title: 2013/554/EU: Euroopan parlamentin päätös, annettu 17 päivänä huhtikuuta 2013 , vastuuvapauden myöntämisestä energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2011

text:
               16.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 308/161

      EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖS,
   annettu 17 päivänä huhtikuuta 2013,
   vastuuvapauden myöntämisestä energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2011
   (2013/554/EU)
   EUROOPAN PARLAMENTTI, joka

               —

               ottaa huomioon energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston lopullisen tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 2011,

               —

               ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston tilinpäätöksestä varainhoitovuodelta 2011 sekä viraston vastaukset (1),

               —

               ottaa huomioon neuvoston 12. helmikuuta 2013 antaman suosituksen (05753/2013 – C7-0041/2013),

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 319 artiklan,

               —

               ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25. kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (2) ja erityisesti sen 185 artiklan,

               —

               ottaa huomioon unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25. lokakuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (3) ja erityisesti sen 208 artiklan,

               —

               ottaa huomioon energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston perustamisesta 13. heinäkuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 713/2009 (4) ja erityisesti sen 24 artiklan,

               —

               ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 185 artiklassa tarkoitettuja elimiä koskevasta varainhoidon puiteasetuksesta 19. marraskuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2343/2002 (5) ja erityisesti sen 94 artiklan,

               —

               ottaa huomioon työjärjestyksen 77 artiklan ja liitteen VI,

               —

               ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön (A7-0068/2013),

               1.

               myöntää energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston johtajalle vastuuvapauden viraston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2011;

               2.

               esittää huomautuksensa oheisessa päätöslauselmassa;

               3.

               kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen ja siihen erottamattomasti kuuluvan päätöslauselman energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston johtajalle, neuvostolle, komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle sekä huolehtimaan niiden julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä (L-sarja).

            Puhemies

         Martin SCHULZ

            Pääsihteeri

         Klaus WELLE

      (1)  EUVL C 388, 15.12.2012, s. 1.

      (2)  EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EUVL L 298, 26.10.2012, s. 1.

      (4)  EUVL L 211, 14.8.2009, s. 1.

      (5)  EYVL L 357, 31.12.2002, s. 72.

         EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖSLAUSELMA,
      annettu 17 päivänä huhtikuuta 2013,
      joka sisältää huomautukset, jotka ovat erottamaton osa päätöstä vastuuvapauden myöntämisestä energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2011
      EUROOPAN PARLAMENTTI, joka

                  —

                  ottaa huomioon energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston lopullisen tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 2011,

                  —

                  ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston tilinpäätöksestä varainhoitovuodelta 2011 sekä viraston vastaukset (1),

                  —

                  ottaa huomioon neuvoston 12. helmikuuta 2013 antaman suosituksen (05753/2013 – C7-0041/2013),

                  —

                  ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 319 artiklan,

                  —

                  ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25. kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (2) ja erityisesti sen 185 artiklan,

                  —

                  ottaa huomioon unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25. lokakuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (3) ja erityisesti sen 208 artiklan,

                  —

                  ottaa huomioon energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston perustamisesta 13. heinäkuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 713/2009 (4) ja erityisesti sen 24 artiklan,

                  —

                  ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 185 artiklassa tarkoitettuja elimiä koskevasta varainhoidon puiteasetuksesta 19. marraskuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2343/2002 (5) ja erityisesti sen 94 artiklan,

                  —

                  ottaa huomioon työjärjestyksen 77 artiklan ja liitteen VI,

                  —

                  ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön (A7-0068/2013),

                  A.

                  ottaa huomioon, että tilintarkastustuomioistuin on todennut saaneensa kohtuullisen varmuuden siitä, että energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston, jäljempänä ’virasto’, varainhoitovuoden 2011 tilit ovat luotettavat ja tilien perustana olevat toimet ovat lailliset ja asianmukaiset,

                  B.

                  ottaa huomioon, että virasto siirtyi Brysselistä Ljubljanaan Sloveniaan 1. helmikuuta 2011, se aloitti toimintansa virallisesti 3. maaliskuuta 2011 ja siitä tuli taloudellisesti riippumaton 8. maaliskuuta 2011;

                  C.

                  ottaa huomioon, että viraston talousarvio oli vuonna 2011 kaikkiaan 4 792 345 euroa; ottaa huomioon, että unionin maksuosuus viraston talousarvioon vuonna 2011 oli 4 362 607,98 euroa (6);

         Talousarvio- ja varainhallinto

                  1.

                  palauttaa mieliin, että unionin alkuperäinen maksuosuus vuonna 2011 oli 4 362 607,98 euroa; toteaa, että kyseessä oli ensimmäinen vuosi, jolloin virasto oli taloudellisesti riippumaton;

                  2.

                  panee tilinpäätöksen perusteella merkille, että viraston alkuperäinen talousarvio vuodeksi 2011 oli 5 119 000 euroa (mukaan luettuna 119 000 euron suuruinen Euroopan vapaakauppaliiton maksuosuus);

                  3.

                  vahvistaa, että viraston tilinpäätöksen mukaan määrärahoista sidottiin 67 prosenttia ja maksut puolestaan ylsivät 74 prosenttiin kaikista hallinnoiduista määrärahoista;

         Määrärahasiirrot varainhoitovuodelta toiselle

                  4.

                  panee huolestuneena merkille tilintarkastustuomioistuimen huomautuksen, jonka mukaan käyttämättä jääneiden määrärahojen ja seuraavalle varainhoitovuodelle siirrettyjen määrien suuri osuus sekä maksujen alhainen toteutumisaste osoittavat, että talousarvion suunnittelu ja toteuttaminen oli puutteellista, ja ovat vastoin talousarvion vuotuisuuden periaatetta;

                  5.

                  panee merkille viraston selityksen, jonka mukaan ensimmäisenä toimintavuotenaan sen oli otettava palvelukseen suurin osa henkilöstöstään, mikä viivästytti virkojen täyttämistä ja vaikutti siten huomattavasti viraston talousarvion toteutumisasteeseen sekä hankintatarpeiden arviointiin ja johti hankintamenettelyjen kasautumiseen vuoden loppupuolelle; ymmärtää, että määrärahoja oli näin ollen siirrettävä varainhoitovuodelta toiselle runsaasti, jotta aiemmin tehtyjä oikeudellisia ja talousarviositoumuksia voitiin noudattaa;

                  6.

                  panee merkille viraston todenneen, että sillä on nyt paljon paremmat mahdollisuudet huolehtia sille annetuista tehtävistä ja toteuttaa vastaavaa talousarviota, ja edellyttää sen tarkkailevan toteutusta ja raportoivan siitä vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle;

         Sääntöjenvastaiset maksut

                  7.

                  on huolestunut siitä, että vuonna 2011 virasto maksoi 10 839 euroa oleskelukulujen korvauksia työkomennuksella oleville asiantuntijoille, jotka olivat viraston sijaintivaltion kansalaisia; toteaa, että kyseiset maksut ovat vastoin johtokunnan hyväksymiä sääntöjä, joiden mukaisesti työkomennuksella olevien kansallisten asiantuntijoiden oleskelukulut korvataan ainoastaan, jos on kyse väliaikaisista toimihenkilöistä, jotka työskentelevät sen jäsenvaltion ulkopuolella, jonka kansalaisia he ovat;

                  8.

                  toteaa, että enää virasto ei maksa korvauksia tällaisissa tapauksissa; pyytää kyseisten maksujen sääntöjenvastaisuuden vuoksi virastoa kuitenkin seuraamaan tilannetta ja tutkimaan, voidaanko aiheettomasti maksetut oleskelukulujen korvaukset periä takaisin, sekä tiedottamaan asiasta vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle;

         Palvelukseenottomenettelyt

                  9.

                  panee merkille tilintarkastustuomioistuimen huomautuksen, että palvelukseenottomenettelyjen avoimuutta on aihetta parantaa; pyytää virastoa seuraamaan tilannetta ja ilmoittamaan toteutetuista toimista vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle; arvioi, että jotkut henkilöstösääntöjen määräyksistä voivat olla hallinnollisesti huomattavan raskaita; kannustaa sen vuoksi komissiota antamaan virastoille mahdollisuuden tiettyyn yksinkertaistamiseen henkilöstösääntöjen 110 artiklan yhteydessä;

                  10.

                  huomauttaa, että vaikka vakinaisen henkilöstön palvelukseenottaminen on nyt saatu päätökseen, virastossa on pulaa kansallisista asiantuntijoista, ja toteaa, että edelleen on epäselvää, onko eräiden työntekijöiden tekninen pätevyys riittävää, mikä voi herättää viraston toimintaa koskevaa epävarmuutta; pyytää virastoa seuraamaan tilannetta ja ilmoittamaan toteutetuista toimista vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle;

                  11.

                  kehottaa virastoa tiivistämään yhteistyötään kansallisten sääntelyviranomaisten kanssa erityisesti varmistaakseen, että sen toiminta on järjestetty tehokkaiden periaatteiden mukaisesti, ja kehottaa virastoa perustamaan pysyvän päätoimipaikan, mikä mahdollistaisi niin virastolle kuin kansallisille sääntelyviranomaisille merkittävät säästöt kustannuksissa sekä ratkaisisi orastavat liikkumiseen ja resurssien niukkuuteen liittyvät ongelmat;

                  12.

                  viittaa vastuuvapauden myöntämistä koskevaan päätökseen liittyvien muiden, luonteeltaan yleisten huomautusten osalta erillisvirastojen toiminnan tuloksellisuudesta, varainhoidosta ja sen valvonnasta 17. huhtikuuta 2013 antamaansa päätöslauselmaan (7).

         (1)  EUVL C 388, 15.12.2012, s. 1.

         (2)  EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

         (3)  EUVL L 298, 26.10.2012, s. 1.

         (4)  EUVL L 211, 14.8.2009, s. 1.

         (5)  EYVL L 357, 31.12.2002, s. 72.

         (6)  ACER:n vuotuinen toimintakertomus 2011, s. 85–91.

         (7)  Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2013)0134 (katso tämän virallisen lehden sivu 374).


title: 2006/464/EY: Komission päätös, tehty  27 päivänä kesäkuuta 2006 , väliaikaisista hätätoimenpiteistä  Dryocosmus kuriphilus  Yasumatsu -organismin yhteisöön kulkeutumisen ja siellä leviämisen ehkäisemiseksi  (tiedoksiannettu numerolla K(2006) 2881)

text:
               5.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 183/29

         KOMISSION PÄÄTÖS,
   tehty 27 päivänä kesäkuuta 2006,
   väliaikaisista hätätoimenpiteistä Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu -organismin yhteisöön kulkeutumisen ja siellä leviämisen ehkäisemiseksi
   (tiedoksiannettu numerolla K(2006) 2881)
   (2006/464/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon kasvien tai kasvituotteiden haitallisten organismien yhteisöön kulkeutumisen ja siellä leviämisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä 8 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/29/EY (1) ja erityisesti sen 16 artiklan 3 kohdan kolmannen virkkeen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Direktiivin 2000/29/EY mukaan jäsenvaltio, joka katsoo kyseisen direktiivin liitteeseen I tai II kuulumattoman haitallisen organismin olevan vaarassa kulkeutua alueelleen tai levitä siellä, voi toteuttaa kyseiseltä vaaralta suojautumiseen tarvittavia väliaikaisia lisätoimenpiteitä.

               (2)

               Koska Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu -organismia esiintyy Kiinassa, Koreassa, Japanissa, Yhdysvalloissa ja pienellä alueella yhteisössä, Ranska ilmoitti 14 päivänä maaliskuuta 2005 muille jäsenvaltioille ja komissiolle toteuttaneensa 16 päivänä helmikuuta 2005 viralliset toimenpiteet suojellakseen alueensa kyseisen organismin kulkeutumisen vaaralta.

               (3)

               Kyseisen organismin esiintymisen vuoksi alueellaan Slovenia ilmoitti 29 päivänä kesäkuuta 2005 muille jäsenvaltioille ja komissiolle toteuttaneensa 24 päivänä kesäkuuta 2005 lisätoimenpiteet estääkseen organismin laajemman kulkeutumisen alueelleen ja siellä leviämisen.

               (4)

                  Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu -organismia ei ole lueteltu direktiivin 2000/29/EY liitteessä I tai II. Raportissa, joka koskee erästä rajalliseen saatavilla olevaan tieteelliseen tietoon perustuvaa tuholaisriskinarviointia, on kuitenkin osoitettu, että kyseessä saattaa olla yksi kastanjalle (Castanea Mill.) vahingollisimmista tuhohyönteisistä. Se voi huonontaa huomattavasti pähkinän tuotantoa ja laatua, ja on jonkin verran näyttöä siitä, että se voi jopa tappaa puut. Kastanjaa kasvatetaan usein kukkuloiden ja vuorten vähempiarvoisilla viljelysmailla. Kyseisen hyönteisen leviämisestä aiheutuva vahinko voisi johtaa ihmisravinnoksi tarkoitettujen kastanjoiden tuotannon loppumiseen kyseisillä alueilla ja siten alueiden talouden ja ympäristön tilan heikkenemiseen.

               (5)

               Sen vuoksi on tarpeen toteuttaa väliaikaiset toimenpiteet mainitun haitallisen organismin yhteisöön kulkeutumisen ja siellä leviämisen estämiseksi.

