title: 2005/132/EY: Komission päätös, tehty 16 päivänä helmikuuta 2005, tiettyjen Kroatiasta ja Ukrainasta peräisin olevien raudasta tai seostamattomasta teräksestä valmistettujen saumattomien putkien tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn yhteydessä tarjottujen sitoumusten hyväksymisestä tehdyn komission päätöksen 2000/137/EY kumoamisesta

text:
               17.2.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 46/44

      KOMISSION PÄÄTÖS,
   tehty 16 päivänä helmikuuta 2005,
   tiettyjen Kroatiasta ja Ukrainasta peräisin olevien raudasta tai seostamattomasta teräksestä valmistettujen saumattomien putkien tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn yhteydessä tarjottujen sitoumusten hyväksymisestä tehdyn komission päätöksen 2000/137/EY kumoamisesta
   (2005/132/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96, jäljempänä ’perusasetus’ (1), ja erityisesti sen 8 artiklan,
   on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa,
   sekä katsoo seuraavaa:
   A.   AIEMPI MENETTELY

               (1)

               Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 348/2000 (2) käyttöön lopulliset polkumyyntitullit tiettyjen Kroatiasta ja Ukrainasta peräisin olevien raudasta tai seostamattomasta teräksestä valmistettujen saumattomien putkien tuonnissa yhteisöön. Komissio hyväksyi päätöksellä 2000/137/EY (3) kroatialaisen viejän ja ukrainalaisten viejien sitoumukset. Komissio hyväksyi päätöksellä 2002/669/EY ukrainalaisten tuottajien yhteisen sitoumuksen oma-aloitteisen peruuttamisen.

               (2)

               Euroopan unionin saumattomien teräsputkien valmistajien etuja valvova Defence Committee of the Seamless Steel Tube Industry of the European Union esitti pyynnön, jonka perusteella komissio pani vireille voimassaolevien polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden välivaiheen tarkastelun, joka koski myös toimenpiteiden muotoa, perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti (4).

         B.   SITOUMUKSEN HYVÄKSYNNÄN KUMOAMINEN

               (3)

               Neuvosto päätti tarkastelun asetuksella (EY) N:o 258/2005 (5).

               (4)

               Asetuksen (EY) N:o 258/2005 johdanto-osan 137 kappaleen ja kaikkien asianomaisten osapuolten kuulemisen perusteella sitoumus nykyisessä muodossaan ei ole enää aiheellinen. Tämän perusteella ja kyseisen sitoumuksen niiden lausekkeiden mukaisesti, joilla komissio valtuutetaan kumoamaan sitoumuksen hyväksyntä yksipuolisesti, komissio on päättänyt kumota sitoumuksen hyväksynnän.

               (5)

               Komissio ilmoitti kroatialaiselle yritykselle Mechel Željezara Ltd:lle joulukuussa 2004 ehdottavansa voimassaolleen sitoumuksen hyväksynnän kumoamista. Ilmoituksen jälkeen Kroatian hallitus ilmoitti komissiolle, että kyseinen yritys, joka oli ainoa tarkasteltavana olleen tuotteen tuottaja Kroatiassa, oli asetettu selvitystilaan ja lopettanut tuotantonnon syksyllä 2004. Näin ollen sitoumuksen ei myöskään katsota enää olevan pätevä.

         C.   PÄÄTÖKSEN 2000/137/EY KUMOAMINEN

               (6)

               Edellä esitetyn perusteella komission päätös 2000/137/EY, sellaisena kuin se on muutettuna komission päätöksellä 2002/669/EY, olisi kumottava.

               (7)

               Neuvosto on rinnan tämän päätöksen kanssa antanut asetuksen (EY) N:o 258/2005, jolla otetaan käyttöön lopullinen, koko maata koskeva polkumyyntitulli tiettyjen Kroatiasta peräisin olevien raudasta tai seostamattomasta teräksestä valmistettujen saumattomien putkien tuonnissa yhteisöön,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   1 artikla
   Kumotaan komission päätös 2000/137/EY, sellaisena kuin se on muutettuna komission päätöksellä 2002/669/EY.
   2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Brysselissä 16 päivänä helmikuuta 2005.

            Komission puolesta

         Peter MANDELSON

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 461/2004 (EUVL L 77, 13.3.2004, s. 12).

      (2)  EYVL L 45, 17.2.2000, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1515/2002 (EYVL L 228, 24.8.2002, s. 8).

      (3)  EYVL L 46, 18.2.2000, s. 34. Päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2002/669/EY (EYVL L 228, 24.8.2002, s. 20).

      (4)  EYVL C 288, 23.11.2002, s. 11.

      (5)  Katso tämän virallisen lehden sivu 7.


title: Neuvoston päätös (EU) 2017/768, annettu 18 päivänä heinäkuuta 2016, Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Egyptin arabitasavallan välisestä assosiaatiosta tehtyyn Euro–Välimeri-sopimukseen Kroatian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen huomioon ottamiseksi liitettävän pöytäkirjan allekirjoittamisesta Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden puolesta sekä pöytäkirjan väliaikaisesta soveltamisesta

text:
               4.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 115/1

         NEUVOSTON PÄÄTÖS (EU) 2017/768,
   annettu 18 päivänä heinäkuuta 2016,
   Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Egyptin arabitasavallan välisestä assosiaatiosta tehtyyn Euro–Välimeri-sopimukseen Kroatian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen huomioon ottamiseksi liitettävän pöytäkirjan allekirjoittamisesta Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden puolesta sekä pöytäkirjan väliaikaisesta soveltamisesta
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 217 artiklan yhdessä sen 218 artiklan 5 kohdan kanssa,
   ottaa huomioon Kroatian tasavallan liittymisasiakirjan ja erityisesti sen 6 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Egyptin arabitasavallan välisestä assosiaatiosta tehty Euro–Välimeri-sopimus (1), jäljempänä ’sopimus’, allekirjoitettiin 25 päivänä kesäkuuta 2001. Sopimus tuli voimaan 1 päivänä kesäkuuta 2004.

               (2)

               Kroatian tasavallasta tuli Euroopan unionin jäsenvaltio 1 päivänä heinäkuuta 2013.

               (3)

               Kroatian tasavallan liittymisasiakirjan 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti Kroatian tasavallan liittymisestä sopimukseen on sovittava tekemällä sopimukseen pöytäkirja neuvoston, joka tekee ratkaisunsa yksimielisesti jäsenvaltioiden puolesta, ja Egyptin arabitasavallan välillä.

               (4)

               Neuvosto antoi 14 päivänä syyskuuta 2012 komissiolle luvan aloittaa neuvottelut Egyptin arabitasavallan kanssa. Neuvottelut saatiin onnistuneesti päätökseen 29 päivänä lokakuuta 2015 Brysselissä parafoimalla pöytäkirja.

               (5)

               Pöytäkirjan 8 artiklan 3 kohdassa määrätään sen väliaikaisesta soveltamisesta ennen sen voimaantuloa.

               (6)

               Pöytäkirja olisi allekirjoitettava sillä varauksella, että sen tekeminen saatetaan päätökseen, ja sitä olisi sovellettava väliaikaisesti,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Annetaan lupa allekirjoittaa Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Egyptin arabitasavallan välisestä assosiaatiosta tehtyyn Euro–Välimeri-sopimukseen Kroatian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen huomioon ottamiseksi liitettävä pöytäkirja unionin ja sen jäsenvaltioiden puolesta sillä varauksella, että pöytäkirjan tekeminen saatetaan päätökseen.
   Pöytäkirjan teksti on liitetty tähän päätökseen.
   2 artikla
   Neuvoston puheenjohtaja valtuutetaan nimeämään yksi tai useampi henkilö, jolla on oikeus allekirjoittaa pöytäkirja Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden puolesta.
   3 artikla
   Pöytäkirjaa sovelletaan sen 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti väliaikaisesti 1 päivästä heinäkuuta 2013 sen tekemistä varten tarvittavien menettelyjen päätökseen saattamiseen asti.
   4 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

      Tehty Brysselissä 18 päivänä heinäkuuta 2016.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         F. MOGHERINI

      (1)  EUVL L 304, 30.9.2004, s. 39.


title: Neuvoston päätös (YUTP) 2015/439, annettu 16 päivänä maaliskuuta 2015 , Saheliin nimitetyn Euroopan unionin erityisedustajan toimeksiannon jatkamisesta

text:
               17.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 72/27

         NEUVOSTON PÄÄTÖS (YUTP) 2015/439,
   annettu 16 päivänä maaliskuuta 2015,
   Saheliin nimitetyn Euroopan unionin erityisedustajan toimeksiannon jatkamisesta
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 33 artiklan ja 31 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvosto antoi 18 päivänä maaliskuuta 2013 päätöksen 2013/133/YUTP (1), jolla Michel Dominique REVEYRAND – DE MENTHON nimitettiin Euroopan unionin erityisedustajaksi, jäljempänä ’erityisedustaja’, Saheliin. Erityisedustajan toimeksiantoa on jatkettu neuvoston päätöksellä 2014/130/YUTP (2), ja se tulee päättymään 28 päivänä helmikuuta 2015.

               (2)

               Erityisedustajan toimeksiantoa olisi jatkettava kahdeksalla kuukaudella.

               (3)

               Erityisedustaja toteuttaa toimeksiantonsa olosuhteissa, jotka voivat huonontua ja jotka voisivat haitata Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklassa määriteltyjen unionin ulkoisen toiminnan tavoitteiden toteuttamista,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Euroopan unionin erityisedustaja
   1.   Saheliin nimitetyn Euroopan unionin erityisedustajan Michel Dominique REVEYRAND – DE MENTHONin toimeksiantoa jatketaan 31 päivään lokakuuta 2015. Erityisedustajan toimeksianto voidaan päättää aikaisemmin, jos neuvosto unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan, jäljempänä ’korkea edustaja’, ehdotuksesta niin päättää.
   2.   Erityisedustajan toimeksiannon osalta Sahel kattaa EU:n Sahelin alueen turvallisuutta ja kehitystä koskevan strategian, jäljempänä ’strategia’, pääkohteen eli Burkina Fason, Tšadin, Malin, Mauritanian ja Nigerin. Laajempia alueellisia vaikutuksia omaavien kysymysten osalta erityisedustaja pitää tarvittaessa yllä suhteita muihin valtioihin ja alueellisiin tai kansainvälisiin yhteisöihin Sahelin ulkopuolella, myös Länsi-Afrikan alueella ja Guineanlahdella.
   3.   Koska alueen toisiinsa kytkeytyvät haasteet edellyttävät alueellista lähestymistapaa, Saheliin nimitetty erityisedustaja toimii kuullen tiiviisti muita asiaankuuluvia Euroopan unionin erityisedustajia, Välimeren eteläpuolisen alueen Euroopan unionin erityisedustaja, ihmisoikeuksista vastaava Euroopan unionin erityisedustaja ja Afrikan unioniin nimitetty Euroopan unionin erityisedustaja mukaan lukien.
   2 artikla
   Poliittiset tavoitteet
   1.   Erityisedustajan toimeksianto perustuu unionin Sahelia koskevan politiikan tavoitteeseen myötävaikuttaa aktiivisesti alueellisiin ja kansainvälisiin pyrkimyksiin saavuttaa pysyvä rauha, turvallisuus ja kehitys alueella. Erityisedustaja myös pyrkii edistämään unionin monitahoisen sitoumuksen laatua, intensiteettiä ja vaikutusta Sahelissa.
   2.   Erityisedustaja myötävaikuttaa kaikki unionin toiminnat kattavan unionin lähestymistavan kehittämiseen ja toimeenpanoon, erityisesti politiikan, turvallisuuden ja kehityksen osa-alueilla, strategia mukaan lukien, sekä unionin toimintojen kaikkien välineiden koordinoimiseen.
   3.   Aluksi annetaan etusija Malille ja sen pitkän aikavälin vakauttamiselle sekä siellä sijaitsevan konfliktin alueellisille ulottuvuuksille.
   4.   Malin osalta unionin politiikan tavoitteena on kaikkia sen välineitä koordinoidusti ja tehokkaasti käyttäen edistää Malin ja sen kansan paluuta rauhan, sovinnon, turvallisuuden ja kehityksen tielle. Asianmukaista huomiota olisi kiinnitettävä myös Burkina Fasoon ja Nigeriin, erityisesti ennakoiden näissä maissa pidettäviä vaaleja.
   3 artikla
   Toimeksianto
   1.   Unionin poliittisten tavoitteiden saavuttamiseksi Sahelissa erityisedustajan toimeksiantona on

               a)

