY muuttamisesta   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               9.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 148/11

      KOMISSION PÄÄTÖS,
   tehty 7 päivänä kesäkuuta 2007,
   yhteisön menettelyn toteuttamiseksi kaasusta ja sähköstä teollisilta käyttäjiltä perittävien hintojen avoimuuden takaamiseksi annetun neuvoston direktiivin 90/377/ETY muuttamisesta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   (2007/394/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon yhteisön menettelyn toteuttamiseksi kaasusta ja sähköstä teollisilta käyttäjiltä perittävien hintojen avoimuuden takaamiseksi 29 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/377/ETY (1) ja erityisesti sen 6 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Direktiivissä 90/377/ETY säädetään yksityiskohtaisesti niiden tietojen muodosta, sisällöstä ja muista piirteistä, joita kaasua ja sähköä teollisille käyttäjille toimittavien yritysten on annettava.

               (2)

               Tietojen keräämisessä käytetty menettely on pidettävä ajan tasalla siten, että se ilmentää todellisuutta sähkön ja kaasun kilpailumarkkinoilla, jotka on luotu sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 96/92/EY kumoamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/54/EY (2) ja maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/55/EY (3), ottaen samalla huomioon, että molemmilla markkinoilla toimii jo useita toimittajia.

               (3)

               Direktiivi 90/377/ETY olisi siksi muutettava.

               (4)

               Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat direktiivin 90/377/ETY 7 artiklassa tarkoitetun komitean lausunnon mukaiset,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   1 artikla
   Korvataan direktiivin 90/377/ETY liitteet tämän päätöksen liitteellä.
   2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Brysselissä 7 päivänä kesäkuuta 2007.

            Komission puolesta

         Andris PIEBALGS

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 185, 17.7.1990, s. 16. Direktiivi ssellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2006/108/ETY (EUVL L 363, 20.12.2006, s. 414).

      (2)  EUVL L 176, 15.7.2003, s. 37. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä 2006/653/EY (EUVL L 270, 29.9.2006, s. 72).

      (3)  EUVL L 176, 15.7.2003, s. 57.

      LIITE
      ”
            LIITE I
            KAASUN HINNAT
            Tiedot teollisilta käyttäjiltä (1) perityistä kaasun hinnoista kerätään ja kootaan seuraavan menettelyn mukaisesti:

                        a)

                        Ilmoitettavat hinnat ovat hintoja, jotka teolliset loppukäyttäjät maksavat omaan käyttöönsä ostamastaan kaasuverkon kautta jaellusta maakaasusta.

                        b)

                        Huomioon otetaan kaikki kaasun teollisuuskäyttö. Järjestelmän ulkopuolelle jätetään kuitenkin käyttäjät, jotka käyttävät kaasua:

                                    —

                                    sähköntuotantoon sähkölaitoksissa tai yhdistetyissä sähkön ja lämmön tuotantolaitoksissa,

                                    —

                                    muuhun kuin energiakäyttöön (esim. kemianteollisuudessa),

                                    —

                                    enemmän kuin 4 000 000 gigajoulea (GJ) vuodessa.

                        c)

                        Hinnat on ilmoitettava sellaisen vakiokulutusluokituksen mukaisesti, jossa käyttäjät jaotellaan niiden vuotuisen kaasunkulutuksen mukaan.

                        d)

                        Hintatiedot kerätään kahdesti vuodessa kunkin kuuden kuukauden jakson alussa (tammikuussa ja heinäkuussa), ja ne kuvaavat teollisten käyttäjien edellisten kuuden kuukauden aikana kaasusta maksamia keskimääräisiä hintoja. Ensimmäiset Euroopan yhteisöjen tilastotoimistolle ilmoitettavat hintatiedot koskevat tilannetta 1 päivänä tammikuuta 2008.

                        e)

                        Hinnat on ilmoitettava kansallisena valuuttana gigajoulea kohti. Käytetyn energian yksikkö mitataan ylemmän lämpöarvon perusteella (GCV).

                        f)

                        Hintoihin on sisällyttävä kaikki suoritettavat maksut: verkon käyttömaksut ja käytetty energia, joista on vähennetty mahdolliset alennukset ja hyvitykset, sekä muut maksut (mittarivuokra, kiinteät maksut jne.). Liittymismaksuja ei saa laskea mukaan.

                        g)

                        Hinnat ilmoitetaan kansallisina keskihintoina.

                        h)

                        Jäsenvaltiot laativat ja toteuttavat kustannustehokkaat menetelmät varmistaakseen, että tietojen keräysjärjestelmät ovat edustavat ja perustuvat seuraaviin sääntöihin:

                                    —

                                    Hinnat ilmoitetaan painotettuina keskihintoina käyttäen painotustekijöinä tarkasteltavien kaasua toimittavien yritysten markkinaosuuksia. Aritmeettiset keskihinnat annetaan ainoastaan silloin, kun painotettuja hintoja ei ole mahdollista laskea. Kummassakin tapauksessa jäsenvaltiot varmistavat, että tarkastelu kattaa edustavan osuuden kansallisista markkinoista.

                                    —

                                    Markkinaosuuksien olisi perustuttava kaasua toimittavien yritysten teollisilta käyttäjiltä laskuttamiin kaasumääriin. Jos mahdollista, markkinaosuudet lasketaan erikseen kultakin luokalta. Jäsenvaltiot käsittelevät painotettujen keskihintojen laskemisessa käytettyjä hintatietoja luottamuksellisuutta koskevien sääntöjen mukaisesti.

                                    —

                                    Luottamuksellisuuden säilyttämiseksi hintoja koskevat tiedot välitetään vain silloin, kun kyseisessä jäsenvaltiossa on vähintään kolme käyttäjää kussakin j kohdassa mainitussa luokassa.

                        i)

                        Kolme hintatasoa on ilmoitettava:

                                    —

                                    hinnat ilman veroja ja maksuja,

                                    —

                                    hinnat ilman arvonlisäveroa ja muita palautettavissa olevia veroja,

                                    —

                                    hinnat, joihin sisältyvät kaikki verot ja maksut sekä arvonlisävero.