               (6)

               Tässä päätöksessä säädettyjä toimenpiteitä olisi sovellettava mainitun organismin kulkeutumiseen yhteisöön ja siellä leviämiseen, Castanea-kasvien tuotantoon ja siirtämiseen yhteisössä, organismin torjuntaan sekä kyseisen haitallisen organismin esiintymisen tai pitkäaikaisen esiintymättömyyden tutkimiseen jäsenvaltioissa.

               (7)

               Edellä mainittujen toimenpiteiden tuloksia on aiheellista arvioida säännöllisesti vuosina 2006, 2007 ja 2008 erityisesti jäsenvaltioiden toimittamien tietojen perusteella. Mahdollisia jatkotoimenpiteitä harkitaan arvioinnin tulosten mukaan.

               (8)

               Jäsenvaltioiden olisi tarvittaessa mukautettava lainsäädäntöään tämän päätöksen mukaiseksi.

               (9)

               Toimenpiteiden tuloksia olisi tarkasteltava 1 päivään helmikuuta 2008 mennessä.

               (10)

               Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat pysyvän kasvinsuojelukomitean lausunnon mukaiset,

         ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Määritelmä
   Tässä päätöksessä tarkoitetaan ’kasveilla’ istutettavaksi tarkoitettuja suvun Castanea Mill. kasveja ja kasvinosia, lukuun ottamatta hedelmiä ja siemeniä.
   2 artikla

      Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu -organismin vastaiset toimenpiteet

      Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu -organismin, jäljempänä ’organismi’, kulkeutuminen yhteisöön ja siellä leviäminen on estettävä.
   3 artikla
   Kasvien tuonti
   Kasveja saa tuoda yhteisöön vain, jos:

               a)

               ne ovat liitteessä I olevassa 1 osassa vahvistettujen toimenpiteiden mukaisia ja

               b)

               ne on yhteisöön tuotaessa tarkastettu organismin esiintymisen varalta direktiivin 2000/29/EY 13 a artiklan 1 kohdan mukaisesti ja todettu organismista vapaiksi.

         4 artikla
   Kasvien siirtäminen yhteisössä
   Yhteisöstä peräisin olevia tai yhteisöön tämän päätöksen 3 artiklan säännösten mukaisesti tuotuja kasveja saa siirtää yhteisössä sijaitsevalta tuotantopaikaltaan, mukaan luettuina tarvittaessa taimitarhat, vain siinä tapauksessa, että ne täyttävät liitteessä I olevassa 2 osassa säädetyt edellytykset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja liitteessä II olevan II kohdan määräysten soveltamista.
   5 artikla
   Tutkimukset ja tiedoksiannot
   1.   Jäsenvaltioiden on tehtävä vuosittain alueellaan virallisia tutkimuksia organismin esiintymisen tai organismin aiheuttaman tartunnan todisteiden varalta.
   Tutkimusten tulokset on annettava tiedoksi komissiolle ja muille jäsenvaltioille vuosittain 31 päivään joulukuuta mennessä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2000/29/EY 16 artiklan 2 kohdan soveltamista.
   2.   Organismin epäillyistä tai vahvistetuista esiintymisistä on ilmoitettava välittömästi vastuussa oleville virallisille elimille.

               3.

                           a)

                           Jäsenvaltiot voivat edellyttää, että kasveja voidaan siirtää niiden alueelle tai alueella vain, jos on käytössä jäljitettävyysjärjestelmä, johon voi sisältyä siirrosta vastuussa olevan henkilön velvollisuus tehdä siirtoilmoitus vastuussa oleville virallisille elimille.

                           b)

                           Jäsenvaltiot voivat edellyttää, että istutuksista vastaavat henkilöt tekevät istutusilmoituksen vastuussa oleville virallisille elimille.

         6 artikla
   Rajattujen vyöhykkeiden muodostaminen
   Kun 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tutkimusten tulokset tai 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu ilmoitus vahvistavat organismin esiintymisen tietyllä alueella, tai organismin asettumisesta on muuta näyttöä, jäsenvaltioiden on määritettävä rajatut alueet ja toteutettava liitteessä II olevassa I ja II osassa säädetyt viralliset toimenpiteet.
   7 artikla
   Päätöksen noudattaminen
   Jäsenvaltioiden on tarvittaessa mukautettava organismin kulkeutumiselta ja leviämiseltä suojautumista varten vahvistamansa toimenpiteet tämän päätöksen mukaisiksi, ja niiden on viipymättä ilmoitettava toimenpiteistä komissiolle.
   8 artikla
   Uudelleentarkastelu
   Tätä päätöstä tarkastellaan uudelleen 1 päivään helmikuuta 2008 mennessä.
   9 artikla
   Osoitus
   Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Brysselissä 27 päivänä kesäkuuta 2006.

            Komission puolesta

         Markos KYPRIANOU

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 169, 10.7.2000, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2006/35/EY (EUVL L 88, 25.3.2006, s. 9).

      LIITE I
      TÄMÄN PÄÄTÖKSEN 3 JA 4 ARTIKLASSA TARKOITETUT TOIMENPITEET
      1)   Toimenpiteet (todistukset)
      Rajoittamatta tämän päätöksen 5 artiklan 3 kohdan a alakohdan sekä direktiivin 2000/29/EY liitteessä III olevan A osan 2 kohdan ja liitteessä IV olevan A osan I jakson 11.1, 11.2, 33, 36.1, 39 ja 40 kohdan soveltamista, kolmansista maista peräisin olevien kasvien mukana on oltava direktiivin 2000/29/EY 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu todistus, jonka kohdassa ”lisäilmoitukset” todetaan,

                  a)

                  että kasvit on kasvatettu yhtäjaksoisesti tuotantopaikoilla, jotka sijaitsevat maissa, joiden tiedetään olevan vapaita organismista tai

                  b)

                  että kasvit on kasvatettu yhtäjaksoisesti tuotantopaikoilla, jotka sijaitsevat alueella, jonka alkuperämaan kansallinen kasvinsuojeluelin on vahvistanut kasvintuhoojista vapaaksi asiaankuuluvien kasvinsuojelutoimenpiteitä koskevien kansainvälisten standardien mukaisesti, ja jonka kohdassa ”alkuperäpaikka” ilmoitetaan kasvintuhoojista vapaan alueen nimi.

            2)   Siirtämisehdot
      Rajoittamatta tämän päätöksen 5 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja liitteessä II olevan II osan sekä direktiivin 2000/29/EY liitteessä IV olevan A osan II jakson 7 kohdan ja liitteessä V olevan A osan I jakson 2.1 kohdan soveltamista, kaikkia kasveja, jotka joko ovat yhteisöstä peräisin tai on tuotu yhteisöön tämän päätöksen 3 artiklan säännösten mukaisesti, saa siirtää jossakin jäsenvaltiossa sijaitsevalta tuotantopaikaltaan, mukaan luettuina tarvittaessa taimitarhat, vain siinä tapauksessa, että niiden mukana on komission direktiivin 92/105/ETY (1) säännösten mukaisesti laadittu ja myönnetty kasvipassi ja

                  a)

                  mainitulta tuotantopaikalta peräisin olevat kasvit on kasvatettu yhtäjaksoisesti tai niiden yhteisöön tulosta lähtien tuotantopaikalla, joka sijaitsee sellaisessa jäsenvaltiossa, jonka tiedetään olevan vapaa organismista tai

                  b)

                  mainitulta tuotantopaikalta peräisin olevat kasvit on kasvatettu yhtäjaksoisesti tai niiden yhteisöön tulosta lähtien tuotantopaikalla, joka sijaitsee alueella, jonka jonkin jäsenvaltion kansallinen kasvinsuojeluelin on vahvistanut kasvintuhoojista vapaaksi asiaankuuluvien kasvinsuojelutoimenpiteitä koskevien kansainvälisten standardien mukaisesti.

         (1)  EYVL L 4, 8.1.1993, s. 22. Direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2005/17/EY (EUVL L 57, 3.3.2005, s. 23).

      LIITE II
      TÄMÄN PÄÄTÖKSEN 6 ARTIKLASSA TARKOITETUT TOIMENPITEET
      I   Rajattujen vyöhykkeiden muodostaminen

                  1)

                  Tämän päätöksen 6 artiklassa tarkoitettujen rajattujen vyöhykkeiden on muodostuttava seuraavista osista:

                              a)

                              saastunut vyöhyke, jolla organismin esiintyminen on varmistettu ja johon sisältyvät kaikki kasvit, joissa on organismin aiheuttamia oireita, sekä tarvittaessa kaikki samaan istutuserään kuuluvat kasvit,

                              b)

                              seurantavyöhyke, jonka raja ulottuu vähintään viisi kilometriä saastuneen vyöhykkeen rajaa edemmäs, ja

                              c)

                              puskurivyöhyke, jonka raja ulottuu vähintään kymmenen kilometriä fokusvyöhykkeen rajaa edemmäs.

                        Jos useampia puskurivyöhykkeitä limittyy tai sijaitsee lähellä toisiaan, on määritettävä laajempi rajattu vyöhyke, johon kuuluvat sekä kyseessä olevat rajatut vyöhykkeet että niiden väliin jäävät vyöhykkeet.

                  2)

                  Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen vyöhykkeiden täsmällisen määrittelyn on perustuttava luotettaviin tieteellisiin lähtökohtiin, organismin biologiaan, saastumisasteeseen, vuodenaikaan sekä kasvien sijaintiin kyseessä olevassa jäsenvaltiossa.

                  3)

                  Jos organismin esiintyminen saastuneen vyöhykkeen ulkopuolella varmistuu, rajattuja vyöhykkeitä on muutettava vastaavasti.

                  4)

                  Jos organismia ei 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen vuositutkimusten perusteella havaita millään rajatulla vyöhykkeellä kolmen vuoden aikana, vyöhykkeet lakkaavat olemasta eikä tämän liitteen II osassa tarkoitettuja toimenpiteitä enää tarvita.

                  5)

                  Jäsenvaltiot ilmoittavat välittömästi muille jäsenvaltioille ja komissiolle 1 kohdassa tarkoitetuista vyöhykkeistä ja toimittavat niistä sopivassa mittakaavassa olevat kartat sekä ilmoittavat, mitä toimenpiteitä ne ovat toteuttaneet organismin hävittämiseksi tai sen leviämisen estämiseksi.

            II   Toimenpiteet rajatuilla vyöhykkeillä
      Rajatuilla vyöhykkeillä toteutettaviin 6 artiklassa tarkoitettuihin virallisiin toimenpiteisiin on sisällyttävä vähintään seuraavaa:

                  —

                  kielletään kasvien siirtäminen pois rajatuilta vyöhykkeiltä tai niiden sisällä,

                  —

                  jos organismin esiintyminen kasveissa tietyllä tuotantopaikalla on vahvistettu, toteutetaan haitallisen organismin hävittämiseksi asianmukaiset toimenpiteet, joihin kuuluu vähintään saastuneiden kasvien sekä kaikkien sellaisten kasvien, joissa esiintyy organismin aiheuttamia oireita, ja tarvittaessa kaikkien samaan istutuserään kuuluvien kasvien tuhoaminen, sekä organismin esiintymisen valvominen tekemällä asianmukaisia tarkastuksia silloin, kun koteloituneena elävää organismia todennäköisesti esiintyy.


title: EFTAn valvontaviranomaisen päätös N:o 57/11/KOL, annettu 2 päivänä maaliskuuta 2011 , valtiontukea koskevien menettelysääntöjen ja aineellisten sääntöjen muuttamisesta 82. kerran lisäämällä niihin uusi luku valtiontukisääntöjen soveltamisesta finanssikriisin yhteydessä pankkien hyväksi toteutettaviin tukitoimenpiteisiin 1 päivästä tammikuuta 2011

text:
               15.12.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 332/20

         EFTAn VALVONTAVIRANOMAISEN PÄÄTÖS
   N:o 57/11/KOL,
   annettu 2 päivänä maaliskuuta 2011,
   valtiontukea koskevien menettelysääntöjen ja aineellisten sääntöjen muuttamisesta 82. kerran lisäämällä niihin uusi luku valtiontukisääntöjen soveltamisesta finanssikriisin yhteydessä pankkien hyväksi toteutettaviin tukitoimenpiteisiin 1 päivästä tammikuuta 2011
   EFTAn VALVONTAVIRANOMAINEN, jäljempänä ’valvontaviranomainen’, joka
   OTTAA HUOMIOON Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’ETA-sopimus’, ja erityisesti sen 61 artiklan,
   OTTAA HUOMIOON EFTA-valtioiden sopimuksen valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta, jäljempänä ’valvonta- ja tuomioistuinsopimus’, ja erityisesti sen 24 artiklan ja 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan, sekä katsoo seuraavaa:
   VALVONTA- ja tuomioistuinsopimuksen 24 artiklan nojalla valvontaviranomainen varmistaa ETA-sopimuksen valtiontukea koskevien määräysten soveltamisen.
   VALVONTA- ja tuomioistuinsopimuksen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla valvontaviranomaisen on annettava ilmoituksia tai suuntaviivoja asioista, joita ETA-sopimus koskee, jos kyseisessä sopimuksessa tai valvonta- ja tuomioistuinsopimuksessa nimenomaisesti näin määrätään tai jos valvontaviranomainen pitää sitä tarpeellisena.
   Euroopan komissio hyväksyi 1 päivänä joulukuuta 2010 tiedonannon valtiontukisääntöjen soveltamisesta finanssikriisin yhteydessä pankkien hyväksi toteutettaviin tukitoimenpiteisiin 1 päivästä tammikuuta 2011. (1)

   KYSEINEN TIEDONANTO on merkityksellinen myös Euroopan talousalueen kannalta.
   ETA-sopimuksen 1 artiklassa määritellyn yhdenmukaisuuden tavoitteen mukaisesti ETA:n valtiontukisääntöjen yhtenäinen soveltaminen on varmistettava koko Euroopan talousalueella.
   ETA-sopimuksen liitteen XV sivulla 11 olevan luvun YLEISTÄ II kohdan mukaan valvontaviranomaisen on komissiota kuultuaan annettava säädökset, jotka vastaavat komission antamia säädöksiä,
   ON kuullut Euroopan komissiota,
   ON kuullut EFTA-valtioita 10 päivänä helmikuuta 2011 päivätyillä kirjeillä,
   ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Muutetaan valtiontuen suuntaviivoja lisäämällä niihin uusi luku valtiontukisääntöjen soveltamisesta finanssikriisin yhteydessä pankkien hyväksi toteutettaviin tukitoimenpiteisiin 1 päivästä tammikuuta 2011.
   Uusi luku on tämän päätöksen liitteenä.
   2 artikla
   Tämä päätös on todistusvoimainen ainoastaan englannin kielellä.