               osallistua aktiivisesti alueellista kriisiä koskevan unionin kokonaisvaltaisen lähestymistavan toteuttamiseen, koordinoimiseen ja kehittämiseen edelleen unionin strategiaan pohjautuen, tavoitteena edistää unionin toimenpiteiden johdonmukaisuutta ja tehokkuutta Sahelissa ja erityisesti Malissa;

               b)

               unionin tavoitteiden ja unionin roolia Sahelissa koskevan paremman ymmärryksen edistämiseksi alueella pitää yllä suhteita alueen kaikkiin asianomaisiin sidosryhmiin, hallituksiin, alueviranomaisiin, alueellisiin ja kansainvälisiin järjestöihin, kansalaisyhteiskuntaan ja maastaan pois muuttaneisiin;

               c)

               edustaa unionia asiaa käsittelevillä alueellisilla ja kansainvälisillä foorumeilla, mukaan lukien Malin tilanteen tuki- ja seurantaryhmä, ja varmistaa unionin kriisinhallinnalle ja konfliktien ehkäisylle antaman tuen näkyvyys, Malin asevoimien kouluttamiseen osallistumista koskeva Euroopan unionin sotilasoperaatio (EUTM Mali) ja Euroopan unionin YTPP-operaatio Nigerissä (EUCAP Sahel Niger) mukaan lukien;

               d)

               ylläpitää tiivistä yhteistyötä Yhdistyneiden kansakuntien, jäljempänä ’YK’, erityisesti pääsihteerin Länsi-Afrikan erityisedustajan ja pääsihteerin Malin erityisedustajan, sekä Afrikan unionin, erityisesti Afrikan unionin Malin ja Sahelin korkean edustajan, Länsi-Afrikan talousyhteisön (ECOWAS) ja muiden johtavien kansallisten, alueellisten ja kansainvälisten sidosryhmien kanssa, mukaan lukien muut erityislähettiläät Saheliin, sekä asianomaisten Maghrebin alueen elinten kanssa;

               e)

               seurata tiiviisti kriisin alueellista ja rajat ylittävää ulottuvuutta, kuten terrorismia, järjestäytynyttä rikollisuutta, aseiden salakuljetusta, ihmiskauppaa, huumekauppaa, pakolais- ja muuttovirtoja ja niihin liittyviä rahavirtoja, ja edistää EU:n terrorismin vastaista strategiaa läheisessä yhteistyössä EU:n terrorisminvastaisen koordinaattorin kanssa;

               f)

               johdonmukaisen ja kattavan lähestymistavan ja unionin keskeisen roolin varmistamiseksi kansainvälisessä terrorismin ja kansainvälisen rikollisuuden vastaisessa taistelussa ylläpitää säännöllisiä korkean tason poliittisia kontakteja niihin alueen valtioihin, joihin terrorismi ja kansainvälinen rikollisuus vaikuttavat. Tämä sisältää unionin aktiivisen tuen turvallisuussektorin alueelliselle valmiuksien kehittämiselle ja sen varmistamisen, että Sahelin terrorismin ja kansainvälisen rikollisuuden perussyihin puututaan asianmukaisesti;

               g)

               seurata tiiviisti alueen humanitaaristen kriisien poliittisia ja turvallisuusvaikutuksia;

               h)

               Malin osalta edistää alueellisia ja kansainvälisiä pyrkimyksiä Malin kriisin ratkaisemisen helpottamiseksi, erityisesti täysimittaista paluuta normaaliin perustuslailliseen tilanteeseen ja hallintoon Malin koko alueella ja uskottavaa kansallista osallistavaa vuoropuhelua, joka johtaa kestävään poliittiseen sovintoon;

               i)

               edistää instituutioiden rakentamista, turvallisuussektorin uudistamista ja pitkän aikavälin rauhanrakennusta ja sovintoa Malissa;

               j)

               osallistua yhteistyössä ihmisoikeuksista vastaavan Euroopan unionin erityisedustajan kanssa unionin ihmisoikeuspolitiikan, mukaan lukien ihmisoikeuksia koskevat EU:n suuntaviivat, erityisesti lapsia aseellisten selkkauksien yhteydessä koskevat EU:n suuntaviivat sekä naisiin kohdistuvan väkivallan ja kaikkien naisiin kohdistuvien syrjintämuotojen torjunnasta annetut EU:n suuntaviivat, sekä naisia, rauhaa ja turvallisuutta koskevan unionin politiikan toteuttamiseen kyseisellä alueella, myös seuraamalla kehitystä ja raportoimalla siitä sekä laatimalla tältä osin suosituksia, ja ylläpitää säännöllisiä yhteyksiä Malin ja alueen asianomaisiin viranomaisiin, Kansainvälisen rikostuomioistuimen syyttäjän toimistoon, YK:n ihmisoikeusvaltuutetun toimistoon ja ihmisoikeuksien puolustajiin ja tarkkailijoihin alueella;

               k)

               seurata asiaankuuluvien YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmien, erityisesti päätöslauselmien 2056 (2012), 2071 (2012), 2085 (2012) ja 2100 (2013), noudattamista ja raportoida siitä.

         2.   Toimeksiantonsa toteuttamiseksi erityisedustaja muun muassa

               a)

               antaa tarvittaessa neuvoja ja raportoi unionin kantojen muotoilusta alueellisilla ja kansainvälisillä foorumeilla voidakseen ennakoivasti edistää ja lujittaa unionin Sahelin alueen kriisiä koskevaa kokonaisvaltaista lähestymistapaa;

               b)

               seuraa yleisellä tasolla kaikkia unionin toimintoja ja on läheisessä yhteistyössä asiaankuuluvien unionin edustustojen kanssa.

         4 artikla
   Toimeksiannon toteuttaminen
   1.   Erityisedustaja vastaa toimeksiannon toteuttamisesta korkean edustajan alaisuudessa.
   2.   Poliittisten ja turvallisuusasioiden komitea, jäljempänä ’PTK’, ylläpitää erityisiä suhteita erityisedustajaan ja toimii erityisedustajan ensisijaisena yhteytenä neuvostoon. PTK huolehtii erityisedustajan strategisesta ja poliittisesta ohjauksesta toimeksiannon puitteissa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta korkean edustajan vastuualueita.
   3.   Erityisedustaja sovittaa toimensa tiiviisti yhteen Euroopan ulkosuhdehallinnon ja sen asianomaisten yksikköjen, erityisesti Sahelin alueen koordinaattorin, kanssa.
   5 artikla
   Rahoitus
   1.   Erityisedustajan toimeksiantoon liittyviin menoihin tarkoitettu rahoitusohje on 1 päivänä maaliskuuta 2015 alkavalla ja 31 päivänä lokakuuta 2015 päättyvällä kaudella 900 000 euroa.
   2.   Menoja hallinnoidaan unionin yleiseen talousarvioon sovellettavien menettelyjen ja sääntöjen mukaisesti.
   3.   Erityisedustajan ja komission välillä tehdään sopimus menojen hallinnoinnista. Erityisedustaja on tilivelvollinen komissiolle kaikista menoista.
   6 artikla
   Avustajaryhmän muodostaminen ja kokoonpano
   1.   Erityisedustaja vastaa avustajaryhmän muodostamisesta erityisedustajan toimeksiannon ja siihen varattujen käytettävissä olevien taloudellisten resurssien asettamissa rajoissa. Avustajaryhmällä on oltava asiantuntemusta toimeksiantoon kuuluvista poliittisista ja turvallisuuteen liittyvistä erityiskysymyksistä. Erityisedustajan on viipymättä ilmoitettava neuvostolle ja komissiolle avustajaryhmänsä kulloinenkin kokoonpano.
   2.   Jäsenvaltiot, unionin toimielimet ja Euroopan ulkosuhdehallinto voivat esittää henkilöstön lähettämistä työskentelemään erityisedustajan kanssa. Tällaisen erityisedustajan palvelukseen lähetetyn henkilöstön palkat maksaa asianomainen jäsenvaltio, asianomainen unionin toimielin tai Euroopan ulkosuhdehallinto. Myös jäsenvaltioiden unionin toimielimiin tai Euroopan ulkosuhdehallintoon lähettämiä asiantuntijoita voidaan asettaa työskentelemään erityisedustajan kanssa. Sopimuspohjaisen kansainvälisen henkilöstön on oltava jäsenvaltioiden kansalaisia.
   3.   Kaikki lähetetyt työntekijät pysyvät hallinnollisesti lähettävän jäsenvaltion, unionin toimielimen tai Euroopan ulkosuhdehallinnon alaisina, ja he suorittavat tehtävänsä ja toimivat erityisedustajan toimeksiannon toteuttamista edistävällä tavalla.
   4.   Erityisedustajan henkilöstö sijoitetaan asiaankuuluvien Euroopan ulkosuhdehallinnon yksikköjen tai unionin edustustojen tiloihin, jotta varmistetaan yhtenäisyys ja johdonmukaisuus niiden vastaavien toimintojen kanssa.
   7 artikla
   Erityisedustajan ja hänen henkilöstönsä erioikeudet ja vapaudet
   Erityisedustajan ja hänen henkilöstönsä tehtävän loppuun saattamisen ja sujuvan suorittamisen edellyttämistä erioikeuksista, vapauksista ja muista takuista sovitaan tilanteen mukaan yhdessä vastaanottajamaiden kanssa. Jäsenvaltiot ja Euroopan ulkosuhdehallinto antavat tätä varten kaiken tarvittavan tuen.
   8 artikla
   EU:n turvallisuusluokiteltujen tietojen turvaaminen
   Erityisedustajan ja hänen avustajaryhmänsä jäsenten on noudatettava neuvoston päätöksessä 2013/488/EU (3) vahvistettuja turvallisuutta koskevia periaatteita ja vähimmäisvaatimuksia.
   9 artikla
   Tiedonsaanti ja logistiikkatuki
   1.   Jäsenvaltiot, komissio, Euroopan ulkosuhdehallinto ja neuvoston pääsihteeristö varmistavat, että erityisedustaja saa käyttöönsä kaikki olennaiset tiedot.
   2.   Unionin edustustot ja/tai jäsenvaltiot antavat tarvittaessa logistiikkatukea alueella.
   10 artikla
   Turvallisuus
   Erityisedustaja toteuttaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V osaston nojalla unionin ulkopuolisiin operaatioihin lähetetyn henkilöstön turvallisuutta koskevan unionin politiikan mukaisesti kaikki kohtuudella toteutettavissa olevat toimenpiteet toimeksiantonsa ja maantieteellisen vastuualueen turvallisuustilanteen perusteella suoraan hänen alaisuudessaan olevan koko henkilöstön turvallisuuden edistämiseksi, erityisesti

               a)

               laatimalla Euroopan ulkosuhdehallinnon ohjeisiin perustuvan erityisen turvallisuussuunnitelman, johon sisällytetään muun muassa erityiset fyysiset, organisatoriset ja menettelyä koskevat turvallisuustoimenpiteet sekä ohjeet, jotka koskevat henkilöstön turvallista siirtymistä maantieteelliselle alueelle ja sen sisällä ja turvallisuutta vaarantavien tilanteiden hallintaa, sekä valmius- ja evakuointisuunnitelman;

               b)

               varmistamalla, että unionin ulkopuolelle lähetetyllä koko henkilöstöllä on maantieteellisen alueen olosuhteiden edellyttämä korkean riskin kattava vakuutussuoja;

               c)

               varmistamalla, että kaikille unionin ulkopuolelle lähetettäville avustajaryhmän jäsenille, myös paikalta palvelukseen otetulle henkilöstölle, annetaan joko ennen maantieteelliselle alueelle saapumista tai heti saapumisen yhteydessä alueelle annettuun riskiluokitukseen perustuva asianmukainen turvallisuuskoulutus;

               d)

               varmistamalla, että kaikki säännöllisten turvallisuusarviointien pohjalta annetut suositukset pannaan täytäntöön, ja antamalla edistymiskertomuksen ja toimeksiannon toteuttamista koskevan kertomuksen yhteydessä neuvostolle, korkealle edustajalle ja komissiolle kirjallisia raportteja suositusten täytäntöönpanosta ja muista turvallisuuskysymyksistä.