                        j)

                        Kaasun hintoja tarkastellaan seuraavissa teollisten käyttäjien luokissa:

                                    Teolliset käyttäjät

                                    Vuotuinen kaasunkulutus (GJ)

                                    Vähintään

                                    Enintään

                                    Luokka I1

                                    < 1 000

                                    Luokka I2

                                    1 000

                                    < 10 000

                                    Luokka I3

                                    10 000

                                    < 100 000

                                    Luokka I4

                                    100 000

                                    < 1 000 000

                                    Luokka I5

                                    1 000 000

                                    <= 4 000 000

                        k)

                        Tammikuussa toimitettavien hintatietojen yhteydessä on joka toinen vuosi annettava Euroopan yhteisöjen tilastotoimistolle tiedot käytetystä keräämisjärjestelmästä sekä erityisesti seuraavat tiedot: kuvaus selvityksestä ja sen laajuus (tarkasteltujen toimittajayritysten määrä, edustettujen markkinoiden yhteenlaskettu prosenttiosuus jne.), painotettujen keskihintojen laskentaperusteet ja kunkin luokan edustama kokonaiskulutus. Ensimmäiset keräämisjärjestelmää koskevat tiedot on annettava tilanteesta 1 päivänä tammikuuta 2008.

                        l)

                        Tammikuussa toimitettavien hintatietojen yhteydessä on joka vuosi annettava Euroopan yhteisöjen tilastotoimistolle tiedot tärkeimmistä piirteistä ja tekijöistä, jotka vaikuttavat kunkin luokan osalta ilmoitettuihin hintoihin.
                        Näihin tietoihin sisältyvät:

                                    —

                                    teollisten käyttäjien keskimääräiset kuormitustekijät kunkin luokan osalta laskettuina toimitetun kokonaisenergian ja keskimääräisen enimmäiskysynnän perusteella,

                                    —

                                    keskeytettävissä olevista toimituksista annettavien alennusten kuvaus,

                                    —

                                    tilaajamaksujen, mittarivuokrien ja muiden kansallisesti merkittävien maksujen kuvaus.

                        m)

                        Tammikuussa toimitettavien hintatietojen yhteydessä olisi joka vuosi annettava tiedot myös teollisille käyttäjille myydystä kaasusta perittyjen verojen tasosta ja laskentatavasta sekä tällaisten verojen kuvaus. Kuvaukseen on sisällyttävä kaikki muut kuin veronluonteiset maksut, joilla katetaan järjestelmän kustannuksia ja julkisen palvelun velvoitteiden kustannuksia.
                        Annettavaan verojen kuvaukseen on sisällyttävä kolme selvästi erotettavaa osaa:

                                    —

                                    Verot, veronluonteiset maksut ja muut kuin veronluonteiset maksut, joita ei eritellä teollisille käyttäjille lähetettävissä laskuissa. Tässä kohdassa kuvatut erät sisältyvät lukuihin, jotka ilmoitetaan hintatasosta ’hinnat ilman veroja ja maksuja’.

                                    —

                                    Verot ja maksut, jotka eritellään teollisille käyttäjille lähetettävissä laskuissa ja joiden ei katsota olevan palautettavissa. Tässä kohdassa kuvatut erät sisältyvät lukuihin, jotka ilmoitetaan hintatasosta ’hinnat ilman arvonlisäveroa ja muita palautettavissa olevia veroja’.

                                    —

                                    Arvonlisävero (alv) ja muut palautettavissa olevat verot, jotka eritellään teollisille käyttäjille lähetettävissä laskuissa. Tässä kohdassa kuvatut erät sisältyvät lukuihin, jotka ilmoitetaan hintatasosta ’hinnat, joihin sisältyvät verot ja maksut sekä arvonlisävero’.

                              Seuraavassa annetaan yleiskuva kyseeseen tulevista eri veroista, veronluonteisista maksuista ja muista kuin veronluonteisista maksuista:

                                    —

                                    arvonlisävero;

                                    —

                                    lupamaksut: tämä tarkoittaa yleensä lisenssejä ja maksuja, joita peritään verkkojen tai muiden kaasuntoimituksiin liittyvien laitteiden käyttämistä maa-alueista ja julkisista tai yksityisistä kiinteistöistä;

                                    —

                                    ympäristöverot ja -maksut: tämä tarkoittaa yleensä joko uusiutuvien energianlähteiden tai yhdistetyn sähkön ja lämmön tuotannon edistämistä taikka rasitteen asettamista hiilidioksidi-, rikkidioksidi- tai muille ilmastonmuutokseen liittyville päästöille;

                                    —

                                    muut energia-alaan liittyvät verot tai maksut: julkisen palvelun velvoitteet tai maksut, energia-alan sääntelyviranomaisten rahoittamiseksi perittävät maksut jne.;

                                    —

                                    muut verot tai maksut, jotka eivät liity energia-alaan: kansalliset, paikalliset tai alueelliset energian kulutusta verottavat maksut, kaasunjakeluverot jne.

                              Tuloveroa, kiinteistöihin liittyviä veroja, moottoriajoneuvojen polttoaineveroja, liikenneveroja, televiestintäalan lisenssimaksuja, radio- tai mainontamaksuja, jäteveroja jne. ei oteta huomioon vaan ne jätetään tämän kuvauksen ulkopuolelle, koska ne ovat kiistatta osa toimintakustannuksia ja ne koskevat myös muita teollisuudenaloja ja toimintoja.

                        n)

                        Jäsenvaltioissa, joissa koko teollisuusmyynti on yhdellä yhtiöllä, kyseinen yhtiö voi välittää tiedot. Jäsenvaltioissa, joissa toimii useampi kuin yksi yhtiö, tiedot toimittaa riippumaton tilastoelin.

            LIITE II
            SÄHKÖN HINNAT
            Tiedot teollisilta käyttäjiltä (2) perityistä sähkön hinnoista kerätään ja kootaan seuraavan menettelyn mukaisesti:

                        a)

                        Ilmoitettavat hinnat ovat hintoja, jotka teolliset loppukäyttäjät maksavat omaan käyttöönsä ostamastaan toimitetusta sähköstä.

                        b)

                        Huomioon otetaan kaikki sähkön teollisuuskäyttö.

                        c)

                        Hinnat on ilmoitettava sellaisen vakiokulutusluokituksen mukaisina, jossa käyttäjät jaotellaan niiden vuotuisen sähkönkulutuksen mukaan.

