title: Komission päätös (EU) 2018/860, annettu 7 päivänä helmikuuta 2018, tukijärjestelmästä SA.45852–2017/C (ex 2017/N) jonka Saksa aikoo toteuttaa kapasiteettivarannon perustamiseksi (tiedoksiannettu numerolla C(2018) 612) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti.)

text:
               15.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 153/143

         KOMISSION PÄÄTÖS (EU) 2018/860,
   annettu 7 päivänä helmikuuta 2018,
   tukijärjestelmästä SA.45852–2017/C (ex 2017/N) jonka Saksa aikoo toteuttaa kapasiteettivarannon perustamiseksi

         (tiedoksiannettu numerolla C(2018) 612)

   (Ainoastaan saksankielinen teksti on todistusvoimainen)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan,
   ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
   on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
   sekä katsoo seuraavaa:
   1.   ASIAN KÄSITTELYN VAIHEET

               (1)

               Saksa ilmoitti komissiolle sähköisesti 23 päivänä tammikuuta 2017 kapasiteettivarantoa koskevasta uusimmasta lainsäädäntöluonnoksesta ja toimitti sille tukijärjestelmän tarpeellisuudesta tehdyn arvioinnin.

               (2)

               Komissio ilmoitti Saksalle 7. huhtikuuta 2017 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa tukijärjestelmän vuoksi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely, jäljempänä ’menettelyn aloittamista koskeva päätös’. Saksa toimitti huomautuksensa menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä 17 päivänä toukokuuta 2017 päivätyllä kirjeellä.

               (3)

               Menettelyn aloittamista koskeva päätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (2). Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa tukijärjestelmästä.

               (4)

               Komissio sai huomautuksia 22 asianomaiselta. Komissio toimitti huomautukset Saksalle, jolle annettiin mahdollisuus esittää näkökantansa. Saksa toimitti asiaa koskevat huomautuksensa 14 päivänä heinäkuuta 2017 päivätyllä kirjeellä.

         2.   TUKIJÄRJESTELMÄN YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS

   2.1   Tausta ja oikeusperusta

               (5)

               Ilmoitettu tukijärjestelmä on osa Saksan energiataloudesta 7 päivänä heinäkuuta 2005 annettuun lakiin (Energiewirtschaftsgesetz, jäljempänä ’EnWG’) 26 päivänä heinäkuuta 2016 tehtyä muutosta. EnWG:hen sisältyy joukko muita toimenpiteitä, joilla pyritään edistämään toimivia sähkö- ja kaasumarkkinoita Saksassa ja jotka on mainittu menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 2.1 jaksossa. EnWG:tä koskevan lakimuutoksen ensisijainen tavoite on sähkömarkkinoiden uudistaminen, jotta ne voivat varautua Saksan energiasiirtymään, jolle on ominaista erilaisiin uusiutuviin energialähteisiin, kuten tuuli- ja aurinkoenergiaan, perustuvan sähköntuotannon merkittävä kasvu, ydinvoimasta luopuminen ja useiden naapurimarkkinoiden tiivis yhdistäminen.

               (6)

               Kapasiteettivarannon oikeusperusta on muutetun EnWG:n 13e §. Yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat muun muassa tarjouskilpailua sekä varannon käyttöä ja korvauksia, on vahvistettu kapasiteettivarannosta annetussa asetuksessa (Kapazitätsreserveverordnung) (3).

               (7)

               Kapasiteettivarannolla pyritään takaamaan pysyvästi sähkön toimitusvarmuus myös sähkömarkkinoiden olosuhteiden muuttuessa. Sillä on tarkoitus varmistaa toimitusvarmuus myös sellaisissa tilanteissa, joissa sähköpörssien vapaasta hinnoittelusta huolimatta tukkumarkkinoilla ei ole riittävästi tarjontaa kokonaiskysynnän kattamiseksi. Tätä tarkoitusta varten varannossa pidetään yllä olemassa olevia, sähkömarkkinoiden ulkopuolisia tuotantolaitoksia, jotka otetaan käyttöön tarvittaessa. Saksa haluaa minimoida kilpailun mahdollisen vääristymisen markkinoilla eri toimenpiteiden avulla. Jotta estetään hinnoittelun ja investointisignaalien vääristyminen sähkömarkkinoilla, varannossa ylläpidettävä kapasiteetti pyritään pitämään tiukasti erillään markkinoiden toiminnasta.

         2.2   Kapasiteettivarannon kuvaus

               (8)

               EnWG:ssä ja KapResV:ssä säädetään, että neljä saksalaista siirtoverkonhaltijaa, jäljempänä ’siirtoverkonhaltijat’, laajentavat asteittain varakapasiteettia, jolla varmistetaan toimitusvarmuus, jos markkinat eivät ole tasapainossa eikä sähkön tarjonta riitä kattamaan sen kysyntää.

               (9)

               Siirtoverkonhaltijoiden on hankittava kapasiteetti yhdessä joka toinen vuosi järjestettävässä tarjouskilpailussa kaksivuotista toimituskautta varten, jolloin ensimmäinen toimituskausi kestää vuoden 2019 lokakuusta vuoden 2021 syyskuuhun. Kapasiteetin tarjoajat tekevät kapasiteettinsa saataville asettamisesta maksettavaa vuosikorvausta varten tarjouksen, joka on enintään 100 000 euroa/MW vuodessa. Ne valitaan tarjousten perusteella, kunnes vaadittu 2 GW:n kokonaiskapasiteetti on saavutettu. Kaikki tarjoajat, jotka tulevat valituiksi, saavat korvausta korkeimmassa hyväksytyssä tarjouksessa esitetyn hinnan mukaan (pay as clear -järjestelmä).

               (10)

               Tarjouskilpailuun voivat osallistua kaikentyyppiset kotimaiset kapasiteetin tarjoajat (tuotantolaitokset, varastoijat ja kysyntäpuolen jousto-operaattorit), mikäli ne täyttävät tietyt tekniset edellytykset, jotka on vahvistettu KapResV:n 9 §:ssä. Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen jälkeen Saksa sitoutui muuttamaan tiettyjä osallistumisehtoja. Muutokset koskevat lähinnä kysyntäpuolen jousto-operaattoreiden osallistumisehtoja, jotka esitetään yksityiskohtaisemmin tämän päätöksen 6 jaksossa.

               (11)

               Kapasiteetin tarjoajat eivät saa myydä varakapasiteettiaan sähkömarkkinoilla. Ne eivät saa palata markkinoille sopimuksen päätyttyä. Saksan viranomaiset haluavat näin varmistaa, että markkinat ja kapasiteettivaranto erotetaan selkeästi toisistaan, ja estää sen, että varannolla vääristetään markkinoiden toimintaa.

               (12)

               Kapasiteetin tarjoajat eivät saa luovuttaa kolmansille oikeuksiaan tai velvollisuuksiaan, jotka johtuvat niiden osallistumisesta kapasiteettivarantoon. Osallistuminen ja siitä maksettava korvaus on sidottu tiukasti tarjouskilpailussa valittuun tuotantolaitokseen.

               (13)

               Johdanto-osan 11 kappaleessa mainittu markkinoille palaamista koskeva kielto ei koske kysyntäjoustoa. Toimituskauden päätyttyä kysyntäpuolen jousto-operaattorit voivat myydä kysyntäjoustoa vastaavan kapasiteetin sähkömarkkinoilla (4). Komissio totesi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että myös muut kysyntäjoustoon liittyvät vaatimukset herättivät epäilyjä, joita tarkastellaan lähemmin 3.2.2 ja 7.3.3 jaksossa.

               (14)

               Kapasiteetin tarjoajien on oltava siirtoverkonhaltijoiden käytettävissä koko kaksivuotisen sopimusajan. Niiden on myös täytettävä osallistumisehdot koko sopimusajan. Välttämättömistä kunnossapitotoimenpiteistä johtuvat keskeytykset sallitaan kuitenkin, jos seuraavan kalenterivuoden keskeytyksistä ilmoitetaan siirtoverkonhaltijoille kuluvan kalenterivuoden 31 päivänä heinäkuuta mennessä. Tällaiset suunnitellut keskeytykset saavat kestää sopimusvuotta kohden yhteensä korkeintaan kolme kuukautta. Suunnittelemattomista keskeytyksistä on ilmoitettava siirtoverkonhaltijoille välittömästi, ja kyseisen laitoksen on oltava jälleen käytettävissä kolmen kuukauden kuluessa.

               (15)

               Siirtoverkonhaltijat ovat velvollisia testaamaan jokaisen laitoksen toiminnan ennen kuin ne otetaan kapasiteettivarantoon todentaakseen, että ne täyttävät tekniset vaatimukset. Lisäksi siirtoverkonhaltijoiden on testattava ennalta ilmoittamatta kapasiteettivarannon toimivuutta. Tällaiset testit suoritetaan laitosten täydellä varavoimalla kulloinkin 12 tunnin ajan. Jos testissä ilmenee, ettei laitos täytä vaatimuksia, operaattorin on maksettava sopimussakkoa, jonka suuruus on 20 prosenttia koko toimitusjaksolta sovitusta korvauksesta. Jos havaitut puutteet korjataan kuuden kuukauden kuluessa, sopimussakko lasketaan vain siltä ajalta, jolloin laitos ei ollut saatavilla varantoa varten (eli kutakin kuukautta kohden kuudesosa määrästä). Jos laitos täyttää vaatimukset varavoimallaan vain osittain, sopimussakko maksetaan vain siitä määrästä, joka ei ollut saatavilla.

               (16)

               Kapasiteettivarannon suuruus perustuu johdanto-osan 84 ja 85 kappaleessa tarkemmin kuvaillun tarkistetun riittävyysarvioinnin tuloksiin. Kun menettelyn aloittamista koskeva päätös annettiin, Saksan aikomuksena oli hankkia varavoimaa ensimmäistä kaksivuotiskautta varten täsmälleen 2 GW ja seuraavia toimituskausia varten lähtökohtaisesti myös 2 GW, jollei riittävyysarvioinnissa todeta muunlaista tarvetta, joka olisi enintään 5 prosenttia huippukuormituksesta. Saksa on nyt sitoutunut soveltamaan tarkistettua riittävyysarviointia ensimmäisestä tarjouskilpailusta lähtien ja laskemaan tarvittavan määrän sen perusteella sekä rajoittamaan kapasiteettivarannon kokoa kunkin kolmen toimituskauden aikana enintään 2 GW:iin. Jos tarkistetussa riittävyysarvioinnissa ilmenee, että tarve on yli 2 GW, ja Saksa haluaisi siksi lisätä kapasiteettivarannon määrää yli 2 GW:iin, sen olisi ilmoitettava tällaisesta lisäyksestä komissiolle valtiontukisääntöjen mukaista arviointia varten.

               (17)

               Kapasiteettivaranto otetaan käyttöön, kun sähkömarkkinat eivät ole tasapainossa eli kun tarjonta ei riitä kattamaan kysyntää. Sähkömarkkinat eivät ole tasapainossa, jos vuorokausimarkkinoilla (day-ahead market) tai päivänsisäisillä markkinoilla (intraday market) (vuorokautta ennen käytävässä päivän viimeisessä huutokaupassa, päivänsisäisessä kaupankäynnissä ensimmäisessä huutokaupassa tai päivänsisäisessä jatkuva-aikaisessa kaupankäynnissä) sähköpörssin tarjouksilla ei saavuteta tunnin aikana täysimääräisesti teknistä hintarajaa. Tämänhetkinen tekninen hintaraja Saksassa on 3 000 euroa/MWh vuorokausimarkkinoilla ja 10 000 euroa/MWh päivänsisäisillä markkinoilla.

               (18)

               Siirtoverkonhaltijat voivat käyttää kapasiteettivarantoa ainoastaan viimeisenä lähteenä, kun kaikki muut järjestelmäpalvelut on käytetty loppuun. Koska kapasiteettivarannon tuotantolaitoksilla voi olla jopa 12 tunnin aktivointiaika, siirtoverkonhaltijoiden on pyydettävä laitoksilta kapasiteettia hyvissä ajoin ennen kuin markkinatulokset ovat selvillä ja näin ollen ennen kuin ne voivat olla varmoja sähkömarkkinoiden epätasapainosta. Siksi KapResV:ssä säädetään, että siirtoverkonhaltijoiden on selvitettävä laitosten käynnistysajat ja otettava ne huomioon varantoa aktivoitaessa.

               (19)

               Aktivoinnin aikana kapasiteettivarannon tuotantolaitokset syöttävät verkkoon pieniä määriä sähköä ennen niiden tosiasiallista käyttöönottoa. KapResV:ssä on vahvistettu, että siirtoverkonhaltijoiden on vaadittava sähkömarkkinoilla aktiivisesti toimivien tuotantolaitosten operaattoreita pienentämään tehon syöttöä kapasiteettivarannon tuotantolaitosten verkkoon syöttämän sähkön verran, jotta varmistetaan, että syötetty lisämäärä ei vaikuta päivänsisäisiin markkinoihin.

               (20)

               KapResV:ssä säädetään lisäksi, että siirtoverkonhaltijoiden on aktivoitava pääsääntöisesti kaikki kapasiteettivarannon tuotantolaitokset. Jos siirtoverkonhaltijat kykenevät kuitenkin korjaamaan epätasapainon käyttämällä vain osaa kapasiteettivarannon tuotantolaitoksista, ne voivat valita siihen parhaiten soveltuvat laitokset.