         11 artikla
   Raportointi
   1.   Erityisedustaja raportoi säännöllisin väliajoin korkealle edustajalle sekä PTK:lle. Erityisedustaja raportoi tarvittaessa myös neuvoston työryhmille. Säännöllisesti toimitettavat raportit jaetaan COREU-verkoston kautta. Erityisedustaja voi antaa selvityksiä ulkoasiainneuvostolle. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 36 artiklan mukaisesti erityisedustaja voi osallistua tietojen antamiseen Euroopan parlamentille.
   2.   Erityisedustaja raportoi alueella toimivien unionin edustustojen kanssa yhteensovitetusti parhaista tavoista jatkaa unionin aloitteita, kuten myös unionin osallistumisesta uudistuksiin, unionin asiaan liittyvien kehityshankkeiden poliittiset näkökohdat mukaan luettuina.
   12 artikla
   Koordinointi unionin muiden toimijoiden kanssa
   1.   Strategian puitteissa erityisedustaja edistää unionin poliittisten ja diplomaattisten toimien yhtenäisyyttä, johdonmukaisuutta ja tehokkuutta sekä auttaa varmistamaan, että kaikkia unionin välineitä ja jäsenvaltioiden toimia käytetään johdonmukaisella tavalla unionin poliittisten tavoitteiden saavuttamiseksi.
   2.   Erityisedustajan toimet koordinoidaan unionin edustustojen ja komission toimien kanssa sekä alueella toimivien muiden Euroopan unionin erityisedustajien toimien kanssa. Erityisedustaja tiedottaa säännöllisesti toiminnastaan alueella oleville jäsenvaltioiden edustustoille ja unionin edustustoille.
   3.   Paikan päällä pidetään yllä läheisiä suhteita unionin edustustojen ja jäsenvaltioiden edustustojen päälliköihin. Erityisedustaja antaa EUCAP Sahel Niger ja EUCAP Sahel Mali -operaatioiden johtajille ja EUTM Mali -operaation komentajalle paikallista poliittista ohjausta koordinoiden toimensa tiiviisti asianomaisten unionin edustustojen kanssa. Erityisedustaja, EUTM Mali -operaation komentaja sekä EUCAP Sahel Niger ja EUCAP Sahel Mali -operaatioiden siviilioperaatiokomentaja kuulevat toisiaan tarvittaessa.
   13 artikla
   Uudelleentarkastelu
   Tämän päätöksen täytäntöönpanoa ja sen johdonmukaisuutta unionin samalla alueella toteuttamien muiden toimien kanssa tarkastellaan säännöllisesti uudelleen. Erityisedustaja antaa neuvostolle, korkealle edustajalle ja komissiolle kattavan selvityksen toimeksiannon toteuttamisesta viimeistään elokuun 2015 lopussa.
   14 artikla
   Voimaantulo
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.
   Sitä sovelletaan 1 päivästä maaliskuuta 2015.

      Tehty Brysselissä 16 päivänä maaliskuuta 2015.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         F. MOGHERINI

      (1)  Neuvoston päätös 2013/133/YUTP, annettu 18 päivänä maaliskuuta 2013, Euroopan unionin erityisedustajan nimittämisestä Saheliin (EUVL L 75, 19.3.2013, s. 29).

      (2)  Neuvoston päätös 2014/130/YUTP, annettu 10 päivänä maaliskuuta 2014, Euroopan unionin erityisedustajan nimittämisestä Saheliin (EUVL L 71, 12.3.2014, s. 14).

      (3)  Neuvoston päätös 2013/488/EU, 23 päivänä syyskuuta 2013, EU:n turvallisuusluokiteltujen tietojen suojaamista koskevista turvallisuussäännöistä (EUVL L 274, 15.10.2013, s. 1).


Avis juridique important

|

41995D0003

95/3/EY, Euratom, EHTY: Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätös, tehty 1 päivänä tammikuuta 1995, komission jäsenten nimittämisestä

Virallinen lehti nro L 001 , 01/01/1995 s. 0222 - 0222

EUROOPAN YHTEISÖJEN JÄSENVALTIOIDEN HALLITUSTEN EDUSTAJIEN PÄÄTÖS,tehty 1 päivänä tammikuuta 1995,komission jäsenten nimittämisestä (95/3/EY, Euratom, EHTY)EUROOPAN YHTEISÖJEN JÄSENVALTIOIDEN HALLITUSTEN EDUSTAJAT, jotkaottavat huomioon Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 9 ja 10 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan,ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 157 artiklan ja 158 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan,ottavat huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 126 artiklan ja 127 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan,ottavat huomioon Euroopan yhteisöjen yhteisen neuvoston ja yhteisen komission perustamisesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 9 artiklan,ottavat huomioon Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyn asiakirjan ja erityisesti sen 16 artiklan ja 156 artiklan 1 kohdan, sellaisina kuin ne ovat muutettuina uusien jäsenvaltioiden liittymistä Euroopan unioniin koskevien asiakirjojen tarkistamisesta 1 päivänä tammikuuta 1995 tehdyllä Euroopan unionin neuvoston päätöksellä, erityisesti sen 9 ja 30 artiklalla, jaottavat huomioon Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan tässä järjestyksessä nimeämiä henkilöitä koskevan yhteisen sopimuksen,OVAT PÄÄTTÄNEET SEURAAVAA:Ainoa artikla Nimitetään Euroopan yhteisöjen komission jäseniksi 1 päivästä tammikuuta 1995 mainitun komission toimikauden loppuun:Franz FISCHLERErkki LIIKANENAnita GRADINTehty Brysselissä 1 päivänä tammikuuta 1995.P. DE BOISSIEUPuheenjohtaja


Avis juridique important

|

31977D0454

77/454/ETY: Neuvoston päätös, tehty 27 päivänä kesäkuuta 1977, sairaanhoitokoulutuksen neuvoa-antavan komitean perustamisesta

Virallinen lehti nro L 176 , 15/07/1977 s. 0011 - 0012 Suomenk. erityispainos Alue 6 Nide 1 s. 0207  Kreikank. erityispainos: Luku 06 Nide 1 s. 0261  Ruotsink. erityispainos Alue 6 Nide 1 s. 0207  Espanjank. erityispainos: Luku 06 Nide 2 s. 0012  Portugalink. erityispainos: Luku 06 Nide 2 s. 0012

NEUVOSTON PÄÄTÖS,tehty 27 päivänä kesäkuuta 1977,sairaanhoitokoulutuksen neuvoa-antavan komitean perustamisesta (77/454/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon komission laatiman päätösluonnoksen,sekä katsoo, ettätutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta 6 päivänä kesäkuuta 1974 antamassaan päätöslauselmassa neuvosto ilmoitti kannattavansa neuvoa-antavan komitean perustamista,yleissairaanhoidosta vastaavien sairaanhoitajien tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisessa tunnustamisessa sekä muun sairaanhoitohenkilökunnan osalta on tärkeää varmistaa keskenään vertailukelpoisella tavalla korkea koulutustaso, jaon suotavaa perustaa neuvoa-antava komitea komission avuksi, jotta voitaisiin myötävaikuttaa tämän tavoitteen saavuttamiseen,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:1 artikla Perustetaan komission yhteyteen sairaanhoitokoulutuksen neuvoa-antava komitea, jäljempänä "komitea".2 artikla 1. Komitean tehtävänä on auttaa varmistamaan, että sairaanhoidon eri henkilöstöryhmien koulutus on keskenään vertailukelpoisella tavalla korkeatasoista yhteisössä.2. Se toteuttaa tämän tehtävän etenkin seuraavin tavoin:- täydellisten tietojen vaihto jäsenvaltioiden koulutusmenetelmistä sekä teoreettisen ja käytännöllisen opetuksen sisällöstä, tasosta ja rakenteesta,- näkemystenvaihto ja neuvottelut yhtenevän käsityksen aikaansaamiseksi sairaanhoitohenkilökunnan koulutuksessa saavutettavasta tasosta ja tarvittaessa tällaisen koulutuksen rakenteesta ja sisällöstä,- edellä mainitun koulutuksen mukauttamista sairaanhoitotoimen, lääketieteen ja yhteiskuntatieteen sekä opetusmenetelmien kehitykseen koskevien asioiden tarkasteleminen.3. Komitea antaa komissiolle ja jäsenvaltioille lausuntoja ja suosituksia, mukaan lukien aiheelliseksi katsomansa sairaanhoitotyöhön liittyvää toimintaa koskevien direktiivien ja erityisesti direktiivien 77/452/ETY (1) ja 77/453/ETY (2) koulutusta koskevien säännösten muutosehdotukset.4. Komitea antaa myös komissiolle neuvoja kaikissa komission sille esittämissä sairaanhoitohenkilökunnan koulutukseen liittyvissä kysymyksissä.3 artikla 1. Komiteassa on kolme asiantuntijaa jokaisesta jäsenvaltiosta:- yksi ammatissa toimivaa ammattikuntaa edustava asiantuntija,- yksi sairaanhoitokoulutusta antavia laitoksia edustava asiantuntija,- yksi jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia edustava asiantuntija.2. Jokaisella jäsenellä on oltava varajäsen. Varajäsenet voivat osallistua komitean kokouksiin.3. Jäsenvaltiot nimeävät 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut jäsenet ja varajäsenet. Edellä 1 kohdan ensimmäisessä ja toisessa luetelmakohdassa tarkoitetut jäsenet nimetään ammatissa toimivan sairaanhoitoalan ammattikunnan ja sairaanhoitokoulutusta antavien laitosten ehdotuksesta. Näin nimetyt jäsenet ja varajäsenet nimittää neuvosto.4 artikla 1. Komitean jäsenen toimikausi on kolme vuotta. Tämän kauden päätyttyä jäsenet hoitavat tehtäviään kunnes heidän seuraajansa nimetään tai heidän toimikautensa uusitaan.2. Jäsenen toimikausi päättyy ennen kuin kolme vuotta on kulunut, jos jäsen eroaa, kuolee tai jos hänen tilalleen nimetään uusi jäsen 3 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen. Uusi jäsen nimetään jäljelle olevaksi toimikaudeksi.5 artikla Komitea valitsee keskuudestaan puheenjohtajan ja kaksi varapuheenjohtajaa. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä. Komitean puheenjohtaja laatii kokousten asialistan yhdessä komission kanssa.6 artikla Komitea voi perustaa työryhmiä, kutsua ja hyväksyä kokouksiinsa tarkkailijoita tai asiantuntijoita avustamaan sitä kaikissa sen työhön liittyvissä erityiskysymyksissä.7 artikla Komissio huolehtii komitean sihteeristötehtävistä.Tehty Luxemburgissa 27 päivänä kesäkuuta 1977.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. SILKIN(1) EYVL N:o L 176, 15.7.1977, s. 1(2) EYVL N:o L 176, 15.7.1977, s. 8


title: 2006/703/EY,Euratom: Neuvoston päätös, tehty 16 päivänä lokakuuta 2006 , Euroopan talous- ja sosiaalikomitean tanskalaisten jäsenten nimeämisestä

text:
               21.10.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 291/33

      NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   tehty 16 päivänä lokakuuta 2006,
   Euroopan talous- ja sosiaalikomitean tanskalaisten jäsenten nimeämisestä
   (2006/703/EY, Euratom)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 259 artiklan,
   ottaa huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 167 artiklan,
   ottaa huomioon komission lausunnon,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan talous- ja sosiaalikomitean tanskalaisten jäsenten toimikausi päättyi 20 päivänä syyskuuta 2006 (1). On siis aiheellista nimetä komitean tanskalaiset jäsenet uudeksi neljän vuoden kaudeksi, joka alkaa 21 päivänä syyskuuta 2006.

               (2)

               Neuvosto hyväksyi 11 päivänä heinäkuuta 2006 Tšekin, Saksan, Viron, Espanjan, Ranskan, Latvian, Liettuan, Luxemburgin, Unkarin, Maltan, Itävallan, Slovenian ja Slovakian hallitusten esittämät luettelot sekä Italian hallituksen esittämän 22 ehdokkaan luettelon (2).

               (3)

               Neuvosto hyväksyi 15 päivänä syyskuuta 2006 Belgian, Kreikan, Irlannin, Kyproksen, Alankomaiden, Puolan, Portugalin, Suomen, Ruotsin ja Yhdistyneen kuningaskunnan hallitusten esittämät luettelot sekä Italian hallituksen esittämän 2 ehdokkaan luettelon (3).

               (4)

               Tanskan hallitus esitti 2 päivänä lokakuuta 2006 luettelon ehdokkaista, joiden lukumäärä on sama kuin Tanskalle perustamissopimuksissa määrättyjen jäsenten määrä,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   1 artikla
   Euroopan talous- ja sosiaalikomitean jäseniksi nimetään 21 päivänä syyskuuta 2006 alkavaksi ja 20 päivänä syyskuuta 2010 päättyväksi kaudeksi liitteessä mainitut henkilöt.
   2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se tehdään.
   Sitä sovelletaan 21 päivänä syyskuuta 2006.

      Tehty Brysselissä 16 päivänä lokakuuta 2006.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         E. TUOMIOJA

      (1)  EYVL L 253, 21.9.2002, s. 9.

      (2)  EUVL L 207, 28.7.2006, s. 30.