                        d)

                        Hintatiedot kerätään kahdesti vuodessa kunkin kuuden kuukauden jakson alussa (tammikuussa ja heinäkuussa), ja ne kuvaavat teollisten käyttäjien edellisten kuuden kuukauden aikana sähköstä maksamia keskimääräisiä hintoja. Ensimmäiset Euroopan yhteisöjen tilastotoimistolle ilmoitettavat hintatiedot koskevat tilannetta 1 päivänä tammikuuta 2008.

                        e)

                        Hinnat on ilmoitettava kansallisena valuuttana kilowattituntia kohti.

                        f)

                        Hintoihin on sisällyttävä kaikki suoritettavat maksut: verkon käyttömaksut ja käytetty energia, joista on vähennetty mahdolliset alennukset ja hyvitykset, sekä muut maksut (kapasiteettimaksut, myyntikulut, mittarivuokrat jne.). Liittymismaksuja ei saa laskea mukaan.

                        g)

                        Hinnat ilmoitetaan kansallisina keskihintoina.

                        h)

                        Jäsenvaltiot laativat ja toteuttavat kustannustehokkaat menetelmät varmistaakseen, että tietojen keräysjärjestelmät ovat edustavat ja perustuvat seuraaviin sääntöihin:

                                    —

                                    Hinnat ilmoitetaan painotettuina keskihintoina käyttäen painotustekijöinä tarkasteltavien sähköä toimittavien yritysten markkinaosuuksia. Aritmeettiset keskihinnat annetaan ainoastaan silloin, kun painotettuja hintoja ei ole mahdollista laskea. Kummassakin tapauksessa jäsenvaltiot varmistavat, että tarkastelu kattaa edustavan osuuden kansallisista markkinoista.

                                    —

                                    Markkinaosuuksien olisi perustuttava sähköä toimittavien yritysten teollisilta käyttäjiltä laskuttamiin sähkömääriin. Jos mahdollista, markkinaosuudet lasketaan erikseen kultakin luokalta. Jäsenvaltiot käsittelevät painotettujen keskihintojen laskemisessa käytettyjä hintatietoja luottamuksellisuutta koskevien sääntöjen mukaisesti.

                                    —

                                    Luottamuksellisuuden säilyttämiseksi hintoja koskevat tiedot välitetään vain silloin, kun kyseisessä jäsenvaltiossa on vähintään kolme käyttäjää kussakin j kohdassa mainitussa luokassa.

                        i)

                        Kolme hintatasoa on ilmoitettava:

                                    —

                                    hinnat ilman veroja ja maksuja,

                                    —

                                    hinnat ilman arvonlisäveroa ja muita palautettavissa olevia veroja,

                                    —

                                    hinnat, joihin sisältyvät verot ja maksut sekä arvonlisävero.

                        j)

                        Sähkön hintoja tarkastellaan seuraavissa teollisten käyttäjien luokissa:

                                    Teolliset käyttäjät

                                    Vuotuinen sähkönkulutus (MWh)

                                    Vähintään

                                    Enintään

                                    Luokka IA

                                    < 20

                                    Luokka IB

                                    20

                                    < 500

                                    Luokka IC

                                    500

                                    < 2 000

                                    Luokka ID

                                    2 000

                                    < 20 000

                                    Luokka IE

                                    20 000

                                    < 70 000

                                    Luokka IF

                                    70 000

                                    <= 150 000

                        k)

                        Tammikuussa toimitettavien hintatietojen yhteydessä on joka toinen vuosi annettava Euroopan yhteisöjen tilastotoimistolle tiedot käytetystä keräämisjärjestelmästä sekä erityisesti seuraavat tiedot: kuvaus selvityksestä ja sen laajuus (tarkasteltujen toimittajayritysten määrä, edustettujen markkinoiden yhteenlaskettu prosenttiosuus jne.), painotettujen keskihintojen laskentaperusteet ja kunkin luokan edustama kokonaiskulutus. Ensimmäiset keräämisjärjestelmää koskevat tiedot on annettava tilanteesta 1 päivänä tammikuuta 2008.

                        l)

                        Tammikuussa toimitettavien hintatietojen yhteydessä on joka vuosi annettava Euroopan yhteisöjen tilastotoimistolle tiedot tärkeimmistä piirteistä ja tekijöistä, jotka vaikuttavat kunkin luokan osalta ilmoitettuihin hintoihin.
                        Ilmoitettavien tietojen on sisällettävä:

                                    —

                                    teollisten käyttäjien keskimääräiset kuormitustekijät kunkin luokan osalta laskettuina toimitetun kokonaisenergian ja keskimääräisen enimmäiskysynnän perusteella;

                                    —

                                    taulukko, josta käy ilmi maakohtaiset jänniterajoitukset;

                                    —

                                    tilaajamaksujen, mittarivuokrien ja muiden kansallisesti merkittävien maksujen kuvaus.

                        m)

                        Tammikuussa toimitettavien hintatietojen yhteydessä olisi joka vuosi annettava tiedot myös teollisille käyttäjille myydystä sähköstä perittyjen verojen tasosta ja laskentatavasta sekä tällaisten verojen kuvaus. Kuvaukseen on sisällyttävä kaikki muut kuin veronluonteiset maksut, joilla katetaan järjestelmän kustannuksia ja julkisen palvelun velvoitteiden kustannuksia.
                        Annettavaan verojen kuvaukseen on sisällyttävä kolme selvästi erotettavaa osaa:

                                    —

                                    Verot, veronluonteiset maksut ja muut kuin veronluonteiset maksut, joita ei eritellä teollisille käyttäjille lähetettävissä laskuissa. Tässä kohdassa kuvatut erät sisältyvät lukuihin, jotka ilmoitetaan hintatasosta ’hinnat ilman veroja ja maksuja’.

                                    —

                                    Verot ja maksut, jotka eritellään teollisille käyttäjille lähetettävissä laskuissa ja joiden ei katsota olevan palautettavissa. Tässä kohdassa kuvatut erät sisältyvät lukuihin, jotka annetaan hintatasosta ’hinnat ilman arvonlisäveroa ja muita palautettavissa olevia veroja’.

                                    —

                                    Arvonlisävero (alv) ja muut palautettavissa olevat verot, jotka yksilöidään teollisille käyttäjille esitetyissä laskuissa. Tässä kohdassa kuvatut erät sisältyvät lukuihin, jotka annetaan hintatasosta ’hinnat, joihin sisältyvät verot ja maksut sekä arvonlisävero’.

