title: EFTAn valvontaviranomaisen päätös N:o 328/05/KOL, tehty 20 päivänä joulukuuta 2005 , valtiontukea koskevien menettelysääntöjen ja aineellisten sääntöjen muuttamisesta 53. kerran lisäämällä uusi luku 18C: Julkisen palvelun velvoitteesta maksettavana korvauksena myönnettävä valtiontuki

text:
               26.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 109/44

         EFTAn VALVONTAVIRANOMAISEN PÄÄTÖS

   N:o 328/05/KOL,
   tehty 20 päivänä joulukuuta 2005,
   valtiontukea koskevien menettelysääntöjen ja aineellisten sääntöjen muuttamisesta 53. kerran lisäämällä uusi luku 18C: Julkisen palvelun velvoitteesta maksettavana korvauksena myönnettävä valtiontuki
   EFTAN VALVONTAVIRANOMAINEN, joka
   OTTAA HUOMIOON Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (1) ja erityisesti sen 61–63 artiklan sekä pöytäkirjan 26,
   OTTAA HUOMIOON EFTA-valtioiden sopimuksen valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta (2) ja erityisesti sen 24 artiklan, 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan, sen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan ja pöytäkirjassa 3 olevan II osan 18 ja 19 artiklan,
   SEKÄ KATSOO SEURAAVAA:
   Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 24 artiklan mukaan EFTAn valvontaviranomainen vahvistaa ETA-sopimuksen valtiontukea koskevien määräysten soveltamisen.
   EFTAn valvontaviranomainen antaa valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla ilmoituksia ja suuntaviivoja asioista, joita ETA-sopimus koskee, jos kyseisessä sopimuksessa tai valvonta- ja tuomioistuinsopimuksessa nimenomaisesti näin määrätään tai jos EFTAn valvontaviranomainen pitää sitä tarpeellisena.
   EFTAn valvontaviranomainen palauttaa mieleen valtiontukea koskevat menettelysäännöt ja aineelliset säännöt (3), jotka se hyväksyi 19 päivänä tammikuuta 1994 (4).
   Euroopan komissio antoi 13 päivänä heinäkuuta 2005 tiedonannon julkisen palvelun velvoitteesta maksettavana korvauksena myönnettävää valtiontukea koskevista yhteisön puitteista (5).
   Kyseinen tiedonanto on merkityksellinen myös Euroopan talousalueen kannalta.
   On taattava ETA:n valtiontukisääntöjen yhtenäinen soveltaminen koko Euroopan talousalueella.
   ETA-sopimuksen liitteen XV lopussa olevaan lukuun ’Yleistä’ kuuluvan II kohdan mukaan EFTAn valvontaviranomaisen on annettava Euroopan komissiota kuultuaan säädökset, jotka vastaavat komission antamia säädöksiä.
   Valvontaviranomainen on kuullut Euroopan komissiota.
   EFTAn valvontaviranomainen on kuullut EFTA-valtioita 19 päivänä lokakuuta 2005 päivätyllä asiaa koskevalla kirjeellä,
   ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

               1)

               Valtiontuen suuntaviivoja muutetaan lisäämällä niihin uusi luku 18C ’Julkisen palvelun velvoitteesta maksettavana korvauksena myönnettävä valtiontuki’. Uusi luku on tämän päätöksen liitteenä I. Lisäksi ehdotetaan aiheellisia toimenpiteitä, jotka esitetään tämän päätöksen liitteessä I.

               2)

               Päätös annetaan tiedoksi EFTA-valtioille lähettämällä niille kirjeitse jäljennös tästä päätöksestä ja sen liitteestä. EFTA-valtioita pyydetään ilmoittamaan yhden kuukauden kuluessa tämän ehdotuksen vastaanottamisesta, hyväksyvätkö ne ehdotuksen aiheellisista toimenpiteistä.

               3)

               Päätös annetaan tiedoksi Euroopan komissiolle ETA-sopimuksen pöytäkirjassa 27 olevan d kohdan mukaisesti lähettämällä sille jäljennös tästä päätöksestä ja sen liitteestä I.

               4)

               Tämä päätös ja sen liite I julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa.

               5)

               Jos EFTA-valtiot hyväksyvät ehdotuksen aiheellisista toimenpiteistä, niistä julkaistaan tiivistelmä Euroopan unionin virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa (tämän päätöksen liite II).

               6)

               Tämä päätös on todistusvoimainen englannin kielellä.

      Tehty Brysselissä 20 päivänä joulukuuta 2005.

            EFTAn valvontaviranomaisen puolesta

         Einar M. BULL

            Puheenjohtaja

         Kurt JÄGER

            Kollegion jäsen

      (1)  Jäljempänä ’ETA-sopimus’.

      (2)  Jäljempänä ’valvonta- ja tuomioistuinsopimus’.

      (3)  Jäljempänä ’valtiontuen suuntaviivat’.

      (4)  Julkaistu alun perin EYVL:ssä L 231, 3.9.1994, ja ETA-täydennysosassa 32, 3.9.1994, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä N:o 313/05/KOL, 7.12.2005 (ei vielä julkaistu).

      (5)  Julkisen palvelun velvoitteesta maksettavana korvauksena myönnettävää valtiontukea koskevat yhteisön puitteet (EUVL C 297, 29.11.2005, s. 4).

      LIITE

         ”18C.   JULKISEN PALVELUN VELVOITTEESTA MAKSETTAVANA KORVAUKSENA MYÖNNETTÄVÄ VALTIONTUKI (1)

         18C.1   Kohde ja soveltamisala

                     (1)

                     Julkisen palvelun velvoitteesta maksettava korvaus ei Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön (2) mukaan ole EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, jos tietyt edellytykset täyttyvät. Jos julkisen palvelun velvoitteesta maksettava korvaus ei kuitenkaan täytä kyseisiä edellytyksiä ja EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan yleiset soveltamisedellytykset täyttyvät, korvaus on valtiontukea. Valvontaviranomaisen mukaan tätä oikeuskäytäntöä sovelletaan myös ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan soveltamisen yhteydessä.

                     (2)

                     Euroopan komission 28 päivänä marraskuuta 2005 tekemässä päätöksessä 2005/842/EY (3) joka koskee EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan määräysten soveltamista tietyille yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja tuottaville yrityksille korvauksena julkisista palveluista myönnettävään valtiontukeen, määritetään edellytykset, joiden täyttyessä julkisen palvelun velvoitteesta maksettavat korvaukset ovat perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan mukaista valtiontukea, ja vapautetaan kyseiset edellytykset täyttävät korvaukset ennakkoilmoitusvelvollisuudesta. Päätöstä ei ole vielä sisällytetty ETA-sopimukseen (4). Julkisen palvelun velvoitteesta maksettavat korvaukset, jotka ovat valtiontukea ja jotka eivät kuulu päätöksen 2005/842/EY soveltamisalaan, kuuluvat kuitenkin edelleen ennakkoilmoitusvelvollisuuden piiriin senkin jälkeen, kun päätös on tehty. Näiden suuntaviivojen tarkoituksena on määrittää edellytykset, joiden perusteella mainittuja valtiontukia voidaan pitää ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvina ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan nojalla.

                     (3)

                     Näitä suuntaviivoja sovelletaan julkisen palvelun velvoitteesta maksettavaan korvaukseen, joka myönnetään yrityksille ETA-sopimuksen sääntöjen soveltamisalaan kuuluvien toimintojen yhteydessä, lukuun ottamatta liikennealaa ja julkista yleisradiotoimintaa, johon sovelletaan valtiontukisääntöjen soveltamista julkiseen yleisradiotoimintaan koskevia EFTAn valvontaviranomaisen suuntaviivoja (5).

                     (4)

                     Näiden suuntaviivojen säännöksillä ei rajoiteta ETA-sopimuksen alakohtaisiin sääntöihin ja toimenpiteisiin sisältyvien julkisen palvelun velvoitetta koskevien tiukempien erityissäännösten soveltamista.

                     (5)

                     Näillä suuntaviivoilla ei rajoiteta julkisia hankintoja ja kilpailua koskevien voimassa olevien yhteisön säännösten (erityisesti ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklan) soveltamista.

               18C.2   Julkisen palvelun velvoitteesta maksettavana korvauksena myönnetyn valtiontuen ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvuuden ehdot
         18C.2.1   Yleiset säännökset

                     (6)

                     Yhteisöjen tuomioistuimen tuomiossa asiassa Altmark
                         (6) tarkennetaan seuraavat edellytykset, joiden täyttyessä julkisen palvelun velvoitteesta maksettavat korvaukset eivät ole valtiontukea:

                                 ’[…]

                                 Ensinnäkin edunsaajayrityksen tehtäväksi on tosiasiassa annettava julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen ja nämä velvoitteet on määriteltävä selvästi […].

                                 […]

                                 Toiseksi ne parametrit, joiden perusteella korvaus lasketaan, on etukäteen vahvistettava objektiivisesti ja läpinäkyvästi, jotta vältettäisiin sellaisen taloudellisen edun sisältyminen korvaukseen, joka olisi omiaan suosimaan edunsaajayritystä suhteessa sen kilpailijayrityksiin. […] Perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valtiontuen käsitteen alaan kuuluu myös rahoituksellinen toimenpide, jolla jäsenvaltio korvaa yrityksen kärsimiä tappioita ilman, että tällaisen korvauksen parametrit on vahvistettu etukäteen, silloin kun jälkikäteen ilmenee, että tiettyjen palvelujen toteuttaminen julkisen palvelun velvoitteiden täytäntöön panemiseksi ei ole ollut taloudellisesti kannattavaa.

                                 […]

                                 Kolmanneksi korvaus ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen, jotta voidaan kattaa kaikki ne kustannukset tai osa niistä kustannuksista, joita julkisen palvelun velvoitteiden täyttäminen aiheuttaa, kun otetaan huomioon kyseisestä toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto […].

                                 […]

                                 Neljänneksi silloin, kun julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä vastaavaa yritystä ei tietyssä konkreettisessa tapauksessa valita sellaisessa julkisia hankintoja koskevassa menettelyssä, jossa on mahdollista valita se ehdokas, joka kykenee tuottamaan kyseiset palvelut julkisyhteisön kannalta vähäisimmin kustannuksin, tarvittavan korvauksen taso on määritettävä tarkastelemalla sellaisia kustannuksia, joita hyvin johdetulle ja asetettujen julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisen kannalta riittävillä kuljetusvälineillä varustetulle keskivertoyritykselle aiheutuisi kyseisten velvoitteiden täyttämisestä, kun otetaan huomioon toiminnasta saadut tulot ja kyseisten velvoitteiden täyttämisestä saatava kohtuullinen voitto.’

                     (7)

                     Jos edellä luetellut neljä edellytystä täyttyvät, julkisen palvelun velvoitteesta maksettava korvaus ei ole valtiontukea, eikä ETA-sopimuksen 61 artiklaa eikä EFTAn jäsenvaltioiden välisen, valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamista koskevan sopimuksen (jäljempänä ’valvonta- ja tuomioistuinsopimus’) pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklaa sovelleta. Jos EFTA-valtiot eivät täytä mainittuja vaatimuksia ja jos ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan yleiset soveltamisedellytykset täyttyvät, julkisen palvelun velvoitteesta maksettava korvaus on valtiontukea.

                     (8)

                     Valvontaviranomainen katsoo, että ETA-sopimuksen nykyisessä kehitysvaiheessa tällaiset valtiontuet voidaan todeta ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan mukaisiksi, jos ne ovat välttämättömiä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamiseksi eivätkä vaikuta kaupan kehitykseen tavalla, joka olisi ristiriidassa sopimuspuolten etujen kanssa. Seuraavien edellytysten on täytyttävä tämän tasapainon saavuttamiseksi.

               18C.2.2   ETA-sopimuksen 59 artiklassa tarkoitetut varsinaiset yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut

                     (9)

                     Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella on ilmeistä, että EFTA-valtioilla on huomattava harkintavalta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen määrittelyssä, lukuun ottamatta aloja, joilla on jo asiaan liittyviä ETA-sopimuksen sääntöjä. Valvontaviranomaisen tehtävänä on tämän vuoksi varmistaa, että tätä harkintavaltaa käytetään ilman ilmeisiä virheitä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen määrittelyssä.

                     (10)

                     ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan nojalla yritykset (7) jotka vastaavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta, ovat yrityksiä, joille on uskottu ’erityistehtäviä’. Määriteltäessä julkisen palvelun velvoitteita ja arvioitaessa sitä, ovatko asianomaiset yritykset täyttäneet nuo velvoitteet, EFTA-valtioita kannustetaan kuulemaan laajasti eri tahoja, erityisesti käyttäjiä.

               18C.2.3   Julkisen palvelun velvoitteet täsmentävän asiakirjan tarve ja korvausten laskentaa koskevat säännöt

                     (11)

                     ETA-sopimuksen 59 artiklan mukainen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun käsite merkitsee, että valtio on antanut kyseisten yritysten hoidettavaksi erityistehtävän (8). Lukuun ottamatta aloja, joilla sovelletaan asiaa koskevia ETA-sääntöjä, viranomaiset vastaavat palvelujen tarjoamisen kriteereitä ja edellytyksiä koskevien puitteiden laatimisesta riippumatta siitä, mikä palvelujen tarjoajan oikeudellinen asema on ja tuotetaanko palvelu vapaan kilpailun perusteella. Tästä seuraa, että julkisen palvelun tehtävän toimeksi antaminen on tarpeen kyseisen yrityksen ja valtion velvoitteiden määrittelemiseksi. ’Valtiolla’ tarkoitetaan keskushallintoa sekä paikallisia ja alueellisia hallintoyksiköitä.