         2.3   Budjetti

               (21)

               Kapasiteettivarantoa varten ei ole vahvistettu kiinteää budjettia, sillä sen kustannukset määräytyvät pitkälti ensimmäisen tarjouskilpailun tulosten perusteella. Korkein tarjous, jonka kapasiteetin tarjoajat voivat tehdä tarjouskilpailussa 100 000 euroa/MW vuodessa. Tästä seuraa, että 2 GW:n kapasiteettivarannon kiinteät kustannukset ovat enintään 200 miljoonaa euroa vuodessa. Saksan viranomaiset katsovat kuitenkin, että tarjouskilpailussa esitetään enimmäishintaa alhaisempia tarjouksia, koska kustannuksia alentavat eri seikat, kuten se, että tarjouskilpailuun voivat osallistua suhteellisen vanhojen tuotantolaitosten (eli laitokset, joiden investointikustannuksista on jo tehty poistot osittain tai kokonaan) lisäksi myös kysyntäpuolen jousto-operaattorit ja laitokset, jotka ovat jo ilmoittaneet käytöstäpoistosuunnitelmista.

         2.4   Rahoitusmekanismi

               (22)

               EnWG:n 13e §:n 3 ja 4 momentin mukaan siirtoverkonhaltijat voivat kattaa kaikki niille kapasiteettivarannosta aiheutuvat kustannukset verkkotariffeilla. Siirtoverkonhaltijat vähentävät kustannuksistaan kapasiteettivarannosta saatavat tuotot eli sellaisilta tasevastaavilta perittävät sakot tai energiantasausmaksut, joiden tase oli epätasapainossa kapasiteettivarannon käyttöönottoajankohtana. Saksan viranomaiset ovat todenneet, että siirtoverkonhaltijat eivät ole velvollisia esittämään korvattavia kustannuksiaan sääntelyviranomaisille. Jos ne kuitenkin päättävät tehdä niin, tällaisia kustannuksia pidetään kustannuksia, joihin siirtoverkonhaltijat eivät voi vaikuttaa tariffien sääntelemiseksi ja joita ei voida kattaa verkkotariffeilla. Kapasiteettivarannon kustannuksiin sovelletaan samoja sääntöjä kuin muihinkin verkkotariffien osatekijöihin.

         2.5   Kesto

               (23)

               KapResV:ssä ei ole vahvistettu järjestelmän päättymispäivää. Siirtoverkonhaltijat järjestävät tarjouskilpailuja kaksivuotista toimituskautta varten. Vuonna 2018 järjestetään ensimmäinen tarjouskilpailu, ja se koskee vuoden 2019 lokakuusta vuoden 2021 syyskuuhun kestävää toimituskautta (5). Tämän jälkeen järjestetään uusi tarjouskilpailu joka toinen vuosi (mahdollisesti mukautetun) kapasiteettimäärän hankkimiseksi kaksivuotiselle toimituskaudelle. Saksan viranomaiset ovat todenneet, että tukijärjestelmä päättyy heti kun kapasiteettivarannon tarvittavan suuruuden arvioinnin perusteella todetaan, ettei varantoa ole enää tarpeen pitää yllä.

         2.6   Tuensaajat

               (24)

               Järjestelmästä tukea saavat ovat kapasiteetin tarjoajia, jotka voittavat tarjouskilpailun ja joiden kanssa tehdään kapasiteettivarantoa koskeva sopimus.

         3.   SYYT MENETTELYN ALOITTAMISELLE

               (25)

               Komissio aloitti tukijärjestelmää koskevan menettelyn SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisesti 7 päivänä huhtikuuta 2017. Komissio selvensi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että

                           a)

                           komission alustavan arvioinnin perusteella järjestelmän ei voida katsoa olevan Altmark-tuomiossa (6) esitetyt kriteerit täyttävää korvausta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvästä palvelusta, vaan se on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea;

                           b)

                           komissio on epävarma siitä, onko tukijärjestelmä sisämarkkinoille soveltuva, sillä se epäilee, että muutamat soveltuvuusedellytykset eivät täyty. Ne liittyvät etenkin järjestelmän tarpeellisuuteen, tarkoituksenmukaisuuteen ja oikeasuhteisuuteen sekä jäsenvaltioiden väliseen kilpailuun ja kauppaan kohdistuvien kohtuuttomien kielteisten vaikutusten riskiin.

         3.1   Syyt menettelyn aloittamiselle: valtiontuen olemassaolo

               (26)

               Jotta toimenpiteen voidaan katsoa olevan valtiontukea, SEUT 107 artiklan 1 kohdan mukaan toimenpiteen on täytettävä kaikki jäljempänä mainitut edellytykset:

                           a)

                           toimenpide rahoitetaan valtion varoista, ja se on valtion toteuttama,

                           b)

                           sillä annetaan etua tietylle yritykselle tai tuotannonalalle,

                           c)

                           se vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua, ja

                           d)

                           se on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

               (27)

               Saksa on esittänyt ilmoituksessaan seuraavat perustelut sille, miksei kapasiteettivaranto täytä näitä vaatimuksia ja miksei se näin ollen ole valtiontukea. Saksa katsoo ensinnäkin, ettei tukijärjestelmää rahoiteta valtion varoista. Toiseksi operaattoreille ei anneta etua, sillä Saksan mukaan ne tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua ja siitä maksettava korvaus täyttää Altmark-tuomiossa vahvistetut neljä kriteeriä. Kolmanneksi järjestelmällä ei vaikuteta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

               (28)

               Komissio katsoi ensin alustavasti, että tukijärjestelmä on rahoitettu valtion varoista ja että se on valtion toteuttama. Saksan valtio on nimittäin laatinut järjestelmän ja vahvistanut laissa, että siitä aiheutuvat kustannukset voidaan siirtää kaikille kuluttajille verkkotariffeja korottamalla. Siksi se katsoi asiassa Vent de Colère annetun tuomion (7) perusteella, että toimenpide rahoitetaan valtion varoista ja että se on valtion toteuttama. Lisäksi KapResV:n mukaan siirtoverkonhaltijoiden on vähennettävä järjestelmästä aiheutuvista kustannuksistaan järjestelmästä saamansa tulot. Valtio antaa näin ollen siirtoverkonhaltijoille tehtäväksi vaadittujen varojen kohdentamisen ja perimisen. Varat luodaan KapResV:llä, ja siirtoverkonhaltijat hallinnoivat niitä yhdessä. Viranomaiset voivat näin ollen aina vaikuttaa varojen käyttöön.

               (29)

               Toiseksi komissio suhtautuu epäilevästi siihen, että ensimmäinen ja neljäs Altmark-kriteeri täyttyvät, ja siksi se päätteli alustavasti, että tukijärjestelmällä annetaan tuensaajille valikoivaa etua.

               (30)

               Ensimmäisen Altmark-kriteerin mukaan edunsaajayrityksen tehtäväksi on tosiasiassa annettava julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen ja nämä velvoitteet on määriteltävä selvästi. Vaikka jäsenvaltioilla on laaja harkintavalta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua määrittäessään, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/72/EY (8) 3 artiklan 2 kohdassa rajoitetaan jäsenvaltioiden mahdollisuuksia asettaa julkisen palvelun velvoitteita vapautetuilla sähkömarkkinoilla. Sen mukaan julkisen palvelun velvoitteita voidaan asettaa vain tiettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi. Ne voivat koskea turvallisuutta, mukaan lukien toimitusvarmuus, toimitusten säännöllisyyttä, laatua ja hintaa sekä ympäristönsuojelua, mukaan lukien energiatehokkuus, uusiutuvista lähteistä tuotettu energia ja ilmastonsuojelu. Lisäksi näiden velvoitteiden on oltava selkeästi määriteltyjä, avoimia, syrjimättömiä ja todennettavia, ja niillä on turvattava se, että unionin sähköalan yritykset ovat tasapuolisesti jäsenvaltioiden sähkönkuluttajien käytettävissä.

               (31)

               Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä tuodaan siksi esiin seuraavat epäilyt:

                           a)

                           tukijärjestelmä voi olla syrjivä, sillä vaikuttaa siltä, että sillä suljetaan tosiasiallisesti kysyntäpuolen jousto-operaattorit ja oikeudellisesti ulkomaiset kapasiteetin tarjoajat varannon ulkopuolelle;

                           b)

                           ei ole selvää, että järjestelmä olisi välttämätön sähkön toimitusvarmuuden takaamiseksi Saksassa ja että tuen voitaisiin katsoa olevan korvausta julkisen palvelun velvoitteen suorittamisesta toimitusvarmuuden takaamiseksi;

                           c)

                           yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu on lähtökohtaisesti perusteltu vain silloin, kun markkinat eivät voi tuottaa vaadittua palvelua tehokkaasti. Jos jäsenvaltio voi parantaa markkinoiden toimivuutta, yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu ei ole perusteltu toimitusvarmuuden takaamiseksi, sillä markkinoille ei ole annettu mahdollisuutta asettaa vaadittua palvelua saataville. Vaikka suunnitelluilla markkinauudistuksilla todennäköisesti voitaisiin edistää toimitusvarmuutta, on epävarmaa, riittävätkö nämä uudistukset tuottamaan asianmukaisia investointisignaaleja. Olisi arvioitava etenkin kuluttajille toimittamatta jääneen sähkön arvo (Value of Lost Load, VoLL), jotta varmistetaan, että markkinahinnat voivat yltää tälle tasolle.

               (32)

               Neljännen Altmark-kriteerin mukaan yritykset on valittava julkisessa tarjouskilpailussa, jolla taataan, että palvelut tuotetaan julkisyhteisön kannalta vähäisimmin kustannuksin, tai tekemällä kustannusarvio, jolla varmistetaan, ettei korvaus ylitä kustannuksia, joita hyvin johdetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi. Komissio totesi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, ettei järjestelmä (jossa kysyntäjousto ja ulkomainen kapasiteetti suljetaan varannon ulkopuolelle) ole riittävän avoin, ja vaikka tarjouskilpailu järjestettäisiinkin, se ei sen vuoksi takaa todellista kilpailua eikä sillä varmisteta, että palvelut tuotetaan julkisyhteisön kannalta vähäisimmin kustannuksin. Ei myöskään ole viitteitä siitä, että neljännen Altmark-kriteerin toinen kohta voisi täyttyä.

               (33)

               Kolmanneksi komissio päätteli alustavasti menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että kapasiteettivaranto olisi omiaan vaikuttamaan sähkömarkkinoilla käytävään kilpailuun ja kauppaan, sillä Saksan sähkömarkkinat ovat kilpailulle avoimia ja ne on liitetty yhteen naapurimaiden sähkömarkkinoiden kanssa. Tukijärjestelmällä tuetaan muutamia operaattoreita sillä ehdolla, että ne eivät enää toimi markkinoilla. Toimenpiteellä olisi siten vaikutuksia sen tarjousalueen merit order -käyrälle, jossa tukea saavat laitokset toimivat, ja näin ollen myös tämän tarjousalueen vuorovaikutukselle naapurialueiden kanssa.

         3.2   Syyt menettelyn aloittamiselle: tuen soveltuvuus sisämarkkinoille

               (34)

               Komissio perusteli menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä menettelyn aloittamista sillä, että se epäilee alustavasti tuen soveltuvuutta sisämarkkinoille neljän seikan perusteella:

                           a)

                           valtion toimenpiteen välttämättömyydestä ei ole riittävästi todisteita,

                           b)

                           järjestelmä ei ole tarkoituksenmukainen rajoittavien osallistumisehtojen vuoksi,

                           c)

                           järjestelmä ei ole oikeasuhteinen, toisin sanoen tukea ei ole rajattu välttämättömään, ja

                           d)

                           vaarana on, että jäsenvaltioiden väliseen kilpailuun ja kauppaan kohdistuu kohtuuttomia kielteisiä vaikutuksia.

                     Komissio katsoi kuitenkin alustavasti, että tukijärjestelmällä on tarkoitus edistää yhteisen edun mukaisen tavoitteen saavuttamista (toimitusvarmuuden takaaminen), että sillä on kannustava vaikutus, koska sillä muutetaan markkinatoimijoiden käyttäytymistä, ja että avoimuutta koskevat velvoitteet täyttyvät. Siksi tässä jaksossa tarkastellaan vain a–d kohdassa mainittuja komission epäilyjä, jotka liittyvät järjestelmän yhteensopivuuteen valtiontuesta ympäristönsuojelulle ja energia-alalle vuosina 2014–2020 annettujen suuntaviivojen (9), jäljempänä ’suuntaviivat’, kanssa.

         3.2.1   Valtion toteuttamien toimien tarve

               (35)

               Komissio katsoi alustavasti menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä suuntaviivojen 222–224 kohdan mukaisesti, että suunnitellun kapasiteettivarannon perustelemiseksi olisi osoitettava, että uudistetuilla markkinoilla varmistetaan pitkällä aikavälillä riittävä toimitusvarmuus ja että lyhyellä aikavälillä on vankasti perustelua olettaa, että voi ilmetä tilanteita, joissa markkinat eivät kykene turvaamaan toimitusvarmuutta taloudellisesti järkevästi. Lisäksi kapasiteettivaranto olisi poistettava käytöstä asteittain heti, kun markkinauudistukset on toteutettu ja markkinat antavat tarvittavan suojan.

               (36)

               Komissio epäili ensinnäkin kapasiteettivarannon tarpeellisuutta, sillä sen päättymispäivää ei ole vahvistettu, ja vaikutti siltä, että järjestelmän oli tarkoitus olla kiinteä osa sähkömarkkinoita eikä väliaikainen toimenpide, jolla tuetaan markkinauudistuksia.