                              Seuraavassa annetaan yleiskuva kyseeseen tulevista eri veroista, veronluonteisista maksuista ja muista kuin veronluonteisista maksuista:

                                    —

                                    arvonlisävero;

                                    —

                                    lupamaksut: tämä tarkoittaa yleensä lisenssejä ja maksuja, joita peritään verkkojen tai muiden sähköntoimituksiin liittyvien laitteiden käyttämistä maa-alueista ja julkisista tai yksityisistä kiinteistöistä;

                                    —

                                    ympäristöverot ja -maksut: tämä tarkoittaa yleensä joko uusiutuvien energianlähteiden tai yhdistetyn sähkön ja lämmön tuotannon edistämistä taikka rasitteen asettamista hiilidioksidi-, rikkidioksidi- tai muille ilmastonmuutokseen liittyville päästöille;

                                    —

                                    ydinenergiaverot ja muut valvontamaksut: ydinenergian käytöstäpoistomaksut, tarkastusmaksut ja muut ydinlaitoksiin liittyvät maksut jne.;

                                    —

                                    muut energia-alaan liittyvät verot tai maksut: julkisen palvelun velvoitteet tai maksut, energia-alan sääntelyviranomaisten rahoittamiseksi perittävät maksut jne.;

                                    —

                                    muut verot tai maksut, jotka eivät liity energia-alaan: kansalliset, paikalliset tai alueelliset energian kulutusta verottavat maksut, sähkönjakeluverot jne.

                              Tuloveroa, kiinteistöihin liittyviä veroja, muuhun kuin sähköntuotantoon käytettyjen öljytuotteiden ja polttoaineiden valmisteveroja, moottoriajoneuvojen polttoaineveroja, liikenneveroja, televiestintäalan lisenssimaksuja, radio- tai mainontamaksuja, jäteveroja jne. ei oteta huomioon vaan ne jätetään tämän kuvauksen ulkopuolelle, koska ne ovat kiistatta osa toimintakustannuksia ja ne koskevat myös muita teollisuudenaloja ja toimintoja.

                        n)

                        Tammikuussa toimitettavien hintatietojen yhteydessä olisi joka vuosi annettava Euroopan yhteisöjen tilastotoimistolle tiedot myös sähkön hinnanmuodostuksen tärkeimmistä osatekijöistä. Sähkön hinnat on jaettava tärkeimpiin osatekijöihin seuraavan menetelmän mukaisesti:
                        Sähkön kulutusluokkakohtaisen kokonaishinnan voidaan katsoa muodostuvan verkkohintojen, energian ja jakelun hintojen (eli sähkön tuotannosta sen myyntiin, verkot pois luettuina) sekä kaikkien verojen ja maksujen kokonaissummasta.

                                    —

                                    Verkkohinta on siirto- ja jakelutariffeista saatujen tuottojen ja (jos mahdollista) vastaavan kulutusluokkakohtaisen kWh-määrän välinen suhde. Jos erillisiä luokkakohtaisia kWh-määriä ei ole saatavilla, olisi esitettävä arvio.

                                    —

                                    Energian ja jakelun hinta on kokonaishinta, josta on vähennetty verkkohinta ja kaikki verot ja maksut.

                                    —

                                    Verot ja maksut: tämä osatekijä olisi jaettava edelleen seuraavasti:

                                                —

                                                verkkohintojen verot ja maksut

                                                —

                                                energian ja jakelun hintojen verot ja maksut

                                                —

                                                arvonlisävero ja muut palautettavissa olevat verot.

                              HUOM. Jos täydentävät palvelut yksilöidään erikseen, ne voidaan osoittaa tärkeimmille osatekijöille seuraavasti:

                                    —

                                    Verkkohintaan sisältyvät seuraavat kustannukset: siirto- ja jakelutariffit, siirto- ja jakeluhävikki, verkkokustannukset, jälkimarkkinointipalvelut, järjestelmän huoltokustannukset ja mittareiden vuokraus.

                                    —

                                    Energian ja jakelun hintaan sisältyvät seuraavat kustannukset: tuotanto, aggregaatio, tasesähkö, toimitetun energian kustannukset, asiakaspalvelut, jälkimarkkinointi, mittaaminen ja muut jakelukustannukset.

                                    —

                                    Muut erityiset kustannukset: tähän erään kuuluvat kustannukset, jotka eivät ole verkkokustannuksia, energian ja jakelun kustannuksia eivätkä veroja. Jos tällaisia kustannuksia on, ne on ilmoitettava erillisinä.

                        o)

                        Jäsenvaltioissa, jossa koko teollisuusmyynti on yhdellä yhtiöllä, kyseinen yhtiö voi välittää tiedot. Jäsenvaltioissa, joissa toimii useampi kuin yksi yhtiö, tiedot toimittaa riippumaton tilastoelin.

                  ”

         (1)  Teollisiin käyttäjiin voi sisältyä myös muita käyttäjiä, jotka eivät ole kotitalouksia.

         (2)  Teollisiin käyttäjiin voi sisältyä myös muita käyttäjiä, jotka eivät ole kotitalouksia.


title: Neuvoston päätös, annettu 16 päivänä toukokuuta 2013 , uusien jäsenten nimittämisestä eroavien jäsenten tilalle Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen johtokuntaan

text:
               5.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 159/1

         NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   annettu 16 päivänä toukokuuta 2013,
   uusien jäsenten nimittämisestä eroavien jäsenten tilalle Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen johtokuntaan
   (2013/000/)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen perustamisesta 10 päivänä helmikuuta 1975 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 337/75 ja erityisesti sen 4 artiklan (1),
   ottaa huomioon komission neuvostolle toimittaman työntekijäjärjestöjen edustajien ryhmän jäsenen nimittämisen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvosto nimitti 16 päivänä heinäkuuta 2012 tekemällään päätöksellä (2) Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen johtokunnan jäsenet 18 päivänä syyskuuta 2012 alkavaksi ja 17 päivänä syyskuuta 2015 päättyväksi toimikaudeksi.

               (2)

               Kehittämiskeskuksen johtokunnan jäsenen paikka työntekijäjärjestöjen edustajien ryhmässä on Espanjan käytettävissä.

