title: Komission päätös (EU) 2016/195, annettu 14 päivänä elokuuta 2015, valtiontukitoimenpiteistä SA.33083 (12/C) (ex 12/NN), jonka Italia on toteuttanut luonnonmullistuksiin liittyvien verojen ja maksujen alennuksina (kaikki alat maataloutta lukuun ottamatta), ja SA.35083 (12/C) (ex 12/NN), jonka Italia on toteuttanut Abruzzon vuoden 2009 maanjäristykseen liittyvien verojen ja maksujen alennuksina (kaikki alat maataloutta lukuun ottamatta) (tiedoksiannettu numerolla C(2015) 5549) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               18.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 43/1

         KOMISSION PÄÄTÖS (EU) 2016/195,
   annettu 14 päivänä elokuuta 2015,
   valtiontukitoimenpiteistä SA.33083 (12/C) (ex 12/NN), jonka Italia on toteuttanut luonnonmullistuksiin liittyvien verojen ja maksujen alennuksina (kaikki alat maataloutta lukuun ottamatta), ja SA.35083 (12/C) (ex 12/NN), jonka Italia on toteuttanut Abruzzon vuoden 2009 maanjäristykseen liittyvien verojen ja maksujen alennuksina (kaikki alat maataloutta lukuun ottamatta)

         (tiedoksiannettu numerolla C(2015) 5549)

   (Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan,
   ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
   on edellä mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa (1) ja ottanut huomioon nämä huomautukset,
   sekä katsoo seuraavaa:
   1.   MENETTELY

      Valtiontuki SA.33083 (12/NN) – Sisilian, Pohjois-Italian ja muiden alueiden luonnonmullistuksiin liittyvät verojen ja maksujen alennukset

               (1)

               Komissio sai 21 päivänä helmikuuta 2011 Piemontessa sijaitsevan Cuneon yleisen tuomioistuimen työoikeudellisia asioita käsittelevän jaoston tuomarilta tietopyynnön (2), joka on laadittu valtiontukisääntöjen soveltamisesta kansallisissa tuomioistuimissa annetun komission tiedonannon (3) mukaisesti. Tuomari pyysi komissiota kiinnittämään huomiota vuosina 2002, 2003 ja 2007 annettuihin lakeihin, joissa näytetään otetun käyttöön valtiontukitoimenpiteitä, jotka on toteutettu verojen, pakollisten sosiaaliturvamaksujen ja työtapaturmavakuutusmaksujen 90 prosentin alennuksina, ja jotka liittyvät Itä-Sisiliassa (Syrakusan, Catanian ja Ragusan maakunnissa) 13–16 päivänä joulukuuta 1990 tapahtuneeseen maanjäristykseen ja Pohjois-Italiassa marraskuussa 1994 esiintyneisiin tulviin. Tuomari kysyi toimenpiteistä seuraavaa (kysymykset oli tosin jäsennelty hieman eri tavalla): i) onko Italia ilmoittanut toimenpiteistä SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti, ii) onko komissio arvioinut toimenpiteitä, iii) ovatko toimenpiteet olleet muodollisen tutkinnan kohteena, iv) onko toimenpiteistä jo annettu päätös tai v) jos päätöstä ei ole annettu, milloin päätös annetaan. Komission yksiköt vastasivat 21 päivänä maaliskuuta 2011, että vaikutti siltä, etteivät Italian viranomaiset ole ilmoittaneet kyseisistä toimenpiteistä eikä komissio ollut vielä aloittanut mitään menettelyä tai muodollista tutkintaa.

               (2)

               Komissio kirjasi asian 27 päivänä toukokuuta 2011 viitenumerolla SA.33083 (11/CP).

               (3)

               Komissio lähetti Italian viranomaisille tietopyynnön 25 päivänä heinäkuuta 2011. Syyskuun 8 päivänä 2011 päivätyn muistutuskirjeen jälkeen Italian viranomaiset vastasivat 6 päivänä lokakuuta 2011. Komissio pyysi lisätietoja 14 päivänä lokakuuta 2011 päivätyllä kirjeellä, johon Italian viranomaiset vastasivat 7 päivänä joulukuuta 2011 päivätyllä kirjeellä.