               (37)

               Toiseksi komissio totesi, että taloudellisesti järkevän luotettavuusstandardin ja kapasiteettivarannon taloudellista merkitystä ilmentävän indikaattorin puuttuminen rajoittaa markkinoiden kykyä asettaa saataville riittävästi kapasiteettia eikä mahdollista varannon koon tarkkaa määrittämistä.

               (38)

               Kolmanneksi komissio suhtautui myönteisesti pahimman tapauksen skenaarion esittämiseen mutta oli epävarma siitä, ovatko sen perustana olevat tietyt oletukset realistisia.

         3.2.2   Järjestelmän tarkoituksenmukaisuus

               (39)

               Komissio arvioi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä kapasiteettivarannon soveltuvuutta suuntaviivojen 225 ja 226 kohdassa esitettyjen perusteiden pohjalta. Se totesi, että väliaikainen strateginen varanto vaikuttaa olevan kaikkein tarkoituksenmukaisin intervention muoto toimitusvarmuuden takaamiseksi parhaillaan toteutettavien uudistusten yhteydessä, mutta korosti samalla, että tukijärjestelmää ei ole suunniteltu väliaikaiseksi toimenpiteeksi ja että kaksi näkökohtaa – varannon aktivoinnista aiheutuvien muuttuvien kustannusten erillinen korvaus ja osallistumisehdot – herättävät epäilyjä.

               (40)

               Kapasiteettivarannon aktivoinnista aiheutuvien muuttuvien kustannuksen erillisen korvauksen osalta komissio ilmaisi epäilevänsä sitä, koskevatko erillisen korvauksen kustannusluokat tosiasiassa muuttuvia kustannuksia. Se huomautti, että tällaisten kustannusten osalta kilpailua ei ole, jos ne korvataan erikseen ja tarjouskilpailusta riippumatta.

               (41)

               Komissio suhtautui epäilevästi osallistumisehtoihin, sillä kysyntäjousto oli mahdollisesti suljettu tosiasiassa varannon ulkopuolelle ja asetettu siten huonompaan asemaan tuotantolaitoksiin nähden. Komissio pelkäsi, että erilaiset osallistumisehdot voisivat lannistaa kysyntäpuolen jousto-operaattoreita siinä määrin, että niiden osallistuminen olisi hyvin epätodennäköistä. Osallistuminen edellyttäisi muun muassa seuraavien ehtojen täyttymistä:

                           a)

                           kysyntäjoustoa koskeva pienin tarjouskoko on 10 MW,

                           b)

                           kuormien yhdistämistä ei sallita,

                           c)

                           laitos on kytkettävä suoraan siirtoverkkoon vähintään 110 kV:n jännitteellä,

                           d)

                           vuodessa on tehtävä jopa kymmenen testiajoa,

                           e)

                           kysyntäjoustoon sovelletaan velvoitetta, jonka mukaan tehonkulutuksen on oltava jatkuvaa koko toimituskauden (eli kahden vuoden) ajan ja koko sähköenergia on hankittava ennen toimituskauden alkamista,

                           f)

                           toimituskauden enimmäispituutta ei ole määritetty, ja

                           g)

                           kuormia ei voida ottaa käyttöön säätösähkömarkkinoilla kapasiteettivarantoa koskevan sopimuksen päättymisen jälkeen.

               (42)

               Komissio pyysi asianomaisia esittämään huomautuksia ulkomaisen kapasiteetin pois sulkemisesta.

         3.2.3   Tuen oikeasuhteisuus

               (43)

               Komissio toisti tuen oikeasuhteisuuden osalta huolensa toimenpidettä koskevista rajoittavista osallistumisehdoista ja korosti, että tarpeettomien osallistumisrajoitusten vuoksi ei voida olettaa, että tarjouskilpailuun perustuva tuen kokonaismäärä rajoittuisi asetetun tavoitteen saavuttamiseen nähden välttämättömään vähimmäismäärään.

         3.2.4   Kilpailuun ja kauppaan kohdistuvien kohtuuttomien kielteisten vaikutusten välttäminen

               (44)

               Komissio katsoi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että kapasiteettivarannon rakenteella varmistetaan varannon kapasiteetin ja markkinoilla saatavilla olevan kapasiteetin tehokas erottaminen toisistaan ja estetään näin ollen se, ettei Saksan sähkömarkkinoihin ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan kohdistu kohtuuttomia kielteisiä vaikutuksia.

               (45)

               Vahvistetut tasepoikkeamamaksut ovat kuitenkin tekniseen hintarajaan nähden kaksinkertaisia päivänsisäisillä markkinoilla. Komissio totesi, että tällainen lähestymistapa voisi olla taloudellisesti vähemmän järkevää kuin päivänsisäisen hintarajan asettaminen suurimman tasepoikkeamamaksun tasolle, jonka olisi ilmennettävä toimittamatta jääneen sähkön arvoa. Se katsoi siksi, että toimittamatta jääneen sähkön arvo on määritettävä, jotta estetään kohtuuttoman korkeat tasepoikkeamamaksut, jotka vääristäisivät kilpailua.

         4.   ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET

               (46)

               Komissio sai menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä järjestetyssä julkisessa kuulemisessa huomautuksia 22 asianomaiselta. Huomautuksia esittivät etenkin energia-alan sidosryhmät (esim. perinteiset tuottajat ja uusiutuvista lähteistä energiaa tuottavat yritykset sekä kysyntäpuolen jousto-operaattorit ja alan järjestöt), liittovaltion verkkovirasto (Bundesnetzagentur), Saksan siirtoverkonhaltijat (jotka esittivät yhteisen huomautuksen) sekä Tšekin viranomaiset.

         4.1   SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki

               (47)

               Hyvin harvat markkinatoimijat tarkastelivat huomautuksissaan toimenpiteen valtiotukiluonnetta. Tšekki totesi kuitenkin, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua koskevat Altmark-kriteerit eivät täyty, ja yhtyi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esitettyihin komission perusteluihin. Lisäksi se oli komission kanssa samaa mieltä siitä, että tukijärjestelmä on rahoitettu valtion varoista ja että se on valtion toteuttama.

         4.2   Tuen soveltuvuus sisämarkkinoille

   4.2.1   Järjestelmän tavoitetta koskevia huomautuksia

               (48)

               Komissio ei saanut yhtään perusteltua huomautusta siitä, edistetäänkö järjestelmällä yhteisen edun mukaista tavoitetta, mutta muutamat vastaajat suhtautuivat epäilevästi siihen, onko tavoite määritelty riittävän tarkasti.

         4.2.2   Järjestelmän tarpeellisuutta koskevat huomautukset

   4.2.2.1   Kapasiteettivarannon tarpeellisuuden ja koon taloudellista perustetta koskevat huomautukset

               (49)

               Valtaosa vastaajista katsoi, että tukijärjestelmä on sinällään tarpeellinen. Niiden mukaan strateginen varanto auttaa suojautumaan riskeiltä energiasiirtymässä, jolle on luonteenomaista ydinvoimasta luopuminen, uusiutuvista energialähteistä saatavan sähkön tuotannon merkittävä lisääminen ja perinteisten voimalaitosten käytöstä poistamisen laajuuteen liittyvä epävarmuus.

               (50)

               Muutamat kapasiteettivarannon kannattajat korostivat, että tuleva markkinakehitys on hyvin epävarma, ja siksi on hyvin vaikeaa määrittää varannon tarvittava koko. Valtaosa ei kuitenkaan esittänyt erityisiä huomautuksia kapasiteettivarannon koon asianmukaisuudesta.

               (51)

               Ne kuulemiseen osallistuneet tahot, jotka suhtautuivat epäilevästi varannon tarpeellisuuteen, korostivat sitä vastoin, että sen tarpeellisuuden arvioimiseksi on määriteltävä luotettavuusstandardi ja varannon taloudellista arvoa kuvaava indikaattori.

         4.2.2.2   Kohtuudella odotettavissa olevaa pahimman tapauksen skenaariota (reasonable worst case scenario) koskevat huomautukset

               (52)

               Vain muutamat markkinatoimijat esittivät huomautuksia siitä, olivatko Saksan toimenpiteen perustelemiseksi esittämässä skenaariossa tekemät oletukset realistisia. Kolme vastaajaa katsoi, että petosmahdollisuutta koskeva oletus vaikutti epärealistiselta.

         4.2.2.3   Järjestelmän kestoa koskevat huomautukset

               (53)

               Useimmat kuulemiseen osallistuneista, jotka esittivät huomautuksia järjestelmän kestosta, katsoivat, että kapasiteettivarantoa olisi käytettävä vain väliaikaisesti. Niiden mukaan toimenpide on lakkautettava vaiheittain, jolloin päättymispäivä olisi joko vahvistettava ennalta tai täsmennettävä ennalta määriteltyjen, varannon tarpeellisuutta kuvaavien indikaattorien perusteella.

         4.2.3   Järjestelmän tarkoituksenmukaisuutta koskevat huomautukset

   4.2.3.1   Vaihtoehtoisia toimenpiteitä koskevat huomautukset

               (54)

               Suurin osa kuulemiseen osallistuneista katsoi, että strateginen varanto on tarkoituksenmukainen toimenpide Saksan sähkömarkkinoihin liittyviin riskeihin vastaamiseksi. Ne perustelivat tätä sillä, että kapasiteettivaranto on suhteellisen pieni Saksan kysyntähuippuihin verrattuna, se on suunniteltu siten, että sähkömarkkinoihin kohdistuu mahdollisimman vähäisiä vaikutuksia, se otetaan käyttöön vain poikkeuksellisissa olosuhteissa, se voidaan helposti poistaa käytöstä, kun sitä ei enää tarvita, ja sillä edistetään uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käyttöä, koska sillä ei tueta eikä pidetä yllä perinteisiä voimalaitoksia, toisin kuin koko markkinat kattavilla kapasiteettimekanismeilla. Vähemmistö kuulemiseen osallistuneista katsoi kuitenkin, että koko markkinat kattava kapasiteettimekanismi olisi tarkoituksenmukaisempi vaihtoehto, koska sillä suojattaisiin paremmin markkinatoimijoita ja edistettäisiin varhaisia investointeja ja vähennettäisiin investointipääoman kustannuksia.

         4.2.3.2   Pelkästä saatavuudesta maksettavaa korvausta koskevat huomautukset

               (55)

               Komissio sai korvausrakenteesta melko vaihtelevia huomautuksia. Kaksi markkinatoimijaa totesi, että muuttuvat kustannukset olisi otettava huomioon valintamenettelyssä. Eräs toinen vastaaja korosti, että muuttuvat kustannukset olisi korvattava ja että tällä ei vääristettäisi markkinoiden toimintaa, sillä varanto on erotettu markkinoista. Siirtoverkonhaltijoiden mukaan polttoaineen toimituksen turvaamisesta aiheutuvien kaltaisten kustannusten huomioon ottaminen tarjouskilpailussa helpottaisi eri tarjousten vertailua, mutta vaarana olisi, että samalla lisättäisiin kiinteitä maksuja, ja se voisi edellyttää toimituspyyntöjen määrän ja keston selvittämistä erityisten skenaarioiden pohjalta. Eräs kuulemiseen osallistunut huomautti, että polttoainetoimitusten turvaamista koskeva vaatimus voisi koitua hyvin kalliiksi etenkin kaasuvoimaloille. Polttoainehankintoja – ja etenkin kaasun siirtokapasiteetin varauksia – ei pitäisi tehdä ennen sopimusten tekemistä, jotta tarjoajille ei aiheudu hukkakustannuksia, jos niitä ei valitakaan tarjouskilpailussa.

         4.2.3.3   Toimenpiteen avoimuutta ja osallistumisehtoja koskevat huomautukset

   a)   Avoimuus kaikkia kysyntäpuolen jousto-operaattoreita kohtaan

               (56)

               Useimmat järjestelmän tarkoituksenmukaisuutta koskevat huomautukset liittyivät kapasiteettivarannon avoimuuteen ja osallistumisehtoihin.

               (57)

               Rajoittavista osallistumisehdoista, jotka olisivat tosiasiassa sulkeneet kysyntäjouston varannon ulkopuolelle, esitettiin vaihtelevia huomautuksia. Niukka enemmistö kuulemiseen osallistuneista totesi, ettei ole mitään perustetta sulkea kysyntäjoustoa tarjouskilpailun ulkopuolelle, sillä kysyntäjoustolla voidaan tarjota arvokkaita palveluja kapasiteettivarantona, ja että toimenpiteen olisi oltava teknologisesti neutraali.

               (58)

               Muutamat osallistujat korostivat, että kysyntäjouston osallistumista rajoittivat seuraavat komission menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä yksilöimät esteet:

                           a)

                           suuri vähimmäistarjouskoko,

                           b)

                           siirtoverkkoon kytkennässä on käytettävä vähintään 110 kV:n nimellisjännitettä,

                           c)

                           kuormia ei voi aggregoida,

                           d)

                           vaihtoehtokustannuksia ei korvata,

                           e)

                           testejä on hyvin suuri määrä,

                           f)

                           tarvittava sähkön määrä on hankittava koko sopimuskauden ajaksi,

                           g)

                           käytön enimmäiskestoa ja käyttökeskeytyksiä ei ole määritetty, ja

                           h)

                           kysyntäpuolen jousto-operaattorit eivät voi palata markkinoille, vaikka niiden kulutusrakenne voi muuttua ajan kuluessa.

         b)   Rajatylittävä osallistuminen

               (59)

               Muutamat kuulemiseen osallistuneet katsoivat, että kaikkien potentiaalisten kapasiteetin tarjoajien olisi lähtökohtaisesti voitava osallistua kapasiteettivarantoon, mutta valtaosa vastaajista ei kannattanut rajatylittävää osallistumista. Ne katsoivat lähinnä, että kaikki ulkomainen kapasiteetti olisi hyödynnettävä ennen kapasiteetinvarantoon turvautumista, eikä sitä pitäisi varata käyttöön viimeisenä keinona kapasiteettivarannon tavoin. Jos ulkomaisen kapasiteetin sallittaisiin osallistua varantoon, se voisi johtaa epäasianmukaisiin kannustimiin. Lisäksi ulkomaista kapasiteettia varten käyttöön olisi varattava yhdysjohtoja, jolloin saatavilla olisi vähemmän kapasiteettia, kun varanto ei vielä ole käytössä, millä olisi kielteisiä vaikutuksia rajatylittävään kauppaan.