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   Ainoa artikla
   Nimitetään seuraava henkilö Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen johtokunnan jäseneksi jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 17 päivään syyskuuta 2015:
   TYÖNTEKIJÄJÄRJESTÖJEN EDUSTAJAT:

               ESPANJA

               Francisco Javier LÓPEZ

      Tehty Brysselissä 16 päivänä toukokuuta 2013.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         R. QUINN

      (1)  EYVL L 39, 13.2.1975, s. 1.

      (2)  EUVL C 228, 31.7.2012, s. 3.


title: 2012/747/EU: Neuvoston päätös, annettu 3 päivänä joulukuuta 2012 , ETA:n sekakomiteassa esitettävästä Euroopan unionin kannasta yhteistyötä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla koskevan pöytäkirjan 31 muuttamiseen

text:
               5.12.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 333/1

         NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   annettu 3 päivänä joulukuuta 2012,
   ETA:n sekakomiteassa esitettävästä Euroopan unionin kannasta yhteistyötä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla koskevan pöytäkirjan 31 muuttamiseen
   (2012/747/EU)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 189 artiklan yhdessä 218 artiklan 9 kohdan kanssa,
   ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 28 päivänä marraskuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2894/94 (1) ja erityisesti sen 1 artiklan 3 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan talousalueesta tehty sopimus (2), jäljempänä ’ETA-sopimus’, tuli voimaan 1 päivänä tammikuuta 1994.

               (2)

               ETA-sopimuksen 98 artiklan mukaan ETA:n sekakomitea voi päättää muuttaa muun muassa ETA-sopimuksen pöytäkirjaa 31.

               (3)

               ETA-sopimuksen pöytäkirja 31 sisältää erityiset määräykset ja järjestelyt, jotka koskevat yhteistyötä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla.

               (4)

               Euroopan maanseurantaohjelmasta (GMES) ja sen ensivaiheen toiminnasta (2011–2013) 22 päivänä syyskuuta 2010 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 911/2010 (3) sisällytettiin ETA-sopimukseen ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 139/2012 (4).

               (5)

               ETA:n sekakomitean päätöksessä N:o 139/2012 säädetään, että asetuksen (EU) N:o 911/2010 soveltaminen Islantiin keskeytetään siihen asti, kunnes ETA:n sekakomitea päättää toisin.

               (6)

               Asetuksen (EU) N:o 911/2010 soveltamista Islantiin on aiheellista jatkaa keskeytyksen jälkeen 1 päivästä tammikuuta 2013.

               (7)

               ETA-sopimuksen pöytäkirja 31 olisi näin ollen muutettava vastaavasti.

               (8)

               Unionin kannan ETA:n sekakomiteassa olisi perustuttava tähän päätökseen liitettyyn päätösluonnokseen,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   ETA:n sekakomiteassa esitettävä Euroopan unionin kanta ETA-sopimuksen pöytäkirjan 31 ehdotettuun muuttamiseen perustuu tähän päätökseen liitettyyn luonnokseen ETA:n sekakomitean päätökseksi.
   2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

      Tehty Brysselissä 3 päivänä joulukuuta 2012.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         N. SYLIKIOTIS

      (1)  EYVL L 305, 30.11.1994, s. 6.

      (2)  EYVL L 1, 3.1.1994, s. 3.

      (3)  EUVL L 276, 20.10.2010, s. 1.

      (4)  EUVL L 309. 8.11.2012, s. 21.

      LUONNOS
      ETA:n SEKAKOMITEAN PÄÄTÖS N:o …/2012,
      annettu …,
      yhteistyöstä muilla kuin neljän vapauden alaan kuuluvilla erityisalueilla tehdyn ETA-sopimuksen pöytäkirjan 31 muuttamisesta
      ETA:n SEKAKOMITEA, joka
      ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’ETA-sopimus’, ja erityisesti sen 86 ja 98 artiklan,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Euroopan maanseurantaohjelmasta (GMES) ja sen ensivaiheen toiminnasta (2011–2013) 22 päivänä syyskuuta 2010 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 911/2010 (1) sisällytettiin ETA-sopimukseen ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 139/2012 (2).

                  (2)

                  Asetuksen (EU) N:o 911/2010 soveltamista Islantiin olisi jatkettava keskeytyksen jälkeen.

                  (3)

                  ETA-sopimuksen pöytäkirja 31 olisi näin ollen muutettava, jotta soveltamista voitaisiin jatkaa 1 päivästä tammikuuta 2013,

            ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
      1 artikla
      Kumotaan ETA-sopimuksen pöytäkirjassa 31 olevasta 1 artiklan 8 kohdan c alakohdasta mukautus e.
      2 artikla
      Tämä päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona viimeinen ETA-sopimuksen 103 artiklan 1 kohdan mukainen ilmoitus on tehty ETA:n sekakomitealle (3).
      Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2013.
      3 artikla
      Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa.

         Tehty …

               ETA:n sekakomitean puolesta

               Puheenjohtaja

               ETA:n sekakomitean sihteerit

         (1)  EUVL L 276, 20.10.2010, s. 1.

         (2)  EUVL L 309, 8.11.2012, s. 21.

         (3)  [Valtiosäännön asettamista vaatimuksista ei ole ilmoitettu.] [Valtiosäännön asettamista vaatimuksista on ilmoitettu.]


title: 2011/33/EU: Neuvoston päätös, annettu 8 päivänä marraskuuta 2010 , Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Ukrainan kumppanuus- ja yhteistyösopimukseen liitettävän, Ukrainan osallistumista unionin ohjelmiin sääteleviä yleisiä periaatteita koskevasta Euroopan unionin ja Ukrainan puitesopimuksesta tehtävän pöytäkirjan tekemisestä

text:
               21.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 18/1

         NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   annettu 8 päivänä marraskuuta 2010,
   Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Ukrainan kumppanuus- ja yhteistyösopimukseen liitettävän, Ukrainan osallistumista unionin ohjelmiin sääteleviä yleisiä periaatteita koskevasta Euroopan unionin ja Ukrainan puitesopimuksesta tehtävän pöytäkirjan tekemisestä
   (2011/33/EU)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114, 168, 169, 172 artiklan, 173 artiklan 3 kohdan sekä 188 ja 192 artiklan yhdessä sen 218 artiklan 6 kohdan a alakohdan ja 218 artiklan 8 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin hyväksynnän,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Ukrainan kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen (1) pöytäkirja Ukrainan osallistumista unionin ohjelmiin sääteleviä yleisiä periaatteita koskevasta Euroopan unionin ja Ukrainan puitesopimuksesta, jäljempänä ’pöytäkirja’, allekirjoitettiin unionin puolesta 22 päivänä marraskuuta 2010.