      (3)  EUVL L 269, 28.9.2006, s. 13.

      LIITE
      Tanska

                  Dorthe ANDERSEN
                  Chefkonsulent, DA

                  Henrik FALLESEN
                  Leder af DI’s Bruxelles kontor

                  Benedicte FEDERSPIEL
                  Chefkonsulent, Forbrugerrådet

                  Peder Munch HANSEN
                  International konsulent, LO

                  Randi IVERSEN
                  Forkvinde, Kvinderådet

                  Søren KARGAARD
                  International konsulent, FTF

                  Marie-Louise KNUPPERT
                  LO sekretær

                  Poul LÜNEBORG
                  Konsulent, DSI

                  Leif Erland NIELSEN
                  Seniorkonsulent, Landbrugsrådet


title: Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 862/2010/EU, annettu 22 päivänä syyskuuta 2010 , unionin osallistumisesta useiden jäsenvaltioiden yhteiseen Itämeren tutkimus- ja kehitysohjelmaan (BONUS)  ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               30.9.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 256/1

         EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS N:o 862/2010/EU,
   annettu 22 päivänä syyskuuta 2010,
   unionin osallistumisesta useiden jäsenvaltioiden yhteiseen Itämeren tutkimus- ja kehitysohjelmaan (BONUS)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 185 artiklan ja 188 artiklan toisen kohdan,
   ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
   noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Euroopan yhteisön seitsemännestä tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelmasta (2007–2013), jäljempänä ’seitsemäs puiteohjelma’, 18 päivänä joulukuuta 2006 tehdyllä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1982/2006/EY (3) mahdollistetaan yhteisön osallistuminen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, jäljempänä ’EY:n perustamissopimus’, 169 artiklassa tarkoitettuihin useiden jäsenvaltioiden käynnistämiin tutkimus- ja kehittämistyötä koskeviin toimintaohjelmiin sekä näiden toimintaohjelmien täytäntöönpanoa koskeviin järjestelmiin.

               (2)

               Euroopan yhteisön seitsemännen tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelman (2007–2013) täytäntöön panemiseksi toteutettavasta erityisohjelmasta ”Yhteistyö”19 päivänä joulukuuta 2006 tehdyssä neuvoston päätöksessä 2006/971/EY (4) kannustetaan omaksumaan tieteidenvälinen lähestymistapa tutkimusaiheisiin, jotka ovat relevantteja seitsemännen puiteohjelman yhden tai sitä useamman aihealueen kannalta, ja siinä määritettiin tässä yhteydessä EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan nojalla toteutettava Itämeren yhteistä tutkimusta koskeva toimi yhdeksi alaksi, jolla yhteisö voi osallistua yhteisesti toteutettaviin kansallisiin tutkimusohjelmiin.

               (3)

               Itämeren ekosysteemiin, joka on puolisuljettu eurooppalainen sisämeri ja yksi maailman suurimmista murtovesialueista, ovat vakavasti vaikuttaneet monet luonnolliset ja ihmisen toiminnasta johtuvat ympäristöpaineet, kuten mereen laskettujen kemiallisten aseiden, esimerkiksi toisen maailmansodan aikaisten taistelukaasujen, ja raskasmetalliyhdisteiden, orgaanisten aineiden, radioaktiivisten aineiden sekä polttoöljy- ja öljyvuotojen aiheuttama pilaantuminen. Maatalouden kehittyminen Itämeren valuma-alueella on niin ikään aiheuttanut rehevöitymiseen johtavaa lannoitteiden ja orgaanisen materiaalin liiallista käyttöä sekä ei-kotoperäisten vieraiden organismien tuloa ympäristöön. Kalavarojen kestämätön käyttö ja ilmastonmuutos aiheuttavat alkuperäisen biologisen monimuotoisuuden köyhtymistä. Nämä tekijät ja ihmisen jatkuva toiminta, kuten suoraan Itämeren rannikolla ja sen välittömässä läheisyydessä sekä Itämeren valuma-alueella toteutettavat infrastruktuurihankkeet, ja ekologisesti kestämätön matkailu pilaavat luonnonympäristöä. Kaikki tämä vähentää vakavasti Itämeren ekosysteemin valmiuksia tarjota kestävältä pohjalta tavaroita ja palveluja, joista ihminen on riippuvainen sekä suoraan että välillisesti yhteiskunnallisista, kulttuurisista ja taloudellisista syistä.

               (4)

               Joulukuun 14 päivänä 2007 kokoontunut Eurooppa-neuvosto toi korostetusti esiin huolen Itämeren ympäristön tilasta, mikä on otettu huomioon komission Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle 10 päivänä kesäkuuta 2009 antamassa tiedonannossa ”Euroopan unionin strategia Itämeren aluetta varten”. Lisäksi neuvosto kehotti komissiota esittämään ehdotuksen Itämeren aluetta koskevaksi EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukaiseksi aloitteeksi.

               (5)

               Tieteen olisi autettava vastaamaan tällaisiin haasteisiin ja löytämään ratkaisuja Itämeren alueen kiireellisiin ympäristöongelmiin. Tilanteen vakavuus edellyttää kuitenkin, että tämänhetkistä tutkimusta Itämeren alueella vahvistetaan laadullisesti ja määrällisesti kehittämällä ja panemalla täytäntöön täysin yhdennetty lähestymistapa, jossa kaikkien Itämeren valtioiden asianomaiset tutkimusohjelmat voidaan johdonmukaistaa ja keskittää, jotta monimutkaisiin ja kiireellisiin ongelmiin voidaan puuttua koordinoidusti, tehokkaasti ja tuloksekkaasti.

               (6)

               Yksittäisten jäsenvaltioiden toteuttamia kansallisia tutkimus- ja kehittämisohjelmia tai -toimia tutkimuksen ja kehittämisen tukemiseksi Itämeren alueella ei tällä hetkellä koordinoida riittävän hyvin unionin tasolla, jotta niiden avulla saataisiin koottua välttämätön kriittinen massa strategisilla tutkimuksen ja kehittämisen aloilla.

               (7)

               Lisäksi nykyiset alakohtaiset tutkimusrakenteet, jotka ovat kehittyneet pitkäaikaisten kansallisten politiikkojen tuloksena, ovat kansallisiin hallintojärjestelmiin syvään juurtuneita ja estävät kehittämästä ja rahoittamasta monitieteistä, tieteidenvälistä ja tieteenalarajat ylittävää ympäristötutkimusta, joka on tarpeen Itämeren haasteisiin vastaamiseksi.

               (8)

               Itämeren maat ovat pitkään harjoittaneet Itämereen liittyvää tutkimusyhteistyötä sekä keskenään että muiden kuin Itämeren maiden kanssa, mutta yhteistyötoimille ei ole toistaiseksi ollut riittäviä rahoitusvaroja, jotta tutkimusvalmiuksia olisi voitu hyödyntää optimaalisesti; syynä tähän ovat olleet kyseisten maiden epätasapainoinen talous- ja kehitystilanne sekä hyvin erilaiset kansalliset tutkimuslinjaukset, tutkimuskohteet ja painopisteet.

               (9)

               ”Yhteistyö”-erityisohjelman toteuttamiseksi 11 päivänä kesäkuuta 2007 hyväksymässään työohjelmassa 2007–2008 komissio myönsi rahoitustukea Itämeren ympäristötutkimuksen BONUS ERA-NET- ja ERA-NET PLUS -toimille vahvistaakseen ympäristötutkimuksen rahoitusorganisaatioiden välistä yhteistyötä Itämeren alueella ja helpottaakseen siirtymistä EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan nojalla toteutettavaan yhteiseen Itämeren tutkimus- ja kehitysohjelmaan.

               (10)

               BONUS ERA-NET- ja ERA-NET PLUS -toimet ovat onnistuneet yleensä hyvin, ja sen vuoksi on tärkeää varmistaa tutkimustoimien jatkuvuus kiireellisiin ympäristöhaasteisiin vastaamiseksi.

               (11)

               Seitsemännen puiteohjelman lähestymistavan mukaisesti Itämeren alueella tarvitaan politiikkalähtöisiä tutkimusohjelmia, kuten BONUS ERA-NET -toimen aikana järjestetyissä sidosryhmäkuulemisissa todettiin.

               (12)

               Tanska, Saksa, Viro, Latvia, Liettua, Puola, Suomi ja Ruotsi, jäljempänä ’osallistuvat valtiot’, ovat päättäneet käynnistää yhdessä Itämeren yhteisen tutkimus- ja kehitysohjelman BONUS, jäljempänä ’BONUS-ohjelma’. BONUS-ohjelman tavoitteena on tukea tieteellistä kehitystä ja innovointia tarjoamalla tarvittavat oikeudelliset ja organisatoriset puitteet Itämeren valtioiden väliselle ympäristötutkimusyhteistyölle Itämeren alueella.

               (13)

               Vaikka BONUS-ohjelmassa keskitytään suurelta osin ympäristötutkimukseen, se kytkeytyy myös useisiin muihin asiaan liittyviin unionin tutkimusohjelmiin, joiden aiheina ovat ekosysteemeihin kasautuvasti vaikuttavat ihmisten toiminnot, kuten kalatalous, vesiviljely, maatalous, infrastruktuuri (energia-ala mukaan luettuna), liikenne, tutkijoiden koulutus ja liikkuvuus sekä sosioekonomiset kysymykset. BONUS-ohjelmalla on suuri merkitys useiden unionin politiikkojen ja direktiivien kannalta, joita ovat muun muassa unionin strategia Itämeren aluetta varten, yhteinen kalastuspolitiikka, yhteinen maatalouspolitiikka, yhteisön vesipolitiikan puitteista 23 päivänä lokakuuta 2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/EY (5) ja yhteisön meriympäristöpolitiikan puitteista 17 päivänä kesäkuuta 2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/56/EY (meristrategiadirektiivi) (6), sekä unionin kansainvälisten sitoumusten kuten HELCOMin Itämeren toimintasuunnitelman kannalta. BONUS-ohjelmasta hyötyvät näin ollen myös useat muut unionin politiikanalat.

               (14)

               Tehostaakseen BONUS-ohjelman vaikutusta osallistuvat valtiot ovat antaneet suostumuksensa unionin osallistumiselle kyseiseen ohjelmaan.

               (15)

               BONUS-ohjelmassa olisi oltava toteutusvaihetta edeltävä strategiavaihe, joka antaa mahdollisuuden kuulla laajalti sidosryhmiä strategialähtöisestä tutkimuslinjauksesta, jossa otetaan huomioon myös esiin nousevat tutkimustarpeet. BONUS-ohjelman strategiavaiheen aikana olisi pyrittävä saamaan mukaan lisää alakohtaisesti suuntautuneita rahoitusorganisaatioita, jotta voidaan edelleen lisätä loppukäyttäjien monialaisiin tarpeisiin vastaavan tutkimuksen yhtenäisyyttä sekä varmistaa tulosten tehokas käyttö ja hyödyntäminen poliittisessa päätöksenteossa ja resurssien hallinnassa useilla eri talouden aloilla.

               (16)

               Komission olisi strategiavaiheen lopussa tarkistettava, että BONUS-ohjelman toteutusvaiheeseen siirtymisen edellyttämät strateginen tutkimuslinjaus, sidosryhmien kuulemisfoorumit ja täytäntöönpanosäännöt on määritelty. Komissio voi tarvittaessa antaa suosituksia strategisen tutkimuslinjauksen parantamiseksi. Siirtymisen toteutusvaiheeseen olisi tapahduttava saumattomasti ja viivytyksettä.

               (17)

               Osallistuvat valtiot ovat päättäneet antaa 50 miljoonan euron rahoitusosuuden BONUS-ohjelmaan. Luontoissuoritukset infrastruktuurien käyttöoikeuksien ja käytön muodossa, jäljempänä ’infrastruktuureihin liittyvät luontoissuoritukset’, olisi hyväksyttävä, kunhan ne eivät muodosta merkittävää osaa koko osuudesta. Niiden arvo ja hyödyllisyys BONUS-ohjelman hankkeiden toteutuksen kannalta olisi arvioitava.

               (18)

               Unionin rahoitusosuuden BONUS-ohjelmassa olisi oltava enintään 50 miljoonaa euroa kyseisen ohjelman koko keston ajaksi ja näissä enimmäisrajoissa yhtä suuri kuin osallistuvien valtioiden rahoitusosuus, jotta lisättäisiin niiden intressiä BONUS-ohjelman yhteistoteutukseen. Suurin osa unionin rahoitusosuudesta olisi osoitettava toteutusvaiheeseen. Kumpaakin vaihetta varten olisi määriteltävä enimmäismäärät. Jos strategiavaiheen jälkeen rahoitusta on käyttämättä, toteutusvaiheen enimmäisrahoitusta olisi lisättävä käyttämättä jääneellä määrällä.