               (4)

               Komissio pyysi 19 päivänä kesäkuuta 2012 päivätyllä kirjeellä lisätietoa Itä-Sisilian ja Pohjois-Italian luonnonmullistuksiin liittyvistä toimenpiteistä ja muista Italiassa vuonna 1990 ja sen jälkeen tapahtuneisiin samankaltaisiin luonnonmullistuksiin liittyvistä toimenpiteistä (4). Komissio pyysi Italian viranomaisia toimittamaan huomautuksia etenkin siitä, olivatko kyseiset toimenpiteet sääntöjenmukaisia, olivatko ne valtiontukea ja voidaanko niitä pitää perusteltuina valtiontukisääntöjen perusteella. Komission yksiköt tiedottivat Italian viranomaisille myös siitä, että komissio harkitsi välipäätöksen antamista vaatiakseen edellä mainittujen toimenpiteiden perusteella myönnetyn sääntöjenvastaisen tuen keskeyttämistä. Italia vastasi 25 päivänä heinäkuuta 2012 päivätyllä kirjeellä.

               (5)

               Komissio oli saanut 6 päivänä heinäkuuta 2012 tätä menettelyä koskevan tietopyynnön Piemonten alueen Vercellin yleiseltä tuomioistuimelta (5). Komission yksiköt vastasivat siihen 20 päivänä heinäkuuta 2012.

               (6)

               Koska tukiohjelmasta ei ollut ilmoitettu SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja se oli toteutettu ennen komission hyväksyntää, toimenpiteet kirjattiin komission valtiontukirekisteriin ilmoittamattomana tukena numerolla SA.33083 (2012/NN).

               (7)

               Komissio päätti alustavan arviointivaiheen aikana kerättyjen tietojen pohjalta jakaa asian siten, että siitä erotetaan maatalousala. Tämä päätös ei näin ollen koske SEUT-sopimuksen liitteessä I lueteltujen maataloustuotteiden tuotantoon, käsittelyyn ja myyntiin liittyviä toimia, kalastus- ja vesiviljelytuotteita lukuun ottamatta.

      Valtiontukitoimenpide SA.35083 (12/NN) – Abruzzon vuoden 2009 maanjäristykseen liittyvien verojen ja maksujen alennukset

               (8)

               Italian viranomaiset toimittivat 2 päivänä heinäkuuta 2012 sähköisen ilmoituksen, jonka komissio kirjasi samana päivänä numerolla SA.35083 (12/N), tukitoimenpiteestä, joka toteutettiin Abruzzon vuoden 2009 maanjäristykseen liittyvien verojen ja maksujen alennuksina. Komissio oli jo pyytänyt tietoa kyseisestä toimenpiteestä 19 päivänä kesäkuuta 2012 päivätyssä kirjeessään numerolla SA.33083 (12/NN).

               (9)

               Italian viranomaiset väittivät ilmoituksessa, että toimenpiteen soveltuvuutta olisi arvioitava SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdan (”tuki luonnonmullistusten – – aiheuttaman vahingon korvaamiseksi”) tai 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella (”tuki – – tietyn talousalueen kehityksen edistämiseen”), sillä toimenpiteen tarkoituksena oli korvata luonnonmullistuksen makroekonominen vaikutus, joka ilmeni BKT:n supistumisena. Italian viranomaiset viittasivat erityisesti siihen, että Abruzzon alueen BKT supistui merkittävästi vuosina 2008 ja 2009 (6).

               (10)

               Komissio ilmoitti Italian viranomaisille 17 päivänä elokuuta 2012 päivätyllä kirjeellään, että se piti toimenpidettä ilmoittamattomana tukena, jota se arvioi yhdessä asian SA.33083 (12/NN) kanssa.