      Tehty Brysselissä 2 päivänä maaliskuuta 2011.

            EFTAn valvontaviranomaisen puolesta

         Per SANDERUD

            Puheenjohtaja

         Sabine MONAUNI-TÖMÖRDY

            Kollegion jäsen

      (1)  EUVL C 329, 7.12.2010, s. 7.

      LIITE

         VALTIONTUKISÄÄNTÖJEN SOVELTAMINEN FINANSSIKRIISIN YHTEYDESSÄ PANKKIEN HYVÄKSI TOTEUTETTAVIIN TUKITOIMENPITEISIIN 1 PÄIVÄSTÄ TAMMIKUUTA 2011

      1.   Johdanto

                  1.

                  Sen jälkeen kun maailmanlaajuinen finanssikriisi syksyllä 2008 alkoi, EFTAn valvontaviranomainen, jäljempänä ’valvontaviranomainen’, on hyväksynyt neljät suuntaviivat (1), joissa selostetaan yksityiskohtaisesti perusteita, joita sovelletaan tutkittaessa, soveltuuko valtion tuki rahoituslaitoksille (2) sisämarkkinoille Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’ETA-sopimus’, 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan vaatimusten mukaisesti. Kyseiset suuntaviivojen luvut käsittelevät valtiontukisääntöjen soveltamista rahoituslaitosten suhteen toteutettuihin toimenpiteisiin, (3) jäljempänä ’pankkisuuntaviivat’, rahoituslaitosten pääomapohjan vahvistamista tämänhetkisessä finanssikriisissä, (4) jäljempänä ’pääomapohjan vahvistamista koskevat suuntaviivat’, arvoltaan alentuneiden omaisuuserien käsittelyä ETA:n pankkisektorilla, (5) jäljempänä ’arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevat suuntaviivat’, ja elinkelpoisuuden palauttamista ja rahoitusalalla tämänhetkisessä kriisissä toteutettujen rakenneuudistustoimenpiteiden arviointia valtiontukisääntöjen perusteella, (6) jäljempänä ’rakenneuudistustoimenpiteitä koskevat suuntaviivat’. Näistä kolmessa (pankkeja, pääomapohjan vahvistamista ja arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevissa suuntaviivoissa) esitetään edellytykset, joiden täyttyessä EFTA-valtioiden myöntämän tuen päätyypit – velkojen takaukset, pääomapohjan vahvistaminen ja omaisuuseriin kohdistuvat tukitoimet – soveltuvat sisämarkkinoille. Rakenneuudistustoimenpiteitä koskevissa suuntaviivoissa puolestaan esitetään, millainen rakenneuudistussuunnitelman (tai elinkelpoisuussuunnitelman) on oltava, kun rahoituslaitoksille myönnetään ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla kriisiin liittyvää valtiontukea.

                  2.

                  Kaikissa näissä suuntaviivoissa korostetaan, että tällaisten tukitoimenpiteiden hyväksyttävyys on väliaikaista. Niissä todetaan, että tällaiset tukitoimenpiteet ovat perusteltuja ainoastaan hätätoimenpiteinä, joilla vastataan ennennäkemättömiin paineisiin rahoitusmarkkinoilla, ja ainoastaan niin kauan kuin tällaiset poikkeusolosuhteet vallitsevat. Rakenneuudistustoimenpiteitä koskevia suuntaviivoja sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2010 mennessä ilmoitettuun rakenneuudistustukeen. Muissa suuntaviivoissa ei ole ilmoitettu voimassaolon päättymispäivää.

                  3.

                  Näissä suuntaviivoissa esitetään periaatteet, joilla kriisiin liittyvän pankkituen väliaikaista hyväksyttävyyttä arvioidaan 1 päivästä tammikuuta 2011.

            2.   ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan ja rakenneuudistustoimenpiteitä koskevien suuntaviivojen soveltamisen jatkaminen

                  4.

                  Komission suuntaviivoissa kriisiin liittyvästä pankkituesta ja kaikissa yksittäisissä päätöksissä tukitoimenpiteistä ja -ohjelmista, jotka kuuluvat näiden suuntaviivojen soveltamisalaan, on oikeusperustana ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohta, jossa poikkeuksellisesti sallitaan tuki EFTA-valtion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen. Kriisin akuuteimmassa vaiheessa vakavan häiriön ehto täyttyi kiistatta kaikkialla Euroopan talousalueella, kun otetaan huomioon rahoitusmarkkinoiden poikkeukselliset paineet, joihin myöhemmin yhdistyi poikkeuksellisen voimakas reaalitalouden supistuminen.

                  5.

                  Talouden elpyminen on hitaasti päässyt vauhtiin vuoden 2010 alusta ja edennyt hieman nopeammin kuin aiemmin vuonna 2010 ennakoitiin. Elpyminen Euroopan talousalueella on yhä heiveröistä ja epätasaista, mutta joissakin jäsenvaltioissa se on kuitenkin johtanut vaatimattomiin tai jopa vahvempiin kasvulukuihin. Lisäksi pankkiala on yleisesti ottaen terveemmällä pohjalla kuin vuosi sitten, vaikka se vielä onkin joiltain osin haavoittuvainen. Siksi ei olekaan enää itsestään selvää, että kaikkien EFTA-valtioiden taloudessa olisi vakava häiriö, kuten aiemmin kriisin aikana. Valvontaviranomainen on tietoinen tästä kehityksestä, mutta se katsoo näissä suuntaviivoissa esitettävistä syistä, että edellytykset valtiontuen hyväksymiselle ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti täyttyvät edelleen, koska äskettäin rahoitusmarkkinoilla on ilmennyt uusia paineita ja vaarana ovat laajemmat kielteiset heijastusvaikutukset.

                  6.

                  Uudet jännitteet valtionvelkamarkkinoilla osoittavat selvästi epävakauden rahoitusmarkkinoilla jatkuvan. ETA:n rahoitusalan voimakas yhdentyminen ja keskinäinen riippuvuus on aiheuttanut markkinoilla huolestumista tartuntavaarasta. Rahoitusmarkkinoiden huomattavan epävakauden ja talousnäkymien epävarmuuden vuoksi on perusteltua säilyttää EFTA-valtioiden turvaverkkona mahdollisuus vedota tarpeeseen turvautua kriisiin liittyviin tukitoimenpiteisiin ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti.

                  7.

                  Pankkisuuntaviivojen, pääomapohjan vahvistamista koskevien suuntaviivojen ja arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevien suuntaviivojen voimassaoloa on jatkettava 31 päivän joulukuuta 2010 jälkeen, koska niissä selostetaan kriteerejä, joilla kriisiin liittyvän – lähinnä valtion takausten, pääomapohjan vahvistamisen ja omaisuuseriin kohdistuvien tukitoimien muodossa myönnettävän – pankkituen soveltuvuutta sisämarkkinoille arvioidaan 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan perusteella. Samoin tällaisten tukitoimenpiteiden seurantaa käsittelevien rakenneuudistustoimenpiteitä koskevien suuntaviivojen voimassaolon on jatkuttava tuon päivän jälkeen. Rakenneuudistustoimenpiteitä koskevat suuntaviivat ovat näistä suuntaviivoista ainoat, joiden voimassaolon päättymispäivä on määrätty: 31 päivä joulukuuta 2010. Niiden soveltamisaikaa olisi siksi jatkettava ja suuntaviivoja sovellettava rakenneuudistustukeen, josta ilmoitetaan 31 päivään joulukuuta 2011 mennessä.

                  8.

                  Suuntaviivoja on kuitenkin mukautettava, jotta voidaan valmistautua siirtymään kriisin jälkeiseen järjestelmään. Samalla on laadittava uudet, pysyvät valtiontukisäännöt pankkien pelastamis- ja rakenneuudistustoimille tavanomaisissa markkinaolosuhteissa. Markkinaolosuhteiden salliessa niitä olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2012. Tämä tavoite on pidettävä mielessä, kun arvioidaan rahoitusalalle kriisin takia annettavan poikkeuksellisen valtiontuen tarpeen mahdollista jatkumista. Ehdot tällaisen tuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille on siis asetettava niin, että niiden avulla pohjustetaan parhaalla mahdollisella tavalla uutta pankkien pelastamis- ja rakenneuudistustoimien järjestelmää, joka perustuu ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohtaan.

            3.   Irtautumisprosessin eteneminen

                  9.

                  Vaikka ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohtaan perustuvia tukitoimia on poikkeuksellisten markkinaolosuhteiden vuoksi yhä mahdollista käyttää, tämä ei saisi estää irtautumista pankkeihin kohdistuvista väliaikaisista ja poikkeuksellisista tukitoimenpiteistä. Talous- ja rahoitusasioiden neuvosto päätti kokouksessaan 2 päivänä joulukuuta 2009, että pankkialalle olisi suunniteltava strategia tukitoimien asteittaista lopettamista varten. Strategian olisi oltava avoin ja EU:n jäsenvaltioiden kesken riittävän koordinoitu, jotta kielteiset kerrannaisvaikutukset vältetään. Strategiassa olisi lisäksi otettava huomioon EU:n eri jäsenvaltioiden erityisolosuhteet. (7) Päätelmissä todetaan myös, että periaatteessa pankkien erilaisten tukimuotojen asteittainen lopettaminen olisi aloitettava valtion takausjärjestelmien purkamisesta niin, että se kannustaa terveitä pankkeja irtautumaan tuesta ja ohjaa muita pankkeja korjaamaan heikkoutensa.

                  10.

                  Seuraavissa kohdissa esitellään toimia, jotka koskevat pääomapohjan vahvistamista ja arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevien toimenpiteiden asteittaista lopettamista.

            3.1   Tiukemmat ehdot ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohtaan perustuvien valtiontakausten soveltuvuudelle sisämarkkinoille

                  11.

                  Viranomainen soveltaa 1 päivästä tammikuuta 2011 tiukempia ehtoja arvioidessaan ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohtaan perustuvien valtiontakausten soveltuvuutta sisämarkkinoille. Tuolloin otetaan käyttöön korkeampi takauspalkkio ja aletaan vaatia elinkelpoisuussuunnitelma tuensaajilta, jotka hakevat uusia takauksia ja joiden taattu kokonaisvelkakanta ylittää tietyn kynnysarvon sekä absoluuttisesti että suhteessa velkojen kokonaismäärään. (8) Nykyinen markkinatilanne huomioon ottaen kyseiset ehdot näyttävät tällä hetkellä tarpeellisilta. Valtiontakausjärjestelmät voidaan näin ollen sallia seuraavien, 1 päivänä tammikuuta 2011 käyttöön otettujen ehtojen perusteella 30 päivään kesäkuuta 2011 asti. Viranomainen arvioi vuoden 2011 alkupuoliskolla uudelleen, täyttyvätkö valtiontakausten soveltuvuusehdot 30 päivän kesäkuuta 2011 jälkeen.

            3.1.1   Hinnoitteluehdot

                  12.

                  Valtiontakauksen saaminen edellyttää takauspalkkion maksamista. Palkkion suuruus noudattaa Euroopan keskuspankin suosituksia. Mikäli laina-aika on yli vuosi, palkkio koostuu kiinteämääräisestä 50 pisteen maksusta, johon lisätään lainansaajapankin viiden vuoden etuoikeutetun lainan luottoriskinvaihtosopimuksen (credit default swap eli CDS) keskihinta aikaväliltä 1 päivä tammikuuta 2007 – 31 päivä elokuuta 2008. (9)

                  13.

                  Nykyisessä hinnoittelumallissa luottoriskin hinta perustuu tietoihin, jotka on kerätty ennen kriisin vakavinta vaihetta vuonna 2008. Tällä hetkellä CDS-sopimusten hintaerot pankkien välillä ovat huomattavasti suuremmat kuin ennen kriisiä, ja erot pysynevät suurina jatkossakin. Tähän asti nykyistä hinnoittelua on pidetty tarpeellisena, koska se on auttanut pankkeja saamaan ulkopuolista rahoitusta ja täten turvannut rahoitusjärjestelmän vakautta. Hinnoissa ei kuitenkaan ole otettu huomioon rahoitusmarkkinoiden kehitystä viimeisen kahden vuoden aikana 31 päivän elokuuta 2008 jälkeen, minä aikana muun muassa pankkien luottoluokitukset ovat muuttuneet. Vaikka pankkien mahdollisuudet saada rahoitusta markkinoilta ovat yleisesti ottaen parantuneet, luokitukseltaan alentuneet pankit hyötyvät näin ollen yhä kriisiä edeltävästä luottoluokituksestaan ja näennäisestä luottokelpoisuudesta. Tämä lisää kilpailun vääristymisen todennäköisyyttä. On osoitettu, että alemman luottoluokituksen pankit hyötyvät lainatakauksista suhteettomasti enemmän kuin korkean luottoluokituksen pankit, koska huonomman luokituksensa takia ne normaalisti maksaisivat takauksista korkeamman markkinahinnan.