         4.2.4   Kilpailuun ja kauppaan kohdistuvien kohtuuttomien kielteisten vaikutusten välttämistä koskevat huomautukset

               (60)

               Muutamissa huomautuksissa korostettiin tarvetta määrittää toimittamatta jääneen sähkön arvo ja tämän arvon käyttöä päivänsisäisen hinnan ylärajana ja tasepoikkeamamaksua määritettäessä. Vastaajat esittävät tältä osin kuitenkin poikkeavia näkemyksiä. Muutamat kuulemiseen osallistuneet korostivat, että toimittamatta jääneen sähkön arvo on määritettävä ja että arvio kuluttajien halukkuudesta maksaa toimitusvarmuudesta olisi otettava huomioon sähkömarkkinoiden rakenteen suunnittelussa. Toiset markkinatoimijat katsoivat sen sijaan, että markkinasuunnitelmaan sisältyvä korkea tasepoikkeamamaksu kannustaisi markkinatoimijoita tasapainoon toimittamatta jääneen sähkön tosiasiallisesta arvosta riippumatta.

         5.   SAKSAN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET

               (61)

               Tässä jaksossa esitetään tiivistetysti Saksan 17 päivänä toukokuuta 2017 (5.1 jakso) ja 14 päivänä heinäkuuta 2017 (5.2 jakso) esittämät huomautukset.

               (62)

               Saksa toimitti nämä huomautukset ennen sitoutumistaan 6 jaksossa esitettyihin velvoitteisiin.

         5.1   Huomautukset menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä

               (63)

               Saksa vastasi 17 päivänä toukokuuta 2017 päivätyllä kirjeellä menettelyn aloittamista koskevaan komission päätökseen. Huomautus on jaettu kahteen osaan. Ensimmäisessä osassa esitetään sähkön sisämarkkinoita koskevat Saksan ja Euroopan komission yhteiset tavoitteet ja selvennetään, miten kapasiteettivaranto sopii tähän tavoitteena olevaan järjestelmään. Toisessa osassa tarkastellaan komission konkreettisia epäilyjä, jotka liittyvät suunnitellun järjestelmän yhteensopivuuteen valtiontukisääntöjen kanssa. Tässä jaksossa esitetään yhteenveto Saksan huomautusten toisesta osasta, joka liittyy suoraan komission aloittamaan, SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaiseen menettelyyn.

               (64)

               Saksa katsoo lähtökohtaisesti, että kapasiteettivaranto on pieni mutta tehokas toimenpide, jolla tuetaan Saksan energiasiirtymää. Se korostaa, ettei toimenpiteellä vaikuteta markkinoiden toimintaan. Sen mukaan varannon kokoa ei ole kuitenkaan mahdollista määrittää täsmällisesti matemaattisilla laskelmilla.

         5.1.1   Tarpeellisuutta koskevat huomautukset

               (65)

               Saksa korostaa toimenpiteen tarpeellisuuden osalta, että – toisin kuin markkinoiden laajuista kapasiteettimekanismia – kapasiteettivarantoa on tarkoitus käyttää poikkeuksellisissa olosuhteissa, joista on kyse vain silloin, kun kohtuudella odotettavissa oleva pahimman tapauksen skenaario toteutuu. Tällaisen skenaarion tai sen taustalla olevien oletusten toteutumisen todennäköisyyden määrittäminen on vaikeaa, eikä määritys ole yhtä tarkka kuin useiden skenaarioiden vaikutusten todennäköisyyspohjainen mallintaminen markkinoiden laajuisten mekanismien yhteydessä.

               (66)

               Saksan selventää kohtuudella odotettavissa olevan pahimman tapauksen skenaarion osalta, että oletus, jonka mukaan perinteisten voimaloiden tuottama määrä vähenee 10 GW vuoteen 2020 mennessä, on varovainen oletus. Väitteensä tueksi Saksa selventää, että vuosina 2013–2015 sähkön siirtoverkonhaltijoiden eurooppalaisen verkoston, jäljempänä ’ENTSO-E’, laatimia ennusteita perinteisten voimaloiden saatavilla olevasta kokonaiskapasiteetista vuonna 2020, alennettiin – 35 GW:stä – 41 GW:iin.

               (67)

               Saksa selvensi tasehallintapetosta koskevan oletuksen osalta, että uuden vakavan tasehallintapetoksen todennäköisyys pienenee tulevan lainsäädännön ansiosta, mutta tällaista petosta ei kuitenkaan voida sulkea täysin pois.

               (68)

               Saksa totesi komission huolenaiheesta, joka koskee kapasiteettivarannon taloudellista tehokkuutta tukevan kustannus-hyötyanalyysin puuttumista, että varannon hyötyä on vaikea laskea, sillä kapasiteettivaranto on tarkoitus ottaa käyttöön ennakoimattomissa olosuhteissa, joiden luonne ja yleisyys eivät ole tiedossa.

               (69)

               Lisäksi Saksa ilmoitti, että liittovaltion hallitus kehittää parhaillaan toimitusvarmuuden seurantajärjestelmää.

               (70)

               Saksa korosti toimenpiteen keston osalta, että EnGW:ssä säädetään, että kapasiteettivarannon tarpeellisuutta on tarkasteltava säännöllisesti ja että kapasiteettivarantoa voidaan pitää yllä ainoastaan silloin ja siinä laajuudessa kuin komissio katsoo sen olevan valtiontukisääntöjen mukaista.

         5.1.2   Tarkoituksenmukaisuutta koskevat huomautukset

               (71)

               Saksa totesi muuttuvista kustannuksista, että turvatusta polttoainetoimituksesta aiheutuvat kustannukset korvataan erikseen, jotta verkkovarantoon osallistuvia ja siihen osallistumattomia laitoksia kohdellaan yhdenmukaisesti. Tällaiset kustannukset on jo mahdollisesti korvattu verkkovarantoon osallistuville laitoksille, jolloin ne saisivat etua muihin osallistujiin nähden.

               (72)

               Saksa toteaa lisäksi, että muuttuvilla kustannuksilla ei sen mukaan ole yhtä suurta merkitystä kuin laitteiden käyttövalmiuden ja saatavuuden ylläpitämisestä aiheutuvilla kiinteillä kustannuksilla.

               (73)

               Saksa toteaa kysyntäjouston osallistumisesta, että markkinoiden ja kapasiteettivarannon tarkkaa erillään pitämistä koskevan periaatteen noudattaminen tarkoittaa sitä, kysyntäjousto ei saa osallistua kapasiteettivarantoon, vaan sen on oltava kaikilta osin markkinoiden saatavilla.

               (74)

               Rajatylittävän osallistumisen osalta Saksa vastustaa menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esitettyä komission näkemystä, jonka mukaan rajatylittävä osallistuminen olisi sallittava. Se korostaa, että komission menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 146 kappaleessa ehdottamaa tehon pienentämistä (de-rating) koskevaa suunnitelmaa ei voida soveltaa tällä hetkellä strategiseen varantoon, joka aktivoidaan vasta, kun kaikki markkinoilla tarjotut resurssit on käytetty loppuun. Tämä johtuu etenkin siitä, että yhdysjohtojen välityksellä kulkevan sähkön määrä määräytyy markkinoiden yhteenkytkentään sovellettavan algoritmin perusteella, eikä Saksalla näin ollen ole vaikutusta siihen.

         5.1.3   Kilpailuun ja kauppaan kohdistuvia vaikutuksia koskevat huomautukset

               (75)

               Komissio on Saksan kanssa samaa mieltä siitä, että tasevastaavia olisi kannustettava pitämään taseensa jatkuvasti tasapainossa eikä niiden pitäisi koskaan saada taloudellista hyötyä siitä, että siirtoverkonhaltijat palauttavat niiden tasapainon. Siksi kapasiteettivarannon aktivoinnin yhteydessä tasepoikkeamamaksut asetetaan kaksinkertaisiksi päivänsisäisen kaupan tekniseen hintarajaan nähden.

         5.2   Asianomaisten huomautuksia koskevat Saksan huomautukset

               (76)

               Saksa esitti 14 päivänä heinäkuuta 2017 huomautuksia komission sille toimittamista asianomaisten huomautuksista Saksan laatimassa kirjeessä esitettiin yleisiä huomautuksia ja kommentoitiin järjestelmän tarpeellisuutta, osallistumisehtoja sekä järjestelmän avaamista rajojen yli.

         5.2.1   Yleiset huomautukset

               (77)

               Saksa totesi, että toimitetuissa huomautuksissa suhtaudutaan valtaosin myönteisesti järjestelmään ja sen rakenteeseen ja että vain hyvin harvat kuulemiseen osallistuneet torjuivat järjestelmän lähtökohtaisesti.

         5.2.2   Järjestelmän tarpeellisuutta koskevat huomautukset

               (78)

               Saksan mukaan suurin osa kuulemiseen osallistuneista katsoo, että kapasiteettivaranto on järkevä väline Saksassa parhaillaan toteutettavan energiasiirtymän suojaamiseksi. Huomautuksia esitettiin 22, ja niistä vain neljässä arvosteltiin ylipäätään kapasiteettivarannon käyttöönottoa ja vain kahdessa vaadittiin sen sijasta kapasiteettimarkkinoita.

         5.2.3   Osallistumisehtoja koskevat huomautukset (kysyntäjousto ja ulkomainen kapasiteetti)

               (79)

               Saksan mukaan huomautukset koskivat tältä osin lähes yksinomaan kysyntäjouston osallistumista. Saksa tarkastelee kirjeessään tärkeimpiä ongelmia tai seikkoja, joita kysyntäpuolen jousto-operaattorit ja yhteisostoryhmät ovat tuoneet esiin. Koska Saksa on sitoutunut muuttamaan useimpia kiistanalaisia osallistumisehtoja kysyntäjouston osalta, tätä aihetta tarkastellaan yksityiskohtaisesti Saksan tekemiä sitoumuksia koskevassa 6 jaksossa.

               (80)

               Saksa päättelee esitettyjen huomautusten perusteella myös, että valtaosa kuulemiseen osallistuneista on Saksan kanssa samaa mieltä siitä, että ulkomaisen kapasiteetin osallistuminen on käytännössä vaikeaa ja kapasiteettivarannon tavoitteen ja rakenteen vuoksi se toisi vain vähän lisäarvoa. Saksa korostaa, että ne kolme vastaajaa, jotka kannattivat rajatylittävää osallistumista, eivät ole esittäneet käytännön täytäntöönpanoa koskevia konkreettisia ehdotuksia.

         6.   SAKSAN TEKEMÄT SITOUMUKSET

               (81)

               Komission tekemän perusteellisen arvioinnin ja asianomaisilta saatujen huomautuksen jälkeen Saksa on ilmoittanut sitoutuvansa muuttamaan kapasiteettivarantoa koskevia ehtoja monelta osin, jotta jäljellä olevat huolenaiheet voidaan poistaa.

               (82)

               Saksa on ensinnäkin lupautunut tarkistamaan muuttuvien kustannusten korvaamista koskevia sääntöjä. Saksa ei korvaa enää tällaisia kustannuksia, joten kapasiteetin tarjoajien on otettava huomioon kapasiteettivarantoon osallistumista koskevassa tarjouksessaan sekä kiinteät että muuttuvat kustannukset. Sitä varten on arvioitava, miten usein kapasiteettivarantoa oletetaan käytettävän.