               (19)

               BONUS-ohjelman yhteinen täytäntöönpano edellyttää päätöksessä 2006/971/EY säädettyä erityistä täytäntöönpanorakennetta. Osallistuvat valtiot ovat sopineet tällaisesta erityisestä täytäntöönpanorakenteesta ja perustaneet BONUS-ohjelman toteuttamista varten Baltic Organisations’ Network for Funding Sciencen (Itämeren tutkimusyhteistyön rahoittajayhtymä), jäljempänä ’BONUS EEIG’. BONUS EEIG:n olisi oltava unionin rahoitusosuuden saaja. Osallistuvien valtioiden olisi muistettava, että todellisten yhteisten varojen periaate on tärkeä, mutta kukin osallistuva valtio päättää BONUS-ohjelman yhteisten rahoitussääntöjen ja -menettelyjen mukaisesti, hallinnoiko se itse omaa rahoitusosuuttaan vai hallinnoiko sitä BONUS EEIG. BONUS EEIG:n olisi myös varmistettava, että BONUS-ohjelma pannaan täytäntöön moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti.

               (20)

               Unionin rahoitusosuuden edellytyksenä olisi oltava, että osallistuvien valtioiden toimivaltaiset viranomaiset antavat tarvittavat viralliset sitoumukset ja maksavat rahoitusosuutensa.

               (21)

               Strategiavaihetta varten maksettavasta unionin rahoitusosuudesta olisi tehtävä avustussopimus unionin puolesta toimivan komission ja BONUS EEIG:n välillä; avustussopimuksen hallinnoinnin helpottamiseksi ja yksinkertaistamiseksi siihen olisi sovellettava säännöistä, jotka koskevat yritysten, tutkimuskeskusten ja korkeakoulujen osallistumista seitsemännen puiteohjelman toimiin sekä tutkimustulosten levittämistä (2007–2013), 18 päivänä joulukuuta 2006 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1906/2006 (7).

               (22)

               Toteutusvaihetta varten maksettavan unionin rahoitusosuuden edellytyksenä olisi oltava, että unionin puolesta toimivan komission ja BONUS EEIG:n välillä tehdään täytäntöönpanosopimus, joka sisältää yksityiskohtaiset säännöt unionin rahoitusosuuden käytöstä. Tähän osaan unionin rahoitusosuudesta olisi sovellettava välillistä keskitettyä hallinnointia Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (8), jäljempänä ’varainhoitoasetus’, 54 artiklan 2 kohdan c alakohdan ja 56 artiklan sekä Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä 23 päivänä joulukuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 (9) 35 artiklan, 38 artiklan 2 kohdan ja 41 artiklan mukaisesti.

               (23)

               BONUS EEIG:lle maksetuille rahoitusosuuksille mahdollisesti kertyvät korot olisi katsottava sen tuloiksi ja osoitettava BONUS-ohjelman toteutukseen.

               (24)

               Jos BONUS-ohjelman toteutus on riittämätöntä, osittaista tai myöhässä tai jos osallistuvat valtiot eivät maksa osuuttaan BONUS-ohjelman rahoitukseen tai maksavat sen osittain tai myöhässä, unionilla olisi taloudellisten etujensa suojelemiseksi oltava oikeus rahoitusosuutensa alentamiseen, keskeyttämiseen tai lopettamiseen ehdoilla, jotka vahvistetaan unionin ja BONUS EEIG:n välillä tehtävissä sopimuksissa.

               (25)

               Jotta BONUS-ohjelman toteutus olisi tehokasta, toteutusvaiheen aikana rahoitustukea olisi annettava BONUS-ohjelman hankkeisiin osallistuville, jotka valitaan keskustasolla BONUS EEIG:n vastuulla ehdotuspyyntöjen pohjalta. Tällaisen rahoitustuen myöntämisen ja maksamisen BONUS-ohjelman osallistujille olisi oltava avointa ja epäbyrokraattista, ja siinä olisi noudatettava seitsemännen puiteohjelman mukaisia yhteisiä sääntöjä.

               (26)

               Yhteinen tutkimuskeskus on komission yksikkö, mutta sen laitoksilla on kuitenkin tutkimusvalmiuksia, jotka ovat BONUS-ohjelman kannalta merkittäviä ja joita voitaisiin hyödyntää sen toteutuksessa. Siksi on asianmukaista määrittää Yhteisen tutkimuskeskuksen asema sen rahoituskelpoisuuden kannalta.

               (27)

               Tasapuolisen kohtelun varmistamiseksi ehdotusten arvioinnissa olisi noudatettava samoja periaatteita kuin seitsemännessä puiteohjelmassa jätettyjen ehdotusten arvioinnissa. Riippumattomien, paikalliset olosuhteet hyvin tuntevien asiantuntijoiden olisi tämän vuoksi arvioitava ehdotukset keskitetysti BONUS EEIG:n johdolla avointen ja yhteisten kriteerien pohjalta, ja rahoitus olisi osoitettava keskitetysti hyväksytyn paremmuusjärjestyksen mukaisesti. BONUS EEIG:n olisi hyväksyttävä ehdotusten paremmuus- ja tärkeysjärjestys noudattaen riippumattoman arvioinnin tulosta, jonka pitäisi olla sitova.

               (28)

               Minkä tahansa jäsenvaltion ja seitsemänteen puiteohjelmaan assosioituneen maan olisi voitava liittyä BONUS-ohjelmaan.

               (29)

               Seitsemännen puiteohjelman tavoitteiden mukaisesti minkä tahansa muun maan, erityisesti Itämereen rajoittuvien tai sen valuma-alueella olevien maiden, olisi voitava osallistua BONUS-ohjelmaan, jos osallistumisesta määrätään asiaan sovellettavassa kansainvälisessä sopimuksessa ja jos sekä komissio että osallistuvat valtiot hyväksyvät osallistumisen. Seitsemännen puiteohjelman mukaisesti unionilla olisi oltava oikeus sopia BONUS-ohjelmaa koskevan rahoitusosuutensa ehdoista tässä päätöksessä vahvistetuin säännöin ja edellytyksin ottaen huomioon muiden maiden osallistuminen.

               (30)

               Olisi toteutettava asianmukaiset toimenpiteet väärinkäytösten ja petosten estämiseksi sekä toteutettava tarvittavat toimet menetettyjen, aiheettomasti maksettujen tai väärin käytettyjen varojen perimiseksi takaisin Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (10), komission paikan päällä suorittamista tarkastuksista ja todentamisista Euroopan yhteisöjen taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten ja muiden väärinkäytösten estämiseksi 11 päivänä marraskuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 (11) ja Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista 25 päivänä toukokuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1073/1999 (12) mukaisesti.

               (31)

               BONUS-ohjelmassa toteutetuissa tutkimustoimissa olisi noudatettava eettisiä periaatteita seitsemännen puiteohjelman yleisperiaatteiden mukaisesti sekä ja naisten ja miesten tasa-arvon ja sen valtavirtaistamisen sekä kestävän kehityksen periaatteita.

               (32)

               Komission olisi riippumattomien, paikalliset olosuhteet hyvin tuntevien asiantuntijoiden avustuksella tekemänsä väliarvioinnin perusteella arvioitava BONUS-ohjelman toteutuksen laatua ja tehokkuutta sekä edistymistä tavoitteiden saavuttamisessa, ja sen olisi tehtävä loppuarviointi.

               (33)

               BONUS-ohjelman osallistujien olisi tiedotettava tuloksistaan ja levitettävä niitä laajalti, erityisesti muille samankaltaisille alueellisille merentutkimushankkeille, ja saatettava tiedot julkisesti saataville.

               (34)

               BONUS ERA-NET- ja BONUS ERA-NET PLUS -toimissa jo toteutettujen hankkeiden onnistunut täytäntöönpano toi esiin Itämeren katastrofaalisen tilan. Itämeren ympäristön tilan tutkimista olisi sen vuoksi jatkettava,

         OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Unionin rahoitusosuus
   1.   Unionin rahoitusosuus Tanskan, Saksan, Viron, Latvian, Liettuan, Puolan, Suomen ja Ruotsin, jäljempänä ’osallistuvat valtiot’, yhdessä käynnistämään yhteiseen Itämeren tutkimus- ja kehitysohjelmaan BONUS, jäljempänä ’BONUS-ohjelma’, suoritetaan tässä päätöksessä säädetyin edellytyksin.
   2.   Unioni suorittaa enintään 50 miljoonan euron suuruisen rahoitusosuuden BONUS-ohjelmaan sen koko keston ajaksi asetuksen (EY) N:o 1906/2006 mukaisesti strategiavaiheessa ja varainhoitoasetuksen 54 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti toteutusvaiheessa. Unionin rahoitusosuus on näissä enimmäisrajoissa yhtä suuri kuin osallistuvien valtioiden rahoitusosuus.
   3.   Unionin rahoitusosuus suoritetaan yhteisesti niistä talousarviomäärärahoista, jotka on osoitettu kaikille asianomaisille aihealueille ”Yhteistyö”-erityisohjelmassa.
   2 artikla
   BONUS-ohjelman toteutus
   1.   BONUS-ohjelman toteuttaa Baltic Organisations’ Network for Funding Science, jäljempänä ’BONUS EEIG’.
   2.   BONUS-ohjelma toteutetaan liitteen I mukaisesti kahdessa vaiheessa eli strategiavaiheessa ja sitä seuraavassa toteutusvaiheessa.
   3.   BONUS-ohjelman strategiavaihe kestää enintään 18 kuukautta. Siinä valmistellaan toteutusvaihetta. Strategiavaiheen aikana BONUS EEIG toteuttaa seuraavat tehtävät:

               a)

               strategisen tutkimuslinjauksen valmistelu eli BONUS-ohjelman tieteellisen sisällön määrittely ehdotuspyyntöihin keskittyen seitsemännessä puiteohjelmassa asetettujen tavoitteiden mukaisesti;

               b)

               sidosryhmien kuulemisfoorumien luominen, jonka tavoitteena on vahvistaa kaikkia asiaankuuluvia aloja edustavien sidosryhmien osallistumista ja vakiinnuttaa se;

               c)

               täytäntöönpanosääntöjen valmistelu, mukaan lukien oikeudelliset ja taloudelliset säännöt ja menettelyt, BONUS-ohjelman toimista johtuviin immateriaalioikeuksiin sovellettavat säännöt sekä henkilöstöä ja viestintänäkökohtia koskevat säännöt.

         4.   Toteutusvaihe kestää vähintään viisi vuotta. Toteutusvaiheen aikana julkaistaan ehdotuspyynnöt BONUS-ohjelman tavoitteisiin tähtäävien hankkeiden rahoittamiseksi. Ehdotuspyynnöissä haetaan useiden kumppanien monikansallisia hankkeita, joissa edistetään pienten ja keskisuurten yritysten riittävää osallistumista ja joihin sisältyy tutkimukseen, teknologian kehittämiseen, koulutukseen ja levittämiseen liittyviä toimia. Hankkeet valitaan noudattaen tasa-arvoisen kohtelun, avoimuuden, riippumattoman arvioinnin, yhteisrahoituksen, voittoa tavoittelemattoman rahoituksen ja taannehtivuuskiellon periaatteita sekä periaatetta, jonka mukaan rahoitus ei ole yhdistettävissä muista unionin lähteistä saatavan rahoituksen kanssa. Rahoitustuen myöntämisessä ja maksamisessa BONUS-ohjelman osallistujille noudatetaan seitsemännen puiteohjelman mukaisia yhteisiä sääntöjä.
   3 artikla
   Unionin rahoitusosuuden edellytykset
   1.   Unionin rahoitusosuus strategiavaihetta varten on enintään 1,25 miljoonaa euroa ja näissä enimmäisrajoissa yhtä suuri kuin osallistuvien valtioiden rahoitusosuus. Unioni sitoutuu suorittamaan rahoitusosuuden strategiavaiheeseen sillä ehdolla, että osallistuvat valtiot antavat yhtä suuren sitoumuksen.
   2.   Unionin rahoitusosuus toteutusvaihetta varten on enintään 48,75 miljoonaa euroa ja näissä enimmäisrajoissa yhtä suuri kuin osallistuvien valtioiden rahoitusosuus. Tähän enimmäismäärään voidaan lisätä mahdolliset strategiavaiheen rahoituksesta käyttämättä jääneet määrät. Toteutusvaiheen aikana enintään 25 prosenttia osallistuvien valtioiden rahoitusosuudesta voi muodostua infrastruktuureihin liittyvien luontoissuoritusten antamisesta.
   3.   Unionin rahoitusosuus toteutusvaihetta varten edellyttää seuraavaa:

               a)