                  14.

                  Vääristymien korjaamiseksi valtiontuen hinnoittelun tulee lähentyä nykyisiä markkinaolosuhteita niin, että se heijastaa paremmin yksittäisten pankkien luottokelpoisuutta. Tosiasiallisesti tämä edellyttää, että tuensaajalaitosten maksamaa takauspalkkiota korotetaan.

                  15.

                  EFTA-valtioiden tulisi pyrkiä takausjärjestelmien asteittaiseen lopettamiseen koordinoidun menettelytavan avulla niin, että EFTA-valtioiden ja niiden pankkien erilaiset tilanteet voidaan kuitenkin yhä ottaa joustavasti huomioon. Tätä tarkoitusta viranomainen katsoo aiheelliseksi korottaa takauspalkkiota minimimäärällä, jonka suuruuden tulisi vaihdella suhteessa tuensaajapankin luottokelpoisuuteen. Luottokelpoisuuteen perustuva erottelu vahvistaa heikompien pankkien hintasignaalia ja mahdollistaa takausten hinnan paremman vastaavuuden tuensaajalaitoksen riskeihin, mikä vähentää kilpailuvääristymiä laitosten välillä ja edistää tasapuolisia kilpailuedellytyksiä yhteismarkkinoilla toimivien pankkien välillä.

                  16.

                  Jotta takausjärjestelmän (10) jatkaminen 1 päivästä tammikuuta 2011 voidaan hyväksyä, vaatisi se siis valtiontakauksesta (11) maksettavan palkkion korottamista EKP:n lokakuussa 2008 suosittelemaan hintamalliin nähden ainakin

                              —

                              20 pisteellä pankeille, joiden luottoluokitus on A + tai A (12),

                              —

                              30 pisteellä pankeille, joiden luottoluokitus on A- (13), ja

                              —

                              40 pisteellä pankeille, joiden luottoluokitus on alle A-. Luokittelemattomien pankkien luottokelpoisuuden katsotaan olevan tasoa BBB. (14)

                  17.

                  EFTA-valtioilla on mahdollisuus ylittää nämä takauspalkkion korotusta koskevat vähimmäisvaatimukset. Lisätäkseen joustavuutta, niin että EFTA-valtiot voivat mukauttaa ehtoja niiden rahoitusalalla vallitseviin erityisolosuhteisiin, valvontaviranomainen voi hyväksyä palkkion korotuksen laskemiseen myös toisenlaisen laskentamallin, kunhan on kiistatta osoitettavissa, että malli johtaa vähintään pankkien luottoluokituksen mukaiseen minimikorotukseen. (15)

            3.1.2   Valtiontakauksista riippuvaisten pankkien elinkelpoisuuden kartoitus

                  18.

                  Markkinaolosuhteiden tämänhetkisessä kehitysvaiheessa likviditeetin hankkiminen markkinoilta ei enää ole pankeille yhtä vaikeaa kuin kriisin ollessa vakavimmillaan. Näin ollen on perusteltua muuttaa valtiontakausten ehtoja siitä, miten paljon pankit voivat takauksiin turvautua. Vaikka takausten rajattu käyttö ilman lisätutkimuksia voidaan sallia, ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti tukijärjestelmien jatkamisen edellytyksenä on, että niiden laajasta käytöstä sekä absoluuttisesti että suhteessa pankin velkojen kokonaismäärään seuraa vaatimus pankin elinkelpoisuuden kartoituksesta. Pankin jatkuva kyvyttömyys hankkia huomattava osa tarvitsemastaan rahoituksesta ilman valtiontakauksia saattaa olla merkki luottamuspulasta pankin liiketoimintamallin elinkelpoisuutta kohtaan. Pankin jatkuvaa voimakasta riippuvuutta takausjärjestelmistä on vältettävä, sillä järjestelmät suunniteltiin avuksi ennennäkemättömiin rahoitusvaikeuksiin. Takauksiin turvautuminen vielä kun olosuhteet ovat jo normalisoituneet saattaa antaa pankille mahdollisuuden lykätä tarpeellisia rakennemuutoksia.

                  19.

                  Tämän vuoksi viranomainen pitää asianmukaisena, että takausjärjestelmissä, joita jatketaan 1 päivästä tammikuuta 2011, tulisi olla kynnysarvo sekä taatun kokonaisvelkakannan suhteelle pankin velkojen kokonaismäärään että taattujen velkojen absoluuttiselle määrälle. Näiden kynnysarvojen ylittyessä pankilta edellytetään elinkelpoisuuden kartoitusta. Kun pankki 1 päivästä tammikuuta 2011 alkaen laskee liikkeeseen uuden tai uusitun velkapaperin, jolle se hakee järjestelmästä valtiontakausta ja kun taattavien maksamatta olevien velkojen kokonaismäärä ylittää määrätyn kynnysarvon sekä absoluuttisesti että suhteessa velkojen kokonaismäärään, (16) kyseisen EFTA-valtion on esitettävä viranomaiselle kartoitus pankin pitkän aikavälin elinkelpoisuudesta kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun takaus on myönnetty.

                  20.

                  Tämä mekanismi ei koske pankkeja, joissa jo toteutetaan rakenneuudistusta tai joilta edellytetään rakenneuudistussuunnitelman esittämistä tai joiden elinkelpoisuutta jo kartoitetaan. Näissä tapauksissa valtion lisätuki tulisi ottaa huomioon meneillään olevan uudelleenjärjestelyn tai elinkelpoisuuden kartoituksen yhteydessä. (17)

                  21.

                  Taatun kokonaisvelkakannan kynnysarvoksi asetetaan 5 prosenttia kokonaisvelkakannasta ja taattujen velkojen kokonaismääräksi korkeintaan 500 miljoonaa euroa. Kynnysarvo perustuu vertailuun, joka osoittaa, että valtaosa takauksia saaneista pankeista, joilla tällä hetkellä ei ole rakenneuudistusvelvoitetta (ja jopa merkittävä osa rakenneuudistukseen velvoitetuista pankeista), jää selvästi kynnysarvon alapuolelle. Sen pienen mutta merkityksellisen osan pankeista, jotka ylittävät kynnysarvon, on puolestaan aiheellista tutkia tarkasti, kertooko voimakas turvautuminen takauksiin rahoituksen hankkimisessa rakenteellisesta heikkoudesta pankin liiketoimintamallissa. Järjestelmä myös tarjoaa vakaille pankeille kannustimen aloittaa nopea paluu pääasiallisesti tai kokonaan markkinaehtoiseen rahoitukseen. Elinkelpoisuuskartoituksen läpikäyneet pankit taas saavat joko varmistuksen pitkän aikavälin elinkelpoisuudestaan tai, mikäli sitä epäillään, tiedon perusteellisen rakenneuudistuksen tarpeesta.

                  22.

                  Elinkelpoisuuskartoituksen sisällön osalta voidaan viitata rakenneuudistustoimenpiteitä koskeviin suuntaviivoihin, joiden mukaan periaatteita pankin tilanteen analyysista, jonka tarkoituksena on pankin pitkän aikavälin elinkelpoisuuden palauttaminen rakenneuudistussuunnitelman avulla, sovelletaan vastaavasti myös tapauksiin, joissa tuensaajalla ei ole virallista velvoitetta esittää rakenneuudistussuunnitelmaa, mutta sen tulee kuitenkin todistaa pitkän aikavälin elinkelpoisuutensa. Pankin on erityisesti todistettava rahoituskapasiteettinsa vakaus ja tarpeen vaatiessa suostuttava maksuvalmiuden rasituskokeeseen. (18) Elinkelpoisuuden arvioinnissa on myös huomioitava erityisseikat, jotka koskevat tukea saavia rahoituslaitoksia (19) tai tiettyä EFTA-valtiota (20), sekä kyseisen valtion rahoitusmarkkinoilla vallitseva tilanne, joka saattaa vaikuttaa elinkelpoisuuden arviointiin ja taattujen velkojen ja kokonaisvelkakannan suhteen ohjeelliseen merkitykseen. Yleissääntönä on, että mitä voimakkaammin pankki turvautuu valtiontakauksiin ja mitä enemmän tilanteeseen liittyy muunkin valtiontuen käyttö ja/tai heikko luottokelpoisuus (21), sitä suurempi on pankin tarve muuttaa liiketoimintamalliaan varmistaakseen pitkän aikavälin elinkelpoisuutensa.

                  23.

                  Elinkelpoisuuden kartoitusta vaativalla järjestelmällä viestitetään pankeille, että niiden on valmistauduttava palaamaan rahoituksessaan valtion tuen sijaan normaaleihin markkinamekanismeihin, sillä rahoitusalan toipuessa vähitellen kriisiolosuhteista yksittäisiä laitoksia kannustetaan vähentämään valtiontakauksiin turvautumista tai luopumaan niistä kokonaan. Samalla järjestelmä on riittävän joustava, jotta mahdolliset erot eri pankkeihin tai kansallisiin rahoitusmarkkinoihin vaikuttavissa olosuhteissa voidaan huomioida asianmukaisesti. Järjestelmässä on myös otettu huomioon rahoitusjärjestelmän vakauden mahdollinen horjuminen jatkossa, mikä on kiistatta mahdollista rahoitusmarkkinoiden elpymisen ollessa yhä hauraalla pohjalla.

            4.   Terveiden ja ongelmapankkien erottelusta luopuminen rakenneuudistussuunnitelman laatimisen perusteena

                  24.

                  Kriisin alkuaikoina valvontaviranomainen jakoi rahoituslaitokset epäterveisiin/ongelmapankkeihin ja perustaltaan terveisiin pankkeihin eli yhtäältä pankkeihin, jotka kärsivät sisäsyntyisistä, rakenteellisista ongelmista, jotka liittyivät esimerkiksi niiden liiketoimintamalliin tai sijoitusstrategiaan, ja toisaalta pankkeihin, joiden ongelmat pitkälti liittyivät pelkästään äärimmilleen kärjistyneeseen finanssikriisiin eivätkä niinkään niiden liiketoimintamallin terveyteen, tehottomuuteen tai liialliseen riskinottoon. Tämä jaottelu tehdään erityisesti pääomapohjan vahvistamista koskevista toimenpiteistä annetuissa suuntaviivoissa esitettyjen indikaattoreiden perusteella. Niitä ovat vakavaraisuus, senhetkiset CDS-sopimusten hinnat, pankin senhetkinen luokitus ja sen luokitusnäkymät sekä muun muassa pääomasijoituksen suhteellinen koko. Viimeksi mainitun osalta valvontaviranomainen erottelee perustaltaan terveet ja ongelmapankit toisistaan sillä perusteella, onko pääomapohjan vahvistamistoimenpiteinä ja arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevina toimenpiteinä myönnetty tuki enemmän kuin 2 prosenttia pankin riskipainotetuista omaisuuseristä. Ongelmapankin pääomapohjan vahvistaminen edellyttää, että valvontaviranomaiselle esitetään rakenneuudistussuunnitelma, kun taas terveen pankin pääomapohjan vahvistaminen edellyttää, että komissiolle esitetään elinkelpoisuussuunnitelma.

                  25.

                  Tämä erottelu ja indikaattoreiden, kuten pankkien riskipainotettujen omaisuuserien 2 prosentin kynnysarvon, asettaminen perustuivat alun perin pelkoon siitä, että arvonalennuksista johtuvat pääomatarpeet, markkinoiden kasvaneet odotukset pankkien pääomatasojen suhteen ja tilapäiset vaikeudet saada markkinoilta pääomaa johtaisivat muuten siihen, että terveet pankit vähentäisivät reaalitalouden luototusta, jotta ne eivät joutuisi esittämään rakenneuudistussuunnitelmaa turvautuessaan valtion varoihin. Tällä hetkellä pankkialalla on kuitenkin vähemmän vaikeuksia saada pääomaa markkinoilta tai esimerkiksi kertyneiden voittovarojen (22) muodossa, ja ne voivat siksi tyydyttää pääomatarpeensa turvautumatta valtion tukeen. (23) Pankkien markkinoilta hankkiman pääoman määrä on kasvanut huomattavasti vuosina 2009 ja 2010, mikä kertoo siitä, että pankit saavat jälleen pääomaa markkinoilta ja että ne varautuvat uusiin sääntelyvaatimuksiin. (24)

                  26.

                  Pankkien jakamisella terveisiin ja ongelmapankkeihin ei tämän vuoksi enää tunnu olevan merkitystä sen määrittämisessä, minkä pankkien olisi aloitettava valvontaviranomaisen kanssa keskustelut rakenneuudistuksestaan. Siksi pankkien, jotka vuonna 2011 edelleen turvautuvat valtioon pääoman hankkimiseksi tai arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevien toimenpiteiden toteuttamiseksi, olisi toimitettava valvontaviranomaiselle rakenneuudistussuunnitelma, josta näkyy, että pankki aikoo määrätietoisesti toteuttaa tarvittavat rakenneuudistustoimet ja palauttaa elinkelpoisuutensa ilman aiheetonta viivytystä. Tämän vuoksi jokaiselta tuensaajalta, jonka hyväksi toteutetaan uusi pääomapohjan vahvistamista tai arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskeva toimenpide, vaaditaan 1 päivästä tammikuuta 2011 rakenneuudistussuunnitelma. (25)

                  27.