               (11)

               Koska oikeusperusta oli tullut voimaan ennen kuin komissio oli päättänyt ohjelman hyväksymisestä, toimenpide kirjattiin komission valtiontukirekisteriin ilmoittamattomana tukena numerolla SA.35083 (12/NN).

               (12)

               Komissio päätti ilmoituksessa esitettyjen tietojen pohjalta jakaa asian siten, että siitä erotetaan maatalousala. Tämä päätös ei näin ollen koske SEUT-sopimuksen liitteessä I lueteltujen maataloustuotteiden tuotantoon, käsittelyyn ja myyntiin liittyviä toimia, kalastus- ja vesiviljelytuotteita lukuun ottamatta.

      Yhteinen menettely valtiontukiasioissa SA.33083 (12/C) (ex 12/NN) ja SA.35083 (12/C) (ex 12/NN) SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamisen johdosta

               (13)

               Komissio ilmoitti Italialle 17 päivänä lokakuuta 2012 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukainen menettely kyseisten tukitoimenpiteiden osalta (7). Asiat kirjattiin numeroilla SA.33083 (12/C) (ex 12/NN) ja SA.35083 (12/C) (ex 12/NN).

               (14)

               Menettelyn aloittamisesta tehty komission päätös, jäljempänä ’menettelyn aloittamista koskeva päätös’, on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä
                   (8), ja asianomaisia osapuolia on kehotettu esittämään huomautuksensa toimenpiteistä.

               (15)

               Italian viranomaiset pyysivät 13 päivänä marraskuuta 2012 päivätyllä kirjeellä huomautuksiensa esittämistä varten asetetun määräajan jatkamista. Komissio hyväksyi pyynnön 15 päivänä marraskuuta 2012 päivätyllä kirjeellä.

               (16)

               Italia esitti huomautuksensa 11 päivänä tammikuuta 2013. Komissio sai huomautuksia myös neljältä asianomaiselta osapuolelta: 9 päivänä tammikuuta 2013 lakitoimisto Studio Legale Prof. Avv. Mario P. Chitiltä, jäljempänä ’Chiti’, 10 päivänä tammikuuta 2013 lakitoimisto Studio Legale Avvocato Roberto Preve – Katia Gaviolilta, jäljempänä ’Preve-Gavioli’, ja 11 päivänä tammikuuta 2013 teollisuustyönantajien liitto Confindustrialta. Komissio sai huomautuksia ammattiliitto CGIL L'Aquilalta 31 päivänä tammikuuta 2013, kun yhden kuukauden määräaika, joka alkoi kulua, kun menettelyn aloittamista koskeva päätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä, oli jo umpeutunut.

               (17)

               Komissio välitti Italian viranomaisille 17 päivänä tammikuuta 2013 kaikki huomautukset, jotka se oli saanut asianomaisilta osapuolilta kuukauden määräajan kuluessa siitä, kun menettelyn aloittamista koskeva päätös oli julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä, ja pyysi niitä esittämään huomautuksia. Italia vastasi 11 päivänä maaliskuuta 2013, ettei sillä ollut huomautettavaa asianomaisten osapuolten huomautuksista.

               (18)

               Komissio pyysi 23 päivänä maaliskuuta 2013 Italiaa selventämään toimittamiaan tietoja. Italia vastasi 24 ja 30 päivänä huhtikuuta 2013. Komissio pyysi lisätietoa 12 päivänä kesäkuuta 2014 ja lähetti muistutuskirjeen 17 päivänä lokakuuta 2014. Italia vastasi pyyntöön ja muistutuskirjeeseen toimittamalla tietoja 20 ja 24 päivänä kesäkuuta, 11 päivänä heinäkuuta, 4 päivänä elokuuta ja 29 päivänä lokakuuta 2014.