               (2)

               Lissabonin sopimuksen tultua voimaan 1 päivänä joulukuuta 2009 Euroopan unioni on korvannut Euroopan yhteisön ja on sen seuraaja.

               (3)

               Pöytäkirja olisi tehtävä,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Hyväksytään Euroopan unionin puolesta Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Ukrainan kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen pöytäkirja Ukrainan osallistumista unionin ohjelmiin sääteleviä yleisiä periaatteita koskevasta Euroopan unionin ja Ukrainan puitesopimuksesta, jäljempänä ’pöytäkirja’ (2).
   2 artikla
   Neuvoston puheenjohtaja antaa unionin puolesta pöytäkirjan 10 artiklassa määrätyn ilmoituksen.
   3 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

      Tehty Brysselissä 8 päivänä marraskuuta 2010.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         M. WATHELET

      (1)  EYVL L 49, 19.2.1998, s. 3.

      (2)  Ks. tämän virallisen lehden sivu 3.


Avis juridique important

|

31998D0277

98/277/EY: Komission päätös, tehty 16 päivänä huhtikuuta 1998, neuvoston asetuksen (EY) N:o 3286/94 mukaisesti Amerikan yhdysvaltojen kumoamatta jättämästä vuoden 1916 polkumyyntilaista

Virallinen lehti nro L 126 , 28/04/1998 s. 0036 - 0039

KOMISSION PÄÄTÖS,tehty 16 päivänä huhtikuuta 1998,neuvoston asetuksen (EY) N:o 3286/94 mukaisesti Amerikan yhdysvaltojen kumoamatta jättämästä vuoden 1916 polkumyyntilaista (98/277/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon yhteisön menettelyistä yhteisessä kauppapolitiikassa kansainvälisen kaupan säännöissä yhteisölle annettujen, erityisesti Maailman kauppajärjestössä (WTO) käyttöön otettujen oikeuksien käyttämisen varmistamiseksi 22 päivänä joulukuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3286/94 (1), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 356/95 (2), ja erityisesti sen 13 ja 14 artiklan,on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa,sekä katsoo, ettäA. MENETTELY 1) Komissio vastaanotti 10 päivänä tammikuuta 1997 asetuksen (EY) N:o 3286/94, jäljempänä "asetus", 4 artiklan mukaisen valituksen. Valituksen on jättänyt jäsentensä puolesta Euroopan rauta- ja terästeollisuuden liitto Eurofer.2) Valituksen tekijä väitti, että niin sanottu Yhdysvaltojen vuoden 1916 polkumyyntilaki (3), jäljempänä "vuoden 1916 polkumyyntilaki", on ristiriidassa useiden Maailman kauppajärjestön perustamissopimuksen, jäljempänä "WTO-sopimus", ja sen liitteiden määräysten kanssa ja että Yhdysvaltojen tämän lainsäädännön kumoamatta jättäminen aiheuttaa epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia sen jäsenyrityksille ja uhkana on näiden vaikutusten lisääntyminen. Tältä pohjalta valituksen tekijä pyysi komissiota ryhtymään tarvittaviin toimiin saadakseen Yhdysvallat kumoamaan vuoden 1916 polkumyyntilain.3) Valitus sisälsi riittävästi ensi käden todisteita asetuksen 8 artiklan mukaisen yhteisön tutkimusmenettelyn aloittamiseksi. Tämän vuoksi tutkimusmenettely aloitettiin 25 päivänä helmikuuta 1997 (4).4) Yhteisön tutkimusmenettelyn aloittamisen johdosta komissio suoritti perusteellisen oikeudellisen ja tosiasioihin perustuvan tutkimuksen. Tämän tutkimuksen tulosten perusteella komissio teki jäljempänä esitettävät päätelmät.B. KAUPAN ESTEEN OLEMASSAOLOA KOSKEVAT TULOKSET 5) Yhdysvaltojen vuoden 1916 polkumyyntilaki on edelleen voimassa, ja sitä sovelletaan kaikkien ulkomaisten tuotteiden tuontiin ja sisäiseen myyntiin alkuperästä riippumatta, mukaan lukien WTO:n jäsenvaltioista peräisin olevat tuotteet. Vuoden 1916 polkumyyntilaki on Yhdysvaltojen asetuskokoelmassa vuoden 1930 tullilain kanssa, johon sisältyvät Yhdysvaltojen monenkeskisten polkumyynnin vastaisten säännösten soveltamissäännökset.6) Vuoden 1916 polkumyyntilaki kieltää sekä tavaroiden tuonnin että niiden myynnin Yhdysvaltain markkinoilla, jos hinta on alhaisempi kuin alkuperämaassa tai muissa maissa, joihin kyseisiä tavaroita viedään. Lain sanamuoto on seuraava: "Tavaroita ulkomailta Yhdysvaltoihin tuovan tai tuonnissa avustavan henkilön on lainvastaista yleisesti ja järjestelmällisesti tuoda, myydä tai saada aikaan näiden tavaroiden tuontia tai myyntiä hinnalla, joka on merkittävästi alhaisempi kuin kyseisten tavaroiden todellinen markkina-arvo tai tukkuhinta Yhdysvaltoihin viennin ajankohtana niiden tuotantomaan pääasiallisilla markkinoilla tai muissa maissa, joihin niitä yleisesti viedään, sen jälkeen kun markkina-arvoon tai tukkuhintaan on lisätty rahti, tulli ja muut kulut, jotka välttämättä kuuluvat niiden tuontiin ja myyntiin Yhdysvalloissa. Tämä edellyttäen, että kyseinen teko tai kyseiset teot tehdään tarkoituksena tuhota yhdysvaltalainen tuotannonala tai vahingoittaa sitä taikka estää tuotannonalan perustaminen Yhdysvaltoihin taikka rajoittaa tai monopolisoida jokin osa kyseisten tavaroiden