                  Pankkien rakenneuudistustarpeita arvioidessaan valvontaviranomainen ottaa huomioon kunkin pankin erityistilanteen sekä missä määrin rakenneuudistusta tarvitaan, jotta elinkelpoisuus voidaan palauttaa ilman lisätukea valtiolta, ja missä määrin valtiontukeen on turvauduttu aiemmin. Yleissääntönä on, että mitä merkittävämpää turvautuminen valtiontukeen on, sitä voimakkaampi on tarve toteuttaa perusteellinen rakenneuudistus pitkän aikavälin elinkelpoisuuden varmistamiseksi. Yksittäisessä arvioinnissa otetaan lisäksi huomioon markkinoiden mahdollinen erityistilanne ja rakenneuudistuspuitteita sovelletaan tarvittaessa joustavasti, jos vakava sokki vaarantaa rahoitusjärjestelmän vakauden yhdessä tai useammassa EFTA-valtiossa.

                  28.

                  Rakenneuudistussuunnitelman vaatiminen pankeilta, jotka saavat rakenteellista tukea (pääomapohjan vahvistamista ja arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevat toimenpiteet), on tarkoitettu pankeille merkiksi siitä, että niiden on valmistauduttava palaamaan rahoituksessaan valtion tuen sijaan tavanomaisiin markkinamekanismeihin rahoitusalan toipuessa vähitellen kriisiolosuhteista. Samalla kuitenkin hyväksytään, että pelkkä jälleenrahoitustakausten käyttö ei edellytä rakenneuudistussuunnitelman toimittamista. Tämä kannustaa tukea yhä tarvitsevia yksittäisiä pankkeja nopeuttamaan tarvittavaa rakenneuudistusta. Samalla järjestelmä on riittävän joustava, jotta mahdolliset erot eri pankkeihin tai kansallisiin rahoitusmarkkinoihin vaikuttavissa olosuhteissa voidaan huomioida asianmukaisesti. Järjestelmässä on myös otettu huomioon rahoitusjärjestelmän vakauden mahdollinen horjuminen jatkossa, mikä on kiistatta mahdollista rahoitusmarkkinoiden elpymisen ollessa yhä hauraalla pohjalla.

            5.   Soveltamisaika ja tulevaisuudennäkymät

                  29.

                  ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan b alakohdan soveltamista ja rakenneuudistustoimenpiteitä koskevien suuntaviivojen voimassaoloa jatketaan 1 päivästä tammikuuta 201131 päivään joulukuuta 2011. (26) Voimassaolon jatkaminen muuttunein ehdoin liittyy myös siihen, että vähitellen siirrytään ETA-sopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohtaan perustuvaan pysyvämpään pankkien pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien valtiontukisuuntaviivojen järjestelmään, jota olisi markkinaolosuhteiden salliessa tarkoitus alkaa soveltaa 1 päivästä tammikuuta 2012.

         (1)  Suuntaviivat ETA-sopimuksen 61 ja 62 artiklan sekä valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan soveltamista ja tulkitsemista varten, valvontaviranomainen hyväksynyt ja antanut 19 päivänä tammikuuta 1994 (julkaistu EYVL L 231, 3.9.1994, s. 1, ja ETA-täydennysosassa N:o 32, 3.9.1994, s. 1). Suuntaviivoja, jäljempänä ’valtiontuen suuntaviivat’, on muutettu viimeksi 17 päivänä joulukuuta 2008. Valtiontuen suuntaviivojen päivitetty versio on saatavilla valvontaviranomaisen internetsivuilla:
      http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

         (2)  Yksinkertaisuuden vuoksi tässä asiakirjassa ”rahoituslaitoksia” kutsutaan ”pankeiksi”.

         (3)  Päätös 28/09/KOL, tehty 29 päivänä tammikuuta 2009.

         (4)  Päätös 28/09/KOL, tehty 29 päivänä tammikuuta 2009.

         (5)  Päätös 191/09/KOL, tehty 22 päivänä huhtikuuta 2009.

         (6)  Päätös 472/09/KOL, tehty 25 päivänä marraskuuta 2009.

         (7)  Eurooppa-neuvosto vahvisti nämä päätelmät kokouksessaan 11 päivänä joulukuuta 2009. Myös Euroopan parlamentti on vaatinut 9 päivänä maaliskuuta 2010 kilpailupolitiikkaa koskevasta kertomuksesta (2008) esittämässään päätöslauselmassa
      (http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&language=EN&reference=P7-TA-2010-0050), että valtion tukea rahoituslaitoksille ei pitäisi tarpeettomasti jatkaa ja että strategiat tuesta irtautumiseksi olisi laadittava mahdollisimman pian.

         (8)  Joustavuuslauseke mahdollistaa tilanteen uudelleenarvioinnin ja asianmukaiset korjaustoimet, jos rahoitusmarkkinoita kohtaa uusi vakava sokki kaikkialla ETA:ssa tai yhdessä tai useammassa EFTA-valtiossa.

         (9)  Ks. http://www.ecb.int/pub/pdf/other/recommendations_on_guaranteesen.pdf.

         (10)  Järjestelmän ulkopuolella myönnettävistä yksittäisistä valtiontakauksista vaaditaan yleensä takauspalkkio samoin periaattein. Jos tuensaaja on rakenneuudistusvelvoitteiden alainen ja matalampi palkkiosumma saattaa erityisolosuhteista johtuen olla perusteltu, poikkeama on huomioitava rakenneuudistuksen kokonaisarvioinnissa ja toimissa, joilla minimoidaan kilpailuvääristymät.

         (11)  Vuoden tai sitä lyhyempien velkojen takaukset.

         (12)  Luokitusjärjestelmästä riippuen myös A1 ja A2.

         (13)  Luokitusjärjestelmästä riippuen myös A3.

         (14)  Mikäli eri luottoluokituslaitosten arviot eroavat toisistaan, palkkiosumman korotus lasketaan korkeimman luokituksen perusteella. Takauspalkkion suuruutta määritettäessä otetaan huomioon tuensaajan luottoluokitus sinä päivänä, jolloin sille myönnetään takaus tiettyyn sen liikkeeseen laskemaan velkakirjaan.

         (15)  Esimerkiksi CDS-sopimusten hinnan viiteaikana voidaan käyttää tuoreempaa kuin EKP lokakuussa 2008 antamissaan suosituksissa määrää, kunhan tämä kiistatta johtaa palkkion nousemiseen vähintään 20 pisteellä pankeille, joiden luottoluokitus on A + tai A, 30 pisteellä pankeille, joiden luottoluokitus on A- ja 40 pisteellä pankeille, joiden luottoluokitus on alle A-.

         (16)  Arvio kynnysarvon ylittymisestä tehdään, kun EFTA-valtio saa hakemuksen 1 päivänä tammikuuta 2011 tai sen jälkeen liikkeeseen lasketun uuden tai uusitun velkapaperin takauksen hyväksymisestä. Tässä yhteydessä arvioidaan pyydetyillä takauksilla katettavan velan määrä sekä kaikki olemassa olevat taatut maksamattomat velat ja niiden suhde senhetkiseen kokonaisvelkaan tai taseeseen. Ennen 1 päivää tammikuuta 2011 myönnetyt, kynnysarvon ylittävät maksamattomat velat eivät edellytä elinkelpoisuuden kartoitusta, ellei pankille myönnetä uutta velkaa, jolloin taattu kokonaisvelkakanta pysyy kynnyksen yläpuolella.

         (17)  Mikäli pankissa esimerkiksi jo tehdään pääoman korottamisen vuoksi elinkelpoisuuden kartoitusta ja takausten kynnysarvo ylittyy, on meneillään olevassa kartoituksessa lisäksi selvitettävä syyt, miksi pankki yhä turvautuu valtiontakauksiin, suoritettava vakavaraisuustesti ja analysoitava, missä määrin pankin ennakoidaan käyttävän valtiontakauksia vastaisuudessa.

         (18)  Rakenneuudistustoimenpiteitä koskevien suuntaviivojen 8 kohta ja 2 jakso sekä asiaa käsittelevät jaksot pääomapohjan vahvistamista koskevien suuntaviivojen 40 kohdassa ja arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevien suuntaviivojen liite V.

         (19)  Esimerkiksi korkea taattujen velkojen osuus kaikista veloista, joka selittyy pyrkimyksellä tukea tai edistää yleisen edun nimissä reaalitalouden luototusta EFTA-valtion tuen avulla. Menettelyn on kuitenkin sovelluttava yhteismarkkinoille.

         (20)  EFTA-valtion yleinen makrotaloudellinen tilanne ja erityisesti valtion riskin kaltaiset seikat, jotka vaikuttavat suoraan ehtoihin, joilla kyseisen EFTA-valtion pankit saavat rahoitusta.

         (21)  Tuensaajan luottoluokituksen tai CDS-sopimuksen hinnan perusteella.

         (22)  Pankit ovat pääomapuskureiden kasvattamiseksi päättäneet myydä ei-strategisia omaisuuseriä, kuten rahoitussektorin ulkopuolisia omistusyhteyksiään, tai keskittyä tietyille maantieteellisille alueille. Ks. Euroopan keskuspankki: EU Banking Sector Stability, September 2010.

         (23)  Euroopan keskuspankin mukaan pankkien vakavaraisuussuhdeluku kasvoi huomattavasti vuonna 2009 kaikissa EU:n jäsenvaltioissa. Lisäksi unionin suuria pankkeja koskevan otoksen tiedot viittaavat siihen, että vakavaraisuus parani edelleen vuoden 2010 alkupuoliskolla, mitä tukivat kertyneiden voittovarojen kasvu sekä yksityisen pääoman hankkiminen ja joissakin pankeissa julkiset pääomasijoitukset. Ks. Euroopan keskuspankki: EU Banking Sector Stability, September 2010.

         (24)  Baselin pankkivalvontakomitean (BCBS) laatimassa tulevassa sääntely-ympäristössä, ns. Basel III, edetään kohti uusia pääomasääntöjä, joiden uudet pääomavaatimukset pankkien pitäisi ajan myötä täyttää. On kiinnostavaa todeta ensinnäkin, että useimmat Euroopan unionin suurimmista pankeista ovat vahvistaneet pääomapuskureitaan viimeisten kahden vuoden aikana lisätäkseen tappionsietokykyään, ja toiseksi, että unionin muilla pankeilla pitäisi olla riittävästi aikaa (vuoteen 2019) kasvattaa pääomapuskureitaan käyttämällä muun muassa kertyneitä voittovaroja. On huomattava myös, että uuden sääntelykehyksen siirtymäsäännöksillä sallitaan nykyisten julkisen sektorin pääomasijoitusten jatkaminen 1 päivään tammikuuta 2018 asti. Lisäksi Baselin komitean tekemä ja komission laskelmilla vahvistettu määrällisten vaikutusten arviointi osoittaa pääomavaatimusten vaikutuksen pankkilainoihin olevan melko vaatimaton. Siksi uusien pääomavaatimusten ei odoteta vaikuttavan näissä suuntaviivoissa hahmoteltuun ehdotukseen.

         (25)  Tämä koskee kaikkia pääomapohjan vahvistamista ja arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevia toimenpiteitä siitä riippumatta, ovatko ne yksittäisiä vai järjestelmän osana myönnettyjä toimia.

         (26)  Voimassa olevia pankkitukijärjestelmiä (oli sitten kyse takauksista, pääomapohjan vahvistamisesta, maksuvalmiudesta, omaisuuseriin kohdistuvista tukitoimista tai muusta tuesta) jatketaan ja uusia hyväksytään ainoastaan kuudeksi kuukaudeksi, jotta vuoden 2011 puolivälissä voidaan tarvittaessa tehdä lisämukautuksia.


title: 2012/549/EU, Euratom: Euroopan parlamentin päätös, 10. toukokuuta 2012 , vastuuvapauden myöntämisestä terveys- ja kuluttaja-asioiden toimeenpanoviraston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2010

text:
               17.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 286/90

         EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖS,
   10. toukokuuta 2012,
   vastuuvapauden myöntämisestä terveys- ja kuluttaja-asioiden toimeenpanoviraston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2010
   (2012/549/EU, Euratom)
   EUROOPAN PARLAMENTTI, joka

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionin yleisen talousarvion varainhoitovuodeksi 2010 (1),

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionin tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 2010 (COM(2011) 473 – C7-0256/2011) (2),

               —

               ottaa huomioon terveys- ja kuluttaja-asioiden toimeenpanoviraston tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 2010,

               —

               ottaa huomioon komission kertomuksen varainhoitovuotta 2009 koskevien vastuuvapauden myöntämispäätösten seurannasta (COM(2011) 736) sekä kertomuksen liitteinä olevat komission yksiköiden valmisteluasiakirjat (SEC(2011) 1350 ja SEC(2011) 1351),

               —

               ottaa huomioon komission vuosikertomuksen vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle vuonna 2010 toimitetuista sisäisistä tarkastuksista (COM(2011) 643) sekä kertomuksen liitteenä olevan komission yksiköiden valmisteluasiakirjan (SEC(2011) 1189),

               —

               ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen terveys- ja kuluttaja-asioiden toimeenpanoviraston tilinpäätöksestä varainhoitovuodelta 2010 sekä viraston vastauksen (3),

               —

               ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 287 artiklan mukaisesti antaman, varainhoitovuotta 2010 koskevan tarkastuslausuman tilien luotettavuudesta sekä tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta (4),