                     (12)

                     Vastuu yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamisesta on annettava yritykselle yhdellä tai useammalla virallisella asiakirjalla, jonka muodosta jokainen EFTA-valtio voi itse päättää. Tällaisessa asiakirjassa tai tällaisissa asiakirjoissa on määritettävä erityisesti

                                 a)

                                 julkisen palvelun velvoitteiden täsmällinen luonne ja kesto;

                                 b)

                                 asianomaiset yritykset ja alue;

                                 c)

                                 yritykselle mahdollisesti myönnettyjen yksin- tai erityisoikeuksien luonne;

                                 d)

                                 korvauksen laskennassa, valvonnassa ja tarkistamisessa käytettävät parametrit;

                                 e)

                                 järjestelyt liiallisten korvausten välttämiseksi ja takaisin maksamiseksi.

                     (13)

                     (EFTA-valtioita kehotetaan kuulemaan laajalti eri tahoja ja erityisesti palvelujen käyttäjiä silloin, kun ne määrittelevät julkisen palvelun velvoitteita ja arvioivat, täyttävätkö asianomaiset yritykset velvoitteensa.

               18C.2.4   Korvauksen määrä

                     (14)

                        Korvauksen määrä ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen julkisen palvelun velvoitteen täyttämisestä aiheutuvien kustannusten kattamiseksi, kun otetaan huomioon tähän liittyvät tulot ja kyseisen velvoitteen täyttämisestä saatava kohtuullinen tuotto. Korvauksen määrään sisältyvät kaikki edut, jotka valtio myöntää tai jotka myönnetään valtion varoista missä tahansa muodossa. Kohtuullinen tuotto voi sisältää kokonaan tai osittain tuottavuuden kasvun, jonka kyseiset yritykset ovat saavuttaneet sovitussa, rajoitetussa ajassa heikentämättä valtion yrityksen tehtäväksi antamien palvelujen laatutasoa.

                     (15)

                     Korvaus on kuitenkin aina tosiasiallisesti käytettävä kyseisen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamiseen. Sellainen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamiseen myönnetty julkisen palvelun velvoitteesta maksettava korvaus, joka on tosiasiallisesti käytetty muilla kuin mainittujen palvelujen markkinoilla toimimiseen, ei ole perusteltua tukea ja on sen vuoksi ETA-sopimuksen toimintaan soveltumatonta valtiontukea. Yritys, jolle maksetaan korvausta julkisen palvelun velvoitteesta, voi kuitenkin edelleen saada kohtuullista tuottoa.

                     (16)

                        Kustannuksina otetaan huomioon kaikki yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta aiheutuvat kustannukset. Jos kyseinen yritys harjoittaa toimintaa ainoastaan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen alalla, yrityksen kaikki kustannukset voidaan ottaa huomioon. Jos yritys harjoittaa myös toimintaa, joka ei koske yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, huomioon voidaan ottaa ainoastaan kyseisiin palveluihin liittyvät kustannukset. Näiksi voidaan katsoa kaikki kyseisen palvelun tuottamiseen liittyvät muuttuvat kustannukset, riittävä osuus sellaisista kiinteistä kustannuksista, jotka ovat yhteisiä sekä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyville palveluille että muille toiminnoille, sekä kohtuullinen tuotto kyseiseen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvään palveluun sidotulle omalle pääomalle (9). Investointeihin ja erityisesti infrastruktuuri-investointeihin liittyvät kustannukset voidaan ottaa huomioon, jos ne ovat välttämättömiä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamiseksi. Mahdolliseen muuhun toimintaan kuin yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamiseen liittyviin kustannuksiin on sisällytettävä kaikki muuttuvat kustannukset, riittävä osuus yhteisistä kiinteistä kustannuksista sekä kohtuullinen tuotto pääomalle. Näitä kustannuksia ei milloinkaan voida kirjata yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun kustannuksiksi. Kustannusten laskennassa on noudatettava perusteita, jotka on määritelty aikaisemmin, ja niiden on perustuttava yleisesti hyväksyttyihin kirjanpitoperiaatteisiin, jotka on ilmoitettava valvontaviranomaiselle valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan nojalla tehtävän ilmoituksen yhteydessä.

                     (17)

                        Tuloina on otettava huomioon vähintään kaikki yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista saatavat tulot. Jos yrityksellä on yksin- tai erityisoikeuksia, joiden perusteella se tuottaa sellaista yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua, josta saadaan kohtuullista tuottoa suurempi tuotto, tai se hyötyy muista valtion myöntämistä eduista, nämä on otettava huomioon riippumatta siitä, miten ne luokitellaan sovellettaessa ETA-sopimuksen 61 artiklaa, ja lisättävä yrityksen tuloihin. EFTA-valtio voi myös päättää, että muista toiminnoista kuin yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamisesta saatava tuotto on kokonaan tai osittain osoitettava kyseisen palvelun rahoittamiseen.

                     (18)

                     ’Kohtuullisella tuotolla’ olisi katsottava tarkoitettavan omalle pääomalle saatavaa tuottoa, jossa otetaan huomioon EFTA-valtion osallistumisesta yritykselle aiheutuva riski erityisesti silloin, kun valtio myöntää yritykselle yksin- tai erityisoikeuksia, tai vastaavasti tämän riskin puuttuminen. Tämä tuotto ei yleensä saa ylittää kulloisellakin alalla viime vuosina saatua keskimääräistä tuottoa. Aloilla, joilla ei toimi muita yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja tuottavaan yritykseen verrattavissa olevia yrityksiä, vertailukohdaksi voidaan ottaa muissa EFTA-valtioissa tai tarvittaessa muilla aloilla toimivia yrityksiä sillä edellytyksellä, että kunkin alan erityispiirteet otetaan huomioon. EFTA-valtiot voivat kohtuullisen tuoton määrää määrittäessään ottaa käyttöön kannustinperusteita, jotka voivat liittyä esimerkiksi tuotetun palvelun laatuun ja tuotannon tehokkuuden kasvuun.

                     (19)

                     Jos yritys harjoittaa yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tarjoamisen lisäksi muuta toimintaa, sisäisessä kirjanpidossa on eriteltävä ja erotettava toisistaan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen ja muiden palvelujen tuottamisesta syntyneet menot ja tulot sekä menojen ja tulojen kohdentamisperusteet. Silloin kun yritys on vastuussa useiden yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamisesta joko sen vuoksi, että palveluilla on eri toimeksiantaja tai että palvelujen luonne on erilainen, yrityksen sisäisellä kirjanpidolla on voitava varmistaa, että liiallisia korvauksia ei näiden eri palvelujen yhteydessä makseta. Nämä periaatteet eivät rajoita ETA-sopimuksen liitteessä XV olevassa 1 kohdassa mainitun säädöksen (jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta annettu komission direktiivi 80/723/ETY sellaisena kuin se on muutettuna) soveltamista tapauksissa, jotka kuuluvat sen soveltamisalaan.

               18C.3   Liialliset korvaukset

                     (20)

                     EFTA-valtioiden on varmistettava toteuttamiensa tai toimeksi antamiensa tarkastusten avulla, että liiallisia korvauksia ei ole maksettu. Koska liialliset korvaukset eivät ole tarpeen yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen tuottamiseksi, ne katsotaan ETA-sopimuksen toimintaan soveltumattomaksi valtiontueksi, joka on maksettava valtiolle takaisin, ja korvauksen laskentaparametrit on saatettava ajan tasalle.

                     (21)

                     Jos liialliset korvaukset ovat enintään 10 prosenttia korvauksen vuotuisesta kokonaismäärästä, ne voidaan siirtää seuraavalle vuodelle. Joidenkin yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen kustannuksissa saattaa esiintyä huomattavaa vuosittaista vaihtelua varsinkin erityisinvestointien osalta. Korvauksia voi tämän vuoksi poikkeuksellisesti olla tarpeen maksaa yli 10 prosenttia korvauksen vuotuisesta kokonaismäärästä tiettyinä vuosina, jotta yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottaminen olisi mahdollista. Erityistilanne, jonka vuoksi 10 prosentin rajan ylittävän korvauksen maksaminen voi olla perusteltua, olisi selvitettävä valvontaviranomaiselle annettavassa ilmoituksessa. Erityistilanne olisi kuitenkin arvioitava alalla vallitsevan tilanteen perusteella vahvistettavin määräajoin, kuitenkin aina vähintään neljän vuoden välein. Määräajan päättyessä todetut liialliset korvaukset olisi maksettava takaisin

                     (22)

                     Liiallinen korvaus voidaan käyttää saman yrityksen tuottaman yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän toisen palvelun rahoitukseen, mutta tällaisen siirron on käytävä ilmi kyseisen yrityksen kirjanpidosta ja se on toteutettava näissä suuntaviivoissa vahvistettujen, erityisesti ennakkoilmoituksia koskevien sääntöjen ja periaatteiden mukaisesti. EFTA-valtioiden on varmistettava, että siirtoja valvotaan asianmukaisesti. Siirtoihin sovelletaan ETA-sopimuksen liitteessä XV olevassa 1 kohdassa tarkoitetussa säädöksessä (komission direktiivi 80/723/ETY sellaisena kuin se on muutettuna) vahvistettuja avoimuutta koskevia sääntöjä.

                     (23)

                     Liiallista korvausta ei voida jättää yrityksen käytettäväksi sillä perusteella, että kyse on ETA-sopimuksen mukaisesta tuesta (esimerkiksi ympäristö- tai työllistämistuesta tai pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävästä tuesta). Jos jäsenvaltio haluaa myöntää tällaista tukea, on syytä noudattaa valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdassa määrättyä ennakkoilmoitusmenettelyä. Tuki voidaan maksaa vasta, kun valvontaviranomainen on hyväksynyt sen. Jos tuki on ryhmäpoikkeusasetuksen mukainen, kyseisessä ryhmäpoikkeusasetuksessa määriteltyjä edellytyksiä on noudatettava.

               18C.4   Valvontaviranomaisen päätöksiin liittyvät ehdot ja velvoitteet

                     (24)

                     Valvontaviranomainen voi asettaa valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan II osan 7 artiklan 4 kohdan (10) nojalla myönteiselle päätökselle ehtoja, joiden täytyttyä se voi katsoa tuen soveltuvan ETA-sopimuksen toimintaan, sekä velvoitteita, joiden avulla se voi valvoa päätöksen noudattamista. Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen alalla ehdot ja velvoitteet voivat olla tarpeen erityisesti sen varmistamiseksi, että kyseisille yrityksille myönnettävistä tuista ei tosiasiassa ole seurauksena liiallisia korvauksia. Velvoitteita, kuten määräaikaiskertomuksen laatimista koskeva velvoite, voi olla tarpeen asettaa kulloisenkin yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua koskevan erityistilanteen mukaan.

               18C.5   Suuntaviivojen soveltaminen

                     (25)

                     Näitä suuntaviivoja sovelletaan siitä alkaen, kun valvontaviranomainen on hyväksynyt ne. Niiden voimassaolo päättyy kuuden vuoden kuluttua niiden voimaantulosta. Valvontaviranomainen voi EFTA-valtioita kuultuaan tehdä muutoksia suuntaviivoihin ennen niiden voimassaolon päättymispäivää ETA-sopimuksen toiminnan kehittämiseen liittyvistä merkittävistä syistä. Valvontaviranomainen toteuttaa neljän vuoden kuluttua näiden suuntaviivojen hyväksymisestä vaikutusten arvioinnin tosiseikkojen ja erityisesti EFTA-valtioiden toimittamien tietojen pohjalta toteuttamansa laajan kuulemiskierroksen perusteella. Vaikutusten arvioinnin tulokset toimitetaan EFTA-valtioiden saataville.

                     (26)

                     Valvontaviranomainen soveltaa näitä suuntaviivoja kaikkiin sille ilmoitettuihin tukihankkeisiin, ja se tekee päätöksen hankkeista sen jälkeen, kun suuntaviivat on hyväksytty, vaikka kyseisistä hankkeista olisi ilmoitettu jo ennen puitteiden julkaisemista. Ilmoittamattomiin tukiin valvontaviranomainen soveltaa

                                 —

                                 näitä suuntaviivoja, jos tuki on myönnetty suuntaviivojen antamisen jälkeen,

                                 —

                                 kaikissa muissa tapauksissa tuen myöntämishetkellä voimassa olleita määräyksiä ja säännöksiä.