kaupasta Yhdysvalloissa." Lain rikkominen johtaa kolminkertaisten vahingonkorvausten myöntämiseen vahingon kärsineen osapuolen pyynnöstä sekä rikosoikeudellisten seuraamusten (sakkojen ja/tai vankeusrangaistuksen) määräämiseen asiasta vastaaville henkilöille.7) Vuoden 1916 polkumyyntilaissa säännelty käytäntö vastaa tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen, jäljempänä "GATT 1994-sopimus", VI artiklassa sekä tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen 1994 VI artiklan täytäntöönpanosta tehdyssä sopimuksessa, jäljempänä "WTO:n polkumyyntisopimus", esitettyä käytäntöä.8) Useat Yhdysvaltojen vuoden 1916 polkumyyntilain osatekijät ovat yhteensovittamattomia tavarakauppaa koskevien monenvälisten sopimusten määräysten kanssa.9) GATT 1994 -sopimuksen VI artiklan ja WTO:n polkumyyntisopimuksen osalta komissio katsoo, että muun muassa seuraavia määräyksiä on rikottu:- GATT 1994 -sopimuksen VI artiklan 1 kohdan a ja b alakohta sekä WTO:n polkumyyntisopimuksen 2 artiklan 1 ja 2 kohta siltä osin kuin niissä asetetaan todellinen hinta viejämaassa ensisijaiseksi arviointiperusteeksi normaaliarvoa määriteltäessä, kun taas vuoden 1916 polkumyyntitilaissa mainitut arviointiperusteet ovat keskenään vaihdettavissa,- GATT 1994 -sopimuksen VI artiklan 1 kohta ja WTO:n polkumyyntisopimuksen 2 artiklan 1 kohta siltä osin kuin niissä vaaditaan tuotteilla käytävän kauppaa toisessa maassa, jotta polkumyyntiä voitaisiin todeta esiintyvän, kun taas vuoden 1916 polkumyyntilain mukaan todellinen myynti Yhdysvaltojen markkinoilla ei ole välttämätöntä, vaan pelkkiä ulkomaisten yhtiön ilmoittamia hintatietoja pidetään riittävinä,- GATT 1994 -sopimuksen VI artiklan 2 kohdassa todetaan, että polkumyyntitullit ovat ainoa mahdollinen keino polkumyyntiä vastaan, kun taas vuoden 1916 polkumyyntilaissa turvaudutaan kolminkertaisiin vahingonkorvauksiin ja sakkoihin ja/tai vankeusrangaistukseen,- WTO:n polkumyyntisopimuksen I artiklassa vaaditaan tutkimuksen (jossa on noudatettava tiettyjä menettelysääntöjä) suorittamista ennen tullin määräämistä, kun taas vuoden 1916 polkumyyntilaissa toimenpiteitä sovelletaan välittömästi ilman tutkimuksen suorittamista,- GATT 1994 -sopimuksen VI artikla ja WTO:n polkumyyntisopimuksen III artikla siltä osin kuin niissä erityisesti määritellään "olennaisen vahingon" käsite, kun taas vuoden 1916 polkumyyntilaissa viitataan pelkästään tarkemmin määrittelemättömään vahingon arviointiperusteeseen,- GATT 1994 -sopimuksen VI artikla ja WTO:n polkumyyntisopimuksen IV artikla siltä osin kuin niissä määrätään valituksen tekevää kotimaista tuotannonalaa koskevasta vaatimuksesta, kun taas vuoden 1916 polkumyyntilain mukaisen kanteen voi nostaa kuka tahansa yksityinen toimija.10) Vuoden 1916 polkumyyntilain jatkuva voimassaolo, vaikka Uruguayn kierroksen tulokset on sisällytetty Yhdysvaltojen sisäiseen lainsäädäntöön Uruguay Round Agreement Act -lailla ja WTO-sopimus ja sen liitteet ovat tulleet voimaan, on vastoin WTO-sopimuksen XVI artiklan 4 kohtaa, jonka mukaan "Jokainen jäsen pyrkii varmistamaan, että sen lait, määräykset ja hallinnolliset menettelytavat täyttävät liitteissä olevien sopimusten velvoitteet."11) WTO-sopimuksen XVI artiklan 4 kohdan yhteydessä edellä mainitut määräystenvastaisuudet sekä yhteisön mahdollinen kiinnostus kyseessä olevan tuotteen vientiin antavat Euroopan yhteisölle oikeuden toimia asiassa.12) Lisäksi vuoden 1916 polkumyyntilaki, siltä osin kuin se johtaa ankarampien periaatteiden soveltamiseen tuotujen tuotteiden myyntiin alhaiseen hintaan kuin kotimaisten tuotteiden myyntiin, voidaan asettaa kyseenalaiseksi myös muiden WTO:n säännösten, kuten GATT 1994 -sopimuksen III artiklan 4 kohdan, perusteella.13) Vuoden 1916 polkumyyntilain ja Yhdysvaltojen tavanomaisen polkumyyntilainsäädännön sisältävän vuoden 1930 tullilain samanaikainen olemassaolo ja soveltaminen antaa Yhdysvaltojen teollisuudelle lisäsuojan, joka ylittää WTO:n sääntöjen salliman suojelun tason.14) Tämän vuoksi komissio katsoo, että valituksen tekijän väitteet ovat perusteltuja ja että koska Yhdysvallat ei ole kumonnut vuoden 1916 polkumyyntilakia, kyseessä on kaupan este asetuksen 2 artiklan 1 kohdan tarkoittamassa mielessä eli kolmannen maan käyttöön ottama tai harjoittama kaupallinen käytäntö, jonka harjoittamisen oikeus kuuluu kansainvälisten kaupallisten sääntöjen soveltamisalaan.15) Komissio katsoo kuitenkin, että edellä mainitun oikeusperustan mainitseminen ei estä vetoamista muihin WTO-sopimuksen ja sen liitteenä olevien sopimusten asiaa koskeviin määräyksiin, jos ne osoittautuvat hyödyllisiksi menettelyjen toteuttamiseksi WTO:n toimielimissä.C. EPÄSUOTUISIA KAUPALLISIA VAIKUTUKSIA KOSKEVAT TULOKSET 16) Eurofer mainitsi valituksessaan, että paikallisen teräksentuottajan vuoden 1916 polkumyyntilain nojalla Yhdysvalloissa aloittama