               —

               ottaa huomioon neuvoston 21. helmikuuta 2012 antaman suosituksen varainhoitovuoden 2010 talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden myöntämisestä toimeenpanovirastoille (06084/2012 – C7-0052/2012) ja toteaa, että Yhdistynyt kuningaskunta, Alankomaat ja Ruotsi ovat ensimmäisen kerran kieltäytyneet suosittelemasta vastuuvapauden myöntämistä,

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 317, 318 ja 319 artiklan ja Euratomin perustamissopimuksen 106 a artiklan,

               —

               ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (5) ja erityisesti sen 55, 145, 146 ja 147 artiklan,

               —

               ottaa huomioon tiettyjä yhteisön ohjelmien hallinnointitehtäviä hoitavien toimeenpanovirastojen asemasta 19 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 58/2003 (6) ja erityisesti sen 14 artiklan 3 kohdan,

               —

               ottaa huomioon tiettyjä yhteisön ohjelmien hallinnointitehtäviä hoitavien toimeenpanovirastojen asemasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 58/2003 mukaisesta toimeenpanovirastojen varainhoitoa koskevasta malliasetuksesta 21 päivänä syyskuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1653/2004 (7) ja erityisesti sen 66 artiklan ensimmäisen ja toisen kohdan,

               —

               ottaa huomioon kansanterveysalalla toteutettavaa yhteisön toimintaa hallinnoivan toimeenpanoviraston ”kansanterveysalan toimintaohjelman toimeenpanovirasto” perustamisesta neuvoston asetuksen (EY) N:o 58/2003 mukaisesti 15 päivänä joulukuuta 2004 tehdyn komission päätöksen 2004/858/EY (8),

               —

               ottaa huomioon päätöksen 2004/858/EY muuttamisesta ”kansanterveysalan toimintaohjelman toimeenpanoviraston” muuttamiseksi ”terveys- ja kuluttaja-asioiden toimeenpanovirastoksi”20 päivänä kesäkuuta 2008 tehdyn komission päätöksen 2008/544/EY (9);

               —

               ottaa huomioon työjärjestyksen 76 artiklan ja liitteen VI,

               —

               ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön ja lausunnot valiokunnilta, joita asia koskee (A7-0098/2012),

               A.

               ottaa huomioon, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti komissio toteuttaa talousarvion ja hallinnoi ohjelmia ja että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 317 artiklan mukaisesti se toimii näitä tehtäviä hoitaessaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa omalla vastuullaan sekä moitteettoman varainhoidon periaatteita noudattaen;

               1.

               myöntää terveys- ja kuluttaja-asioiden toimeenpanoviraston johtajalle vastuuvapauden viraston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2010;

               2.

               esittää huomautuksensa päätöslauselmassa, joka on erottamaton osa päätöksiä vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2010, pääluokka III – Komissio ja toimeenpanovirastot;

               3.

               kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen sekä päätöksen vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2010, pääluokka III – Komissio, ja näihin päätöksiin erottamattomasti kuuluvan päätöslauselman terveys- ja kuluttaja-asioiden toimeenpanoviraston johtajalle, neuvostolle, komissiolle, Euroopan unionin tuomioistuimelle ja tilintarkastustuomioistuimelle sekä huolehtimaan niiden julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä (L-sarja).

            Puhemies

         Martin SCHULZ

            Pääsihteeri

         Klaus WELLE

      (1)  EUVL L 64, 12.3.2010.

      (2)  EUVL C 332, 14.11.2011, s. 1.

      (3)  EUVL C 366, 15.12.2011, s. 93.

      (4)  EUVL C 332, 14.11.2011, s. 134.

      (5)  EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (6)  EYVL L 11, 16.1.2003, s. 1.

      (7)  EUVL L 297, 22.9.2004, s. 6.

      (8)  EUVL L 369, 16.12.2004, s. 73.

      (9)  EUVL L 173, 3.7.2008, s. 27.


title: EFTAn valvontaviranomaisen päätös, N:o 40/04/KOL, tehty  17 päivänä maaliskuuta 2004 , valtiontukea koskevien menettelysääntöjen ja aineellisten sääntöjen muuttamisesta 43. kerran muuttamalla lukua 26A: Monialaiset puitteet alueellisesta tuesta suurille investointihankkeille ja ehdotus aiheellisiksi toimenpiteiksi

text:
               20.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 168/15

      EFTAN VALVONTAVIRANOMAISEN PÄÄTÖS,
   N:o 40/04/KOL,
   tehty 17 päivänä maaliskuuta 2004,
   valtiontukea koskevien menettelysääntöjen ja aineellisten sääntöjen muuttamisesta 43. kerran muuttamalla lukua 26A: Monialaiset puitteet alueellisesta tuesta suurille investointihankkeille ja ehdotus aiheellisiksi toimenpiteiksi
   (2006/C 168/07)
   EFTAN VALVONTAVIRANOMAINEN, joka
   OTTAA HUOMIOON Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (1) ja erityisesti sen 61—63 artiklan sekä pöytäkirjan 26,
   OTTAA HUOMIOON EFTAn jäsenvaltioiden välisen, valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamista koskevan sopimuksen (2) ja erityisesti sen 24 artiklan ja 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan, sen pöytäkirjassa 3 (3) olevan I osan 1 artiklan ja II osan 18 ja 19 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:
   Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 24 artiklan mukaan EFTAn valvontaviranomainen vahvistaa ETA-sopimuksen valtiontukea koskevien määräysten soveltamisen.
   Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan EFTAn valvontaviranomainen antaa ilmoituksia ja suuntaviivoja asioista, joita ETA-sopimus koskee, jos kyseisessä sopimuksessa tai valvonta- ja tuomioistuinsopimuksessa nimenomaisesti näin määrätään tai jos EFTAn valvontaviranomainen pitää sitä tarpeellisena.
   EFTAn valvontaviranomainen palauttaa mieleen valtiontukea koskevat menettelysäännöt ja aineelliset säännöt (4)
       (5), jotka valvontaviranomainen hyväksyi 19 päivänä tammikuuta 1994.
   Euroopan yhteisöjen komissio (jäljempänä ’Euroopan komissio’) julkaisi 1 päivänä marraskuuta 2003 tiedonannon alueellisesta tuesta suurille investointihankkeille annettujen monialaisten puitteiden (2002) muuttamisesta rakenteellisista ongelmista kärsiviä aloja koskevan luettelon laatimisen osalta sekä EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 1 kohdan mukaisista aiheellisista toimenpiteistä moottoriajoneuvoalalla ja synteettikuitualalla tehdystä ehdotuksesta (6).
   Kyseiset puitteet ovat merkitykselliset myös Euroopan talousalueen kannalta.
   ETAn valtiontukisääntöjen yhtenäinen soveltaminen on taattava koko Euroopan talousalueella.
   EFTAn valvontaviranomainen on päättänyt viime vuosina saatujen kokemusten ja kyseisten alojen tämänhetkisestä tilanteesta käytettävissä olevien tietojen perusteella, että moottoriajoneuvoalalla ja synteettikuitualalla myönnettävään alueelliseen investointitukeen nykyisin sovellettavia rajoituksia olisi jatkettava.
   EFTAn valvontaviranomainen on päättänyt, ettei laivanrakennusalaa lisätä monialaisten puitteiden soveltamisalaan.
   EFTAn valvontaviranomainen on myös päättänyt tehdä teknisen korjauksen 31 päivän joulukuuta 2003 jälkeen myönnettäviin tukiin sovellettavien moottoriajoneuvoalan siirtymävaiheen säännösten sanamuotoon.
   ETA-sopimuksen liitteen XV lopussa olevaan lukuun ”Yleistä” kuuluvan II kohdan mukaan EFTAn valvontaviranomaisen on annettava Euroopan komissiota kuultuaan oikeudelliset säädökset, jotka vastaavat Euroopan komission antamia säädöksiä.
   EFTAn valvontaviranomainen on kuullut Euroopan komissiota.
   EFTAn valvontaviranomainen on kuullut EFTAn jäsenvaltioita 3 päivänä helmikuuta 2004 järjestetyssä monenvälisessä kokouksessa,
   ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1.

               Valtiontuen suuntaviivojen lukua 26A muutetaan tämän päätöksen liitteessä I esitetyn mukaisesti ja ehdotetaan liitteessä I olevia aiheellisia toimenpiteitä.

               2.

               Päätös annetaan tiedoksi EFTA-valtioille lähettämällä niille kirjeitse jäljennös tästä päätöksestä ja sen liitteestä I. EFTA-valtioita pyydetään ilmaisemaan suostumuksensa aiheellisiin toimenpiteisiin yhden kuukauden kuluessa tämän ehdotuksen vastaanottamisesta.

               3.

               Päätös annetaan tiedoksi Euroopan komissiolle ETA-sopimuksen pöytäkirjassa 27 olevan d alakohdan mukaisesti lähettämällä sille jäljennös tästä päätöksestä ja sen liitteestä I.

               4.

               Tämä päätös ja sen liite I julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa.

               5.

               Jos EFTA-valtiot hyväksyvät ehdotuksen aiheellisista toimenpiteistä, niistä julkaistaan tiivistelmä Euroopan unionin virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa (liite 2).

               6.

               Tämä päätös on todistusvoimainen englannin kielellä.

      Tehty Brysselissä 17 päivänä maaliskuuta 2004.

            EFTAn valvontaviranomaisen puolesta

         Hannes HAFSTEIN

            Puheenjohtaja

         Einar M. BULL

            Kollegion jäsen

      (1)  Jäljempänä ’ETA-sopimus’.

      (2)  Jäljempänä ’valvonta- ja tuomioistuinsopimus’.

      (3)  Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirja 3 EFTA-valtioiden 10 päivänä joulukuuta 2001 muuttamassa muodossa. Muutokset tulivat voimaan 28 päivänä elokuuta 2003.

      (4)  Jäljempänä ’valtiontuen suuntaviivat’.

      (5)  Julkaistu alun perin EYVL:ssä L 231 (3.9.1994) ja sen ETA-täydennysosassa N:o 32 samana päivänä, muutettu viimeksi 17 päivänä maaliskuuta 2004 tehdyllä kollegion päätöksellä N:o 39/04/KOL (ei vielä julkaistu).

      (6)  EUVL C 263, 1.11.2003, s. 3.

      LIITE I
      MUUTOKSET ALUEELLISESTA TUESTA SUURILLE INVESTOINTIHANKKEILLE ANNETTUJEN MONIALAISTEN PUITTEIDEN LUKUUN 26A (1)

      Muutetaan nykyisen 26A.5 kohdan 4 alakohta seuraavasti:

         Alat, joilla on vakavia rakenteellisia ongelmia, voidaan määritellä näihin puitteisiin liitettävässä alaluettelossa. Näillä aloilla ei hyväksytä alueellista investointitukea, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tässä jaksossa vahvistettujen määräysten soveltamista. Tällaisen alaluettelon laatimisen teknistä toteutettavuutta ja poliittista ja taloudellista hyötyä tarkastellaan ennen vuoden 2005 loppua. Jos EFTAn valvontaviranomainen päättää antaa tällaisen alaluettelon, se hyväksytään ja julkaistaan ennen 31 päivää maaliskuuta 2006 ja sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2007. Tässä yhteydessä mahdollisesti tarvittavia valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 1 kohdan ja II osan 18 artiklan mukaisia aiheellisia toimenpiteitä ehdotetaan ennen 1 päivää heinäkuuta 2006.

      Muutetaan nykyisen 26A.5 kohdan 5 alakohta seuraavasti:

         Alaluettelon laadinnan teknistä toteutettavuutta tarkasteltaessa vakavat rakenteelliset ongelmat määritetään periaatteessa todettavissa olevaa kulutusta koskevien tietojen perusteella CPA-luokituksen (2) soveltuvalla tasolla Euroopan talousalueella tai jos tällaisia tietoja ei ole saatavilla, muun asianomaisille tuotteille yleisesti hyväksytyn markkinasegmentoinnin perusteella, jota koskevia tilastotietoja on saatavilla. Myös muita merkityksellisiä tietoja, alakohtaiset tutkimukset mukaan luettuina, voidaan ottaa huomioon. Mitään alaa ei sisällytetä luetteloon pelkästään mekaanisen tilastollisen lähestymistavan pohjalta. Alaluettelo voidaan tarpeen mukaan saattaa ajan tasalle.

      Muutetaan nykyisen 26A.5 kohdan 6 alakohta seuraavasti:

         Jos EFTAn valvontaviranomainen päättää alaluettelon hyväksymisestä, sille on ilmoitettava 1 päivästä tammikuuta 2007 erikseen kaikista alaluettelossa mainituilla vakavista rakenteellisista ongelmista kärsivillä aloilla myönnetyistä alueellisista investointituista investointihankkeille, joiden tukikelpoiset kustannukset ylittävät komission alaluettelon laatimisen yhteydessä vahvistaman määrän (3), sanotun kuitenkaan rajoittamatta pienten ja keskisuurten yritysten valtiontukien ryhmäpoikkeuksen (4), sellaisena kuin se on sisällytettynä ETA-sopimukseen 25 päivänä kesäkuuta 2002 tehdyllä ETA-sekakomitean päätöksellä N:o 88/2002 (5), soveltamista.