               Osallistuvat valtiot vahvistavat 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut strategisen tutkimuslinjauksen, sidosryhmien kuulemisfoorumit ja täytäntöönpanosäännöt ja edistyvät liitteessä I olevassa 2 kohdassa esitettyjen tavoitteiden ja suoritteiden saavuttamisessa. Komissio voi tarvittaessa antaa suosituksia strategisen tutkimuslinjauksen parantamiseksi.

               b)

               BONUS EEIG osoittaa valmiutensa BONUS-ohjelman toteutukseen, mukaan lukien unionin rahoitusosuuden vastaanottaminen, jakaminen ja valvonta välillistä keskitettyä hallinnointia soveltaen varainhoitoasetuksen 54 artiklan 2 kohdan c alakohdan ja 56 artiklan ja asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 35 artiklan, 38 artiklan 2 kohdan ja 41 artiklan mukaisesti sekä moitteettoman varainhoidon periaatetta noudattaen.

               c)

               BONUS-ohjelmaa varten pidetään yllä ja sovelletaan tarkoituksenmukaista ja tehokasta hallintomallia liitteen II mukaisesti.

               d)

               BONUS EEIG toteuttaa tehokkaasti BONUS-ohjelman toteutusvaiheeseen liittyvät liitteessä I esitetyt toimet, muun muassa ehdotuspyyntöjen käynnistämisen avustusten myöntämiseksi.

               e)

               Kukin osallistuva valtio sitoutuu osallistumaan BONUS-ohjelman rahoittamiseen ja maksamaan tosiasiallisesti rahoitusosuutensa, erityisesti kun kyse on ehdotuspyyntöjen perusteella valittujen BONUS-hankkeiden osallistujien rahoittamisesta.

               f)

               Unionin valtiontukisääntöjä, erityisesti tutkimus- ja kehitystyöhön sekä innovaatiotoimintaan myönnettävälle valtiontuelle vahvistettuja yhteisön puitteita (13) noudatetaan.

               g)

               Varmistetaan korkea tieteellinen taso ja eettisten periaatteiden noudattaminen seitsemännen puiteohjelman yleisperiaatteiden mukaisesti ja noudatetaan naisten ja miesten tasa-arvon ja sen valtavirtaistamisen sekä kestävän kehityksen periaatteita.

         4 artikla
   Yhteisen tutkimuskeskuksen osallistuminen
   1.   Yhteinen tutkimuskeskus on oikeutettu rahoitukseen BONUS-ohjelman puitteissa samoilla ehdoilla, joita sovelletaan osallistuvista valtioista oleviin rahoitukseen oikeutettuihin oikeushenkilöihin.
   2.   Yhteisen tutkimuskeskuksen omia varoja, jotka eivät sisälly BONUS-ohjelman rahoitukseen, ei katsota osaksi 1 artiklassa tarkoitettua unionin rahoitusosuutta.
   5 artikla
   Unionin ja BONUS EEIG:n väliset sopimukset
   1.   Varojen hallintaa ja valvontaa koskevat yksityiskohtaiset järjestelyt ja unionin taloudellisten etujen suojaaminen strategiavaiheen aikana vahvistetaan unionin puolesta toimivan komission ja BONUS EEIG:n välisellä avustussopimuksella, joka tehdään tässä päätöksessä ja asetuksessa (EY) N:o 1906/2006 vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.
   2.   Varojen hallintaa ja valvontaa koskevat yksityiskohtaiset järjestelyt ja unionin taloudellisten etujen suojaaminen toteutusvaiheen aikana vahvistetaan unionin puolesta toimivan komission ja BONUS EEIG:n välisessä täytäntöönpanosopimuksessa ja vuotuisissa rahoitussopimuksissa.
   Täytäntöönpanosopimuksen on sisällettävä etenkin seuraavaa:

               a)

               annettujen tehtävien määrittely;

               b)

               säännökset unionin varojen suojaamisesta;

               c)

               tehtävien toteuttamista koskevat ehdot ja yksityiskohtaiset järjestelyt, muun muassa BONUS-hankkeisiin sovellettavat rahoitussäännöt ja rahoituksen enimmäismäärät sekä asianmukaiset määräykset vastuualueiden rajaamisesta ja tarkastusten järjestämisestä;

               d)

               säännöt siitä, miten tehtävien hoidosta raportoidaan komissiolle;

               e)

               tehtävien lopettamisedellytykset;

               f)

               komission suorittamaa valvontaa koskevat yksityiskohtaiset järjestelyt;

               g)

               erillisen pankkitilin ja kerääntyneiden korkojen käyttöä koskevat ehdot;

               h)

               määräykset, joilla varmistetaan unionin toiminnan näkyvyys suhteessa BONUS EEIG:n muihin toimintoihin;

               i)

               sitoumus pidättyä toimista, jotka voivat aiheuttaa varainhoitoasetuksen 52 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja eturistiriitoja;

               j)

               edellä 2 artiklassa tarkoitetusta BONUS-ohjelman toteutuksesta johtuvia immateriaalioikeuksia koskevat säännöt;

               k)

               kriteerit, joita käytetään väli- ja loppuarvioinneissa, mukaan lukien 13 artiklassa tarkoitetut arvioinnit.

         3.   Komissio tekee BONUS EEIG:stä etukäteisarvioinnin varmistuakseen, että käytössä on varainhoitoasetuksen 56 artiklassa tarkoitetut asianmukaisesti toimivat menettelyt ja järjestelmät.
   6 artikla
   Rahoitusosuuksista kertyvät korot
   BONUS-ohjelmalle osoitetuille rahoitusosuuksille kertyvät korot katsotaan BONUS EEIG:n tuloiksi, ja ne osoitetaan BONUS-ohjelman toteutukseen.
   7 artikla
   Unionin rahoitusosuuden pienentäminen, keskeyttäminen tai lopettaminen
   Jos BONUS-ohjelmaa ei toteuteta tai jos sen toteutus on riittämätöntä, osittaista tai myöhässä, unioni voi alentaa rahoitusosuuttaan tai keskeyttää tai lopettaa sen ottaen huomioon BONUS-ohjelman toteutuksen edistymisen.
   Jos osallistuvat valtiot eivät maksa osuuttaan BONUS-ohjelman rahoituksesta tai maksavat sen vain osittain tai myöhässä, unioni voi vähentää rahoitusosuuttaan 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun avustussopimuksen ehtojen mukaisesti ottaen huomioon osallistuvien valtioiden myöntämän julkisen rahoituksen.
   8 artikla
   Unionin taloudellisten etujen suojaaminen osallistuvissa valtioissa
   Osallistuvien valtioiden on toteutettava BONUS-ohjelmaa toteuttaessaan kaikki lainsäädännölliset, sääntömääräiset, hallinnolliset tai muut toimenpiteet, jotka ovat tarpeen unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi. Osallistuvien valtioiden on erityisesti toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että unionille kuuluvat rahamäärät peritään takaisin täysimääräisinä varainhoitoasetuksen ja asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 mukaisesti.
   9 artikla
   Komission ja tilintarkastustuomioistuimen harjoittama valvonta
   Komissiolla ja Euroopan unionin tilintarkastustuomioistuimella on oikeus tehdä tarkistuksia ja tarkastuksia, jotka ovat tarpeen unionin varojen moitteettoman hallinnoinnin varmistamiseksi ja unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi petoksilta ja väärinkäytöksiltä. Tätä varten osallistuvien valtioiden ja BONUS EEIG:n on annettava kaikki asiaan liittyvät asiakirjat komission ja tilintarkastustuomioistuimen käyttöön.
   10 artikla
   Tietojen vastavuoroinen toimittaminen
   Komissio toimittaa kaikki tarvittavat tiedot Euroopan parlamentille, neuvostolle ja tilintarkastustuomioistuimelle. Osallistuvia valtioita pyydetään toimittamaan komissiolle BONUS EEIG:n välityksellä kaikki Euroopan parlamentin, neuvoston tai tilintarkastustuomioistuimen pyytämät BONUS EEIG:n varainhoitoa koskevat lisätiedot, jotka vastaavat 13 artiklassa esitettyjä yleisiä raportointivaatimuksia.
   11 artikla
   Muiden jäsenvaltioiden ja assosioituneiden maiden osallistuminen
   Mikä tahansa jäsenvaltio tai seitsemänteen puiteohjelmaan assosioitunut maa voi liittyä BONUS-ohjelmaan 3 artiklan 1 kohdassa sekä 3 artiklan 3 kohdan e ja f alakohdassa esitettyjen perusteiden mukaisesti. BONUS-ohjelmaan liittyneet jäsenvaltiot ja assosioituneet maat katsotaan osallistuviksi valtioiksi tätä päätöstä sovellettaessa.
   12 artikla
   Muiden maiden osallistuminen
   Osallistuvat valtiot ja komissio voivat hyväksyä minkä tahansa muun maan osallistumisen 3 artiklan 1 kohdassa sekä 3 artiklan 3 kohdan e ja f alakohdassa esitettyjen perusteiden mukaisesti edellyttäen, että osallistumisesta määrätään asiaa koskevassa kansainvälisessä sopimuksessa.
   Osallistuvien valtioiden ja komission on määritettävä edellytykset, joilla tällaiseen maahan sijoittautuneet tai tällaisessa maassa asuvat oikeushenkilöt ovat oikeutettuja saamaan rahoitusta BONUS-ohjelmasta.
   13 artikla
   Vuosikertomus ja arviointi
   Komissio raportoi BONUS-ohjelman toimista Euroopan parlamentille ja neuvostolle Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 190 artiklan nojalla esitettävässä seitsemännen puiteohjelman vuosikertomuksessa.
   Komissio tekee BONUS-ohjelman väliarvioinnin viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2014. Arviointi kattaa edistymisen 2 artiklassa ja liitteessä I esitettyjen tavoitteiden saavuttamisessa, ja siinä annetaan BONUS-ohjelmaa koskevat suositukset soveltuvimmista tavoista, joilla voidaan lisätä yhtenäisyyttä ja toteutuksen laatua ja tehokkuutta, tieteellinen, hallinnollinen ja taloudellinen yhtenäisyys mukaan lukien, sekä arvio siitä, onko osallistuvien valtioiden rahoitusosuus asianmukainen, kun otetaan huomioon niiden kansallisten tutkimusyhteisöjen potentiaalinen kysyntä. Komissio toimittaa väliarviointinsa johtopäätökset ja niihin liittyvät huomautuksensa Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
   Kun unionin osallistuminen BONUS-ohjelmaan päättyy, kuitenkin viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2017, komissio tekee BONUS-ohjelmaa koskevan loppuarvioinnin. Komissio toimittaa loppuarvioinnin tulokset Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
   14 artikla
   Voimaantulo
   Tämä päätös tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   15 artikla
   Osoitus
   Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

      Tehty Strasbourgissa 22 päivänä syyskuuta 2010.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         J. BUZEK

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         O. CHASTEL

      (1)  Lausunto annettu 29. huhtikuuta 2010 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (2)  Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 16. kesäkuuta 2010 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston päätös, tehty 12. heinäkuuta 2010.

      (3)  EUVL L 412, 30.12.2006, s. 1.

      (4)  EUVL L 400, 30.12.2006, s. 86.

      (5)  EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1.

      (6)  EUVL L 164, 25.6.2008, s. 19.

      (7)  EUVL L 391, 30.12.2006, s. 1.

      (8)  EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (9)  EYVL L 357, 31.12.2002, s. 1.

      (10)  EYVL L 312, 23.12.1995, s. 1.

      (11)  EYVL L 292, 15.11.1996, s. 2.

      (12)  EYVL L 136, 31.5.1999, s. 1.

      (13)  EUVL C 323, 30.12.2006, s. 1.