               18C.6   Aiheelliset toimenpiteet

                     (27)

                     Valvontaviranomainen ehdottaa valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 1 kohdan mukaisena aiheellisena toimenpiteenä, että EFTA-valtiot saattavat nykyiset julkisen palvelun velvoitteesta maksettavaa korvausta koskevat järjestelmänsä näiden suuntaviivojen mukaisiksi 18 kuukauden kuluessa siitä, kun EFTA-valtioille on ilmoitettu päätöksestä. EFTA-valtioiden olisi toimitettava valvontaviranomaiselle vahvistus ehdotettujen aiheellisten toimenpiteiden hyväksymisestä yhden kuukauden kuluessa siitä, kun päätöksestä on ilmoitettu. Jos valvontaviranomainen ei saa vahvistusta, se katsoo, ettei kyseinen EFTA-valtio hyväksy ehdotettuja toimenpiteitä.

         (1)  Tämä luku vastaa julkisen palvelun velvoitteesta maksettavana korvauksena myönnettävää valtiontukea koskevia yhteisön puitteita, EUVL C 297, 29.11.2005, s. 4.

         (2)  Asia C-280/00, Altmark Trans GmbH ja Regierungspräsidium Magdeburg v. Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH, Kok. 2003, s. I-7747, ja yhdistetyt asiat C-34/01–C-38/01, Enirisorse SpA Kok. 2003, s. I-14243.

         (3)  Komission päätös, tehty 28 päivänä marraskuuta 2005, EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan määräysten soveltamisesta tietyille yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja tuottaville yrityksille korvauksena julkisista palveluista myönnettävään valtiontukeen EUVL L 312, 29.11.2005, s. 67.

         (4)  Näin ollen siihen asti, kun päätös on sisällytetty ETA-sopimuksen oikeudelliseen kehykseen, tämän tyyppiset julkisen palvelun velvoitteesta maksettavat korvaukset kuuluvat yleisen ilmoitusvelvollisuuden piiriin valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I osan 1 artiklan 3 kohdan ja II osan 2 artiklan mukaisesti.

         (5)  Valtiontuen suuntaviivojen luku 24 C.

         (6)  Ks. edellä alaviite 2.

         (7)  ’Yrityksellä’ tarkoitetaan kaikkia taloudellista toimintaa harjoittavia tahoja niiden oikeudellisesta asemasta ja rahoitustavasta riippumatta. ’Julkisella yrityksellä’ tarkoitetaan kaikkia yrityksiä, joiden suhteen julkiset viranomaiset käyttävät suoraan tai välillisesti määräysvaltaa omistuksen, rahoitukseen osallistumisen tai yrityksen sääntöjen perusteella (jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta annetun komission direktiivin 80/723/ETY 2 artiklan 1 kohdan b alakohta, (EYVL L 195, 29.7.1980, s. 35, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2000/52/EY, EYVL L 193, 29.7.2000, s. 75, sisällytetty ETA-sopimuksen liitteeseen XV ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 6/2001, EYVL L 66, 8.3.2001, s. 48, ja ETA-täydennysosa N:o 12, 8.3.2001, s. 6, tuli voimaan 1.6.2002).

         (8)  Ks. etenkin asia C-127/73,BRT v SABAM Kok. 1974, s. 313.

         (9)  Ks. yhdistetyt asiat C-83/01 P, C-93/01 P ja C-94/01 P, Chronopost SA, Kok. 2003, s. I-6993.

         (10)  Vastaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 88 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 659/1999.”


title: 2013/211/EU: Euroopan keskuspankin päätös, annettu 19 päivänä huhtikuuta 2013 , euroseteleiden nimellisarvoista, selitelmistä, vaihtamisesta, käytöstä poistamisesta ja seteliaiheen jäljentämisestä (EKP/2013/10)

text:
               30.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 118/37

         EUROOPAN KESKUSPANKIN PÄÄTÖS,
   annettu 19 päivänä huhtikuuta 2013,
   euroseteleiden nimellisarvoista, selitelmistä, vaihtamisesta, käytöstä poistamisesta ja seteliaiheen jäljentämisestä
   (uudelleenlaadittu)
   (EKP/2013/10)
   (2013/211/EU)
   EUROOPAN KESKUSPANKIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 128 artiklan 1 kohdan,
   ottaa huomioon Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön 16 artiklan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroseteleiden nimellisarvoista, selitelmistä, vaihtamisesta, käytöstä poistamisesta ja seteliaiheen jäljentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2003 annetun päätöksen EKP/2003/4 (1) soveltamisalaa olisi laajennettava kattamaan myös tulevat eurosetelisarjat. Tästä syystä on tarpeen tehdä teknisiä muutoksia päätökseen EKP/2003/4. Päätöksen EKP/2003/4 soveltamisesta ja tulkinnasta saatujen kokemusten perusteella on myös tarpeen selkiyttää joitakin sääntöjä ja menettelyjä. Näiden muutosten sisällyttämiseksi päätös olisi selvyyden ja avoimuuden vuoksi laadittava uudelleen.

               (2)

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 128 artiklan 1 kohdassa ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän perussäännön 16 artiklassa määrätään, että Euroopan keskuspankilla (EKP) on yksinoikeus antaa lupa eurosetelien liikkeeseen laskemiseen unionissa. Näissä määräyksissä vahvistetaan myös, että EKP ja niiden jäsenvaltioiden kansalliset keskuspankit, joiden rahayksikkö on euro, voivat laskea liikkeeseen tällaisia seteleitä. Euron käyttöönotosta 3 päivänä toukokuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 974/98 (2) 10 artiklan mukaisesti EKP ja kansalliset keskuspankit laskevat eurosetelit liikkeeseen.

               (3)

               Euroopan rahapoliittinen instituutti (EMI) suoritti eurosetelien tuotantoa ja liikkeeseenlaskua koskevan valmistelutyön ja edisti erityisesti eurosetelien ulkoasun osalta uusien eurosetelien nimellisarvojen ja selitelmien tunnistettavuutta ja hyväksymistä ottamalla huomioon setelien käyttäjäryhmiä edustavien eurooppalaisten yhdistysten esittämät, setelien ulkonäköön ja teknisiin ominaisuuksiin liittyvät vaatimukset.

               (4)

               EKP:llä on EMI:n seuraajana tälle alun perin kuuluneet eurosetelien ulkoasua koskevat tekijänoikeudet. EKP ja sen puolesta toimivat kansalliset keskuspankit voivat vedota tekijänoikeuksiin tekijänoikeuksien vastaisesti valmistettujen tai levitettyjen seteliaiheen jäljennösten johdosta; tekijänoikeuksien vastaisia ovat esim. sellaiset seteliaiheen jäljennökset, jotka saattavat vaikuttaa kielteisellä tavalla eurosetelien asemaan julkisuudessa.

               (5)

               EKP ja kansalliset keskuspankit ottavat ajoittain käyttöön uusia eurosetelisarjoja, joissa on kehittyneempiä aitoustekijöitä johtuen ensimmäisen setelisarjan käyttöönoton jälkeen seteliteknologiassa tapahtuneesta edistyksestä.

               (6)

               EKP:n ja kansallisten keskuspankkien oikeus laskea liikkeeseen euroseteleitä sisältää toimivallan toteuttaa kaikki tarvittavat oikeudelliset toimenpiteet, joilla suojataan eurosetelien luotettavuutta maksuvälineinä. EKP:n olisi toteutettava toimenpiteitä tietyn vähimmäistason saavuttamiseksi kaikissa jäsenvaltioissa, joiden rahayksikkö on euro, jotta huolehditaan siitä, että yleisö kykenee erottamaan seteliaiheen jäljennökset euroseteleistä, jotka EKP ja kansalliset keskuspankit ovat laskeneet liikkeeseen ja jotka eivät ole euron väärentämisen torjunnan edellyttämistä toimenpiteistä 28 päivänä kesäkuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1338/2001 (3) 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettuja vääriä seteleitä (jäljempänä ’aidot eurosetelit’). Tätä varten on tarpeen luoda yhteiset säännöt, joita noudattaen seteliaiheen jäljentäminen on sallittua.

               (7)

               Tässä päätöksessä ei rajoiteta rikoslainsäädännön soveltamista erityisesti väärentämisen alalla.

               (8)

               Eurosetelien seteliaiheen sähköisiä jäljennöksiä olisi pidettävä lainmukaisina ainoastaan, jos niiden tuottaja toteuttaa asianmukaiset tekniset toimenpiteet sellaisten tulostettujen setelijäljennösten välttämiseksi, joita yleisö saattaa erehtyä pitämään aitoina euroseteleinä.

               (9)

               Toimivaltaan toteuttaa toimenpiteitä, joilla suojataan aitojen eurosetelien luotettavuutta maksuvälineinä, sisältyy toimivalta luoda yhteiset säännöt, joita noudattaen rahaliittoon osallistuvien jäsenvaltioiden kansalliset keskuspankit vaihtavat vahingoittuneet eurosetelit. Näissä säännöissä vahvistetaan tietyt eurosetelien kategoriat, jotka kansallisten keskuspankkien olisi otettava haltuun, jos niitä esitetään vaihdettaviksi.

               (10)

               Eurosetelin vaihtaminen edellyttää sellaisen alkuperäisen eurosetelin osan esittämistä, joka täyttää tietyt vähimmäismitat. Nämä mitat olisi esitettävä prosenttiosuuksina alkuperäisen eurosetelin pinta-alasta ennen kuin seteli vahingoittui, jotta vältetään mittausvääristymät esimerkiksi tilanteissa, joissa euroseteli on vahingoittunut kutistumisen johdosta.

               (11)

               Asetuksessa (EY) N:o 1338/2001 edellytetään, että luottolaitokset ja maksupalvelutoiminnassaan muut maksupalvelujen tarjoajat sekä kaikki muut talouden toimijat, jotka osallistuvat setelien ja metallirahojen käsittelyyn ja levittämiseen varmistavat niiden eurosetelien ja -metallirahojen aitouden, jotka ne ovat vastaanottaneet ja aikovat laskea uudelleen liikkeeseen sekä huolehtivat väärennösten havaitsemisesta.

               (12)

               Koska aitojen euroseteleiden vahingoittuminen varkaudenestovälineissä saattaa liittyä rikokseen tai rikoksen yritykseen olisi varmistettava, että vain rikoksen tai rikoksen yrityksen uhri voi vaihtaa eurosetelit tällaisissa tapauksissa.

               (13)

               Jotta kaikkia asetuksen (EY) N:o 1338/2001 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja laitoksia ja talouden toimijoita kannustetaan käyttämään varkaudenestovälineitä asianmukaisella tavalla, kansallisten keskuspankkien on aiheellista vaatia maksu eurosetelien vaihtamista varten tehtävän tutkimuksen kustannusten korvaamiseksi, kun ammattimaiset setelien käsittelijät pyytävät kansallisia keskuspankkeja vaihtamaan euroseteleitä, jotka varkaudenestovälineet ovat vahingoittaneet.

               (14)

               Maksua ei tulisi periä, jos vahingoittumisen syynä on ryöstö tai varkaus taikka niiden yritys, ja hyvin vähäisten maksujen välttämiseksi maksu olisi perittävä ainoastaan, kun vaihdettavaksi esitetään vähintään tietty määrä vahingoittuneita aitoja euroseteleitä.

               (15)

               Kun suuri määrä aitoja euroseteleitä on vahingoittunut varkaudenestovälineiden laukeamisen vuoksi, eurosetelit olisi kansallisten keskuspankkien pyynnöstä esitettävä vaihdettaviksi tietyissä vähimmäismääräisissä erissä.

               (16)

               Jotta tuettaisiin pyrkimyksiä edistää rahan kierron turvallisuutta ja jotta vältettäisiin varkaudenestovälineiden käytön rankaisemista, olisi asianmukaista, että asetuksen (EY) N:o 1338/2001 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut laitokset ja talouden toimijat, jotka antavat varkaudenestovälineiden vahingossa vaurioittamat aidot eurosetelit vaihdettaviksi, saavat hyvityksen tällaisten setelien vastaanottamispäivänä, samalla tavoin kuin menetellään käteisrahan tavallisten talletusten kohdalla.

               (17)

               Euroopan unionin tukemiseksi rahoitusjärjestelmän käytön estämisessä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen eurojärjestelmän olisi asianmukaista täsmentää, miten pyyntöjä vaihtaa vahingoittuneita aitoja euroseteleitä, joiden arvo on vähintään 7 500 euroa käsitellään. Tällaiset säännöt eivät vaikuta henkilöllisyyden todistamista ja raportointia koskeviin tiukempiin vaatimuksiin, jotka jäsenvaltiot ovat hyväksyneet rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen 26 päivänä lokakuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY (4) täytäntöönpanon yhteydessä.

               (18)

               EKP:n yksinoikeus antaa lupa eurosetelien liikkeeseen laskemiseen unionissa sisältää toimivallan poistaa käytöstä euroseteleitä ja luoda yhteisiä menettelyjä, joita noudattaen EKP ja kansalliset keskuspankit voivat toteuttaa setelien käytöstä poistamisen,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Nimellisarvot ja selitelmät
   1.   Euroseteleihin kuuluu seitsemän euroseteliä, joiden nimellisarvot ovat viidestä eurosta 500 euroon, ja ne kuvaavat Euroopan aikakausia ja tyylisuuntia seuraavin perusselitelmin.