               (83)

               Toiseksi Saksa on sitoutunut muuttamaan tukijärjestelmää kysyntäjouston osalta seuraavasti (10):

                           a)

                           keskijänniteverkkoihin kytketyt kuormat saavat nyt osallistua, joten potentiaalisten kysyntäpuolen jousto-operaattoreiden määrä kasvaa merkittävästi;

                           b)

                           kuormien aggregointi (eli useiden kuormien yhdistäminen yhdeksi kysyntäjoustoksi) sallitaan, jolloin mahdollistetaan parempi ja tehokkaampi kuormanohjaus ja helpotetaan merkittävästi kysyntäpuolen jousto-operaattoreiden osallistumista;

                           c)

                           pienempien kuormien on nyt helpompi osallistua myös yksinään, sillä vähimmäismäärää pienennettiin 10 MW:sta 5 MW:iin;

                           d)

                           ajanjaksoa, jota varten energia on hankittava kokonaisuudessaan etukäteen, on lyhennetty kahdesta vuodesta kuuteen kuukauteen, jolloin kysyntäjouston osallistuminen on riskittömämpää eikä näin ollen niin kallista (11);

                           e)

                           vuotuisten testien määrää on vähennetty kahdestatoista kahteen. Koska kysyntäjoustoa koskevat testit ovat melko hintavia (aktivoinnin muuttuvat kustannukset ovat suuret), kysyntäpuolen jousto-operaattorit voivat antaa tarjouskilpailussa kilpailukykyisiä tarjouksia ja lisätä näin kilpailupainetta;

                           f)

                           varantoon voivat osallistua vain joustamattomat kuormat, mikä varmistetaan edellyttämällä, että kuormat eivät ole osallistuneet viimeisten 36 kuukauden aikana AbLaV:n mukaiseen järjestelmään eivätkä tasehallintamarkkinoihin; ja

                           g)

                           jotta kannustetaan kysyntäpuolen jousto-operaattoreita myymään joustoresurssejaan viime kädessä suoraan sähkömarkkinoilla, ne voivat osallistua varantoon vain rajoitetun ajan. Osallistuttuaan varantoon (joko kahden vuoden tai neljä vuoden ja yhden karenssivuoden ajan) ne voivat osallistua taas markkinoihin (ei kuitenkaan AbLaV:n mukaiseen järjestelmään). Operaattoreiden on ennen tarjouskilpailuun osallistumista valittava jompikumpi näistä vaihtoehdoista (osallistuminen kahden vuoden tai neljän vuoden ja yhden karenssivuoden ajan).

               (84)

               Kolmanneksi Saksa on sitoutunut tarkistamaan kohtuudella odotettavissa olevan pahimman tapauksen skenaarion selvittämiseen käytettävää menetelmää siten, että sähköntuotannon riittävyyden arvioinnissa otetaan huomioon tekniikan taso. Se määrittelee tämän tarkistuksen yhteydessä myös luotettavuusstandardin, jossa otetaan huomioon toimitusvarmuuden parantamisesta yhteiskunnalle koituvat muut kustannukset ja yleiset hyödyt. Saksa on lupautunut soveltamaan tätä menetelmää ja luotettavuusstandardia päättäessään kapasiteettivarannon tarpeellisuudesta ja koosta ensimmäistä toimituskautta varten.

               (85)

               Neljänneksi Saksa on lupautunut rajoittamaan varannon kokoa enintään 2 GW:iin kolmen toimituskauden aikana.

               (86)

               Viidenneksi Saksa on lupautunut mukauttamaan kohtuudella odotettavissa olevan pahimman tapauksen skenaariota koskevia parametreja siten, että tasehallintapetoksen laajuutta koskevaa oletusta alennetaan 2,5 GW:sta 1 GW:iin. Saksa perusteli tätä sillä, että sähkömarkkinalailla (12) on toteutettu toimenpiteitä, joilla pyritään estämään tasehallintapetokset tai ainakin vähentämään niitä. Koska epävarmuutta ei voida poistaa kokonaan, toimitusvarmuuteen liittyvistä syistä tasehallintapetoksen mahdollisuus on otettava edelleen huomioon. Lisäksi Saksa on todennut, että se aikoo mukauttaa kohtuudella odotettavissa olevan pahimman tapauksen skenaarion oletuksia, jotka liittyvät käytettävissä olevaan perinteiseen sähköntuotantojärjestelmään, Bundesnetzagenturille ilmoitettujen lukuisten käytöstäpoistosuunnitelmien perusteella. Saksa katsoo, että nykyinen käytöstäpoistovauhti säilyy ennallaan ja että käytöstä poistuu vielä 2 GW. Nämä mukautetut oletukset sisällytetään myös johdanto-osan 84 kappaleessa mainittuun tarkistettuun riittävyysarviointiin.

         7.   TOIMENPITEEN ARVIOINTI

   7.1   Tuen olemassaolo

               (87)

               Kuten 3 jaksossa todetaan, komissio on päätellyt alustavasti menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että kapasiteettivaranto on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

               (88)

               Saksan mukaan kapasiteettivarannon yhteydessä suoritettuja maksuja on pidettävä korvauksena sellaisen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamisesta, joka täyttää kaikki Altmark-tuomiossa vahvistetut edellytykset ja joka ei näin ollen ole valtiontukea, mutta komissio ilmaisi epäilevänsä, ettei ensimmäinen ja neljäs Altmark-kriteeri täyty.

               (89)

               Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä todettiin ensimmäisestä Altmark-kriteeristä, että järjestelmän yhteensopivuus direktiivin 2009/72/EY kanssa herättää epäilyjä. Siinä viitattiin erityisesti siihen, että tukijärjestelmä voi olla syrjivä, koska se vaikuttaa sulkevan tosiasiallisesti kysyntäpuolen jousto-operaattorit ja oikeudellisesti ulkomaiset kapasiteetin tarjoajat varannon ulkopuolelle. Lisäksi siinä kyseenalaistettiin se, onko järjestelmä välttämätön sähkön toimitusvarmuuden takaamiseksi Saksassa ja voidaanko sitä perustella toimitusvarmuuden takaamisella. Lopuksi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä muistutettiin siitä, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu on perusteltu vain silloin, kun on osoitettu, etteivät markkinat voi tuottaa vaadittua palvelua, ja todettiin, että Saksan sähkömarkkinat eivät kykene siihen ilman kattavia uudistuksia.

               (90)

               Lisäksi komissio epäili edellä mainitun syrjintää koskevan epäilyn vuoksi, ettei neljäs Altmark-kriteeri täyty. Komissio toteaa, että vaikka osa menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä mainituista epäilyistä voitiin sulkea pois, kaikkia epäilyjä ei voida poistaa.

               (91)

               Komissio panee merkille ensinnäkin, että johdanto-osan 83 ja 118–122 kappaleessa tarkasteltuja ja arvioituja kysyntäpuolen jousto-operaattoreiden osallistumisehtoja on parannettu. Näillä muutoksilla poistetaan syrjintä kysyntäpuolen jousto-operaattoreiden ja muiden kapasiteetin tarjoajien välillä. Lisäksi nämä muutokset johtavat tarjouskilpailun potentiaalisten osallistujien määrän kasvuun ja lisäävät näin ollen kilpailupainetta ja mahdollistavat asianmukaisen korvauksen saamisen.

               (92)

               Toiseksi komissio katsoo, että ulkomaisten laitosten sulkeminen varannon ulkopuolelle voi olla perusteltua, sillä tuontikapasiteetti on jo käytetty kaikilta osin loppuun niissä poikkeuksellisissa tilanteissa, joissa kapasiteettivarantoa käytetään, kuten johdanto-osan 125 kappaleessa todetaan.

               (93)

               Kolmanneksi komissio panee merkille johdanto-osan 84 ja 85 kappaleessa esitetyt parannukset, jotka koskevat tarpeellisuuden arviointia ja joita tarkastellaan 7.3.2 jaksossa. Komissio korostaa, että tarpeellisuuden arviointi, jonka perusteella voidaan tehdä realistisia päätelmiä poikkeuksellisen tilanteen esiintymisen todennäköisyydestä, on tärkeää toimenpiteen laajuuden määrittämiseksi.

               (94)

               Komissio suhtautuu kuitenkin edelleen epäilevästi siihen, voidaanko kyseessä olevaa toimenpidettä pitää yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvänä palveluna. Sen käsityksen mukaan kyse on yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvästä palvelusta vain silloin, kun markkinat eivät kykene takaamaan riittävää toimitusvarmuutta. Siksi olisi epäasianmukaista määritellä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyväksi palveluksi toimintaa, joka voidaan tuottaa tavanomaisissa markkinaolosuhteissa. Arvioitaessa, voivatko markkinat tuottaa palvelun, otetaan huomioon myös markkinoiden toiminnan mahdolliset muutokset.

               (95)

               Komissio toteaa, että vaikka Saksa harkitseekin toteuttavansa tulevina vuosina useita markkinauudistuksia ja infrastruktuurihankkeita, sähkömarkkinoilla on edelleen merkittäviä toimintapuutteita, joita ei ole vielä korjattu. Esimerkiksi sähkön tarjonnan ja kysynnän välillä on merkittävää alueellista epätasapainoa, joka johtuu etelän ja pohjoisen välisten siirtoverkkojen ylikuormituksesta ja Pohjois- ja Etelä-Saksan erilaisista tarjonta- ja kysyntäsuuntauksista. Näiden taustalla on erityisesti se, että tuulivoiman käyttö kasvaa edelleen merkittävästi Pohjois-Saksassa ja ydinvoimasta on päätetty luopua, millä on vaikutuksia etenkin Etelä-Saksaan. Tällaiset alueelliset epätasapainot vahvistavat Saksan sähkömarkkinoiden nk. ”missing money” -ongelmaa, ja tämä koskee erityisesti kapasiteettia Etelä-Saksassa, missä hinnat ovat yleensä alhaisempia kuin silloin, kun sähkön alueellinen niukkuus otetaan kaikilta osin huomioon hintoja määritettäessä. Etelä-Saksassa on siksi vaarana, että kapasiteetti, joka voi olla kannattava täysin toimintakykyisillä markkinoilla ja jota saatetaan tarvita ydinvoimasta luopumisen jälkeen, poistuu markkinoilta. Tämä vaarantaa entisestään sähkön toimitusvarmuuden.

               (96)

               Komissio toteaa lisäksi, että normaalisti toimivien sähkömarkkinoiden pitäisi kyetä edistämään tarvittavia investointeja kysynnän kattamiseksi. Saksa on jo toteuttanut toimenpiteitä markkinoiden toimivuuden edistämiseksi esimerkiksi parantamalla hintasignaaleja lisätäkseen joustavaan kapasiteettiin tehtävien investointien kannattavuutta. Komissio on tyytyväinen näihin toimenpiteisiin ja katsoo, että niillä todennäköisesti kannustetaan lisäämään kapasiteettiin tehtäviä investointeja. Samalla näiden uudistusten näkyvät vaikutukset markkinoihin vievät jonkin verran aikaa, ja niiden tarkkaa vaikutusta Saksan toimitusvarmuuteen on vaikea ennakoida. Joka tapauksessa markkinat eivät tällä hetkellä kykene täysin saavuttamaan tarvittavaa toimitusvarmuuden tasoa edistämällä tarvittavia investointeja joustavaan kapasiteettiin.

               (97)

               Komissio vahvistaa, että niin kauan kuin markkinoille ei ole annettu mahdollisuutta saavuttaa toivottu poliittinen tavoite eli taata toimitusvarmuutta mahdollisimman kattavasti, yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu ei ole perusteltu. Komissio katsoo näin ollen, että toimenpide ei mahdollisesti ole aito yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu, ja siksi ei voida sulkea pois sitä, että sillä annetaan tuensaajille etua.

               (98)

               Komissio päättelee menettelyn aloittamista koskevan päätöksen mukaisesti ja EnWG:n 13e §:n säännökset huomioon ottaen, että järjestelmä on rahoitettu valtion varoista ja se on valtion toimenpide. Saksan valtio on nimittäin laatinut järjestelmän ja vahvistanut laissa, että siitä aiheutuvat kustannukset voidaan siirtää kaikille kuluttajille verkkotariffeja korottamalla. Siksi se katsoo asiassa Vent de Colère annetun tuomion perusteella, että järjestelmä rahoitetaan valtion varoista ja että se on valtion toteuttama. Lisäksi KapResV:n mukaan siirtoverkonhaltijoiden on vähennettävä järjestelmästä niille aiheutuvista kustannuksista järjestelmästä saamansa tulot. Valtio antaa näin ollen laissa siirtoverkonhaltijoille tehtäväksi vaadittujen varojen kohdentamisen ja perimisen. Varat luodaan KapResV:llä, ja siirtoverkonhaltijat hallinnoivat niitä yhdessä. Viranomaiset voivat näin ollen aina vaikuttaa varojen käyttöön. Koska rahoitusmekanismia ja asiaa koskevaa lainsäädäntöä ei ole muutettu tältä osin menettelyn aloittamista koskevan päätöksen jälkeen, komissio toistaa menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esittämänsä alustavan päätelmän siitä, että järjestelmä on rahoitettu valtion varoista ja se on valtion toteuttama.

               (99)

               Komissio katsoo menettelyn aloittamista koskevan päätöksen mukaisesti myös, että järjestelmä on omiaan vaikuttamaan sähkömarkkinoilla käytävään kilpailuun ja kauppaan, sillä, kuten johdanto-osan 33 kappaleessa todetaan, Saksan sähkömarkkinat ovat kilpailulle avoimia ja ne on liitetty naapurimaiden sähkömarkkinoihin.

               (100)

               Koska ei voida sulkea pois sitä, että järjestelmällä annetaan etua tuensaajille, ja koska valtiontuen olemassaoloa koskevat muut edellytykset täyttyvät, komissio ei voi sulkea pois sitä, että kyseinen järjestelmä on valtiotukea, ja siksi se jatkaa toimenpiteen sisämarkkinoille soveltuvuuden arviointia.

         7.2   Tuen sääntöjenmukaisuus

               (101)

               Saksa on ilmoittanut tukijärjestelmästä komissiolle, eikä se ole vielä toteuttanut sitä. Saksa on näin ollen noudattanut SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisia velvoitteitaan.