      LIITE I

         BONUS-OHJELMAN TAVOITTEET JA TOTEUTUS

      1.   BONUS-ohjelman tavoitteet

      BONUS-ohjelma parantaa Itämeren alueen tutkimusvalmiuksia, jotta niiden avulla voidaan tukea tarkoituksenmukaisten sääntöjen, politiikkojen ja hoitokäytäntöjen kehittämistä ja täytäntöönpanoa. Tavoitteena on vastata tuloksekkaasti alueen tämänhetkisiin ja tuleviin suuriin ympäristöhaasteisiin ja keskeisiin yhteiskunnallisiin haasteisiin sekä lisätä Itämeren alueen hajanaisen ympäristötutkimuksen ja ohjelmasuunnittelun tehokkuutta ja tuloksekkuutta yhdentämällä Itämeren järjestelmää koskevat tutkimustoimet kestävään, yhteistyöpohjaiseen, monitieteiseen, hyvin integroituun ja kohdennettuun monikansalliseen ohjelmaan.
      BONUS-ohjelma edesauttaa myös eurooppalaisen tutkimusalueen (ERA) luomista ja jäsentämistä Itämeren alueella.
      Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi on tarpeen lisätä Itämeren alueen ympäristötutkimuksen hajanaisen ohjelmasuunnittelun tehokkuutta ja tuloksekkuutta yhdentämällä tutkimustoimet kestäväksi, yhteistyöpohjaiseksi, monitieteiseksi, hyvin integroiduksi ja kohdennetuksi monikansalliseksi ohjelmaksi, joka tukee alueen kestävää kehitystä. Tätä varten BONUS-ohjelmalla

                  a)

                  laaditaan politiikkalähtöinen strateginen tutkimuslinjaus;

                  b)

                  lisätään valtioiden ja alojen välistä kestävää julkisten tutkimusohjelmien koordinointia ja yhdentämistä;

                  c)

                  lisätään tutkimusvalmiuksia unionin uusiin jäsenvaltioihin kuuluvissa Itämeren maissa;

                  d)

                  luodaan asianmukaiset sidosryhmien kuulemisfoorumit, joissa kaikki asiaankuuluvat alat ovat edustettuina;

                  e)

                  hankitaan käyttöön lisärahoitusvaroja tehostetun monialaisen Itämeren järjestelmää koskevan tutkimusyhteistyön avulla;

                  f)

                  laaditaan tarvittavat täytäntöönpanosäännöt, jotta BONUS-ohjelma voidaan tuloksekkaasti toteuttaa yhteisesti hallinnoidun oikeushenkilö- ja hallintorakenteen avulla;

                  g)

                  käynnistetään tieteidenvälisiä ja strategisesti suunnattuja yhteisiä ehdotuspyyntöjä, joissa haetaan useiden kumppanien hankkeita.

            2.   Strategiavaihe

      2.1   Tavoite

      Strategiavaiheessa valmistellaan toteutusvaihetta. Siinä on määrä kehittää BONUS-ohjelmaa strategisesti ja varmistaa, että Itämeren järjestelmää koskeva tutkimus saadaan yhdennettyä optimaalisesti. Siinä pyritään lisäämään sidosryhmien ja käyttäjäryhmien mukanaoloa sen varmistamiseksi, että tutkimus on merkityksellistä politiikan ja hallinnon kannalta ja että tutkimusaiheiden priorisointi määräytyy politiikan tarpeiden mukaan. Siinä pyritään aktiivisesti varmistamaan tutkijoiden ja heidän tutkimuslaitostensa sekä laajempien sidosryhmäyhteisöjen täysimääräinen osallistuminen.
      2.2   Suoritteet

      BONUS EEIG toimittaa komissiolle seuraavissa kohdissa tarkoitetut suoritteet 15 kuukauden kuluessa strategiavaiheen alusta.
      Komissio antaa BONUS EEIG:lle pyynnöstä neuvoja ja apua näiden suoritteiden valmistelussa. BONUS EEIG raportoi edistymisestä komission pyynnöstä.
      2.2.1   Strateginen tutkimuslinjaus

      Strateginen tutkimuslinjaus laaditaan ja siitä sovitaan keskinäisessä neuvonpidossa, jossa ovat mukana osallistuvat valtiot, laaja kirjo sidosryhmiä ja komissio. Se muodostaa perustan politiikkalähtöiselle ohjelmalle. Sen tutkimuskohteiden rajausta laajennetaan niin, että ne käsittävät meriekosysteemin lisäksi myös Itämeren valuma-alueen laajuisen lähestymistavan, jotta voidaan ottaa huomioon Itämeren alueen ekosysteemien laatuun ja tuottavuuteen vaikuttavat keskeiset tekijät.
      Strategisessa tutkimuslinjauksessa selostetaan Itämeren järjestelmää koskevan tutkimuksen lähtökohdat ja nykytilanne sekä esitetään selkeä strateginen visio ja etenemissuunnitelma, jonka mukaan asetetut tavoitteet on tarkoitus saavuttaa. Siinä esitetään politiikkalähtöisten ehdotuspyyntöjen alustavat kohteet, budjetit, julkaisuaikataulu sekä hankkeiden ennakoitu kesto. Se sisältää myös toimenpiteet esiin nouseviin tutkimustarpeisiin vastaamiseksi sekä tutkimustoiminnan yhdentämisen edistämiseksi koko Itämeren alueen laajuisesti, ja siihen sisältyy yhteinen etenemissuunnitelma, jonka mukaisesti yhdessä käytetään ja mahdollisesti suunnitellaan alueelliseen infrastruktuurikapasiteettiin tehtäviä tulevia investointeja.
      2.2.2   Sidosryhmien kuulemisfoorumit

      BONUS-ohjelman merkityksellisiä paikallisia, kansallisia, alueellisia ja Euroopan tason sidosryhmiä koskevan kattavan analyysin pohjalta perustetaan sidosryhmien kuulemisfoorumit ja -mekanismit, joiden tavoitteena on kriittisten puutteiden yksilöimiseksi, tutkimuskohteiden priorisoimiseksi ja tutkimustulosten käyttöönoton tehostamiseksi vahvistaa kaikkien asiaankuuluvien alojen sidosryhmien osallistumista ja vakiinnuttaa se. Tähän osallistuu tutkijoita, jotka edustavat merentutkimuksen lisäksi myös muita asiaankuuluvia luonnontieteitä sekä yhteiskunta- ja taloustieteitä, jotta varmistetaan tarvittava monitieteisyys laadittaessa strategista tutkimuslinjausta ja määritettäessä sen strategista visiota ja tutkimusprioriteetteja.
      BONUS-ohjelmaa tukevaksi pysyväksi elimeksi perustetaan sektoritutkimuksen foorumi (ministeriöiden ja muiden Itämeren järjestelmää koskevaan tutkimukseen ja hallintoon liittyvien toimijoiden edustajista muodostuva elin), joka vastaa sen suunnittelusta, tuotoksista ja esiin nousevista tutkimustarpeista päätöksenteon näkökulmasta käytävästä keskustelusta. Foorumi helpottaa ja edistää tutkimustoiminnan yhdentämistä Itämeren alueen laajuisesti, mukaan lukien infrastruktuurikapasiteetin yhteiskäyttö ja -suunnittelu. Foorumin tehtävänä on myös avustaa tutkimustarpeiden esiin nostamisessa, edistää tutkimustulosten hyödyntämistä ja helpottaa tutkimusrahoituksen yhdentämistä.
      2.2.3   Täytäntöönpanosäännöt

      Täytäntöönpanosäännöt sisältävät kaikki strategisen tutkimuslinjauksen onnistuneen täytäntöönpanon edellyttämät osatekijät. Niissä noudatetaan tarkoituksenmukaisilta osin seitsemännen puiteohjelman sääntöjä. Niiden mukaisesti muun muassa:

                  a)

                  vahvistetaan toimenpiteet (asiakirjojen laatiminen, menettelyjen perustaminen, henkilöstön palvelukseenotto ja koulutus), joita varainhoitoasetuksessa edellytetään välillistä keskitettyä hallinnointia varten;

                  b)

                  hankitaan osallistuvilta mailta vähintään 48,75 miljoonan euron viralliset sitoumukset, joista enintään 25 prosenttia saa olla infrastruktuureihin liittyviä luontoissuorituksia;

                  c)

                  tehdään realistinen ja näyttöön perustuva arvio osallistuvien valtioiden antamien infrastruktuureihin liittyvien luontoissuoritusten arvosta;

                  d)

                  laaditaan tyhjentävä luettelo kaikista infrastruktuureista, mukaan lukien niiden omistajien, käyttäjien tai niistä vastaavien viranomaisten yhteystiedot, sekä julkaistaan se ja päivitetään sitä tarpeen mukaan;

                  e)

                  varmistetaan, että BONUS EEIG:n keskitetysti BONUS-ohjelman osallistujien kanssa tekemiä avustussopimuksia varten on käytössä yhteisesti sovitut täytäntöönpanosäännöt, muun muassa yhteiset osallistumissäännöt, vakioavustussopimus, ohjeet hakijoille, osallistujille ja riippumattomille arvioijille sekä osallistujien tilintarkastusta koskevat säännöt, mukaan lukien komission ja tilintarkastustuomioistuimen mahdollisuus tehdä tällaisia tilintarkastuksia;

                  f)

                  kehitetään asianmukainen hallintorakenne BONUS-ohjelman hallinnoimiseksi hankkeen elinkaaren kaikissa vaiheissa;

                  g)

                  varmistetaan riittävä rahoitus BONUS EEIG:n henkilöstövoimavarojen ja monitieteisen asiantuntemuksen lisäämiseksi, jotta se voi tukea BONUS-ohjelman tehokkaan toteuttamisen lisäksi myös sen strategisia näkökohtia;

                  h)

                  kehitetään BONUS-hankkeiden rahoittamiseksi tukirakenne;

                  i)

                  kehitetään viestintää ja levitystä koskeva strategia, jolla mahdollisuuksien mukaan varmistetaan, että tulosten ja tietojen esittämisessä noudatetaan Euroopan meripoliittisen seurantakeskuksen ja tietoverkon (EMODNET) soveltamia normeja.

            Infrastruktuureihin liittyviä luontoissuorituksia varten kehitetään strategiavaiheessa erityinen lähestymistapa ja säännöt, joiden mukaan osallistuvat valtiot sitoutuvat antamaan infrastruktuuriaan (erityisesti tutkimusaluksia) maksutta BONUS-ohjelman osallistujien käyttöön. Tällaisen infrastruktuurin käytön kustannukset eivät ole tukikelpoisia hankekustannuksia. BONUS EEIG tekee tämän osalta osallistuvien valtioiden tai infrastruktuurien omistajien kanssa sopimukset, joissa

                  a)

                  määritellään menetelmät infrastruktuureihin liittyvien luontoissuoritusten arvioimiseksi;

                  b)

                  varmistetaan, että BONUS EEIG, komissio ja tilintarkastustuomioistuin voivat tarkastaa infrastruktuurin käyttöoikeudet ja käytön sekä tästä aiheutuvat kustannukset;

                  c)

                  edellytetään, että sopimuspuolet raportoivat vuosittain kustannuksista, joita aiheutuu infrastruktuurin käyttöoikeuksien tai käytön tarjoamisesta BONUS-ohjelman osallistujille.

            2.2.4   Unionin rahoitus strategiavaiheessa

      Tukikelpoisista kustannuksista korvataan enintään 50 prosenttia. Tukikelpoiset kustannukset ovat BONUS EEIG:lle aiheutuneita ja sen tileihin kirjattuja tosiasiallisia kustannuksia, jotka ovat tarpeen 1 kohdassa mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi. Kustannukset voivat olla tukikelpoisia 1 päivästä tammikuuta 2010, ja ne määritellään tarkemmin strategiavaihetta varten tehtävässä avustussopimuksessa.
      3.   Toteutusvaihe

      Jos 3 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetut edellytykset täyttyvät ja jos BONUS EEIG:n etukäteistarkastuksen tulos on myönteinen, komissio ja BONUS EEIG tekevät täytäntöönpanosopimuksen.
      3.1   Tavoitteet

      Toteutusvaiheessa julkaistaan ja toteutetaan yhteisiä ehdotuspyyntöjä strategisesti suunnattujen ja BONUS-ohjelman tavoitteisiin pyrkivien BONUS-hankkeiden rahoittamiseksi. Aiheet otetaan BONUS-ohjelman strategisesta tutkimuslinjauksesta, vastaavat laadittua etenemissuunnitelmaa mahdollisimman pitkälti ja kattavat tutkimukseen, teknologian kehittämiseen sekä koulutukseen ja/tai levitykseen liittyvät toimet.
      3.2   BONUS-hankkeiden toteutus