         2.   TOIMENPITEIDEN KUVAUS

      Toimenpiteet ja oikeusperusta

               (19)

               Jäljempänä lueteltujen tukitoimenpiteiden ja -ohjelmien tarkoituksena on alentaa veroja sekä (kansalliselle sosiaalivakuutuslaitokselle Istituto Nazionale per la Previdenza Sociale, jäljempänä ’INPS’, maksettavia) pakollisia sosiaaliturvamaksuja ja (kansalliselle työtapaturmavakuutuslaitokselle Istituto Nazionale per l'Assicurazione contro gli Infortuni sul Lavoro, jäljempänä ’INAIL’, maksettavia) pakollisia työtapaturmavakuutusmaksuja, jäljempänä yhdessä ’maksut’, niiden yritysten osalta, joiden kotipaikka on Italiassa vuonna 1990 tai sen jälkeen tapahtuneiden luonnonmullistusten koettelemilla alueilla tai jotka sijaitsevat näillä alueilla.

      Itä-Sisilian vuoden 1990 maanjäristykseen liittyvät toimenpiteet

               (20)

               Itä-Sisiliaan (Syrakusan, Catanian ja Ragusan maakuntiin) 13–16 päivänä joulukuuta 1990 iskeneen maanjäristyksen seurauksena Italian viranomaiset antoivat vuosina 1990–2002 useita päätöksiä ja lakeja, joiden perusteella kaikki yritykset (9) maanjäristyksen koetteleman alueen kunnissa (10) pystyivät keskeyttämään verojen ja maksujen suorittamisen, lykkäämään niiden maksamista tai maksamaan ne erissä.

               (21)

               Vuonna 2001 säädettiin lailla, että ne, jotka eivät vielä olleet maksaneet verojaan tai maksujaan, voisivat kuitata ne (eli täyttää maksuvelvoitteensa) maksamalla kaikki maksamattomat määrät korotettuna 15 prosentilla 28 päivään joulukuuta 2001 mennessä (11).

               (22)

               Vuonna 2002 Italia hyväksyi kuitenkin lain (12), jonka mukaan ne, jotka eivät vielä olleet maksaneet verojaan vuosilta 1990, 1991 ja 1992, pystyivät automaattisesti kuittaamaan veronsa maksamalla vain 10 prosenttia maksamattomasta määrästä 16 päivään maaliskuuta 2003 mennessä (13). Toisin sanoen tällä 27 päivänä joulukuuta 2002 annetulla lailla nro 289 annettiin mahdollisuus 90 prosentin alennukseen maksamattomista valtionveroista.

               (23)

               Vuonna 2003 ja 2004 annetuilla uusilla laeilla (14) tätä mahdollisuutta jatkettiin 16 päivään huhtikuuta 2004 asti.

               (24)

               Vuonna 2005 säädetty uusi laki (15), jossa viitattiin vuonna 2002 annettuun lakiin (16), mahdollisti sen, että yritykset, jotka eivät vielä olleet maksaneet sosiaaliturvamaksuja (INPS:lle) eivätkä työtapaturmavakuutusmaksuja (INAIL:lle) vuosilta 1990, 1991 ja 1992, pystyivät automaattisesti kuittaamaan maksunsa suorittamalla vain 10 prosenttia yhä maksamattomista määristä. Tämän toimenpiteen budjetti oli 52 miljoonaa euroa (17).

               (25)

               Vuonna 2007 annetulla lailla pidennettiin maksumääräaikaa 31 päivään joulukuuta 2007, mutta laissa vaadittiin, että yhä maksamattomista veroista on maksettava 30 prosenttia (18). Toisella vuonna 2007 annetulla lailla pidennettiin maksumääräaikaa 30 päivään kesäkuuta 2008 asti ja vahvistettiin aikaisempi ehto, jonka mukaan maksamattomasta määrästä on maksettava vain 10 prosenttia (19).

      Pohjois-Italian vuoden 1994 tulviin liittyvät toimenpiteet

               (26)

               Pohjois-Italiassa vuoden 1994 marraskuussa esiintyneiden tulvien (jotka vaikuttivat Piemonten, Lombardian, Emilia-Romagnan, Ligurian, Toscanan ja Veneton alueilla 257 kuntaan) jälkeen Italian viranomaiset antoivat useita lakeja, joiden nojalla yritykset (20), joille oli aiheutunut merkittäviä tulvavahinkoja (21), saivat keskeyttää verojen ja maksujen suorittamisen tai lykätä niiden maksamista.