               Nimellisarvo
               (EUR)

               Koko (ensimmäinen sarja)

               Koko (toinen sarja)

               Pääväri

               Tyylisuunta

               5

               120 × 62 mm

               120 × 62 mm

               harmaa

               klassinen

               10

               127 × 67 mm

               127 × 67 mm

               punainen

               romaaninen

               20

               133 × 72 mm

               133 × 72 mm

               sininen

               goottilainen

               50

               140 × 77 mm

               140 × 77 mm

               oranssi

               renessanssi

               100

               147 × 82 mm

               Päätetään myöhemmin

               vihreä

               barokki ja rokokoo

               200

               153 × 82 mm

               Päätetään myöhemmin

               kellanruskea

               teräs- ja lasiarkkitehtuuri

               500

               160 × 82 mm

               Päätetään myöhemmin

               purppuranpunainen

               1900-luvun moderni arkkitehtuuri

         2.   Eurosetelisarjan seitsemän setelin etusivulla on kuvattu porttikäytäviä ja ikkunoita ja takasivulla siltoja. Kaikki seitsemän seteliä ilmentävät edellä mainittuja Euroopan eri tyylisuuntia. Seteleissä on lisäksi

               a)

               Euroopan unionin symboli;

               b)

               rahan nimi latinalaisin ja kreikkalaisin aakkosin ja lisäksi, toisessa eurosetelisarjassa, rahan nimi kyrillisin aakkosin;

               c)

               EKP:n lyhenne Euroopan unionin virallisilla kielillä; ensimmäisen eurosetelisarjan osalta EKP:n lyhenne on ainoastaan viidellä virallisella kielellä seuraavasti: BCE; ECB; EZB; EKT ja EKP ja sen lisäksi, toisen eurosetelisarjan sarjan osalta, EKP:n lyhenne on yhdeksällä virallisella kielellä seuraavasti: BCE, ECB, ЕЦБ, EZB, EKP, EKT, EKB, BĊE ja EBC;

               d)

               ©-symboli, EKP:llä olevan tekijänoikeussuojan merkkinä; sekä

               e)

               EKP:n puheenjohtajan allekirjoitus.

         2 artikla
   Eurosetelien seteliaiheen jäljentämistä koskevat säännöt
   1.   ’Seteliaiheen jäljennöksellä’ tarkoitetaan mitä tahansa aineellista tai aineetonta kuvaa, joka saattaa muistuttaa aitoa euroseteliä taikka luoda yleisvaikutelman, että kyse on tällaisesta setelistä, ja joka käsittää edellä 1 artiklassa tarkoitetun eurosetelin kokonaan tai osittain taikka osia sen ulkoasun yksityiskohdista kuten väristä, mittasuhteista ja kirjainten tai symbolien käytöstä, seuraavista seikoista riippumatta:

               a)

               kuvan koko; tai

               b)

               kuvan tuotannossa käytetyt materiaalit tai menetelmät; tai

               c)

               se, onko eurosetelin ulkoasun osia, esimerkiksi kirjaimia tai symboleja, muutettu tai onko niihin tehty lisäyksiä.

         2.   Seteliaiheen jäljennökset, joita yleisö saattaa erehtyä pitämään aitoina euroseteleinä, ovat lainvastaisia.
   3.   Seteliaiheen jäljennökset, jotka täyttävät seuraavat edellytykset, ovat lainmukaisia, koska ei ole vaaraa, että yleisö saattaisi erehtyä pitämään niitä aitoina euroseteleinä:

               a)

               edellä 1 artiklassa tarkoitetun eurosetelin yksipuoliset jäljennökset, jos jäljennös on kooltaan vähintään 125 prosenttia tai enintään 75 prosenttia sekä 1 artiklassa tarkoitetun eurosetelin pituudesta että sen leveydestä; tai

               b)

               edellä 1 artiklassa tarkoitetun eurosetelin kaksipuoliset jäljennökset, jos jäljennös on kooltaan vähintään 200 prosenttia tai enintään 50 prosenttia sekä 1 artiklassa tarkoitetun eurosetelin pituudesta että sen leveydestä; tai

               c)

               edellä 1 artiklassa tarkoitetun eurosetelin ulkoasun yksityiskohtien jäljennökset, jos tällainen ulkoasun yksityiskohta ei ole asetettu seteliä muistuttavalle taustalle; tai

               d)

               yksipuoliset seteliaiheen jäljennökset osasta eurosetelin etu- tai takasivua, jos osa on alle kolmanneksen 1 artiklassa tarkoitetun eurosetelin etu- tai takasivusta; tai

               e)

               seteliaiheen jäljennökset, jotka on tehty materiaalista, joka eroaa selvästi paperista ja näyttää ilmeisen erilaiselta kuin setelien valmistamiseen käytettävä materiaali; tai

               f)

               aineettomat seteliaiheen jäljennökset, jotka on asetettu saataville sähköisesti verkkosivuilla langallisen tai langattoman viestinnän avulla taikka millä tahansa muulla sellaisella tavalla, joka antaa yleisölle mahdollisuuden tutustua niihin itse valitsemastaan paikasta ja itse valitsemanaan aikana edellyttäen, että

                           —

                           sana SPECIMEN (näyte) on kirjoitettu Arial-kirjasintyyppiä tai sen kaltaista kirjasintyyppiä käyttäen diagonaalisesti seteliaiheen jäljennöksen poikki, ja

                           —

                           100-prosenttisessa koossaan olevan sähköisen seteliaiheen jäljennöksen resoluutio ei ole suurempi kuin 72 pistettä/tuuma (dpi).

         4.   Jos kyseessä on 3 kohdan f alakohdassa tarkoitettu jäljennös,

               —

               sanan SPECIMEN pituuden on oltava vähintään 75 prosenttia seteliaiheen jäljennöksen pituudesta, ja

               —

               sanan SPECIMEN korkeuden on oltava vähintään 15 prosenttia seteliaiheen jäljennöksen korkeudesta, ja

               —

               sanan SPECIMEN on oltava kirjoitettu läpinäkymättömällä (opaakilla) värillä, joka eroaa jyrkästi 1 artiklassa tarkoitetun eurosetelin pääväristä.

         5.   EKP ja kansalliset keskuspankit toimittavat kirjallisesta pyynnöstä vahvistuksen siitä, että myös jotkin muut sellaiset seteliaiheen jäljennökset, jotka eivät täytä 3 kohdan edellytyksiä, ovat lainmukaisia, jollei yleisö voi erehtyä pitämään niitä aitoina 1 artiklassa tarkoitettuina euroseteleinä. Kun seteliaiheen jäljennös tehdään ainoastaan yhden sellaisen jäsenvaltion alueella, jonka rahayksikkö on euro, edellä tarkoitetut pyynnöt osoitetaan kyseisen jäsenvaltion kansalliselle keskuspankille. Muissa tapauksissa pyynnöt osoitetaan EKP:lle.
   6.   Eurosetelien seteliaiheen jäljentämistä koskevia sääntöjä sovelletaan myös euroseteleihin, jotka on poistettu käytöstä tai jotka ovat menettäneet asemansa laillisina maksuvälineinä tämän päätöksen nojalla.
   3 artikla
   Vahingoittuneiden aitojen euroseteleiden vaihtaminen
   1.   Kansalliset keskuspankit vaihtavat pyynnöstä vahingoittuneet aidot eurosetelit 2 kohdassa ja 6 artiklassa tarkoitetussa EKP:n neuvoston asianomaisessa päätöksessä esitettyjen edellytysten mukaisesti, kun

               a)

               setelistä on jäljellä yli 50 prosenttia; tai

               b)

               setelistä on jäljellä enintään 50 prosenttia, jos setelin esittäjä näyttää toteen, että puuttuvat osat ovat tuhoutuneet.

         2.   Edellä 1 kohdan lisäksi vahingoittuneiden aitojen eurosetelien vaihtamiseen sovelletaan seuraavia edellytyksiä:

               a)

               jos epäillään esittäjän laillista oikeutta eurosetelien hallussapitoon, esittäjän on todistettava henkilöllisyytensä sekä todistettava olevansa omistaja tai että hänellä on muulla perusteella oikeus toimia setelin esittäjänä;

               b)

               jos epäillään eurosetelien aitoutta, esittäjän on todistettava henkilöllisyytensä;

               c)

               jos vaihdettaviksi esitetään tahraantuneita, likaantuneita tai värjäytyneitä aitoja euroseteleitä, esittäjältä edellytetään kirjallista selvitystä siitä, millä tavalla setelit ovat tahraantuneet, likaantuneet tai värjäytyneet;

               d)

               jos varkaudenestovälineet ovat vahingoittaneet aitoja euroseteleitä, esittäjältä edellytetään kirjallista lausuntoa siitä, minkä vuoksi setelit ovat värjäytyneet;

               e)

               jos varkaudenestovälineet ovat vahingoittaneet aitoja euroseteleitä varkauden, ryöstön tai muun rikollisen toiminnan tai niiden yrityksen yhteydessä, eurosetelit vaihdetaan ainoastaan sellaisen omistajan tai muutoin setelin esittämiseen oikeutetun henkilön pyynnöstä, joka on seteleiden vahingoittumiseen johtaneen rikollisen toiminnan tai sen yrityksen uhri;

               f)

               jos asetuksen (EY) N:o 1338/2001 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut laitokset tai talouden toimijat esittävät varkaudenestovälineiden vahingoittamia aitoja euroseteleitä, edellytetään tällaisen laitoksen ja talouden toimijan kirjallista lausuntoa siitä, minkä vuoksi setelit ovat värjäytyneet, varkaudenestovälineen viitetiedoista ja ominaisuuksista sekä vahingoittuneiden seteleiden esittäneestä osapuolesta ja esittämispäivämäärästä;

               g)

               jos suuri määrä aitoja euroseteleitä on vahingoittunut varkaudenestovälineiden laukeamisen vuoksi, setelit on kansallisten keskuspankkien pyynnöstä mahdollisuuksien mukaan esitettävä 100 eurosetelin erissä, edellyttäen, että vaihdettaviksi esitettävien eurosetelien määrä on riittävä tällaisten erien muodostamiseen;

               h)

               jos asetuksen (EY) N:o 1338/2001 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut laitokset ja talouden toimijat esittävät vaihdettaviksi, yhdessä tai useammassa transaktiossa, vahingoittuneita aitoja euroseteleitä, joiden arvo on vähintään 7 500 euroa, tällaisten laitosten ja talouden toimijoiden on esitettävä seteleiden alkuperän ja asiakkaan tai, soveltuvin osin, direktiivissä 2005/60/EY tarkoitetun edunsaajan, henkilöllisyyden osoittavat asiakirjat. Tätä vaatimusta sovelletaan myös, jos on epäselvää, onko 7 500 euron kynnys saavutettu. Tässä kohdassa vahvistetut säännöt eivät vaikuta henkilöllisyyden todistamista ja raportointia koskeviin tiukempiin vaatimuksiin, jotka jäsenvaltiot ovat mahdollisesti hyväksyneet direktiivin 2005/60/EY täytäntöönpanon yhteydessä.

         3.   Sen estämättä mitä edellä säädetään:

               a)

               jos kansallinen keskuspankki tietää tai sillä on riittävä syy olettaa, että aidot eurosetelit ovat tahallisesti vahingoitettuja, sen on kieltäydyttävä vaihtamasta seteleitä ja otettava ne haltuunsa, jotta voidaan välttää setelien palautuminen liikkeeseen tai estää se, että seteleiden esittäjä esittäisi ne vaihdettaviksi jossain toisessa kansallisessa keskuspankissa. Kansallinen keskuspankki vaihtaa kuitenkin vahingoittuneet aidot eurosetelit, jos se tietää tai sillä on riittävä syy olettaa, että niiden esittäjät ovat vilpittömässä mielessä, tai jos niiden esittäjät kykenevät osoittamaan olevansa vilpittömässä mielessä. Vain vähän vahingoittuneita seteleitä, joissa on esimerkiksi merkintöjä, numeroita tai lyhyitä virkkeitä, ei periaatteessa pidetä tahallisesti vahingoitettuina; ja

               b)

               jos kansallinen keskuspankki tietää tai sillä on riittävä syy olettaa, että on tehty rikos, sen on kieltäydyttävä vaihtamasta vahingoittuneita aitoja eurosetelejä ja otettava ne kuittia vastaan haltuunsa, jotta ne voidaan esittää todisteina toimivaltaisille viranomaisille esitutkinnan aloittamista varten tai jo aloitetun esitutkinnan tueksi. Jolleivät toimivaltaiset viranomaiset toisin päätä, aidot eurosetelit on mahdollista vaihtaa esitutkinnan päätyttyä 1 ja 2 kohdassa vahvistettujen edellytysten mukaisesti;

               c)

               jos kansallinen keskuspankki tietää tai sillä on riittävä syy olettaa, että vahingoittuneet aidot eurosetelit ovat likaantuneet siten, että ne ovat vaaraksi terveydelle tai turvallisuudelle, ne vaihtavat vahingoittuneet aidot eurosetelit, jos setelien esittäjä antaa toimivaltaisten viranomaisten suorittaman terveys- ja turvallisuusarvioinnin.