      Muutetaan nykyisen 26A.8 kohdan 1 alakohta seuraavasti:
      Vuoden 2006 joulukuun 31 päivään saakka ja rajoittamatta ETA-sopimuksen XV liitteessä olevan 1 kohdan f alakohdassa mainitun säädöksen (6), sellaisena kuin se on sisällytettynä kyseiseen liitteeseen ETAn sekakomitean päätöksellä N:o 88/2002, soveltamista

                  a)

                  bruttoavustusekvivalenttina ilmaistuna viisi miljoonaa euroa ylittävien tukien osalta liitteessä C määritellyllä moottoriajoneuvoalalla hyväksytyn tukiohjelman perusteella myönnettävän alueellisen investointituen enimmäisintensiteetti on 30 prosenttia vastaavan aluetuen enimmäismäärästä,

                  b)

                  liitteessä D määritellyn synteettikuituteollisuuden investointihankkeiden yhteydessä syntyneet kustannukset eivät ole oikeutettuja investointitukeen.

            Tämä kohta tulee voimaan 1 päivästä tammikuuta 2004.
      Kumotaan 26A.8 kohdan 2 ja 3 alakohta.
      Lisätään 26A.9. kohdan 2 alakohdan jälkeen 26A.9. kohdan 3 ja 4 alakohta seuraavasti:

                     26A.9. 3.

                     Jotta moottoriajoneuvoalan ja synteettikuitualan alueellisille investoinneille olisi vakavista rakenteellisista ongelmista kärsivien alojen luettelon puuttuessa 1 päivästä tammikuuta 2004 selkeät säännöt, EFTAn valvontaviranomainen on päättänyt ehdottaa valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 1 kohdan ja II osan 18 artiklan mukaisina aiheellisina toimenpiteinä seuraavaa:

                                 —

                                 jatketaan voimassa olevien liitteessä D määritellyn synteettikuituteollisuuden siirtymävaiheen säännösten soveltamista 31 päivään joulukuuta 2006 asti,

                                 —

                                 rajoitetaan bruttoavustusekvivalenttina ilmaistuna viisi miljoonaa euroa ylittävien tukien osalta liitteessä C määritellyllä moottoriajoneuvoalalla hyväksytyn tukiohjelman perusteella myönnettävän alueellisen investointituen enimmäisintensiteetti 30 prosenttiin vastaavan aluetuen enimmäismäärästä.

                     26A.9 4.

                     EFTA-valtioita pyydetään ilmoittamaan erikseen suostumuksensa ehdotettuihin aiheellisiin toimenpiteisiin niille osoitetussa kirjeessä vahvistetussa määräajassa. Jos EFTA-valtio ei vastaa kirjeeseen, valvontaviranomainen olettaa, että asianomainen valtio ei hyväksy ehdotettuja toimenpiteitä.

         (1)  Muutokset vastaavat komission tiedonantoa alueellisesta tuesta suurille investointihankkeille annettujen monialaisten puitteiden (2002) muuttamisesta rakenteellisista ongelmista kärsiviä aloja koskevan luettelon laatimisen osalta sekä EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 1 kohdan mukaisista aiheellisista toimenpiteistä moottoriajoneuvoalalla ja synteettikuitualalla tehdystä ehdotuksesta (EUVL C 263, 1.11.2003, s. 3).

         (2)  Neuvoston asetus (ETY) N:o 3696/93, annettu 29 päivänä lokakuuta 1993, Euroopan talousyhteisön tilastollisesta toimialoittaisesta tuoteluokituksesta (CPA) (EYVL L 342, 31.12.1993, s. 1) sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 204/2002 (EYVL L 36, 6.2.2002, s. 1). Neuvoston asetus (ETY) N:o 3696/93 sisällytettiin ETA-sopimukseen 21 päivänä maaliskuuta 1994 tehdyllä ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 7/94 (EYVL L 160, 28.6.1994), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 110/2002 (EYVL L 298, 31.10.2002 ja ETA-täydennysosa N:o 54). Vrt. ETA-sopimuksen liitteessä XXI olevan 20 kohdan b alakohta.

         (3)  Määräksi voidaan periaatteessa asettaa 25 miljoonaa euroa, mutta se voi vaihdella aloittain.

         (4)  Komission asetus (EY) N:o 70/2001, annettu 12 päivänä tammikuuta 2001, EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen (EYVL L 10, 13.1.2001, s. 33).

         (5)  EUVL L 266, 3.10.2002, ja ETA-täydennysosa N:o 49, vrt. ETA-sopimuksen liitteessä XV olevan 1 kohdan f alakohta.

         (6)  Pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskeva valtiontukien ryhmäpoikkeus.


				|

		52014PC0223

			Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS Maailman kauppajärjestön yleisneuvostossa esitettävästä Euroopan unionin kannasta Afganistanin islamilaisen tasavallan liittymiseen Maailman kauppajärjestöön /* COM/2014/0223 final - 2014/0125 (NLE) */

			   	PERUSTELUT
I JOHDANTO
Maailman kauppajärjestön WTO:n jäsenten ja
Afganistanin väliset neuvottelut Afganistanin jäsenyyttä koskevista ehdoista
ovat loppuvaiheessaan. Tätä ovat edeltäneet 10 vuotta kestäneet neuvottelut,
jotka aloitettiin Afganistanin jätettyä WTO:n jäsenyyshakemuksen vuonna 2004.
Afganistanin liittymishakemus on tutkittu WTO:n yleisneuvoston vähiten
kehittyneiden maiden jäseneksi liittymisestä antamien ohjeiden mukaisesti. Nyt
on SEUT-sopimuksen mukaisesti annettava neuvoston päätös, jossa hyväksytään
Afganistanin WTO:hon liittymisen ehdot, ennen kuin EU voi virallisesti tukea
tätä hyväksymistä WTO:ssa.
Seuraavassa esitetään lyhyt kuvaus
liittymisehdoista.
II LYHYT KUVAUS AFGANISTANIN WTO-JÄSENYYTTÄ
KOSKEVISTA EHDOISTA ALOITTAIN
Sitoumusten toteuttamisjärjestys
Tavarat (yleisesti)
Keskimääräinen lopullinen sidottu tulli (FBR)
Afganistanin liittymisohjelmassa on 15,1 prosenttia.
29,6 prosentin keskimääräinen lopullinen
sidottu tulli maataloustuotteille on korkeampi kuin teollisuustuotteiden 8,8
prosentin vastaava tulli. Maatalouden enimmäistullit ovat myös korkeammat
(enintään 60–70 prosenttia joidenkin maataloustuotteiden kohdalla verrattuna
teollisuustuotteiden osalta havaittuun enintään 50 prosenttiin).
Afganistan panee lopulliset sidotut tullit
täytäntöön liittymispäivästä lähtien, lukuun ottamatta muutamien
informaatioteknologiatuotteiden, kuten elektronisten piirien ja
videokameroiden, tuontia (joka vapautetaan joka tapauksessa täysimääräisesti
vuoteen 2019 mennessä).
Nämä tullien
keskimääräiset tasot ovat erittäin kohtuullisia, kun otetaan huomioon
Afganistanin kuuluminen vähiten kehittyneiden maiden joukkoon ja sen talouden
pienuus ja haavoittuvuus. EU:n käytäntönä on vähiten kehittyneiden maiden
tapauksessa aiemmin ollut hyväksyä vastaavankokoisten talouksien osalta tätä
korkeammat tullien tasot kohtuullisina. Tätä taustaa vasten ohjelmassa jätetään
sitomatta
–
41 sellaisia maataloustuotteita koskevaa
tullinimikettä, joiden kauppa katsotaan kielletyksi Afganistanissa (sianliha ja
sianlihatuotteet, olut, viini ja alkoholijuomat); sekä
–
183 teollisuustuotteita koskevaa tullinimikettä,
mikä vastaa 4,4:ää prosenttia ohjelmaan kuuluvista teollisuustuotteiden
tullinimikkeistä (vastikään hyväksyttyjen, vähiten kehittyneiden maiden
WTO-liittymisneuvotteluja käsittelevien ohjeiden mukaisesti – niissä sallitaan,
että enintään 5 prosenttia teollisuustuotteiden tullinimikkeistä voidaan jättää
sitomatta).
Teollisuustuotteet
–
Muiden kuin maataloustuotteiden keskimääräinen
lopullinen sidottu tulli on 8,8 prosenttia.
–
Korkeimmat keskimääräiset tullit eli 30 prosenttia
ovat todettavissa keramiikka-alalla, minkä jälkeen seuraavina ovat (15–20
prosenttia) huonekalut, lasi ja tekstiilit.
–
Alhaisin keskimääräinen tulli (0 prosenttia)
tarjotaan informaatioteknologiatuotteiden alalla; se otetaan käyttöön vuoteen
2019 mennessä.
–
Suurimmat teollisuustuotteiden enimmäistullit ovat
50 prosenttia (henkilöautot) ja 30 prosenttia (keramiikka ja erilaiset
tekstiilituotteet).
–
Teollisuustuotteita koskevat 183 sitomatonta
tullinimikettä koskevat raaka-aineita, mattoja, jalkineita ja huonekaluja.
Maataloustuotteet
–
Maataloustuotteiden keskimääräinen lopullinen
sidottu tulli on 29,6 prosenttia.
–
Suurimmat enimmäistullit maataloudessa ovat
joidenkin hedelmämehujen tullit (70 prosenttia) ja useiden eri
maataloustuotteiden, kuten lampaan- ja naudanlihan, vihannesten, hedelmien,
pähkinöiden, tomaattien, perunoiden, tupakan ja mineraalivesien, tullit (60
prosenttia).
–
41 sitomatonta maataloustuotteiden tullinimikettä
koskevat tuotteita, joiden kauppa katsotaan kielletyksi Afganistanissa
(sianliha ja sianlihatuotteet, olut, viini ja alkoholijuomat).
Vientitullit
Afganistan on sitoutunut jäädyttämään ja
vähentämään vientitulleja. Se ei ota käyttöön vientitulleja sellaisten
tuotteiden osalta, joihin ei tällä hetkellä sovelleta kyseisiä tulleja. Mitä
tulee voimassa oleviin tulleihin, kriittisten raaka-aineiden osalta sidottuja
enimmäismääriä vähennetään viiden vuoden kuluessa liittymispäivästä.
Palvelut
Afganistanin luettelo erityisistä palvelusitoumuksista
on tyydyttävä, kun otetaan huomioon maan kuuluminen vähiten kehittyneiden
maiden joukkoon. Afganistan tekee markkinoille pääsyä ja kansallista kohtelua
koskevia sitoumuksia useilla palvelusektoreilla, joihin kuuluvat asiantuntija-,
tietokone- ja muut liike-elämän palvelut, viestintäpalvelut (kuriiripalvelut ja
televiestintä), rakennusalan palvelut, jakelupalvelut, yksityiset
koulutuspalvelut, ympäristöalan palvelut, rahoituspalvelut (vakuutukset ja
pankkitoiminta), sairaalapalvelut, majoitus- ja ravitsemispalvelut sekä
liikennealan palvelut (meri- ja lentoliikennepalvelut ja tukipalvelut).
Pöytäkirjaan sisältyvät sitoumukset
Jäsenyysvalmistelujen lopullisessa
monenkeskisessä vaiheessa WTO:n jäsenet pyrkivät yhdessä varmistamaan
kaupankäyntiin liittyvien Afganistanin lakien ja instituutioiden
periaatteellisen yhteensopivuuden WTO:n sääntöjen ja sopimusten kanssa
sisällyttämällä ne liittymisestä tehtyyn pöytäkirjaan ja työryhmän raporttiin.
Siirtymäkausia pyydettiin useilla aloilla,
joista seuraavat ovat erityisen merkittäviä EU:n kannalta:
Tuontiin sovellettavat sisäiset verot: nykyisin perittävät kiinteä vero ja elinkeinotulovero ovat täysin
WTO:n velvoitteiden mukaiset vasta vuonna 2020; muiden tuonnista perittävien
sisäisten verojen ja maksujen osalta mukautuminen WTO:n sääntöihin tapahtuu
liittymispäivästä.
Kaupan tekniset esteet: Afganistanin on pantava täysimääräisesti täytäntöön sopimus kaupan
teknisistä esteistä 1. tammikuuta 2016 mennessä. Toimintasuunnitelma esitetään
työryhmän raportissa.
Terveys- ja kasvinsuojelutoimet: Afganistanille myönnetään 1. tammikuuta 2018 saakka jatkuva
siirtymäkausi terveys- ja kasvinsuojelutoimista tehdyn sopimuksen
täysimääräisen täytäntöönpanon osalta, kuten työryhmän raporttiin sisältyvässä
toimintasuunnitelmassa esitetään.
Kauppaan liittyvät investointitoimet
(TRIMs-sopimus): TRIMs-sopimus on pantava
kokonaisuudessaan täytäntöön 31. joulukuuta 2020 mennessä, jolloin
hiilivetylaissa ja kaivoslaissa esiintyvät tavaroiden kotimaisuusastetta
koskevat vaatimukset on täytynyt poistaa.
Kauppaan liittyvät teollis- ja
tekijänoikeudet (TRIPS-sopimus): TRIPS-sopimus on
pantava kokonaisuudessaan täytäntöön 1. tammikuuta 2016 mennessä, kuten
työryhmän raporttiin sisältyvässä toimintasuunnitelmassa esitetään.
III SUOSITUS
Toimittaessaan Afganistanin WTO:hon
liittymistä koskevat ehdot neuvostolle hyväksyttäviksi komissio katsoo, että
ehtoihin sisältyy tasapainoinen ja samalla kunnianhimoinen markkinoiden
avaamiseen liittyvien sitoumusten kokonaisuus, joka hyödyttää merkittävästi
sekä Afganistania että sen kauppakumppaneita WTO:ssa.
2014/0125 (NLE)
Ehdotus
NEUVOSTON PÄÄTÖS
Maailman kauppajärjestön yleisneuvostossa
esitettävästä Euroopan unionin kannasta Afganistanin islamilaisen tasavallan
liittymiseen Maailman kauppajärjestöön
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta
tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 91 artiklan, 100 artiklan 2 kohdan
sekä 207 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan yhdessä sen 218 artiklan 9
kohdan kanssa,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen
sekä katsoo seuraavaa:
(1)       Afganistanin islamilaisen
tasavallan hallitus esitti 21 päivänä marraskuuta 2004 Maailman kauppajärjestön
(WTO) perustamisesta tehtyyn Marrakeshin sopimukseen liittymistä koskevan
hakemuksen mainitun sopimuksen XII artiklan mukaisesti.
(2)       Afganistanin islamilaisen
tasavallan liittymistä käsittelevä työryhmä perustettiin 13 päivänä joulukuuta
2004, jotta voitaisiin sopia liittymisehdoista, jotka sekä Afganistanin
islamilainen tasavalta että kaikki WTO:n jäsenet voisivat hyväksyä.
(3)       Komissio on neuvotellut
unionin puolesta kattavan kokonaisuuden Afganistanin islamilaisen tasavallan
tekemiä, markkinoiden avaamiseen liittyviä sitoumuksia, jotka ovat unionin
pyyntöjen mukaisia.
(4)       Mainitut sitoumukset on nyt
sisällytetty Afganistanin islamilaisen tasavallan liittymisestä WTO:hon tehtyyn
pöytäkirjaan.
(5)       Liittymisellä WTO:hon
odotetaan olevan myönteinen ja kestävä vaikutus Afganistanin islamilaisen
tasavallan talousuudistukseen ja kestävään kehitykseen.
(6)       Liittymisestä tehty
pöytäkirja olisi tämän vuoksi hyväksyttävä.
(7)       WTO:n perustamissopimuksen
XII artiklassa määrätään, että liittymisehdoista sovitaan liittyvän jäsenen ja
WTO:n kesken ja että WTO:n ministerikokous hyväksyy liittymisehdot WTO:n puolesta.
WTO:n perustamissopimuksen IV artiklan 2 kohdassa määrätään, että
ministerikokouksen istuntojen välisenä aikana yleisneuvosto huolehtii sen
tehtävistä.
(8)       Sen vuoksi on tarpeen
vahvistaa WTO:n yleisneuvostossa esitettävä unionin kanta Afganistanin islamilaisen
tasavallan liittymiseen WTO:hon,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Maailman kauppajärjestön yleisneuvostossa
esitettävänä Euroopan unionin kantana on, että Afganistanin islamilaisen
tasavallan liittyminen WTO:hon hyväksytään.
2 artikla
Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se
hyväksytään.
Tehty Brysselissä
                                                                       Neuvoston
puolesta
                                                                       Puheenjohtaja