               (27)

               Kuten Itä-Sisilian maanjäristyksen jälkeen, vuonna 2003 Italia antoi vuoden 1994 tulvista kärsineille yrityksille mahdollisuuden kuitata veronsa ja maksunsa maksamalla vain 10 prosenttia vuosien 1995, 1996 ja 1997 maksamattomista veroista ja maksuista heinäkuuhun 2004 mennessä (22).

               (28)

               Muilla vuonna 2007 annetuilla laeilla pidennettiin maksamattomien verojen ja maksujen määräaikaa 31 päivään maaliskuuta 2008 (23).

      Samankaltaiset toimenpiteet, jotka liittyvät muihin Italiassa vuosina 1997–2002 tapahtuneisiin luonnonmullistuksiin

               (29)

               Komission saatavilla olevien tietojen mukaan Italia on viime vuosina ottanut käyttöön samankaltaisia alennuksia muilla luonnonmullistusten koettelemilla alueilla.

               (30)

               Vuonna 2006 Italia myönsi (24) verojen ja maksujen 50 prosentin alennuksen (25) yrityksille, joiden sääntömääräinen kotipaikka tai liiketoimipaikka sijaitsee Sisiliassa Catanian maakunnan kunnissa ja jotka ovat kärsineet vuoden 2002 maanjäristyksestä ja Etnan tulivuorenpurkauksista (26).

               (31)

               Vuonna 2008 Italia myönsi verojen ja maksujen 60 prosentin alennuksen yrityksille, joiden sääntömääräinen kotipaikka tai liiketoimipaikka sijaitsee Umbrian ja Marchen alueen kunnissa ja joihin vuoden 1997 maanjäristys on vaikuttanut (27).

               (32)

               Vuonna 2008 Italia myönsi verojen ja maksujen 60 prosentin alennuksen yrityksille, joiden sääntömääräinen kotipaikka tai liiketoimipaikka sijaitsee Molisen ja Apulian alueen kunnissa ja joihin vuoden 2002 maanjäristys on vaikuttanut (28).

               (33)

               Vastaava verojen ja maksujen 60 prosentin alennus myönnettiin vuonna 2011 yrityksille, joiden sääntömääräinen kotipaikka tai liiketoimipaikka sijaitsee Abruzzon alueen kunnissa ja joihin 6 päivänä huhtikuuta 2009 tapahtunut maanjäristys on vaikuttanut (ks. lisätietoa seuraavasta kohdasta) (29).

      Ilmoitettu tukitoimenpide SA.35083 (12/NN), joka liittyy Abruzzon vuoden 2009 maanjäristykseen

               (34)

               Italian viranomaisten ilmoittamalla ja komission numerolla SA.35083 (12/NN) kirjaamalla toimenpiteellä (ks. johdanto-osan 8 kappale) annetaan tukea Abruzzon vuoden 2009 maanjäristykseen liittyvien verojen ja maksujen alennuksina.

               (35)

               Abruzzon alueella (alueen pääkaupungissa L'Aquilassa ja useissa muissa kunnissa) 6 päivänä huhtikuuta 2009 tapahtuneen maanjäristyksen jälkeen Italian viranomaiset antoivat useita päätöksiä ja lakeja (30), joiden nojalla yritykset (31), jotka sijaitsevat maanjäristyksen koetteleman alueen kunnissa (32), pystyivät keskeyttämään verojen ja maksujen suorittamisen ja lykkäämään niiden maksamista 30 päivään marraskuuta 2009 asti. Määräaikaa pidennettiin muilla säädöksillä 30 päivään kesäkuuta 2010 (33), 15 päivään joulukuuta 2010 (34), 31 päivään lokakuuta 2011 (35) ja lopulta 16 päivään joulukuuta 2011 (36).