         4 artikla
   Varkaudenestolaitteiden vahingoittamien aitojen eurosetelien vaihtamisesta perittävän maksun vahvistaminen
   1.   Kansallinen keskuspankki perii maksun asetuksen (EY) N:o 1338/2001 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilta laitoksilta ja talouden toimijoilta, kun ne pyytävät kansallista keskuspankkia 3 artiklan mukaisesti vaihtamaan varkaudenestolaitteiden vahingoittamia aitoja euroseteleitä.
   2.   Maksuna peritään 10 senttiä kustakin vahingoittuneesta eurosetelistä.
   3.   Maksu peritään vain, jos kerralla vaihdetaan vähintään 100 vahingoittunutta euroseteliä. Maksu peritään kaikista vaihdetuista euroseteleistä.
   4.   Maksua ei peritä, jos eurosetelit ovat vahingoittuneet ryöstön tai varkauden tai muun rikollisen toiminnan taikka niiden yrityksen yhteydessä.
   5 artikla
   Varkaudenestovälineiden vahingossa vahingoittamien ja vaihdettaviksi esitettyjen aitojen eurosetelien arvon hyvittäminen
   1.   Kansalliset keskuspankit hyvittävät asetuksen (EY) N:o 1338/2001 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuille laitoksille ja talouden toimijoille, joilla on tili kyseisessä kansallisessa keskuspankissa, varkaudenestovälineiden vahingossa vahingoittamien aitojen eurosetelien arvon, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:

               a)

               eurosetelit eivät ole vahingoittuneet ryöstön, varkauden tai muun rikollisen toiminnan taikka niiden yrityksen yhteydessä;

               b)

               kansallinen keskuspankki voi heti varmistaa, että pyydetty summa vastaa ainakin suurin piirtein vaihdettaviksi esitettyjen setelien arvoa; ja

               c)

               kaikki muut kansallisen keskuspankin vaatimat tiedot on toimitettu.

         2.   Käsittelyn jälkeen huomattu mahdollinen ero vaihdettaviksi esitettyjen vahingoittuneiden aitojen eurosetelien arvon ja ennen käsittelyä hyvitetyn arvon välillä veloitetaan eurosetelit esittäneeltä laitokselta tai talouden toimijalta tai hyvitetään eurosetelit esittäneelle laitokselle tai talouden toimijalle, tapauksesta riippuen.
   3.   Edellä 4 artiklassa tarkoitetut maksut lasketaan kansallisen keskuspankin käsittelemien vahingossa vahingoittuneiden aitojen eurosetelien tosiasiallisen määrän perusteella.
   6 artikla
   Eurosetelien käytöstä poistaminen
   Eurosetelityypin tai -sarjan käytöstä poistamisesta säädetään EKP:n neuvoston päätöksessä, joka julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja muissa tiedotusvälineissä. Päätöksestä on käytävä ilmi vähintään seuraavat seikat:

               —

               käytöstä poistettava eurosetelityyppi tai -sarja, ja

               —

               vaihtoajan pituus, ja

               —

               päivämäärä, jona eurosetelityyppi tai -sarja lakkaa olemasta laillinen maksuväline, ja

               —

               sellaisten eurosetelien käsittely, jotka esitetään sen jälkeen, kun ne on poistettu käytöstä ja/tai ne ovat lakanneet olemasta laillisia maksuvälineitä.

         7 artikla
   Voimaantulo ja kumoaminen
   1.   Kumotaan päätös EKP/2003/4.
   2.   Päätökseen EKP/2003/4 tehtyjen viittausten katsotaan koskevan tätä päätöstä.
   3.   Tämä päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Frankfurt am Mainissa 19 päivänä huhtikuuta 2013.

            EKP:n neuvoston puolesta

            EKP:n puheenjohtaja

         Mario DRAGHI

      (1)  EUVL L 78, 25.3.2003, s. 16.

      (2)  EYVL L 139, 11.5.1998, s. 1.

      (3)  EYVL L 181, 4.7.2001, s. 6.

      (4)  EUVL L 309, 25.11.2005, s. 15.

      LIITE

         VASTAAVUUSTAULUKKO

                  Päätös EKP/2003/4

                  Tämä päätös

                  1 artikla

                  1 artikla

                  2 artikla

                  2 artikla

                  3 artikla

                  3 artikla

                  4 artikla

                  4 artikla

                  5 artikla

                  6 artikla

                  6 artikla

                  7 artikla


Avis juridique important

|

42000D0422

2000/422/EY, EHTY, Euratom: Jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätös, tehty 22 päivänä kesäkuuta 2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomarin nimittämisestä

Virallinen lehti nro L 164 , 05/07/2000 s. 0016 - 0016

Jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätös,tehty 22 päivänä kesäkuuta 2000,Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomarin nimittämisestä(2000/422/EY, EHTY, Euratom)EUROOPAN YHTEISÖJEN JÄSENVALTIOIDEN HALLITUSTEN EDUSTAJAT, jotkaottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 223 artiklan,ottavat huomioon Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 32 b artiklan,ottavat huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 139 artiklan,sekä katsovat seuraavaa:Euroopan yhteisön tuomioistuimen perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan 5 ja 7 artiklan sekä Euroopan hiili- ja teräsyhteisön tuomioistuimen perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan ja Euroopan atomienergiayhteisön tuomioistuimen perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan vastaavien säännösten nojalla ja Günter Hirschin eroamisen johdosta olisi nimitettävä toinen tuomari Günter Hirschin jäljellä olevaksi toimikaudeksi,OVAT PÄÄTTÄNEET SEURAAVAA:1 artiklaEuroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomariksi nimitetään siitä päivästä, jona hän on vannonut valan, alkavaksi ja 6 päivänä lokakuuta 2000 päättyväksi toimikaudeksi Ninon Colneric.2 artiklaTämä päätös julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tehty Brysselissä 22 päivänä kesäkuuta 2000.V. ValentePuheenjohtaja


title: 2012/96/EU: Neuvoston päätös, annettu 17 päivänä helmikuuta 2012 , AKT–EY-kumppanuussopimuksen 96 artiklan mukaisten neuvottelujen päättämisestä Zimbabwen kanssa tehtyyn päätökseen 2002/148/EY sisältyvien aiheellisten toimenpiteiden mukauttamisesta ja niiden soveltamisen jatkamisesta

text:
               18.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 47/47

         NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   annettu 17 päivänä helmikuuta 2012,
   AKT–EY-kumppanuussopimuksen 96 artiklan mukaisten neuvottelujen päättämisestä Zimbabwen kanssa tehtyyn päätökseen 2002/148/EY sisältyvien aiheellisten toimenpiteiden mukauttamisesta ja niiden soveltamisen jatkamisesta
   (2012/96/EU)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 217 artiklan,
   ottaa huomioon Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen kumppanuussopimuksen, joka allekirjoitettiin Cotonoussa 23 päivänä kesäkuuta 2000 (1), sellaisena kuin sen on ensimmäisen kerran muutettuna Luxemburgissa 25 päivänä kesäkuuta 2005 (2) ja toisen kerran Ouagadougoussa 23 päivänä kesäkuuta 2010 (3), jäljempänä ’AKT–EU-kumppanuussopimus’, ja erityisesti sen 96 artiklan,
   ottaa huomioon AKT–EY-kumppanuussopimuksen soveltamiseksi toteutettavista toimenpiteistä ja noudatettavista menettelyistä tehdyn, neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien välisen sisäisen sopimuksen (4) ja erityisesti sen 3 artiklan,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvoston päätöksellä 2002/148/EY (5) päätettiin Zimbabwen tasavallan kanssa käydyt AKT–EU-kumppanuussopimuksen 96 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaiset ja hyväksyttiin mainitun päätöksen liitteessä esitetyt aiheelliset toimenpiteet. Näitä toimenpiteitä on tämän jälkeen jatkettu vuosittain.

               (2)

               Toimenpiteiden soveltamista jatkettiin neuvoston päätöksellä 2011/106/EU (6) 12 kuukaudella 20 päivään helmikuuta 2012.

               (3)

               Sen jälkeen on todettu, että kansallisen yhtenäisyyden hallituksen muodostaminen tarjoaa tilaisuuden palauttaa rakentavat suhteet Euroopan unionin ja Zimbabwen välille ja tukea Zimbabwen uudistusohjelman toteuttamista.

               (4)

               Vaikka kokonaistilanne on parantunut, poliittisten uudistusten toteuttaminen on edelleen hidasta ja eräät AKT–EU-kumppanuussopimuksen olennaiset osat, joihin kansallisen yhtenäisyyden hallitus on sitoutunut poliittisessa kokonaissopimuksessa, ovat edelleen panematta täytäntöön.

               (5)

               Euroopan unioni ottaa huomioon poliittisen kokonaissopimuksen tukijoina olevien eteläisen Afrikan kehitysyhteisön ja Etelä-Afrikan pyrkimykset uskottavien vaalien järjestämistä tukevien olosuhteiden luomiseksi. Perustuslaista järjestettävän kansanäänestyksen rauhanomainen toteuttaminen olisi tärkeä osa tätä prosessia,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Jatketaan tämän päätöksen liitteenä olevassa kirjeessä tarkoitettujen toimenpiteiden voimassaoloa AKT–EU-kumppanuussopimuksen 96 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisina aiheellisina toimenpiteinä.
   Näitä toimenpiteitä sovelletaan kuuden kuukauden ajan 20 päivästä helmikuuta 2012 alkaen 20 päivään elokuuta 2012. Niitä tarkastellaan jatkuvasti ja niitä arvioidaan uudelleen sen perusteella, miten poliittisen kokonaissopimuksen täytäntöönpanossa sekä rauhanomaisten ja uskottavien vaalien valmisteluissa on konkreettisesti edistytty.
   Tämän päätöksen liitteenä oleva kirje osoitetaan Zimbabwen presidentti Mugabelle, ja jäljennökset siitä toimitetaan pääministeri Tsvangiraille sekä Welshman Ncubelle.
   2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.
   3 artikla
   Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Brysselissä 17 päivänä helmikuuta 2012.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         M. SAREEN

      (1)  EYVL L 317, 15.12.2000, s. 3.

      (2)  EUVL L 209, 11.8.2005, s. 27.

      (3)  EUVL L 287, 4.11.2010, s. 3.

      (4)  EYVL L 317, 15.12.2000, s. 376.

      (5)  EYVL L 50, 21.2.2002, s. 64.

      (6)  EUVL L 43, 17.2.2010, s. 31.

      LIITE

         KIRJE ZIMBABWEN PRESIDENTILLE

      Euroopan unioni pitää AKT–EU-kumppanuussopimuksen 9 artiklan määräyksiä erittäin tärkeinä. Ihmisoikeuksien, demokraattisten instituutioiden ja oikeusvaltioperiaatteen kunnioittaminen ovat olennainen osa kumppanuussopimusta ja muodostavat siten suhteidemme perustan.
      Euroopan unioni ilmoitti Teille 19. helmikuuta 2002 päivätyllä kirjeellä päätöksestään päättää AKT–EU-kumppanuussopimuksen 96 artiklan nojalla käydyt neuvottelut ja toteuttaa sopimuksen 96 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja aiheellisia toimenpiteitä. Euroopan unioni on ilmoittanut Teille vuotuisilla kirjeillä, joista viimeisin oli päivätty 23. helmikuuta 2011, päätöksestään olla kumoamatta kyseisiä aiheellisia toimenpiteitä ja jatkaa niiden soveltamista.
      Euroopan unioni on suhtautunut myönteisesti kansallisen yhtenäisyyden hallituksen sen vuonna 2009 tapahtuneesta perustamisesta lähtien saavuttamaan edistykseen, joka on perustunut poliittiseen kokonaissopimukseen. Euroopan unioni korostaa edelleen pitävänsä erittäin merkittävänä AKT–EU-kumppanuussopimuksen 8 artiklassa tarkoitettua poliittista vuoropuhelua, joka käynnistettiin virallisesti Zimbabwen hallituksen pyynnöstä EU:n ja Zimbabwen ministeritroikan kokouksessa 18. ja 19. kesäkuuta 2009 Brysselissä. Kuten osapuolet ovat sopineet, tämän poliittisen vuoropuhelun tavoitteena on EU:n ja Zimbabwen suhteiden asteittainen normalisointi poliittiseen kokonaissopimukseen sisältyvien uudistusten toteuttamisen myötä. Uudistuksilla luodaan samalla edellytykset rauhanomaisten ja uskottavien vaalien järjestämiselle.
      Euroopan unioni on osana suhteiden elvyttämistä toteuttanut toimia Zimbabween sovellettavien toimenpiteiden lieventämiseksi. Aiheellisia toimenpiteitä mukautettiin, jotta niillä voitiin tukea poliittisen kokonaissopimuksen täytäntöönpanoon liittyviä instituutioita ja prosesseja. Euroopan unioni on antanut väliaikaista siirtymäkauden rahoitusapua lyhyen aikavälin kokonaisuuksina
      Euroopan unioni on tämän jälkeen jatkanut tukeaan kansallisen yhtenäisyyden hallituksen jatkuville pyrkimyksille poliittisen kokonaissopimuksen täytäntöönpanemiseksi. Se pitää myönteisinä talouden vakauttamisessa ja sosiaalisten peruspalveluiden ennalleen palauttamisessa saavutettuja tuloksia. Euroopan unioni kuitenkin odottaa edelleen, että useiden poliittiseen kokonaissopimukseen sisältyvien uudistusten toteuttamisessa edistytään. Näihin kuuluvat myös perustuslakiprosessi ja uudistukset, joita tarvitaan rauhanomaisia ja uskottavia vaaleja tukevien olosuhteiden luomiseksi sekä edistymistä ihmisoikeuksien kunnioittamisen ja oikeusvaltioperiaatteen alalla. Tässä yhteydessä Euroopan unioni pitää myönteisenä Etelä-Afrikan tasavallan ja eteläisen Afrikan kehitysyhteisön johdolla toteutettuja edistämistoimia sekä kaikkien osapuolten sopimaa etenemissuunnitelmaa.
      Euroopan unioni suhtautuu myös myönteisesti kaikkien Zimbabwen osapuolten viimeaikaisiin lausuntoihin, joissa nämä tuomitsevat poliittisen väkivallan, ja toivoo, että viimeaikaista sosiaalista ja taloudellista edistystä täydennetään poliittisilla uudistuksilla, jotka johtavat rauhanomaisiin ja uskottaviin vaaleihin.
      Tukeakseen edelleen siirtymäkauden prosessia Euroopan unioni on päättänyt

                  —

                  jatkaa neuvoston päätöksissä 2002/148/EY ja 2010/97/YUTP säädettyjä aiheellisia toimenpiteitä rajoitetun kuuden kuukauden ajan, toistaen näin Euroopan unionin halukkuuden tarkistaa kantaansa milloin tahansa sen perusteella, miten poliittisen kokonaissopimuksen täytäntöönpanossa ja vaalien valmisteluissa on konkreettisesti edistytty;

                  —

                  valmistella maakohtaisen strategia-asiakirjan Euroopan kehitysrahaston puitteissa, jotta se voidaan allekirjoittaa niin pian kuin olosuhteet sen sallivat.