         7.3   Tuen soveltuvuus sisämarkkinoille

               (102)

               Komissio katsoi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä alustavasti, että kapasiteettivarannossa on kyse tukijärjestelmästä, jolla on tarkoitus varmistaa riittävä sähköntuotanto ja toimitusvarmuus, ja että tämän järjestelmän kannalta merkitystä on suuntaviivojen 3.9. jaksolla, jossa vahvistetaan, millä edellytyksillä riittävän sähköntuotannon edistämiseksi myönnettävien tukien voidaan katsoa soveltuvan sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella. Toimenpide, jolla varmistetaan riittävä tuotanto, on sisämarkkinoille soveltuva, jos suuntaviivojen 27 kohdassa mainitut soveltuvuuskriteerit täyttyvät (13):

                           a)

                           vaikutus hyvin määritellyn yhteisen edun mukaisen tavoitteen saavuttamiseen (7.3.1 jakso),

                           b)

                           tarve tukitoimenpiteisiin (7.3.2 jakso),

                           c)

                           tarkoituksenmukaisuus (7.3.3 jakso),

                           d)

                           kannustava vaikutus (7.3.4 jakso),

                           e)

                           oikeasuhteisuus (7.3.5 jakso),

                           f)

                           kilpailuun ja kauppaan kohdistuvien kohtuuttomien kielteisten vaikutusten välttäminen (7.3.6 jakso) ja

                           g)

                           läpinäkyvyys (7.3.7 jakso).

         7.3.1   Vaikutus selkeästi määritellyn yhteisen edun mukaisen tavoitteen saavuttamiseen

               (103)

               Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä pääteltiin alustavasti, että kapasiteettivarannolla pyritään poistamaan toimitusvarmuuteen liittyvät ongelmat. Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksia alustavasta päätelmästä, jonka mukaan kapasiteettivaranto ei ennalta arvioiden ole ristiriidassa ympäristölle haitallisten tukien asteittaisen poistamistavoitteen kanssa, ja siksi olisi harkittava sellaisia vaihtoehtoisia tapoja saavuttaa tuotannon riittävyys, jotka eivät vaikuta kielteisesti ympäristöön (suuntaviivojen 220 kohta) (14).

               (104)

               Komissio ei ole saanut asiasta huomautuksia, ja siksi se katsoo edelleen, että kapasiteettivaranto ei ennalta arvioiden ole ristiriidassa ympäristölle haitallisten tukien asteittaisen poistamistavoitteen kanssa, sillä se on tarpeellinen ja sillä täydennetään Saksan tämänhetkisiä toimia kestävämpään energiamuotojen yhdistelmään siirryttäessä.

               (105)

               Edellä esitetyn perusteella komissio päättelee, että toimitusvarmuus on yhteisen edun mukainen tavoite, jota edistetään kapasiteettivarannolla, koska sillä pyritään korjaamaan tilanteet, joissa sähköä ei ole riittävästi saatavilla.

         7.3.2   Valtion toteuttamien toimien tarve

               (106)

               Yksi suuntaviivojen keskeinen vaatimus on, että toimenpiteen tarpeellisuus on todistettava tuen oikeasuhteisuuden arvioinnin pohjalta. Kuten johdanto-osan 35 kappaleessa todetaan, menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä kyseenalaistettiin toimenpiteen tarpeellisuus, sillä

                           a)

                           perusparametrit toimenpiteen objektiivista arviointia varten (erityisesti taloudellinen indikaattori VoLL ja luotettavuusstandardi) puuttuivat ja

                           b)

                           muutamien pahimman tapauksen skenaarion oletusten asianmukaisuus herätti epäilyjä.

               (107)

               Kuten 6 jaksossa todetaan, Saksa on sitoutunut poistamaan nämä epäilyt parantamalla oikeasuhteisuuden arviointimenetelmäänsä ja tarkistamalla oletuksiaan.

               (108)

               Komissio panee merkille, että Saksa sitoutuu tarkistamaan kapasiteettivarannon tarpeellisuuden laskentaa koskevan menetelmänsä (ks. johdanto-osan 84 kappale). Komissio katsoo, että toisesta tarjouskilpailusta lähtien käyttöön otettava, pahimman tapauksen skenaarion vaikutusten tarkistettu laskentamenetelmä johtaa kapasiteettivarannon tarpeellisuuden ja tulevan koon objektiivisempaan määrittämiseen. Komissio on tyytyväinen erityisesti luotettavuusstandardin laskentaan toimitusvarmuuden taloudellisena vertailuarvona, joka mahdollistaa toimitusvarmuuteen liittyviä riskejä koskevien lisäsuojatoimien kustannus-hyötyanalyysin. Komissio toteaa, että vaikka Saksa ei ole sitoutunut käyttämään VoLL-menetelmää laskeakseen hintaa, jonka kuluttajat ovat halukkaita maksamaan toimitusvarmuudesta, se on kuitenkin lupautunut laskemaan kapasiteettivarannon laajemmat taloudelliset ja yhteiskunnalliset vaikutukset. Tällaisilla laskemilla pyritään välttämään kalliin liikakapasiteetin hankkimista. Näin pyritään estämään se, että valtio maksaa varmuustasosta, joka ylittää sen, mitä kuluttaja on halukas maksamaan toimitusvarmuudesta. Komissio katsoo, että Saksan noudattamalla lähestymistavalla estetään kalliit ja ylimitoitetut hankinnat.

               (109)

               Komissio panee merkille pahimman tapauksen skenaarion tärkeimpien oletusten osalta, että Saksa on lupautunut korjaamaan alaspäin tasehallintapetosta koskevia oletuksia, kuten johdanto-osan 86 kappaleessa todetaan. Komissio on liittovaltion hallituksen kanssa samaa mieltä siitä, että tasehallintopetoksen todennäköisyys on suurempi, kun tarjonta on niukkaa ja hinnat ovat korkealla. Komission mukaan on kuitenkin asianmukaista tarkistaa oletuksen laajuutta alaspäin, sillä uusilla säännöksillä hankaloitetaan tällaisia petoksia. Komissio toteaa Bundesnetzagenturille ilmoitettujen, perinteisten voimaloiden käytöstä poistamista koskevien uusimpien tietojen perusteella, että käytöstäpoistovauhti kasvaa. Luvuista ilmenee, että komissiolle ennen menettelyn aloittamista koskevaa päätöstä toimitetun pahimman tapauksen skenaarion laadinnan (eli marraskuun 2016) ja syyskuun 2017 välisenä ajanjaksona Bundesnetzagenturille ilmoitettiin 1,4 GW:n suuruisista uusista käytöstäpoistoista. Kasvu on merkittävä verrattuna kohtuudella odotettavissa olevan pahimman tapauksen skenaarion mukaiseen käytöstäpoistoasteeseen, sillä sen mukaan käytöstä poistuu vuosittain 670 MW ENTSO-E:n laatimassa perusskenaariossa esitetyn lisäksi. Siksi komissio katsoo, että esitettyjen todisteiden perusteella tätä oletusta on syytä tarkistaa ylöspäin.

               (110)

               Komissio päättelee, että strategisen varannon koko voidaan määrittää pahimman tapauksen skenaarion laskennan perusteella, kunhan laskennassa otetaan huomioon lisäsuojasta aiheutuvat kustannukset suhteessa sen yhteiskunnallisiin hyötyihin. Komissio katsoo, että Saksan tekemien sitoumusten ansiosta kapasiteettivaranto noudattaa tätä lähestymistapaa.

               (111)

               Järjestelmän keston osalta menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä ilmaistiin huolta siitä, ettei sen päättymispäivää ole vahvistettu. Komissio toteaa, että Saksa on ilmoittanut haluavansa arvioida järjestelmän oikeasuhteisuutta joka toinen vuosi varmistaakseen, onko kapasiteettivaranto edelleen tarpeen. Saksa huomauttaa, että kapasiteettivarannon kokoa mukautetaan näiden laskelmien perusteella.

               (112)

               Komissio katsoo, että tarkistetulla oikeasuhteisuuden arvioinnilla voidaan määrittää kapasiteettivarannon tarpeellisuus ja koko ja että varannon on osoitettu olevan tarpeellinen.

               (113)

               Komissio toistaa menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä (15) esittämänsä huomautuksen siitä, että strategiset varannot ovat asianmukaisia väliaikaisia toimenpiteitä esimerkiksi markkinauudistusten tukemiseksi, kunnes markkinat toimivat asianmukaisesti ja markkinatoimijat hallitsevat niiden toiminnan.

               (114)

               Edellä esitettyjen huomautusten perusteella komissio hyväksyy järjestelmän kuudeksi vuodeksi eli kolmen peräkkäisen kaksivuotisen toimituskauden ajaksi alkaen ensimmäisestä tarjouskilpailusta, joka ratkeaa 1 päivänä lokakuuta 2019, kolmannen toimituskauden loppuun eli 30 päivään syyskuuta 2025 asti.

         7.3.3   Soveltuvuus

               (115)

               Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esitettiin kapasiteettivarannon soveltuvuuden osalta epäilyjä, jotka koskevat varannon aktivoinnista aiheutuvien muuttuvien kustannusten erillistä korvaamista ja osallistumisehtoja.

         7.3.3.1   Muuttuvien kustannusten erillinen korvaaminen

               (116)

               Kapasiteettivarannon aktivoinnista aiheutuvien muuttuvien kustannuksen erillisen korvauksen osalta komissio ilmaisi epäilevänsä, koskevatko erillisen korvauksen kustannusluokat tosiasiassa muuttuvia kustannuksia. Se huomautti, että jos tällaiset kustannukset korvataan tarjouskilpailusta erillään ja riippumattomasti, se johtaisi siihen, että kustannusten rajaamista välttämättömään vähimmäismäärään ei varmistettaisi kilpailumenettelyn avulla.

               (117)

               Komissio panee merkille, että Saksa sitoutuu kieltämään kaikkien osallistujien muuttuvien kustannusten erillisen korvaamisen, kuten johdanto-osan 82 kappaleessa todetaan. Komissio katsoo, että tällä muutoksella lisätään tarjouksiin liittyvää kilpailua, sillä osallistujia kannustetaan ottamaan tarjouksessaan huomioon kaikki niille aiheutuvat kustannukset. Kun osallistujat arvioivat muuttuvia kustannuksiaan, niiden pohdittava, kuinka usein ne olettavat kapasiteettivarantoa aktivoitavan, sillä muuttuvia kustannuksia aiheutuu vain silloin, kun varanto otetaan käyttöön. Komissio toteaa, että koska polttoaineen toimitusvarmuuteen liittyviä kustannuksia ei enää korvata erikseen, tämä kustannustekijä sisällytetään kilpailumenettelyyn ja kaikille kapasiteetin tarjoajille luodaan yhtäläiset kilpailuolosuhteet. Siksi komissio katsoo, että sen asiaa koskevat epäilyt on poistettu.

         7.3.3.2   Osallistumisehdot

      Kysyntäjouston osallistuminen

               (118)

               Komissio epäili kapasiteettivarannon osallistumisehtojen osalta, että kysyntäjousto saatetaan asettaa tuotantolaitoksiin nähden huonompaan asemaan tiettyjen osallistumisehtojen vuoksi ja että se suljetaan näin tosiasiassa varannon ulkopuolelle.

               (119)

               Komissio on pannut merkille Saksan tältä osin tekemät sitoumukset, jotka esitetään johdanto-osan 83 kappaleessa, ja katsoo, että muutetuilla osallistumisehdoilla taataan yhtäläiset kilpailuolosuhteet kysyntäpuolen jousto-operaattoreille ja muille kapasiteetin tarjoajille.

               (120)

               Sitoumuksilla parannetaan kysyntäpuolen jousto-operaattoreiden kilpailuasemaa kahdella tavalla. Ensin mainituilla sitoumuksilla löysennetään kysyntäpuolen jousto-operaattoreiden osallistumisehtoja siten, että kuormat, jotka eivät olisi voineet osallistua alkuperäisten ehtojen perusteella, voivat nyt osallistua varantoon. Tämä koskee pienempiä kuormia (5 MW–10 MW), kuormia, jotka edellyttävät yhteisostoryhmää aktivointia varten, sekä kuormia, jotka on kytketty keskijänniteverkkoon eikä siirtoverkkoon. Toiseksi mainituilla sitoumuksilla kapasiteettivarantoon osallistumisesta tehdään houkuttelevampaa ja riskittömämpää kysyntäjouston kannalta. Erityisesti vähentämällä testien enimmäismäärää ja lyhentämällä ajanjaksoa, jota varten kysyntäpuolen jousto-operaattoreiden on hankittava sähköä ennakkoon, pienennetään kysyntäpuolen jousto-operaattoreiden kustannuksia, millä parannetaan niiden tarjousten kilpailukykyä tuotantolaitoksiin verrattuna.

               (121)

               Vaikka näillä muutoksilla autetaan luomaan kysyntäpuolen jousto-operaattoreille samat osallistumismahdollisuudet kuin tuottajille, komissio hyväksyy sen, että kysyntäjoustoon sovelletaan tiettyjä rajoituksia. Säännöksellä, jolla rajoitetaan kysyntäjouston osallistumista joustamattomiin kuormiin, pyritään yksinomaan välttämään se, että olemassa olevat joustavat resurssit, jotka tarjoavat jo joustoa markkinoilla, poistuvat markkinoilta osallistuakseen kapasiteettivarantoon. Komissio katsoo, että tällä säännöksellä estetään se, että joustavat kuormat poistuvat markkinoilta kapasiteettivarannon vuoksi, ja varmistetaan samalla, että joustamattomista kuormista tulee joustavia. Myös osallistumiskeston rajoittaminen on perusteltua, sillä näin kannustetaan ohjattavia kuormia, joista on tullut joustavia, aktivoitumaan sähkömarkkinoilla niiden poistuttua kapasiteettivarannosta, millä pienennetään kapasiteettivarannon tarpeellisuutta pitkällä aikavälillä.