               (36)

               Italia antoi 12 päivänä marraskuuta 2011 lain, jossa säädettiin, että maanjäristyksen jälkeen keskeytetty ja lykätty verojen ja maksujen kanto aloitettaisiin uudelleen vuoden 2012 tammikuussa jaksottamalla ne 120 kuukausierään ja että maksettavaa määrää alennettaisiin 40 prosenttiin (37) alun perin maksettavasta määrästä.

      Toimenpiteiden tavoite

               (37)

               Kuvailtujen ohjelmien (joilla alennettiin veroja ja maksuja jopa 90 prosenttia) yleisenä tavoitteena oli tukea yrityksiä, joiden sääntömääräinen kotipaikka tai liiketoimipaikka sijaitsee luonnonmullistusten koettelemilla alueilla.

      Toimenpiteiden maantieteellinen soveltamisala

               (38)

               Toimenpiteitä sovelletaan luonnonmullistusten eli maanjäristysten, tulvien tai tulivuorenpurkausten koettelemilla Italian alueilla, jotka on yksilöity lainsäädännössä.

               (39)

               Alueet, joihin toimenpiteissä viitataan, ovat

                           —

                           Itä-Sisiliassa (Syrakusan, Catanian ja Ragusan maakunnissa) 13–16 päivänä joulukuuta 1990 tapahtuneen maanjäristyksen koettelemat kunnat (38);

                           —

                           vuoden 1994 tulvien koettelemat Piemonten, Lombardian, Emilia-Romagnan, Ligurian, Toscanan ja Veneton alueiden kunnat (39);

                           —

                           vuoden 2002 maanjäristyksen ja Etnan tulivuorenpurkausten koettelemat Catanian maakunnan kunnat Sisiliassa (40);

                           —

                           vuoden 1997 maanjäristyksen koettelemat Anconan (Marchen alueen) ja Perugian (Umbrian alueen) maakuntien kunnat (41);

                           —

                           vuoden 2002 maanjäristyksen koettelemat Campobasson (Molisen alueen) ja Foggian (Apulian alueen) maakuntien kunnat (42);

                           —

                           huhtikuun 6 päivänä 2009 tapahtuneen maanjäristyksen koettelemat Abruzzon alueen kunnat (43).

      Tuensaajat

               (40)

               Ohjelmat ovat avoimia kaikkien alojen, myös maatalous-, metsätalous-, kalastus- ja vesiviljelyalan (44), yrityksille, lukuun ottamatta Pohjois-Italian vuoden 1994 tulviin liittyvää toimenpidettä, jota ei sovelleta pankki- ja vakuutusalan yrityksiin.

               (41)

               Sisilian, Umbrian, Marchen, Molisen, Apulian ja Abruzzon maanjäristysten ja tulivuorenpurkausten tapauksessa tuensaajia ovat kaikki yritykset, joiden sääntömääräinen kotipaikka tai liiketoimipaikka on luonnonmullistuksen koettelemissa kunnissa, jotka on yksilöity erikseen lainsäädännössä.

               (42)

               Pohjois-Italian tulvien tapauksessa tuensaajia ovat luonnonmullistuksen koettelemissa kunnissa sijaitsevat tai toimivat yritykset, jotka voivat osoittaa kärsineensä merkittävää vahinkoa (45).

      Toimenpiteiden voimassaoloaika

               (43)

               Komissio katsoo, että ohjelmat, joilla alennukset otettiin käyttöön, käynnistyivät, kun niiden oikeusperustat tulivat voimaan. Komissio myöntää, että toimenpiteiden toteutus on saattanut alkaa eri aikaan, kuten on säädetty täytäntöönpanotoimenpiteissä, muun muassa eri oikeusperustojen täytäntöönpanoa koskevissa määräyksissä, ks. johdanto-osan 87–94 kappaleessa yhteenvetona esitetyt Italian huomautukset menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä.