            Samaan aikaan Euroopan unioni jatkaa siirtymäkauden tuen antamista edistääkseen talouden elpymistä, sosiaalialaa ja poliittisen kokonaissopimuksen täytäntöönpanoa.
      Kaikkia muita neuvoston päätöksen 2002/148/EY liitteessä lueteltuja toimenpiteitä sovelletaan ilman muutoksia. Neuvoston päätöstä voidaan olosuhteiden muuttuessa tarkastella uudelleen milloin tahansa ennen 20 päivää elokuuta 2012.
      Edellä esitetty huomioiden Euroopan unioni haluaa kutsua Zimbabwen hallituksen AKT-EU-kumppanuussopimuksen 8 artiklan mukaiseen tehostettuun poliittiseen vuoropuheluun, jotta voidaan määrittää uusia askeleita kohden EU:n ja Zimbabwen suhteiden normalisointia. Tämä huomioiden Euroopan unioni ottaisi myönteisesti vastaan suhteiden palauttamista käsittelevän Zimbabwen komitean vierailun Brysseliin, mikä voidaan sen toivomuksen mukaan järjestää lähitulevaisuudessa.
      Kunnioittavasti

               Komission puolesta

            …

               Neuvoston puolesta

            …


title: 2011/158/EU: Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission päätös, annettu 15 päivänä helmikuuta 2011 , Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) valvontakomitean jäsenten nimittämisestä uudeksi toimikaudeksi

text:
               15.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 67/26

         EUROOPAN PARLAMENTIN, NEUVOSTON JA KOMISSION PÄÄTÖS,
   annettu 15 päivänä helmikuuta 2011,
   Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) valvontakomitean jäsenten nimittämisestä uudeksi toimikaudeksi
   (2011/158/EU)
   EUROOPAN PARLAMENTTI, NEUVOSTO JA EUROOPAN KOMISSIO, jotka
   ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   ottavat huomioon Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) perustamisesta 28 päivänä huhtikuuta 1999 tehdyn komission päätöksen 1999/352/EY, EHTY, Euratom (1) ja erityisesti sen 4 artiklan,
   ottavat huomioon Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1073/1999 (2) ja neuvoston asetuksen (Euratom) N:o 1074/1999 (3) ja erityisesti niiden 11 artiklan 2 kohdan,
   ottavat huomioon Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) valvontakomitean jäsenten nimittämisestä 4 päivänä marraskuuta 2005 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission päätöksen (4),
   sekä katsovat seuraavaa:

               (1)

               Asetuksen (EY) N:o 1073/1999 ja asetuksen (Euratom) N:o 1074/1999 11 artiklan 2 kohdassa säädetään, että petostentorjuntaviraston (OLAF) valvontakomiteassa on ”viisi riippumatonta ulkopuolista jäsentä, jotka täyttävät omissa maissaan edellytykset viraston toimialaan liittyviin korkeisiin virkoihin”, ja että Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio nimittävät valvontakomitean jäsenet yhteisellä sopimuksella.

               (2)

               Valvontakomitean jäsenten toimikausi on asetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaan kolme vuotta, ja jäsen voidaan nimittää kerran uudeksi toimikaudeksi. Valvontakomitean nykyisten jäsenten toimikausi päättyi 30 päivänä marraskuuta 2008. He jatkoivat tehtävissään toimikautensa päätyttyä edellä mainittujen asetusten 11 artiklan 4 kohdan mukaisesti.

               (3)

               Koska valvontakomiteaan jäsenten toimikausi ei saisi ylittää kuutta vuotta, nykyiset jäsenet, jotka jatkoivat tehtävässään ensimmäisen toimikautensa päätyttyä, olisi nimitettävä uudeksi toimikaudeksi 30 päivään marraskuuta 2011,

         OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Nimitetään seuraavat henkilöt uudelleen Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) valvontakomitean jäseniksi 30 päivään marraskuuta 2011:

               —

               Peter STRÖMBERG

               —

               Kálmán GYÖRGYI

               —

               Rosalind WRIGHT

               —

               Luis LÓPEZ SANZ-ARÁNGUEZ

               —

               Diemut R. THEATO.

         2 artikla
   Komissio antaa tämän päätöksen tiedoksi asianomaisille henkilöille.
   3 artikla
   Tämä päätös on voimassa 1 päivästä joulukuuta 2008.
   4 artikla
   Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Brysselissä 15 päivänä helmikuuta 2011.

            Euroopan parlamentin puolesta

            Puhemies

         J. BUZEK

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         MARTONYI J.

            Komission puolesta

         Algirdas ŠEMETA

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 136, 31.5.1999, s. 20.

      (2)  EYVL L 136, 31.5.1999, s. 1.

      (3)  EYVL L 136, 31.5.1999, s. 8.

      (4)  EUVL L 312, 29.11.2005, s. 49.


title: 2005/769/EY: Komission päätös, tehty 27 päivänä lokakuuta 2005, niiden valtiosta riippumattomien järjestöjen elintarvikeapuun, jotka komissio on valtuuttanut ostamaan ja hankkimaan tuotteita toimitettavaksi neuvoston asetuksen (EY) N:o 1292/96 mukaisesti, sovellettavista julkisia hankintoja koskevista säännöistä ja 3 päivänä syyskuuta 1998 tehdyn päätöksen kumoamisesta

text:
               5.11.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 291/24

         KOMISSION PÄÄTÖS,
   tehty 27 päivänä lokakuuta 2005,
   niiden valtiosta riippumattomien järjestöjen elintarvikeapuun, jotka komissio on valtuuttanut ostamaan ja hankkimaan tuotteita toimitettavaksi neuvoston asetuksen (EY) N:o 1292/96 mukaisesti, sovellettavista julkisia hankintoja koskevista säännöistä ja 3 päivänä syyskuuta 1998 tehdyn päätöksen kumoamisesta
   (2005/769/EY)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,
   ottaa huomioon elintarvikeapupolitiikasta ja elintarvikeavun hallinnosta sekä elintarviketurvaan liittyvistä erityisistä tukitoimista 27 päivänä kesäkuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1292/96 (1) ja erityisesti sen 19 artiklan 1 kohdan,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1296/96 yleisistä yksityiskohtaisista säännöistä yhteisön elintarvikeapuna toimitettavien tuotteiden hankinnasta 16 päivänä joulukuuta 1997 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2519/97 (2) 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti komissio voi antaa yhteisön apua saaville kansainvälisille järjestöille ja valtiosta riippumattomille järjestöille luvan ostaa ja toimittaa apuna annettavat tuotteet itse. Tällaisessa tapauksessa komissio vahvistaa sovellettavat yksityiskohtaiset säännöt ja ehdot.

               (2)

               Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä 23 päivänä joulukuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 (3), jäljempänä ’soveltamissäännöt’, 164 artiklassa säädetään, että jos yhteisön avustukseen oikeutetun toimen täytäntöönpano edellyttää julkisia hankintoja, avustussopimukseen olisi sisällyttävä hankintasäännöt, joita edunsaajan on noudatettava.

               (3)

               Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (4), jäljempänä ’varainhoitoasetus’, 120 artiklassa säädetään, että avustuksen saajan tekemiin julkisiin hankintoihin sovelletaan varainhoitoasetuksen ja sen täytäntöönpanosääntöjen periaatteita.

               (4)

               Julkisia hankintoja koskevat säännöt, jotka koskevat asetuksen (EY) N:o 1292/96 liitteessä olevassa 2 osassa yksilöityjä elimiä elintarvikeavun täytäntöönpanossa, on jo esitetty komission ja kyseisten kansainvälisten järjestöjen tekemissä rahoitussopimuksissa. Valtiosta riippumattomien järjestöjen kohdalla julkisia hankintoja koskevat säännöt ja elintarvikeapuna toimitettavien tuotteiden toimittamisen ja varainhoitoasetuksen ja sen täytäntöönpanosääntöjen periaatteiden noudattamisen muiden edellytysten olisi perustuttava asetuksen (EY) N:o 2519/97 säännöksiin, joita tarvittaessa mukautetaan ottamaan huomioon rahoitushallinnollinen tilanne.

               (5)

               Julkisia hankintoja koskevia sääntöjä olisi sovellettava, kun komissio valtuuttaa valtiosta riippumattoman järjestön ostamaan ja toimittamaan elintarvikeapua niiden sopimusten puitteissa, jotka allekirjoitetaan elintarvikeapua koskevan vuotuisen työohjelman täytäntöönpanemiseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta komission tulojen ja menojen hyväksyjän harkintavaltaa sisällyttää kyseisiin sopimuksiin lisävaatimuksia moitteettoman varainhoidon takaamiseksi. Tämän vuoksi komission 3 päivänä syyskuuta 1998 tekemä päätös olisi kumottava.

               (6)

               Elintarviketurvaa ja elintarvikeapua käsittelevälle komitealle on asetuksen (EY) N:o 1292/96 29 artiklan mukaisesti ilmoitettu tästä toimenpiteestä,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   1 artikla
   Tämän päätöksen liitteenä ovat niiden valtiosta riippumattomien järjestöjen elintarvikeapuun, jotka komissio on valtuuttanut ostamaan ja toimittamaan tuotteita toimitettavaksi asetuksen (EY) N:o 1292/96 mukaisesti, sovellettavat julkisia hankintoja koskevat säännöt. Kyseiset säännöt ovat kiinteä osa komission tämän alan sopimuksia.
   2 artikla
   Kumotaan tiettyjen yhteisön elintarvikeapua saavien järjestöjen valtuuttamisesta itse ostamaan tiettyjä komission elintarvikeapuna toimitettavia tuotteita 3 päivänä syyskuuta 1998 tehty komission päätös.
   3 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan.

      Tehty Brysselissä 27 päivänä lokakuuta 2005.

            Komission puolesta

         Louis MICHEL

            Komission jäsen

      (1)  EYVL L 166, 5.7.1996, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1).

      (2)  EYVL L 346, 17.12.1997, s. 23.

      (3)  EYVL L 357, 31.12.2002, s. 1.