oikeudenkäynti on käynnissä erään sen jäsenyrityksen yhdysvaltalaista tytäryhtiötä vastaan, jonka väitettiin tuovan polkumyynnillä tuotteita muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista.17) Yhdysvalloissa parhaillaan käynnissä oleva tuomioistuinkäsittely, joka on vielä hyvin varhaisessa vaiheessa, on jo johtanut huomattaviin oikeuskuluihin vastaajayhtiölle, ja se haittaa yhtiön jakelua Yhdysvalloissa. Oikeuskulut lisääntyvät väistämättä käsittelyn kuluessa.18) Jos vastaajayhtiö todetaan korvausvelvolliseksi vuoden 1916 polkumyyntilain nojalla, sen on maksettava vahingonkorvaukset, jotka heikentäisivät sen elinkelpoisuutta. Tällä hetkellä vaaditut vahingonkorvaukset ovat 90 000 000 Yhdysvaltain dollaria, ja kantajana olevalla yhdysvaltalaisella yhtiöllä on vielä mahdollisuus nostaa vaatimustaan lisäämällä siihen kanteen nostamisen jälkeen tapahtuneen tuonnin määrä. Oikeuskulujen lisäksi käynnissä oleva tuomioistuinkäsittely aiheuttaa tämän vuoksi näin toisenkin suoran epäsuotuisan kaupallisen vaikutuksen, joka vaarantaa vastaajayhtiön nykyisen liiketoiminnan.19) Käytettävissä olevat tiedot viittaavat siihen, että useita teräksentuojia vastaan voidaan nostaa kanne vuoden 1916 polkumyyntilain nojalla, mukaan lukien Euroopan yhteisön tuotteiden tuonti. Tämä tekisi yhteisön tuotteiden jakelun Yhdysvalloissa hyvin vaikeaksi.20) Lisäksi vuoden 1916 polkumyyntilaki ei rajoitu terästuotteisiin. Minkä tahansa tuotteen yhdysvaltalaiset tuottajat voivat tämän vuoksi päättää vedota siihen, joten vaikutukset yhteisön talouteen saattavat olla suunnattomat.21) Tämän vuoksi komissio katsoo, että valituksen tekijän väitteet ovat perusteltuja ja että Yhdysvaltojen vuoden 1916 polkumyyntilain kumoamatta jättäminen aiheuttaa asetuksen 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja epäsuotuisia kaupallisia vaikutuksia.D. YHTEISÖN ETU 22) Euroopan yhteisön kannalta on erittäin tärkeää pystyä varmistamaan, että sen WTO-kumppanit noudattavat täysin velvoitteitaan, koska se on itsekin sitoutunut noudattamaan samoja velvoitteita.23) Vuoden 1916 polkumyyntilain jatkuva voimassaolo tuo esiin erityisesti yhtä WTO:n tärkeimmistä horisontaalisista säännöistä koskevan kysymyksen eli sen, missä määrin WTO:n jäsenet ovat velvollisia saattamaan lainsäädäntönsä monenvälisiä sitoumuksiaan vastaavaksi.24) Vuoden 1916 polkumyyntilain laaja-alaisuus ja sen selvästi protektionistinen luonne, joka johtaa siihen, että Yhdysvallat takaa teollisuudelleen suojan, joka ylittää WTO:n sääntöjen salliman suojelun tason, ovat lisäoikeutuksena yhteisön toimenpiteille, joiden tavoitteena on välttää se vaara, että muut Yhdysvaltain teollisuudenalat päättäisivät käyttää hyväkseen vuoden 1916 polkumyyntilakia, mikä vaarantaisi koko yhteisön teollisuuden vientinäkymät.E. PÄÄTELMÄT JA TOTEUTETTAVAT TOIMENPITEET 25) Tutkimuksessa on ilmennyt, että ainoa keino vuoden 1916 polkumyyntilain jatkuvasta voimassaolosta johtuvien todellisten ja mahdollisten epäsuotuisten kaupallisten vaikutusten poistamiseksi näyttäisi olevan lain kumoaminen.26) WTO-sopimus ja sen liitteet pantiin täytäntöön Yhdysvalloissa hyväksymällä vuonna 1994 Uruguay Round Agreement Act -laki. Tässä laissa, joka on ainoa asiakirja, jolla WTO-sopimus saatetaan voimaan Yhdysvalloissa, ei viitata vuoden 1916 polkumyyntilakiin. Lisäksi tässä laissa säädetään erityisesti, että Yhdysvaltain laki on WTO:n säännösten yläpuolella. Tämän vuoksi Yhdysvalloilla ei ole keinoja, mukaan lukien yksityisen kanteen nostaminen, joilla se voi varmistaa polkumyyntiin liittyvien WTO:n sitoumustensa noudattamisen silloin, kun vuoden 1916 polkumyyntilaki on ristiriidassa niiden kanssa.27) Tämän vuoksi näyttää siltä, että yhteisön etu vaatii WTO:n riitojenratkaisumenettelyn aloittamista.ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:1 artikla 1. Amerikan yhdysvaltojen vuoden 1916 polkumyyntilain (5) jatkuva olemassaolo näyttää olevan ristiriidassa Maailman kauppajärjestön perustavassa Marrakeshin sopimuksessa määriteltyjen Yhdysvaltain velvoitteiden kanssa ja se muodostaa "kaupan esteen" asetuksen (EY) N:o 3286/94 2 artiklan mukaisesti.2. Yhteisö ryhtyy toimenpiteisiin Amerikan yhdysvaltoja vastaan riitojen ratkaisusta annettuja sääntöjä ja menettelyjä koskevan sopimuksen ja muiden WTO:n asiaa koskevien tämän alan määräysten nojalla tarkoituksenaan varmistaa kaupan esteen poistaminen.2 artikla Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tehty Brysselissä 16 päivänä huhtikuuta 1998.Komission puolestaLeon BRITTANVarapuheenjohtaja(1) EYVL L 349, 31.12.1994, s. 71(2) EYVL L 41, 23.2.1995, s. 3(3) "Act of September 8, 1916, 39 Stat. 756". Lain VIII osasto on kodifioituna United States Codessa 71-74.(4) EYVL C 58, 25.2.1997, s. 14(5) "Act of September 8. 1916, 39 Stat. 756". Lain VIII osasto on kodifioituna United States Codessa 71-74.