               (122)

               Edellä esitetyn perusteella komissio päättelee, että sen epäilyt, jotka koskevat kysyntäpuolen jousto-operaattoreiden tosiasiallista syrjintää kapasiteettivarantoon osallistumisessa, on poistettu.

      Ulkomaisen kapasiteetin osallistuminen

               (123)

               Kuten johdanto-osan 42 kappaleessa todetaan, menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esitettiin epäilyjä ulkomaisten tuottajien sulkemisesta kapasiteettivarannon ulkopuolelle ja kehotettiin asianomaisia esittämään asiasta huomautuksia. Saksan viranomaiset olivat todenneet ennen menettelyn aloittamista koskevan päätöksen antamista ilmoitusta edeltävän yhteydenpidon yhteydessä, että ulkomaisen kapasiteetin pois sulkemiselle on kaksi keskeistä syytä. Ensinnäkin ulkomaisen kapasiteetin osallistumista varten olisi varattava yhteenliittämiskapasiteettia. Toiseksi ulkomaisen kapasiteetin varaaminen kapasiteettivarantoa varten tarkoittaisi, että kyseiset kapasiteetin tarjoajat ei voisi tuottaa tai myydä sähköä kotimaan markkinoillaan ja että kyseisen kapasiteetin olisi oltava yksinomaan saksalaisten siirtoverkonhaltijoiden käytettävissä.

               (124)

               Komissio toteaa, että markkinatoimijoiden esittämät huomautukset menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä eivät sisältäneet uusia perusteluja. Kahdessa huomautuksessa korostettiin, että kaikkien kapasiteettimekanismien pitäisi olla lähtökohtaisesti avoimia myös ulkomaiselle kapasiteetille, mutta niissä ei esitetty perusteluja sille, miksi kilpailu vääristyisi markkinoilla tai miten ulkomaisen kapasiteetin osallistuminen olisi järjestettävä.

               (125)

               Komissio katsoo ensinnäkin, että kapasiteettivarannon käyttöönottoon johtavassa niukkuustilanteessa ulkomaisella kapasiteetilla ei olisi lisäarvoa, sillä tällaisessa tilanteessa kaikki yhteenliittämiskapasiteetti käytettäisiin joka tapauksessa tuontia varten. Toiseksi järjestelmän rakenteella varmistetaan, että koko kapasiteettivaranto pidetään markkinoiden ulkopuolella, jolloin sillä ei vääristetä markkinoiden toimintaa lyhyellä aikavälillä eikä investointisignaaleja pitkällä aikavälillä. Sillä varmistetaan myös, ettei varannolla ole vaikutusta ulkomaiseen kapasiteettiin, jolloin ulkomaisen kapasiteetin ei tarvitse osallistua kapasiteettivarantoon kilpailun vääristymien korjaamiseksi toisin kuin esimerkiksi markkinoiden laajuisen kapasiteettimekanismin tapauksessa. Siksi komissio katsoo olevan asianmukaista, että vain kotimainen kapasiteetti voi osallistua kapasiteettivarantoon.

               (126)

               Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo kapasiteettivarannon olevan tarkoituksenmukainen väline yleisen edun mukaisen tavoitteen saavuttamiseksi.

         7.3.4   Kannustava vaikutus

               (127)

               Komissio päätteli menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että kapasiteettivarannolla on kannustava vaikutus, joka saa edunsaajat muuttamaan toimintaansa. Koska vastaajat eivät esittäneet asiasta huomautuksia, komissio toistaa tämän päätelmänsä.

         7.5.3   Oikeasuhteisuus

               (128)

               Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä komissio totesi toimenpiteen oikeasuhteisuuden osalta olevansa huolissaan rajoittavista osallistumisehdoista. Tarjouskilpailuun osallistumisen tarpeeton rajoittaminen voisi johtaa siihen, ettei tukea rajoiteta välttämättömään.

               (129)

               Jotta varmistetaan, ettei tukea myönnetä enemmän kuin on välttämätöntä, on lisäksi osoitettava, että strategisen varannon muodossa oleva lisäkapasiteetti on taloudellisesti järkevää ja että se ilmentää kuluttajien halukkuutta maksaa kapasiteetista. Lisäksi varanto on poistettava asteittain käytöstä heti, kun markkinauudistukset on toteutettu ja tiedetään, mitä vaikutuksia käynnissä olevalla energiasiirtymällä on kapasiteettiin.

               (130)

               Edellä 6 jaksossa tarkastelluilla Saksan tekemillä sitoumuksilla on poistettu komission epäilyt. Komissio toteaa erityisesti, että kysyntäjouston osallistumismahdollisuuksia parantamalla taataan kilpailuun perustuva tarjousmenettely ja näin ollen oikeasuhteinen tuen määrä. Lisäksi se katsoo, että tarkistetulla riittävyyden arvioinnilla varmistetaan, että sähköä hankitaan riittävästi. Lisäksi komissio vahvistaa, että johdanto-osan 114 kappaleessa tarkoitetun toimenpiteen hyväksyntä on rajattu kuuteen vuoteen.

               (131)

               Edellä esitetyn perusteella komissio on vakuuttunut siitä, että kapasiteettivarannon rakenteella taataan tuen oikeasuhteisuus.

         7.3.6   Kilpailuun ja kauppaan kohdistuvien kohtuuttomien kielteisten vaikutusten välttäminen

               (132)

               Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä todettiin, että päivänsisäisillä markkinoilla tasepoikkeamamaksut ovat kaksinkertaisia tekniseen hintarajaan nähden. Komissio totesi, että tällainen lähestymistapa ei ehkä ole taloudellisesti yhtä järkevää kuin päivänsisäisen hintarajan asettaminen suurimman tasepoikkeamamaksun tasolle, jonka olisi puolestaan ilmennettävä toimittamatta jääneen sähkön arvoa. Se katsoi siksi, että toimittamatta jääneen sähkön arvo on määritettävä, jotta estetään kohtuuttoman korkeat tasepoikkeamamaksut, jotka vääristäisivät kilpailua.

               (133)

               Saksa vastasi komission huolenaiheeseen siten, että päivänsisäinen hintaraja 10 000 euroa/MWh ei ole laissa vahvistettu enimmäishinta vaan pörsseissä sovellettu tekninen hintaraja. Hinnat voivat nousta pörssien ulkopuolella toteutetussa kaupassa (OTC-kauppa) 20 000 euroon/MWh, joka vastaa hintaa, jolla kapasiteettivaranto otetaan käyttöön. Näin markkinatoimijat voisivat turvata asemansa riskiään vastaavaan määrään asti.

               (134)

               Komissio toteaa, että Saksan toimittamat selvennykset auttavat tosiasiassa hälventämään epäilyjä siitä, että markkinatoimijat eivät kykenisi suojautumaan siihen määrään asti, joka vastaa niille mahdollisesti määrättäviä sakkoja. Koska hinnan sallitaan nousta samalle tasolle kuin tasepoikkeamamaksu, joka on maksettava, jos kapasiteettivaranto otetaan käyttöön, markkinatoimijat voivat käyttää kaikki saatavilla olevat resurssit välttääkseen kapasiteettivarantoon turvautumista.

               (135)

               Komissio toteaa, että Saksa ei ole sitoutunut laskemaan tai määrittämään toimittamatta jääneen sähkön arvoa. Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä todettiin, että toimittamatta jääneen sähkön arvon määrittämisellä on merkitystä sekä tarpeellisuuden arvioinnin että markkinoiden enimmäishinnan asettamisen kannalta. Komissio toteaa johdanto-osan 108 kappaleessa, että Saksan noudattamalla lähestymistavalla, joka perustuu kapasiteettivarannon laajempien taloudellisten ja yhteiskunnallisten vaikutusten laskemiseen, saavutetaan yhtä lailla tavoite, joka koskee kalliin ylikapasiteetin hankinnan välttämistä. Tämä lähestymistapa on näin ollen tyydyttävä, koska sillä rajoitetaan varannon vaikutuksia poikkeuksellisiin tilanteisiin, jolloin sähkömarkkinoiden kilpailuun ei vaikuteta. Koska enimmäishintaa ei ole, hinta voi lähtökohtaisesti nousta toimittamatta jääneen sähkön arvon tasolle riippumatta siitä, onko se määritetty vai ei. Komissio katsoo, että koska tasepoikkeamamaksu on 20 000 euroa/MWh, on epätodennäköistä, että toimitusvarmuuden takaamiseksi tarvittava kapasiteetti ei ole saatavilla, kun sitä tarvitaan.

               (136)

               Lisäksi komissio muistutti siitä, että markkinat ja kapasiteettivaranto voidaan erottaa selkeästi toisistaan, sillä varanto otetaan käyttöön vain, kun markkinat eivät ole tasapainossa. Järjestelmällä taataan, ettei toimenpide vaikuta kilpailuun ja kauppaan sähkömarkkinoilla.

               (137)

               Komissio päättelee Saksan esittämien selvennysten perusteella, ettei toimenpiteellä ole kohtuuttomia kielteisiä vaikutuksia kilpailuun ja kauppaan.

         7.3.7   Avoimuus

               (138)

               Kuten menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä todetaan, Saksan viranomaiset soveltavat suuntaviivojen 3.2.7 jaksossa esitettyjä läpinäkyvyyssääntöjä siltä osin kuin ne koskevat kapasiteettivarannon perusteella myönnettyjä tukia. Näin ollen tämä edellytys täyttyy.

         8.   PÄÄTELMÄ

               (139)

               Edellä esitetyn perusteella ja Saksan tekemät sitoumukset (6 jakso) huomioon ottaen komissio päättelee, että tukijärjestelmä on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella sisämarkkinoille soveltuva ja erityisesti suuntaviivojen 3.9. jakson mukainen,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Saksan suunnittelema tukijärjestelmä kapasiteettivarannon perustamiseksi on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella sisämarkkinoille soveltuva yhteensä kolmen peräkkäisen kaksivuotisen toimituskauden ajan 30 päivään syyskuuta 2025 asti.
   Järjestelmä voidaan näin ollen toteuttaa.
   2 artikla
   Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.

      Tehty Brysselissä 7 päivänä helmikuuta 2018.

            Komission puolesta

         Margrethe VESTAGER

            Komission jäsen

      (1)  EUVL C 159, 19.5.2017, s. 6.

      (2)  Komission päätös, annettu 7 päivänä huhtikuuta 2017, valtiontuesta SA.45852 (2017/N) – Saksa – Kapasiteettivaranto – Kehotus huomautusten esittämiseen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisesti (EUVL C 159, 19.5.2017, s. 6).

      (3)  Kapasiteettivarannon hankinta-, käyttö- ja laskutusmenettelyn sääntelemisestä annettu asetus (Verordnung zur Regelung des Verfahrens der Beschaffung, jäljempänä ’KapResV’).

      (4)  Tämä ei kuitenkaan koske markkinoita, joilla maksetaan kilowattihintaa, toisin sanoen käytännössä irtikytkettävää kuormaa koskevaa järjestelmää, joka on vahvistettu irtikytkettäviä kuormia koskevista sopimuksista annetussa asetuksessa (Verordnung über Vereinbarungen zu abschaltbaren Lasten, jäljempänä ’AbLaV’), eikä säätösähkömarkkinoita.

      (5)  Eli vuoden myöhemmin kuin alun perin vahvistettu ensimmäinen toimituskausi, jonka oli määrä alkaa vuoden 2018 lokakuussa.

      (6)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 24.7.2003, C-280/00, Altmark Trans GmbH ja Regierungspräsidium Magdeburg v. Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH, ja Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht, ECLI:EU:C:2003:415.

      (7)  Unionin tuomioistuimen tuomio 19.12.2013, C-262/12, Association Vent De Colère! Fédération nationale ym. v. Ministre de l'Écologie, du Développement durable, des Transports et du Logement und Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie, ECLI:EU:C:2013:851.

      (8)  Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13 päivänä heinäkuuta 2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/72/EU (EUVL L 211, 14.8.2009, s. 55).

      (9)  EUVL C 200, 28.6.2014, s. 1.

      (10)  Seuraavia sääntöjä ei sovelleta operaattori- vaan laitoskohtaisesti johdanto-osan 12 kappaleessa esitetyn, myös sähköntuottajiin sovellettavan yleisen säännön mukaisesti. Operaattori, joka on liittänyt verkkoon useita laitoksia, voi näin ollen osallistua eri markkinoille useilla laitoksilla.

      (11)  Tapauksissa, joissa kysyntäpuolen jousto-operaattorit tuottavat itse osan käyttämästään sähköstä, tämä velvoite koskee vain sitä osaa sähköstä, jonka ne ottavat verkosta, eikä niiden itse tuottamaa määrää. Joka tapauksessa ne voivat osallistua kapasiteettivarantoon vain sillä kapasiteetilla, joka vastaa niiden verkosta ottaman sähkön tasaista kulutusta.

      (12)  Sähkömarkkinoiden kehittämisestä 26 päivänä heinäkuuta 2016 annettu laki (Gesetz zur Weiterentwicklung des Strommarktes, jäljempänä ’sähkömarkkinalaki’). Sähkömarkkinalaki julkaistiin 29 päivänä heinäkuuta 2016 liittovaltion virallisessa lehdessä (BGBl. I 2016 nro 37, s. 1786).

      (13)  Tarkemmat tiedot toimenpiteistä tuotannon riittävyyden varmistamiseksi on esitetty suuntaviivojen 3.9.1–3.9.6 jaksossa.