      (4)  EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.
   LIITE
   Yhteisön apua saava valtiosta riippumaton järjestö, soveltaa seuraavia sääntöjä yhteisön elintarvikeapuna neuvoston asetuksen (EY) N:o 1292/96 mukaisesti toimitettavien tuotteiden hankinnassa sanotun kuitenkaan rajoittamatta varainhoitoa koskevia mahdollisia lisävaatimuksia, jotka on sisällytetty kyseisen avun saajan kanssa elintarvikeapupolitiikan täytäntöönpanemisesta tehtyyn sopimukseen.
   I   YLEISET PERIAATTEET
   Tätä liitettä sovelletaan tuotteisiin, jotka toimitetaan vapaasti määräpaikkaan.
   II   TUOTTEIDEN OSTOPAIKKA
   Tavaratoimituksen ehdoista riippuen toimitettava tuote on ostettava Euroopan yhteisöstä tai asetuksen (EY) N:o 1292/96 liitteessä luetellusta kehitysmaasta, joka mahdollisuuksien mukaan sijaitsee samalla maantieteellisellä alueella. Mahdollisuuksien mukaan suositaan ostoja kohdemaasta tai sen naapurimaasta.
   Poikkeusoloissa ja asetuksen (EY) N:o 1292/96 11 artiklan 2 kohdassa vahvistettujen menettelytapojen mukaisesti tuotteet voidaan ostaa muun kuin asetuksen (EY) N:o 1292/96 liitteessä luetellun maan markkinoilta.
   Valtiosta riippumattoman järjestön on taattava, että elintarvikeapuna toimitettavat tuotteet voidaan vapaasti tuoda avunsaajamaahan eikä niihin sovelleta tuontitulleja tai vaikutuksiltaan vastaavia veroja.
   III   TUOTTEIDEN OMINAISPIIRTEET
   Tuotteiden on vastattava mahdollisimman hyvin avunsaajaväestön ravitsemuksellisia tottumuksia.
   Elintarvikeapuna toimitettavien tuotteiden ominaisuuksien on oltava niiden vaatimusten mukaisia, jotka on esitetty komission tiedonannossa yhteisön elintarvikeapuna toimitettavien tuotteiden ominaisuuksista (1).
   Lisäksi pakkausten on oltava niiden vaatimusten mukaisia, jotka on esitetty komission tiedonannossa yhteisön elintarvikeapuna toimitettavien tuotteiden pakkauksista (2).
   IV   KANSALLISUUTTA KOSKEVAT MÄÄRÄYKSET
   Elintarvikeapuna toimitettavien tuotteiden hankkimista koskevaan tarjouspyyntöön voivat osallistua tasapuolisin edellytyksin luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt Euroopan yhteisöstä tai jostain asetuksen (EY) N:o 1292/96 liitteessä luetellusta kehitysmaasta.
   Tarjoajan on oltava laillisesti rekisteröitynyt ja pyydettäessä kyettävä esittämään siitä näyttö.
   V   PERUSTEET EVÄTÄ OIKEUS OSALLISTUA HANKINTAMENETTELYIHIN JA -SOPIMUKSIIN
   1.   Perusteet evätä oikeus osallistua hankintamenettelyyn
   Hankintamenettelyyn ei voi osallistua tarjoaja, joka

               a)

               on konkurssissa tai selvitystilassa taikka on keskeyttänyt liiketoimintansa tai jolle on vahvistettu akordi tai jota koskeva konkurssi- tai akordihakemus tai hakemus yhtiön purkamiseksi on vireillä tai joka on muun vastaavan kansalliseen lainsäädäntöön ja kansallisiin määräyksiin perustuvan menettelyn alainen;

               b)

               on tuomittu ammattinsa harjoittamiseen liittyvästä rikkomuksesta lainvoimaisella tuomiolla;

               c)

               on syyllistynyt ammattiaan harjoittaessaan vakavaan virheeseen, jonka edunsaaja voi näyttää toteen;

               d)

               on laiminlyönyt verojen tai lakisääteisten sosiaalimaksujen suorittamisen maassa, johon se on sijoittautunut tai edunsaajan maassa taikka maassa, jossa hankinta toteutetaan;

               e)

               on tuomittu lainvoimaisella päätöksellä petoksesta, lahjonnasta, rikollisjärjestöön osallistumisesta tai muusta laittomasta toiminnasta, joka vahingoittaa yhteisöjen taloudellisia etuja;

               f)

               on osallistunut johonkin toiseen yhteisöjen talousarviosta rahoitettavaan hankintamenettelyyn tai avustuksen myöntämismenettelyyn ja jonka on mainittuun menettelyyn osallistuessaan todettu rikkoneen sopimusvelvoitteitaan.

         Tarjoajan on osoitettava, että mikään edellä esitetyistä tilanteista ei koske sitä.
   2.   Perusteet evätä oikeus osallistua hankintasopimuksiin
   Sopimusta ei tehdä sellaisen tarjoajan kanssa, joka kyseisen hankintamenettelyn yhteydessä

               a)

               on jäävi;

               b)

               on syyllistynyt väärien tietojen antamiseen ilmoittaessaan edunsaajalle hankintamenettelyyn osallistumista varten vaadittuja tietoja tai ei ole toimittanut vaadittuja tietoja.

         VI   TEKOMENETTELYT
   1.   Yleiset määräykset
   Valtiosta riippumattoman järjestön on aloitettava kansainvälinen avoin tarjouspyyntömenettely sellaisten tavaranhankintasopimusten osalta, joiden arvo on vähintään 150 000 euroa. Valtiosta riippumaton järjestö julkaisee ilmoituksen kansainvälisestä avoimesta tarjouspyynnöstä kaikissa soveltuvissa tiedotusvälineissä, erityisen järjestön omalla Internet-sivulla, kansainvälisessä lehdistössä ja sen maan, jossa toimi toteutetaan, kansallisessa lehdistössä tai muissa erityisjulkaisuissa.
   Tavaranhankintasopimukset, joiden arvo on vähintään 30 000 euroa mutta alle 150 000 euroa, on myönnettävä avoimen paikallisesti julkaistun tarjousmenettelyn kautta. Tällöin tarjousilmoitus on julkaistava kaikissa soveltuvissa tiedotusvälineissä mutta ainoastaan siinä maassa, jossa toimi toteutetaan. Tarjouspyynnössä on kuitenkin tarjottava muillekin hakukelpoisille tavarantoimittajille samat mahdollisuudet kuin paikallisille yrityksille.
   Tavaranhankintasopimukset, joiden arvo on alle 30 000 euroa on myönnettävä julkaisemattoman, kilpailuun perustuvan neuvottelumenettelyn perusteella, jossa valtiosta riippumaton järjestö neuvottelee vähintään kolmen valitsemansa tavarantoimittajan kanssa ja sopii ehdoista niistä yhden tai useamman kanssa.
   Hankintasopimukset, joiden arvo on vähemmän kuin 5 000 euroa, voidaan tehdä yhden ainoan tarjouksen perusteella.
   Tarjousten vastaanottamisen ja osallistumispyyntöjen määräaikojen on oltava tarpeeksi pitkät, jotta asianomaisilla osapuolilla on kohtuullisesti ja soveliaasti aikaa valmistella ja toimittaa tarjouksensa.
   2.   Neuvottelumenettelyt
   Edunsaaja voi käyttää yhteen tarjoukseen perustuvaa neuvottelumenettelyä seuraavissa tapauksissa:

               a)

               äärimmäisessä kiireessä, jonka aiheuttavia tapahtumia edunsaaja ei ole voinut ennakoida ja joka ei millään tavalla johdu edunsaajasta, jolloin edellä VI kohdan 1 kohdassa tarkoitettujen menettelyjen määräaikoja ei voida noudattaa. Äärimmäisen kiireen perustelemiseksi käytetyt syyt eivät saa missään olosuhteissa johtua edunsaajasta.
               Toimien, jotka toteutetaan komission kriisitilanteeksi luokittelemassa tilanteessa, katsotaan täyttävän äärimmäisen kiireen perusteet. Komissio ilmoittaa edunsaajalle, mikäli kriisitilanne vallitsee ja milloin se päättyy;

               b)

               alkuperäiseltä toimittajalta tilataan lisätoimituksia joko tavanomaisten toimitusten tai laitteistojen osittaiseksi korvaamiseksi tai aiempien toimitusten tai laitteistojen laajentamiseksi ja edunsaaja joutuisi toimittajan vaihtamisen vuoksi hankkimaan teknisiltä ominaisuuksiltaan poikkeavaa materiaalia, mikä johtaisi yhteensopimattomuuteen tai suhteettomiin teknisiin vaikeuksiin käytössä ja kunnossapidossa;

               c)

               tarjouspyyntö ei ole tuottanut tulosta, toisin sanoen yhtään laadulliset ja/tai taloudelliset kelpoisuusvaatimukset täyttävää tarjousta ei ole tehty. Tällaisissa tapauksissa edunsaaja voi peruutettuaan tarjouspyynnön neuvotella yhden tai useamman tarjoajan kanssa, jotka se valitsee tarjouspyyntöön osallistuneiden tarjoajien joukosta edellyttäen, että tarjouspyynnön alkuperäisiä ehtoja ei olennaisesti muuteta;

               d)

               kun kyseinen hankintasopimus on tehty sellaisen yhteisön kanssa, jolla on lakisääteinen tai käytännössä vallitseva monopoli, joka on riittävästi perusteltu komission myöntöpäätöksessä;

               e)

               suoraa sopimusmenettelyä voidaan käyttää, kun se on perusteltua toimituksen eritysluonteen vuoksi, ja erityisesti, jos kyseessä on kokeellinen toimitus.

         3.   Tarjouksen tekemistä koskevat ehdot
   Valtiosta riippumattoman järjestön on tarjousilmoituksessa yksilöitävä, missä muodossa ja mihin määräaikaan mennessä tarjoajan on jätettävä tarjouksensa.
   Arviointikomitean on arvioitava ja asetettava paremmuusjärjestykseen kaikki tarjouspyynnön mukaiset osallistumishakemukset ja tarjoukset etukäteen ilmoitettujen hylkäämis-, valinta- ja ratkaisuperusteiden mukaisesti. Arviointikomiteassa on jäseniä oltava pariton määrä ja vähintään kolme, ja heistä kullakin on oltava tarvittavat tekniset ja hallinnolliset valmiudet antaa asiantunteva lausunto tarjouksista.
   Kustakin erästä voidaan esittää vain yksi tarjous. Tarjous on pätevä vain, jos se koskee koko erää. Jos erä on jaettu osaeriin, tarjous on esitettävä keskiarvona. Jos tarjouspyyntö koskee useampien erien toimitusta, jokaisesta erästä on esitettävä erillinen tarjous. Tarjoajan ei tarvitse tehdä tarjousta kaikista tarjouspyyntöilmoituksessa esitetyistä eristä.
   Tarjouksessa on mainittava

               —

               tarjoajan nimi ja osoite,

               —

               tarjouspyynnön ja erän viitenumero sekä toimen numero,

               —

               sen erän nettopaino tai se määrätty rahamäärä, jota tarjous koskee,

               —

               se esitetty summa euroina tuotteen tonnia kohti, jolla tarjoaja sitoutuu tekemään toimituksen säädetyin ehdoin,

         tai

               —

               tuotteen nettomäärä, jos tarjouspyyntö koskee tietyn tuotteen enimmäismäärän toimittamista määrätyllä summalla,

               —

               kuljetuskustannukset määritetyssä toimitusvaiheessa,

               —

               toimituksen määräaika.

         Tarjous on pätevä ainoastaan, jos siihen on liitetty todiste tarjouspyyntövakuuden asettamisesta. Tarjouspyyntövakuuden määrä ilmaistuna maksussa käytetyssä valuutassa ja sen voimassaoloaika vahvistetaan tarjouspyyntöilmoituksessa. Vakuuden on oltava vähintään 1 prosentti tarjouksen kokonaismäärästä ja sen on oltava voimassa vähintään kuukausi.
   Vakuus on asetettava valtiosta riippumattoman järjestön hyväksi jäsenvaltion tai valtiosta riippumattoman järjestön hyväksymän luottolaitoksen antamana takauksena. Vakuuden on oltava peruuttamaton, ja se on maksettava ensimmäisestä vaatimuksesta.
   Jos tuotteet hankitaan elintarvikeapua saavasta maasta, valtiosta riippumaton järjestö voi antaa tarjouspyyntöilmoituksessa vakuuden osalta muita yksityiskohtaisia sääntöjä ottaen huomioon maan käytännön.
   Vakuus vapautetaan

               —

               valtiosta riippumattoman järjestön kirjeellä tai faksilla, jos tarjousta ei ole hyväksytty, se on hylätty tai jos sopimusta ei ole myönnetty,

               —

               kun tarjoaja, joka on nimetty toimittajaksi, on asettanut toimitusvakuuden.