Tärkeä oikeudellinen huomautus

|

52007DP0209

Euroopan parlamentin päätös 24. toukokuuta 2007 Beniamino Donnicin valtakirjan tarkastuksesta (2007/2121(REG))

Virallinen lehti nro 102 E , 24/04/2008 s. 0446 - 0448

		P6_TA(2007)0209Beniamino Donnicin valtakirjan tarkastusEuroopan parlamentin päätös 24. toukokuuta 2007 Beniamino Donnicin valtakirjan tarkastuksesta (2007/2121(REG))Euroopan parlamentti, joka- ottaa huomioon 20. syyskuuta 1976 annetun säädöksen Euroopan parlamentin jäsenten valitsemisesta yleisillä välittömillä vaaleilla [1],- ottaa huomioon työjärjestyksen 3, 4 ja 9 artiklan sekä liitteen I,- ottaa huomioon Italian toimivaltaisen kansallisen viranomaisen antaman virallisen ilmoituksen Beniamino Donnicin valinnasta Euroopan parlamenttiin,- ottaa huomioon Achille Occhettolta 25. maaliskuuta 2007 vastaanotetun ilmoituksen Euroopan parlamenttiin valitun Beniamino Donnicin valinnan pätevyyden kiistämisestä,- ottaa huomioon oikeudellisten asioiden valiokunnan mietinnön (A6-0198/2007),A. ottaa huomioon, että 20. syyskuuta 1976 annetun säädöksen 7 artiklan 1 ja 2 kohdassa luetellaan tehtävät, jotka ovat ristiriidassa Euroopan parlamentin jäsenen tehtävän kanssa,B. ottaa huomioon, että työjärjestyksen 9 artiklan ja liitteen I mukaisesti jäsenten on ilmoitettava täsmällisesti ammatillinen toimintansa sekä muut palkalliset toimensa tai tehtävänsä,C. ottaa huomioon, että Euroopan parlamentin työjärjestyksen 3 artiklan 5 kohdassa määrätään seuraavaa: "Jos jäsenen nimitys tapahtuu samalta listalta valitun jäsenen toimesta luopumisen vuoksi, valtakirjojen tarkastuksesta vastaava valiokunta varmistaa, että edustajantoimesta luopuminen on tapahtunut 20 päivänä syyskuuta 1976 annetun säädöksen sekä tämän työjärjestyksen 4 artiklan 3 kohdan hengen ja kirjaimen mukaisesti.",D. ottaa huomioon, että Euroopan parlamentin vaaleihin liittyvää menettelyä koskevien kansallisten säännösten on oltava yhteisön lainsäädännön perusperiaatteiden ja erityisesti yhteisön primaarioikeuden sekä vuonna 1976 annetun säädöksen kirjaimen ja hengen mukaisia; toteaa, että lainsäädäntö-, hallintoja tuomiovaltaa käyttävät toimivaltaiset kansalliset viranomaiset eivät tästä syystä voi Euroopan parlamentin vaaleihin liittyvää menettelyä koskevia kansallisia säännöksiä soveltaessaan ja/tai tulkitessaan jättää huomiotta vaalimenettelyjä koskevia yhteisön oikeuden periaatteita,E. katsoo, että Achille Occhetton edustajantoimesta luopumisen yhteensopivuutta vuonna 1976 annetun säädöksen hengen ja kirjaimen kanssa on arvioitava kyseisen säädöksen 6 artiklan mukaisesti, jossa säädetään, että "Edustaj[ia] ... eivät sido mitkään ohjeet eikä heidän edustajan toimensa ole sidottu toimintaohjeisiin", ja että jäsenten itsenäisyys ja riippumattomuus on todellinen ja varsinainen perusperiaate,F. ottaa huomioon, että Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen (jotka tulevat voimaan vuodesta 2009 alkaen) 2 artiklan 1 kohdassa säädetään, että "jäsenet ovat itsenäisiä ja riippumattomia". Saman artiklan 2 kohdassa, joka välittömästi johtuu 1 kohdasta, säädetään puolestaan, että "sopimus edustajantoimesta luopumisesta ennen vaalikauden päättymistä tai vaalikauden päättyessä on mitätön",G. ottaa huomioon, että jäsenten asemaa koskevien sääntöjen näissä säännöksissä vain lausutaan nimenomaisesti vuoden 1976 säädökseen jo sisältyvä periaate itsenäisyydestä ja riippumattomuudesta ja että jäsenten asemaa koskevilla säännöillä nimenomaisesti vahvistetaan Euroopan parlamentin ja sen jäsenten riippumattomuuden turvaaminen,H. ottaa huomioon, että vaikka Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevat säännöt tulevatkin voimaan vasta seuraavalla vaalikaudella, joka alkaa vuonna 2009, ne ovat yhteisön tämänhetkisessä lainsäädännössä primaarioikeuteen kuuluva säädös, jonka Euroopan parlamentti on neuvoston yksiselitteisellä suostumuksella hyväksynyt ja joka on julkaistu asianmukaisesti Euroopan unionin virallisessa lehdessä,I. ottaa huomioon, että sekä Euroopan parlamentin että Euroopan parlamentin vaaleihin liittyvää menettelyä koskevien kansallisten säännösten täytäntöönpanosta ja/tai tulkinnasta vastaavien kansallisten viranomaisten on otettava huomioon jäsenten asemaa koskevien sääntöjen periaatteet ja järjestelmä ja että näin ollen ne eivät EY:n perustamissopimuksen 10 artiklassa tarkoitetun lojaalin yhteistyön periaatteen mukaisesti voi hyväksyä toimenpiteitä tai säännöksiä, jotka ovat selvästi ristiriidassa näiden sääntöjen kanssa,J. katsoo, että jäsenten asemaa koskevien sääntöjen periaatteet ja säännökset kuuluvat ilman muuta Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan mukaisiin periaatteisiin, joille Euroopan unioni perustuu (kuten erityisesti kansanvallan ja oikeusvaltion periaatteet), ja joita Euroopan unionissa pidetään yhteisön oikeuden yleisinä periaatteina,K. ottaa huomioon, että vuonna 1976 annetun säädöksen 6 artiklan oikeusvaikutus kattaa Euroopan parlamentin intressien vuoksi myös ehdokkaat, jotka kuuluvat virallisesti vaalien tuloksiin perustuvaan luetteloon, sillä kyseiset ehdokkaat ovat mahdollisia Euroopan parlamentin jäseniä,L. ottaa huomioon, että Achille Occhetton edustajantoimesta luopuminen johtuu toisten "Società civile DI PIETRO-OCCHETTO" -luetteloon kuuluvien jäsenten kanssa tehdystä sopimuksesta, josta päätettiin ennen kuin 12.- 13. kesäkuuta 2004 pidettyjen Euroopan parlamentin vaalien tulos julistettiin, joten edustajantoimesta luopumista on pidettävä vuonna 1976 annetun säädöksen hengen ja kirjaimen vastaisena ja siten mitättömänä,M. ottaa huomioon, että Achille Occhetton edustajantoimesta luopumisen mitättömyydestä seuraa, että hänen tilalleen valitun Beniamino Donnicin edustajantoimen olemassaololta ja pätevyydeltä puuttuu tosiasiallinen ja oikeudellinen perusta,N. ottaa huomioon, että Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Lazion alueellinen hallinto-oikeus; ensimmäinen oikeusaste) vahvisti 21. heinäkuuta 2006 antamallaan päätöksellä, että Achille Occhetton edustajantoimesta luopumista, josta päätettiin ennen kuin valittujen henkilöiden nimet julistettiin, ei voida pitää luopumisena paikasta vaalien tuloksiin perustuvassa luettelossa, sillä kansan tahto edellyttää, että vaalien tulokset eivät ole tahdonvaltaisia eikä niitä voida muuttaa, ja että luopuminen on tehoton päätettäessä toimenpiteistä tehtävien yhteensopimattomuuden, kansalaisluottamuksen tai vaalikelpoisuuden menettämisen taikka tehtävään tai toimeen alun perin oikeutetun henkilön luopumisen vuoksi vapautuneen edustajantoimen täyttämiseksi. Ehdokkaalla, joka luopuu paikastaan, on vapautuneen edustajantoimen täyttämistä koskevien edellytysten toteutuessa siten oikeus peruuttaa toimesta luopumista koskeva päätöksensä ja vastaanottaa vapautunut ja siten uudelleen täytettäväksi tullut edustajantoimi,O. ottaa huomioon, että Consiglio di Stato (ylin oikeusaste hallintoasioissa) on lainvoiman saaneella tuomiollaan kumonnut Achille Occhetton valinnan Euroopan parlamentin jäseneksi,P. ottaa huomioon, että vuonna 1976 annetun säädöksen 12 artiklan mukaisesti Euroopan parlamentti - ja ainoastaan Euroopan parlamentti - tarkastaa yleisillä vaaleilla valittujen jäsentensä valtakirjat; katsoo, että tätä Euroopan parlamentin perustavaa laatua olevaa erityisoikeutta ei voida kiistää saati tehdä tyhjäksi millään kansallisten viranomaisten antamalla säännöksellä, joka on selvässä ristiriidassa yhteisön oikeuden asiaa koskevien säännösten ja periaatteiden kanssa, ja että näin on myös silloin, kun kyseisen valtion ylintä tuomiovaltaa käyttävä elin on tehnyt lopullisen päätöksen tällaisen säännöksen hyväksymisestä, kuten tässä tapauksessa Italian Consiglio di Stato; toteaa, että yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä vahvistetaan nämä erityisoikeudet, myös suhteessa kansallisiin lopullisiin tuomioihin, jotka ovat yhteisön lainsäädännön vastaisia, ja oikeuskäytännössä on joka tapauksessa vahvistettu valtion vastuu,Q. ottaa huomioon, että parlamentti voi laillisesti todeta Beniamino Donnicin edustajantoimen pätemättömäksi sekä olla ottamatta huomioon Italian Consiglio di Staton päätöstä, koska se ei ole vuoden 1976 säädöksen hengen ja kirjaimen mukainen, pysyttäen siten voimassa Achille Occhetton edustajantoimen;1. julistaa pätemättömäksi Beniamino Donnicin valtakirjan Euroopan parlamentin jäseneksi, jonka valinnasta kansallinen toimivaltainen viranomainen on ilmoittanut;2. vahvistaa Achille Occhetton edustajantoimen pätevyyden;3. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen Italian toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle sekä Beniamino Donnicille ja Achille Occhettolle.[1] EYVL L 278, 8.10.1976, s. 5, säädös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä 2002/772/EY, Euratom (EYVL L 283, 21.10.2002, s. 1).--------------------------------------------------