      (14)  Komissio toteaa, että parhaillaan käsiteltävänä olevassa ehdotuksessa uudeksi asetukseksi sähkön sisämarkkinoista (COM(2016) 861 final, 30.11.2016) sähkömarkkinoiden rakennetta koskevilla tulevilla säännöillä ei ole kuitenkaan vaikutusta kyseiseen järjestelmään.

      (15)  Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 3.2.2.3 jakson a kohdassa tarkastellaan tarkemmin kapasiteettivarannon päättymispäivän puuttumista.


title: Neuvoston päätös (EU) 2018/924, annettu 22 päivänä kesäkuuta 2018, liiallisen alijäämän olemassaolosta Ranskassa tehdyn päätöksen 2009/414/EY kumoamisesta

text:
               29.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 164/44

         NEUVOSTON PÄÄTÖS (EU) 2018/924,
   annettu 22 päivänä kesäkuuta 2018,
   liiallisen alijäämän olemassaolosta Ranskassa tehdyn päätöksen 2009/414/EY kumoamisesta
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 126 artiklan 12 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvosto päätti komission suosituksen perusteella 27 päivänä huhtikuuta 2009 annetulla päätöksellä 2009/414/EY (1) perussopimuksen 126 artiklan 6 kohdan mukaisesti, että Ranskassa oli liiallinen alijäämä. Neuvosto totesi, että vuodelta 2008 ilmoitettu julkisen talouden alijäämä oli 3,2 prosenttia suhteessa BKT:hen ja että se ylitti näin perussopimuksessa määrätyn 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen. Julkisen bruttovelan, joka oli ollut yli perussopimuksessa määrätyn, suhteessa BKT:hen asetetun 60 prosentin viitearvon vuodesta 2003, arvioitiin olevan 66,7 prosenttia vuonna 2008.

               (2)

               Neuvosto antoi samana päivänä perussopimuksen 126 artiklan 7 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 1467/97 (2) 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti Ranskalle komission suositukseen perustuvan suosituksen liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi viimeistään vuonna 2012. Lisäksi neuvosto asetti tuloksellisten toimien toteuttamisen määräajaksi 27 päivän lokakuuta 2009.

               (3)

               Neuvosto antoi Ranskalle perussopimuksen 126 artiklan 7 kohdan mukaisesti 2 päivänä joulukuuta 2009 uuden suosituksen, jossa liiallisen alijäämän korjaamiselle asetettua määräaikaa jatkettiin vuoteen 2013. Neuvosto katsoi, että Ranska oli toteuttanut tuloksellisia toimia, mutta odottamattomat taloudelliset tapahtumat olivat vaikuttaneet huomattavan epäsuotuisasti julkiseen talouteen.

               (4)

               Neuvosto antoi Ranskalle perussopimuksen 126 artiklan 7 kohdan mukaisesti 21 päivänä kesäkuuta 2013 uuden suosituksen, jossa liiallisen alijäämän korjaamiselle asetettua määräaikaa jatkettiin vuoteen 2015. Neuvosto katsoi, että saatavilla olevien tietojen perusteella ei voitu päätellä, ettei tuloksellisia toimia ollut toteutettu, vaan että odottamattomat taloudelliset tapahtumat olivat vaikuttaneet huomattavan epäsuotuisasti julkiseen talouteen.

               (5)

               Neuvosto antoi Ranskalle perussopimuksen 126 artiklan 7 kohdan mukaisesti 10 päivänä maaliskuuta 2015 uuden suosituksen liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi vuoteen 2017 mennessä. Neuvosto vahvisti 10 päivän kesäkuuta 2015 määräajaksi, johon mennessä Ranskan oli esitettävä yksityiskohtainen selvitys toteutetuista toimista.

               (6)

               Komissio päätteli 1 päivänä heinäkuuta 2015, että Ranska odotettavasti saavuttaa julkisen talouden alijäämätavoitteensa sekä vuoden 2015 että vuoden 2016 osalta mutta että julkisen talouden ennustetun sopeutuksen odotetaan kaikkien laskelmien mukaan jäävän suosituksesta sekä vuoden 2015 että vuoden 2016 osalta. Sen vuoksi komissio katsoi tuloksellisten toimien arviointia koskevan menetelmän mukaisesti, että menettely oli keskeytettävä.

               (7)

               Perussopimuksiin liitetyn liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan 4 artiklan mukaan komissio toimittaa tiedot menettelyn täytäntöönpanoa varten. Pöytäkirjan soveltamisen osana jäsenvaltioiden on neuvoston asetuksen (EY) N:o 479/2009 (3) 3 artiklan mukaisesti annettava tiedot julkisen talouden alijäämistä ja veloista ja muista asiaan liittyvistä muuttujista kahdesti vuodessa eli ennen 1 päivää huhtikuuta ja ennen 1 päivää lokakuuta.

               (8)

               Neuvosto tekee päätöksen liiallisen alijäämän olemassaoloa koskevan päätöksen kumoamisesta asiasta annettujen tietojen perusteella. Tällainen päätös olisi lisäksi kumottava ainoastaan, jos alijäämä ei komission ennusteiden mukaan ylitä perussopimuksessa määrättyä 3 prosentin viitearvoa suhteessa BKT:hen ennustejaksolla.

               (9)

               Niiden tietojen perusteella, jotka komissio (Eurostat) on asetuksen (EY) N:o 479/2009 14 artiklan mukaisesti toimittanut saatuaan Ranskalta ilmoituksen huhtikuussa 2018, sekä vuoden 2018 vakausohjelman ja komission kevään 2018 talousennusteen perusteella voidaan tehdä seuraavat päätelmät:

                           —

                           Julkisen talouden alijäämä, joka oli 3,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016, supistui 2,6 prosenttiin vuonna 2017. Vuoden 2017 talousarviossa asetettuihin tavoitteisiin verrattuna alijäämän supistuminen kyseisenä vuonna oli pääasiassa seurausta lisääntyneistä verotuloista (0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen), etenkin arvolisävero- ja yhtiöverotuloista.

                           —

                           Ranskan hallituksen 25 päivänä huhtikuuta 2018 toimittaman vuosien 2018–2022 vakausohjelman mukaan julkisen talouden alijäämä supistuu ensin 2,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2018 ja kasvaa tämän jälkeen hieman eli 2,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2019. Komission kevään 2018 talousennusteessa alijäämän odotetaan olevan 2,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2018 ja 2,8 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2019 eli sen odotetaan pysyvän ennustejaksolla alle perussopimuksessa määrätyn 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen.

                           —

                           Julkisen talouden rakenteellinen rahoitusasema eli suhdannekorjattu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä, parani 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2017. Rakenteellinen rahoitusasema on parantunut vuodesta 2015 kumulatiivisesti 0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen.

                           —

                           Julkisen talouden bruttovelka, joka oli 96,6 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2016, kasvoi 97,0 prosenttiin vuonna 2017 lähinnä velkaa kasvattaneiden velkakannan korjauserien vuoksi, sillä reaalikasvun ja inflaation velkaa vähentänyt vaikutus kompensoi pitkälti perusalijäämän ja korkomaksut. Komission kevään 2018 talousennusteen mukaan velkasuhde supistuu 96,4 prosenttiin vuonna 2018 ja 96,0 prosenttiin vuonna 2019 lähinnä suuren nimelliskasvun ansiosta, jonka vaikutus on suurempi kuin perusalijäämän ja korkomaksujen.

               (10)

               Perussopimuksen 126 artiklan 12 kohdan mukaisesti neuvoston päätös liiallisen alijäämän olemassaolosta kumotaan, kun liiallinen alijäämä jäsenvaltiossa, jota asia koskee, on neuvoston käsityksen mukaan oikaistu.

               (11)

               Neuvoston käsityksen mukaan Ranskan liiallinen alijäämä on oikaistu, ja näin ollen päätös 2009/414//EY olisi kumottava.

               (12)

               Ranskaan sovelletaan vuodesta 2018 eli liiallisen alijäämän korjaamista seuraavasta vuodesta alkaen vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota, ja sen olisi edettävä asianmukaisessa tahdissa kohti julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitettaan, myös noudattamalla menojen kasvulle asetettua vertailuarvoa, ja noudatettava velkakriteeriä asetuksen (EY) N:o 1467/97 2 artiklan 1 a kohdan mukaisesti,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Kokonaistilanteen arviointi osoittaa, että Ranskan liiallisen alijäämän tilanne on korjattu.
   2 artikla
   Kumotaan päätös 2009/414/EY.
   3 artikla
   Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle.

      Tehty Luxemburgissa 22 päivänä kesäkuuta 2018.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         V. GORANOV

      (1)  Neuvoston päätös 2009/414/EY, tehty 27 päivänä huhtikuuta 2009, liiallisen alijäämän olemassaolosta Ranskassa (EUVL L 135, 30.5.2009, s. 19).

      (2)  Neuvoston asetus (EY) N:o 1467/97, annettu 7 päivänä heinäkuuta 1997, liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä (EYVL L 209, 2.8.1997, s. 6).

      (3)  Neuvoston asetus (EY) N:o 479/2009, annettu 25 päivänä toukokuuta 2009, Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan soveltamisesta (EUVL L 145, 10.6.2009, s. 1).


title: Neuvoston päätös (EU) 2018/966, annettu 6 päivänä heinäkuuta 2018, Euroopan unionin ja Japanin välisen talouskumppanuussopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan unionin puolesta

text:
               10.7.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 174/1

         NEUVOSTON PÄÄTÖS (EU) 2018/966,
   annettu 6 päivänä heinäkuuta 2018,
   Euroopan unionin ja Japanin välisen talouskumppanuussopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan unionin puolesta
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 91 artiklan, 100 artiklan 2 kohdan ja 207 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan yhdessä sen 218 artiklan 5 kohdan kanssa,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvosto valtuutti 29 päivänä marraskuuta 2012 komission aloittamaan neuvottelut vapaakauppasopimuksesta Japanin kanssa.

               (2)

               Neuvottelut Euroopan unionin ja Japanin välisestä talouskumppanuussopimuksesta, jäljempänä ’sopimus’, on saatettu menestyksekkäästi päätökseen.

               (3)

               Sopimus olisi allekirjoitettava,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Annetaan lupa allekirjoittaa Euroopan unionin ja Japanin välinen talouskumppanuussopimus unionin puolesta sillä varauksella, että mainitun sopimuksen tekeminen saatetaan päätökseen (1).
   2 artikla
   Neuvoston puheenjohtaja valtuutetaan nimeämään yksi tai useampi henkilö, jolla on oikeus allekirjoittaa sopimus unionin puolesta.
   3 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

      Tehty Brysselissä 6 päivänä heinäkuuta 2018.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         G. BLÜMEL

      (1)  Sopimuksen teksti julkaistaan yhdessä sen tekemistä koskevan päätöksen kanssa.


               10.7.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 242/44

         P8_TA(2017)0001
   Pysyvien valiokuntien jäsenten lukumäärä
   Euroopan parlamentin päätös 18. tammikuuta 2017 pysyvien valiokuntien jäsenmääristä (2016/3040(RSO))
   (2018/C 242/07)

      Euroopan parlamentti, joka

               —

               ottaa huomioon puheenjohtajakokouksen ehdotuksen,

               —

               ottaa huomioon pysyvien valiokuntien toimivallasta 15. tammikuuta 2014 tekemänsä päätöksen (1),

               —

               ottaa huomioon työjärjestyksen 196 artiklan,

               1.

               päättää pysyvien valiokuntien ja alivaliokuntien jäsenmääristä seuraavasti:

                           I.

                           Ulkoasiainvaliokunta: 73 jäsentä

                           II.

                           Kehitysvaliokunta: 28 jäsentä

                           III.

                           Kansainvälisen kaupan valiokunta: 41 jäsentä

                           IV.

                           Budjettivaliokunta: 41 jäsentä

                           V.

                           Talousarvion valvontavaliokunta: 30 jäsentä

                           VI.

                           Talous- ja raha-asioiden valiokunta: 61 jäsentä

                           VII.

                           Työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunta: 55 jäsentä

                           VIII.

                           Ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunta: 69 jäsentä

                           IX.

                           Teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunta: 67 jäsentä

                           X.

                           Sisämarkkina- ja kuluttajansuojavaliokunta: 40 jäsentä

                           XI.

                           Liikenne- ja matkailuvaliokunta: 49 jäsentä

                           XII.

                           Aluekehitysvaliokunta: 43 jäsentä

                           XIII.

                           Maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta: 46 jäsentä

                           XIV.

                           Kalatalousvaliokunta: 27 jäsentä

                           XV.

                           Kulttuuri- ja koulutusvaliokunta: 31 jäsentä

                           XVI.

                           Oikeudellisten asioiden valiokunta: 25 jäsentä

                           XVII.

                           Kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunta: 60 jäsentä

                           XVIII.

                           Perussopimus-, työjärjestys- ja toimielinasioiden valiokunta: 25 jäsentä

                           XIX.

                           Naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon valiokunta: 37 jäsentä

                           XX.

                           Vetoomusvaliokunta: 36 jäsentä

                     Ihmisoikeuksien alivaliokunta: 30 jäsentä
               Turvallisuus- ja puolustuspolitiikan alivaliokunta: 30 jäsentä;

               2.

               päättää puheenjohtajakokouksen 12. tammikuuta 2017 valiokuntien puheenjohtajistojen kokoonpanosta tekemään ehdotukseen viitaten, että valiokuntien puheenjohtajistoissa voi olla enintään neljä varapuheenjohtajaa;

               3.

               kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen tiedoksi neuvostolle ja komissiolle.

      (1)  EUVL C 482, 23.12.2016, s. 160.