         Vakuus pidätetään, jos toimittaja ei ole asettanut toimitusvakuutta kohtuullisessa määräajassa toimituksen myöntämisen jälkeen, ja myös silloin, jos tarjoaja peruuttaa tarjouksensa sen jälkeen, kun se on otettu vastaan.
   Tarjous ei ole pätevä, jos se ei ole näiden säännösten mukainen tai se sisältää muita kuin tarjouspyynnössä vahvistettuja varauksia tai ehtoja.
   Tarjousta ei voi muuttaa eikä peruuttaa vastaanottamisen jälkeen.
   Toimitus on annettava sille tarjouksentekijälle, joka on jättänyt halvimman tarjouksen, joka täyttää kaikki tarjouspyynnön ehdot ja erityisesti toimitettavien tuotteiden ominaisuuksia koskevat edellytykset. Jos useat tarjoajat tekevät samanaikaisesti halvimman tarjouksen, toimituksen anto on ratkaistava arvalla.
   Kun toimitus on annettu, siitä on kirjeitse tai faksitse ilmoitettava toimittajalle sekä niille tarjoajille, joiden tarjousta ei ole hyväksytty.
   Valtiosta riippumaton järjestö voi päättää, ettei toimitusta anneta ensimmäisen eikä toisen määräajan päättyessä, erityisesti jätettyjen tarjousten ylittäessä markkinoilla yleisesti vallitsevat hinnat. Valtiosta riippumattoman järjestön ei tarvitse perustella päätöstään. Tarjoajille ilmoitetaan toimituksen antamatta jättämisestä kirjallisella ilmoituksella kolmen työpäivän kuluessa.
   VII   TOIMITTAJAN VELVOITTEET JA TUOTTEIDEN TOIMITTAMISTA KOSKEVAT EHDOT
   Valtiosta riippumattoman järjestön on eriteltävä tarjouspyyntöilmoituksessa toimittajan velvollisuuksiin liittyvät, näissä säännöissä tarkoitetut sitoumukset, ja toimittajan on täytettävä tarjouspyyntöilmoituksessa määrättyjen ehtojen mukaiset velvoitteensa sekä tarjouksestaan aiheutuvat sitoumukset.
   Toimittajan on sovitun määräajan kuluessa omalla kustannuksellaan järjestettävä kuljetus soveliainta reittiä tarjouksessa mainitusta laivaussatamasta tai lastauslaiturista tarjouspyyntöilmoituksessa määritettyyn määräsatamaan.
   Toimittajan kirjallisesta hakemuksesta valtiosta riippumaton järjestö voi kuitenkin antaa luvan laivaussataman tai lastauslaiturin muuttamiseen edellyttäen, että toimittaja vastaa tästä vaihdosta johtuvista mahdollisista kustannuksista.
   Toimittajan on otettava merivakuutus tai käytettävä yleisvakuutusta. Vakuutuksen on oltava vähintään tarjouksen suuruinen ja katettava kuljetukseen sekä kaikki muut toimitukseen liittyvät riskit vahvistettuun toimitusvaiheeseen asti. Sen on katettava myös kaikki virheellisten tuotteiden lajitteluun, jälleenpakkaamiseen, palauttamiseen tai hävittämiseen liittyvät kustannukset sekä sellaisten tuotteiden analysointiin liittyvät kustannukset, joiden virheellisyys ei estä edunsaajaa hyväksymästä niitä.
   Toimitus voidaan jakaa usealle alukselle ainoastaan valtiosta riippumattoman järjestön suostumuksella. Tällöin valtiosta riippumaton järjestö laskuttaa tarkastukseen liittyvät lisäkustannukset toimittajalta.
   Tarjouspyyntöilmoituksessa voidaan tarvittaessa määrätä toimitusjakso, jota edeltäviä toimituksia pidetään ennenaikaisina.
   Toimitus on suoritettu kun kaikki tuotteet on tosiasiallisesti toimitettu vapaasti määräpaikassa. Toimittaja vastaa kaikista kustannuksista, kunnes tuotteet on asetettu käytettäväksi varastolla määräpaikassa.
   Toimittajan on vastattava tuotteisiin kohdistuvasta riskistä, erityisesti häviämisestä ja huononemisesta, siihen asti, kun toimitus on suoritettu ja valvoja on todennut tämän lopullisessa vastaavuustodistuksessa (katso VIII kohta).
   Toimittajan on ilmoitettava viipymättä kirjallisesti edunsaajalle ja valvojalle käyttävät kuljetusvälineet, lastauspäivät, arvioitu saapumispäivä määräpaikkaan sekä kaikki tuotteiden kuljetuksen aikana sattuneet tapahtumat.
   Toimittajan on huolehdittava vienti- ja tullaustodistuksen saamiseen liittyvistä muodollisuuksista; hän myös vastaa niihin liittyvistä kustannuksista.
   Toimittajan velvoitteiden varmistamiseksi hänen on kohtuullisen määräajan kuluessa tarjouspyynnön ratkaisemisesta asetettava toimitusvakuus. Tämän vakuuden, joka on asetettava maksussa käytettynä valuuttana, on oltava 5–10 prosenttia tarjouksen kokonaissummasta. Vakuuden voimassaolo päättyy kuukauden kuluttua lopullisesta toimittamisesta. Toimitusvakuus on asetettava samoin kuin tarjousvakuus.
   Toimitusvakuus vapautetaan valtiosta riippumattoman järjestön kirjeellä tai faksilla täysimääräisenä kun toimittaja

               —

               on suorittanut toimituksen kaikkien velvoitteidensa mukaisesti, tai

               —

               on vapautettu velvoitteistaan,

         tai

               —

               ei ole suorittanut toimitusta valtiosta riippumattoman järjestön hyväksymän ylivoimaisen esteen vuoksi.

         VIII   VALVONTA
   Heti kun toimitus on annettu, valtiosta riippumaton järjestö ilmoittaa toimittajalle sen yrityksen, joka on vastuussa jokaisen toimituksen osalta toimitettavien tuotteiden laadun, määrän, pakkauksen ja merkintöjen tarkastuksista ja todistamisesta ja vastaavuustodistusten tai toimitustodistusten antamisesta sekä kaikkien toimitukseen liittyvien toimien yleisestä yhteensovittamisesta. Tätä yritystä kutsutaan jäljempänä ’valvojaksi’.
   Sen jälkeen, kun sopimuksen tekemisestä on ilmoitettu, toimittaja ilmoittaa valvojalle kirjallisesti toimitettavien tuotteiden valmistajan tai pakkaajan tai varastoijan nimen ja osoitteen; mukaan on liitettävä myös arvioitu valmistus- tai pakkauspäivä sekä toimittajan toimituspaikalla olevan edustajan nimi.
   Valvoja toteuttaa vähintään kaksi tarjousehtoihin perustuvaa ja kansainvälisten valvontastandardien mukaista tarkastusta seuraavasti:

               a)

               Alustava tarkastus tehdään lastatessa tai tehtaalla. Lopullinen tarkastus on tehtävä vahvistetussa toimitusvaiheessa.

               b)

               Valvojan on alustavan tarkastuksen päätyttyä annettava toimittajalle väliaikainen vastaavuustodistus, tarvittaessa varustettuna varaumilla. Valvojan on täsmennettävä, onko jokin varaumista sellainen, että tuotteita ei voida hyväksyä toimitusvaiheessa.

               c)

               Valvojan on lopullisen tarkastuksen päätyttyä annettava toimittajalle lopullinen vastaavuustodistus, jossa ilmoitetaan erityisesti toimituksen toteuttamispäivä ja toimitettu nettomäärä, tarvittaessa varustettuna varaumilla.

               d)

               Jos valvoja antaa perustellun varaumailmoituksen, sen on kirjallisesti ilmoitettava siitä toimittajalle ja valtiosta riippumattomalle järjestölle mahdollisimman nopeasti. Toimittaja voi tehdä muistutuksen ilmoituksen päätelmistä valvojalle ja valtiosta riippumattomalle järjestölle kahden arkipäivän kuluessa edellä mainitun ilmoituksen lähettämisestä.

         Valtiosta riippumaton järjestö vastaa edellä mainittuihin tarkastuksiin liittyvistä kustannuksista. Toimittajan on vastattava kaikista taloudellisista seuraamuksista, jotka johtuvat tuotteiden laadullisista puutteista tai siitä, että tuotteet on toimitettu tarkastukseen myöhään.
   Jos toimittaja tai edunsaaja esittää vastalauseen tarkastuksen päätelmistä, valvoja järjestää valtiosta riippumattoman järjestön luvalla toisen tarkastuksen, jossa esitetyn muistutuksen mukaisesti otetaan toiset näytteet, tehdään toinen analyysi ja/tai tehdään toinen painon tai pakkausten tarkastus. Toisen tarkastuksen suorittaa toimittajan, lopullisen edunsaajan ja valvojan yhteisellä sopimuksella nimetty laitos tai laboratorio.
   Hävinnyt osapuoli vastaa toiseen tarkastukseen liittyvistä kustannuksista.
   Jos tarkastusten tai edellä kuvatun toisen tarkastuksen jälkeen ei anneta lopullista vastaavuustodistusta, toimittajan on korvattava tuotteet.
   Toimittaja vastaa tavaroiden korvaamisen ja siihen liittyvien tarkastusten kustannuksista.
   Valvojan on kutsuttava kirjallisesti toimittajan ja lopullisen edunsaajan edustajat osallistumaan tarkastukseen, erityisesti analysoitavaksi tarkoitettujen näytteiden ottamiseen. Näytteet otetaan ammattikäytännön mukaisesti. Näytteitä otettaessa valvojan on otettava kaksi lisänäytettä, jotka sen on pidettävä sinetöityinä valtiosta riippumattoman järjestön käytettävissä mahdollista lisätarkastusta varten ja siltä varalta, että edunsaaja tai toimittaja tekee muistutuksen.
   Toimittaja vastaa näytteitä varten otettujen tuotteiden kustannuksista.
   Tavaroiden vastaanottajan on annettava toimittajalle haltuunottotodistus heti, kun tuotteet on asetettu käytettäviksi toimitusta vapaasti määräpaikassa ja toimittaja on antanut edunsaajalle alkuperäisen lopullisen vastaavuustodistuksen, pro forma -laskun, josta näkyy tuotteen arvo ja sen luovuttaminen edunsaajalle maksutta.
   Irtotavaratoimitus hyväksytään, jos se painaa enintään 3 prosenttia vähemmän (lukuun ottamatta näytteiden painoa) kuin vaadittu määrä. Pakattujen tuotteiden toimituksen sallittu vaihteluväli on 1 prosentti. Jos sallitut vaihteluvälit ylitetään, valtiosta riippumaton järjestö voi vaatia täydentävän toimituksen, joka toimittajan on suoritettava samoin taloudellisin ehdoin kuin alkuperäinen toimitus.
   IX   MAKSUEHDOT
   Valtiosta riippumattoman järjestön maksama määrä on enintään tarjouksen määrä, johon on tarvittaessa lisätty jäljempänä esitetyt kustannukset ja josta on tarvittaessa vähennetty jäljempänä esitetyt vähennykset.
   Jos toimitusvaiheessa havaitaan, että tuotteen laatu, pakkaus tai merkinnät eivät vastaa säädettyjä vaatimuksia, vaikka tämä ei olekaan estänyt haltuunottotodistuksen antamista, valtiosta riippumaton järjestö voi soveltaa vähennyksiä maksettavan määrän laskemiseen.
   Ylivoimaista estettä lukuun ottamatta toimitusvakuus voidaan pidättää osittain kumulatiivisesti seuraavissa tapauksissa:

               —

               10 prosenttia toimittamatta olevien tuotteiden arvosta sanotun kuitenkaan rajoittamatta edellä kohdassa VIII mainittujen vaihteluvälien soveltamista,

               —

               0,1 prosenttia määräajan jälkeen toimitettujen määrien arvosta myöhästymispäivää kohti,

               —

               tapauksen mukaan enintään 0,1 prosenttia päivää kohti ennenaikaisten toimitusten osalta edellyttäen, että siitä määrätään tarjouspyyntöilmoituksessa.

         Lopullisesti maksettavasta määrästä vähennetään pidätettävät määrät. Vakuutukset vapautetaan sen jälkeen yhtäaikaisesti ja kokonaan.
   Valtiosta riippumaton järjestö voi kuitenkin korvata toimittajalle tämän kirjallisesta hakemuksesta tiettyjä lisäkustannuksia (esimerkiksi toimittajan tosiasiallisesti maksamat varastointi- tai vakuutuskulut mutta ei hallinnollisia kuluja), jotka se arvioi asianmukaisten todistusasiakirjojen perusteella heti, kun haltuunotto- tai toimitustodistus on annettu ilman haettuja kustannuksia koskevia varaumia ja jos

               —

               edunsaajan pyynnöstä toimitusaikaa pidennetään, tai

               —

               toimituspäivän ja haltuunottotodistuksen tai toimitustodistuksen tai lopullisen vastaavuustodistuksen antamispäivän välillä on yli 30 päivän viivästys.

         Jotta lisäkustannukset voitaisiin hyväksyä, ne eivät saa ylittää seuraavia enimmäismääriä:

               —

               varastointikulujen osalta viikossa 1 euro tonnia kohti irtotavaroiden osalta ja 2 euroa tonnia kohti pakattujen tavaroiden osalta,

               —

               vakuutuskulujen osalta vuodessa 0,75 prosenttia tuotteiden arvosta.

         Maksettava määrä suoritetaan toimittajan kahtena kappaleena tekemästä hakemuksesta. Koko määrää tai loppumäärää koskevaan maksuhakemukseen on liitettävä seuraavat asiakirjat:

               —

               haettavaa määrää koskeva kauppalasku,

               —

               alkuperäinen haltuunottotodistus,

               —

               alkuperäisen lopullisen vastaavuustodistuksen kopio, jonka toimittaja on allekirjoittanut ja todistanut oikeaksi.

         Kun 50 prosenttia tarjouspyyntöilmoituksessa ilmoitetusta kokonaismäärästä on toimitettu, toimittaja voi esittää maksuennakkopyynnön, johon on liitetty haettavaa määrää koskeva kauppalasku ja jäljennös väliaikaisesta vastaavuustodistuksesta.
   Koko määrää tai loppumäärää koskevat maksuhakemukset toimitetaan valtiosta riippumattomalle järjestölle haltuunottotodistuksen laatimisen jälkeen. Kaikki maksut suoritetaan 60 päivän kuluttua siitä, kun valtiosta riippumaton järjestö on saanut täydellisen maksupyynnön. Jos maksu viivästyy perusteettomasti, maksetaan viivästyskorkoa Euroopan keskuspankin soveltaman kuukausikoron mukaisesti.
   X   LOPPUSÄÄNNÖS
   Valtiosta riippumaton järjestö arvioi ylivoimaiset esteet, jotka voivat olla syynä siihen, ettei toimittaja toimita tuotteita tai noudata hänelle kuuluvia velvoitteita. Valtiosta riippumaton järjestö vastaa hyväksymistään ylivoimaisista esteistä aiheutuvista kustannuksista.

      (1)  EYVL C 312, 31.10.2000, s. 1.

      (2)  EYVL C 267, 13.9.1996, s. 1.