      BONUS-hankkeet toteutetaan useiden kumppanien monikansallisina hankkeina, joihin osallistuu vähintään kolme itsenäistä tukikelpoista oikeushenkilöä kolmesta eri jäsenvaltiosta tai assosioituneesta maasta. Ainakin kahden osallistujan on oltava osallistuvista valtioista.
      BONUS-rahoitusta voidaan myöntää jäsenvaltioiden ja assosioituneiden maiden oikeushenkilöille. BONUS-hanketta ehdottavassa konsortiossa voi olla osallistujia myös kolmannesta maasta, jos se voi realistisesti varmistaa, että sillä on tarvittavat resurssit kaikkien kyseisen osallistujan osallistumisesta aiheutuvien kustannusten kattamiseksi.
      Jokaisessa ehdotuspyynnössä ilmoitetaan selkeästi sen aiheet. Nämä aiheet määrittää BONUS EEIG komissiota kuullen. Aiheita määritettäessä otetaan huomioon esiin nousevat tarpeet, aiemmin toteutettujen hankkeiden tulokset ja tuotokset sekä strategiavaiheessa ja koko BONUS-ohjelman aikana järjestettyjen sidosryhmäkuulemisten tulokset.
      BONUS EEIG julkaisee ehdotuspyynnöt mahdollisimman laajasti käyttäen erityisiä tiedotuskanavia, etenkin seitsemännen puiteohjelman internetsivuja, ja suuntaa sen kaikille asiaankuuluville sidosryhmille hyödyntämällä erityislehdistöä ja esitteitä. Ehdotuspyynnöt ovat voimassa vähintään kolme kuukautta. Hakijat jättävät hanke-ehdotukset keskitetysti BONUS EEIG:lle ehdotuspyyntöjen perusteella, ja ne arvioidaan yksivaiheisessa arviointimenettelyssä.
      Ehdotetut hankkeet arvioidaan ja valitaan keskitetysti riippumattoman arvioinnin perusteella soveltaen määriteltyjä kelpoisuus-, valinta- ja ratkaisuperusteita. Keskeisinä arviointiperusteina ovat korkea tieteellinen taso, toteutuksen laatu ja hankkeen odotetut vaikutukset. Ehdotuspyyntöjen on sisällettävä keskeiset arviointiperusteet. Lisäperusteita voidaan ottaa käyttöön edellyttäen, että ne julkaistaan ehdotuspyynnössä, ne ovat syrjimättömiä eivätkä ne syrjäytä keskeisiä arviointiperusteita.
      BONUS EEIG varmistaa, että jokainen saatu ehdotus arvioidaan vähintään kolmen sen nimeämän riippumattoman asiantuntijan avustuksella asetuksessa (EY) N:o 1906/2006 vahvistettujen perusteiden pohjalta. Kukin ehdotus pisteytetään. Riippumattomat asiantuntijat tarkastelevat hankkeita arviointiperusteisiin verraten ja antavat niille kunkin perusteen osalta pisteet asteikolla 0–5 noudattaen ehdotuspyynnön sääntöjä ja sovellettavia seitsemännen puiteohjelman arviointi-, valinta- ja ratkaisuperusteita.
      BONUS EEIG laatii rahoitettavien hankkeiden luettelon noudattaen riippumattoman arvioinnin tuloksia tiukasti. Riippumattomien asiantuntijoiden laatima paremmuusjärjestys katsotaan sitovaksi BONUS-varoja jaettaessa.
      Valituille BONUS-hankkeille myönnettäviä avustuksia hallinnoidaan keskitetysti BONUS EEIG:n vastuulla.
      3.3   Muut toimet

      Edellä 3.1 ja 3.2 kohdassa esitetyn BONUS-ohjelman hallinnoinnin lisäksi BONUS EEIG:n tehtävänä on myös

                  a)

                  päivittää säännöllisesti strategista tutkimuslinjausta ja tarkistaa tutkimusaiheiden priorisointia ottaen huomioon esiin nousevat tarpeet, aiemmin toteutettujen hankkeiden tulokset ja tuotokset sekä 2.2.2 kohdassa tarkoitettujen laajojen sidosryhmäkuulemisten tulokset;

                  b)

                  helpottaa BONUS-rahoitteisten hankkeiden monikansallisten ja monitieteisten tutkimusryhmien mahdollisuuksia käyttää uniikkeja tutkimusinfrastruktuureja ja -laitteistoja;

                  c)

                  edistää toimivaa tieteen ja politiikan vuorovaikutusta, jotta tutkimustulosten käyttöönotto olisi optimaalista;

                  d)

                  varmistaa osallistuvilta valtioilta rahoitus, jolla taataan BONUS-ohjelman kestävyys ilman unionin rahoitusta BONUS-kauden jälkeen;

                  e)

                  lisätä yhteistyötä alueellisten ympäristötutkimusohjelmien ja Euroopan muilla merialueilla toimivien tiedeyhteisöjen kesken;

                  f)

                  huolehtia viestinnästä ja levityksestä;

                  g)

                  pyrkiä ennakoivasti parhaiden toimintatapojen levittämiseen Euroopan muille merialueille sekä hyvään niveltämiseen Euroopan tasolla yhdenmukaistamisen ja yksinkertaistamisen takaamiseksi.

            3.4   Rahoitusosuudet toteutusvaiheessa

      BONUS-ohjelman toteutusvaiheen rahoittavat osallistuvat valtiot ja unioni yhdessä vähintään viiden vuoden ajan, kunnes kaikkien BONUS-rahoitteisten hankkeiden elinkaari on päättynyt, edellyttäen, että unionin sitoumukset täytetään vuoteen 2013 saakka ja komissio saa kaikki vaaditut raportit. Unionin rahoitusosuus on toteutusvaiheen aikana yhtä suuri kuin yhteenlasketut käteissuoritukset ja infrastruktuureihin liittyvät luontoissuoritukset, jotka osallistuvat valtiot antavat BONUS-hankkeisiin BONUS EEIG:n kautta, sekä BONUS EEIG:lle aiheutuvat toteutusvaiheen juoksevat kustannukset. Nämä juoksevat kustannukset saavat olla enintään 5 miljoonaa euroa.
      BONUS EEIG vastaanottaa unionin rahoitusosuuden ja hallinnoi sitä. Osallistuva valtio voi päättää, että se hallinnoi itse omaa kansallista rahoitustaan ja osoittaa käteisrahoitusosuutensa yksinomaan keskustasolla valittuun kotimaiseen tutkimukseen tai että BONUS EEIG hallinnoi keskitetysti sen käteisrahoitusosuutta.
      Ellei 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuissa rahoitussopimuksissa sovituista ehdoista muuta johdu, unionin rahoitusosuus maksetaan, jos osallistuvien valtioiden voidaan osoittaa maksaneen käteisrahoitusosuutensa BONUS-edunsaajille tai BONUS EEIG:lle ja antaneen infrastruktuureihin liittyvät luontoissuoritukset BONUS-hankkeiden käyttöön.
      BONUS EEIG vastaa siitä, että osallistujat käyttävät BONUS-rahoitusta asianmukaisesti, sekä tekee tai teettää tätä varten hankkeiden riippumattoman tilintarkastuksen.
      3.5   BONUS-hankkeiden rahoitus

      Ellei 3 artiklan 3 kohdan f alakohdasta muuta johdu, BONUS-hankkeiden rahoitus kattaa enimmillään 100 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista, joiden laskemisessa noudatetaan yhteisiä rahoitussääntöjä ja yhteisiä rahoitusprosentteja, jotka BONUS EEIG vahvistaa täytäntöönpanosäännöissä ja komissio hyväksyy täytäntöönpanosopimuksessa.

      LIITE II

         BONUS-OHJELMAN HALLINTO

      BONUS EEIG hallinnoi BONUS-ohjelmaa sihteeristönsä kautta. BONUS EEIG on perustanut seuraavat rakenteet BONUS-ohjelmaa varten:

                  a)

                  johtoryhmä;

                  b)

                  sihteeristö;

                  c)

                  neuvottelukunta;

                  d)

                  sektoritutkimuksen foorumi; ja

                  e)

                  hankekoordinaattorien foorumi.

                  a)

                     Johtoryhmä vastaa BONUS EEIG:n ylimpänä elimenä sen päätöksenteosta ja sen sihteeristön johdosta. Johtoryhmä koostuu BONUS EEIG:n jäsenten nimeämistä tutkimusrahoitusorganisaatioiden ja tutkimuksen hallintoelinten johtotason edustajista. Sitä johtaa puheenjohtaja. Puheenjohtajuus vaihtuu vuosittain BONUS EEIG:n jäsenten välillä. Edellinen, nykyinen ja tuleva puheenjohtaja muodostavat toimeenpanevan komitean, joka tukee sihteeristöä strategisesti tärkeissä asioissa. Johtoryhmä päättää sihteeristön ehdotukset huomioon ottaen BONUS-ohjelman strategisesta suuntaamisesta ja tekee muun muassa päätökset BONUS-ohjelman määrittelystä ja päivittämisestä, ehdotuspyyntöjen suunnittelusta, talousarvioprofiilista, kelpoisuus- ja valintakriteereistä, arvioitsijoiden poolista, rahoitettavien BONUS-hankkeiden paremmuusjärjestyksen hyväksymisestä, rahoitettujen BONUS-hankkeiden edistymisen seurannasta sekä sihteeristön BONUS-ohjelmaa koskevan työn riittävyyden ja säännönmukaisuuden valvonnasta.

                  b)

                     Sihteeristöä johtaa johtaja, joka panee täytäntöön johtoryhmän päätökset ja toimii BONUS-ohjelman pääasiallisena edustajana sekä komissioon että eri kansallisiin rahoitusorganisaatioihin päin. Sihteeristön vastuulla on BONUS-ohjelman toimintojen yleinen koordinointi ja seuranta, ehdotuspyyntöjen julkaiseminen, arviointi ja lopputulos, rahoitettujen hankkeiden seuranta niin sopimusehtojen kannalta kuin tieteellisestä näkökulmasta sekä edistymisestä raportoiminen johtoryhmälle. Sihteeristö vastaa myös kuulemisten suunnittelusta ja järjestämisestä sidosryhmien ja neuvottelukunnan kanssa ja kuulemisten tulosten sisällyttämisestä strategiseen tutkimuslinjaukseen sekä toimivan vuorovaikutuksen edistämisestä tieteen ja politiikan välillä.

                  c)

                     Neuvottelukunta avustaa johtoryhmää ja sihteeristöä. Se koostuu kansainvälisesti arvostetuista tiedemiehistä ja asiaankuuluvien sidosryhmien edustajista esimerkiksi seuraavilta aloilta: matkailu, uusiutuvat energialähteet, kalatalous ja vesiviljely, merenkulku, bioteknologia ja teknologiatoimittajat. Neuvottelukunnassa on edustajia myös näihin aloihin liittyvästä elinkeinoelämästä ja kansalaisjärjestöistä sekä muiden yhdennettyjen Itämeren alueen tutkimusohjelmien ja muiden Euroopan aluemerien edustajia. Se antaa riippumatonta neuvontaa, ohjausta ja suosituksia BONUS-ohjelman tieteellisissä ja toimintapoliittisissa kysymyksissä, mukaan lukien neuvonta BONUS-ohjelman tavoitteista, painopisteistä ja suuntaamisesta, keinoista parantaa BONUS-ohjelman suorituskykyä ja sen tutkimustulosten valmistumista ja laatua, valmiuksien kehittämisestä, verkottumisesta sekä työn merkityksestä BONUS-ohjelman tavoitteiden saavuttamisen kannalta. Neuvottelukunta myös avustaa BONUS-ohjelmaa tulosten hyödyntämisessä ja levityksessä.

                  d)

                     Sektoritutkimuksen foorumi koostuu ministeriöiden ja muiden Itämeren järjestelmää koskevaan tutkimukseen ja hallintoon liittyvien toimijoiden edustajista. Se kokoontuu kerran vuodessa neuvoa-antavana kokouksena keskustelemaan BONUS-ohjelman tuotoksista ja esiin nousevista tutkimustarpeista päätöksenteon näkökulmasta. Se toimii foorumina, joka edistää tutkimuksen yhdentämistä koko Itämeren alueella, mukaan lukien asiaankuuluva alakohtaisesti rahoitettava tutkimus sekä yhteisten infrastruktuurien käyttö ja suunnittelu.

                  e)

                     Hankekoordinaattorien foorumi koostuu BONUS-rahoitteisten hankkeiden koordinaattoreista. Se auttaa sihteeristöä BONUS-ohjelman tieteelliseen koordinointiin liittyvissä kysymyksissä sekä tutkimustulosten yhdentämisessä ja synteesissä.


title: 2004/549/EY: Neuvoston päätös, tehty 12 päivänä heinäkuuta 2004, Euroopan yhteisöjen komission uuden jäsenen nimittämisestä

text:
               16.7.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 244/50

      NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   tehty 12 päivänä heinäkuuta 2004,
   Euroopan yhteisöjen komission uuden jäsenen nimittämisestä
   (2004/549/EY)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 215 artiklan toisen kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   1 artikla
   Nimitetään Olli REHN komission jäseneksi toimikaudeksi, joka alkaa 12 päivänä heinäkuuta 2004 ja päättyy 31 päivänä lokakuuta 2004.
   2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan 12 päivänä heinäkuuta 2004.
   3 artikla
   Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2004.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         B. BOT