               (44)

               Komissio katsoo, että alennustoimenpiteet tulivat voimaan seuraavina päivinä:

                           —

                           Itä-Sisiliassa (Syrakusan, Catanian ja Ragusan maakunnissa) 13–16 päivänä joulukuuta 1990 tapahtuneen maanjäristyksen tapauksessa 1 päivänä tammikuuta 2003 verojen (46) osalta ja 1 päivänä tammikuuta 2006 maksujen (47) osalta;

                           —

                           Pohjois-Italian marraskuun 1994 tulvien tapauksessa 1 päivänä tammikuuta 2004 (48);

                           —

                           vuoden 2002 maanjäristyksen ja Etnan tulivuorenpurkausten tapauksessa 1 päivänä tammikuuta 2007 (49);

                           —

                           Umbrian ja Marchen alueilla vuonna 1997 tapahtuneen maanjäristyksen tapauksessa 1 päivänä tammikuuta 2008 (50);

                           —

                           Molisen ja Apulian alueilla vuonna 2002 tapahtuneen maanjäristyksen tapauksessa 29 päivänä marraskuuta 2008 (51); ja

                           —

                           Abruzzon alueella vuonna 2009 tapahtuneen maanjäristyksen tapauksessa 1 päivänä tammikuuta 2012 (52).

               (45)

               Alennusten soveltamisajan osalta asiaa koskevassa lainsäädännössä viitataan verojen ja maksujen keskeytysjaksoihin. Komissio panee merkille, että ohjelmia sovellettiin erityyppisiin veroihin ja maksuihin eri ajankohtina. Italian komissiolle muodollisessa tutkintamenettelyssä toimittamien tietojen perusteella (ks. johdanto-osan 87–94 kappaleessa yhteenvetona esitetyt Italian huomautukset menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä) nämä ajanjaksot olivat seuraavat:

                           a)

                           Itä-Sisiliassa (Syrakusan, Catanian ja Ragusan maakunnissa) 13–16 päivänä joulukuuta 1990 tapahtuneen maanjäristyksen tapauksessa keskeytysjakso kattaa vuodet 1990, 1991 ja 1992. Italian verovirasto (Agenzia delle Entrate) viittaa 13 päivän joulukuuta 1990 ja 31 päivän heinäkuuta 1993 väliseen ajanjaksoon; INPS:n ja INAIL:n mukaan maksut keskeytettiin 13 päivän joulukuuta 1990 ja 31 päivän joulukuuta 1992 väliseksi ajaksi.

                           b)

                           Pohjois-Italiassa marraskuussa 1994 esiintyneiden tulvien tapauksessa lainsäädännössä viiteajanjaksoksi on vahvistettu vuodet 1995, 1996 ja 1997, kun taas veroviraston mukaan viiteajanjakso alkoi 4 päivänä marraskuuta 1994 ja päättyi 31 päivänä lokakuuta 1995; INPS:n mukaan viiteajanjakso päättyi 30 päivänä marraskuuta 1995 ja INAIL:n mukaan viiteajanjakso alkoi 1 päivänä tammikuuta 1995 ja päättyi 31 päivänä joulukuuta 1997.

                           c)

                           Umbriassa ja Marchessa vuonna 1997 tapahtuneen maanjäristyksen tapauksessa asiaa koskeva keskeytysjakso näyttää alkaneen 26 päivänä syyskuuta 1996 ja päättyneen 30 päivänä kesäkuuta 1999 (31 päivänä maaliskuuta 1998 tiettyjen tuensaajien osalta).

                           d)

                           Molisen ja Apulian alueella vuonna 2002 tapahtuneen maanjäristyksen osalta verovirasto toteaa, että keskeytysjakso alkoi 31 päivänä lokakuuta 2002 ja päättyi 30 päivänä kesäkuuta 2008, kun taas INPS:n ja INAIL:n mukaan jakso alkoi 31 päivänä lokakuuta 2002 ja päättyi 31 päivänä joulukuuta 2007.

                           e)

                           Vuoden 2002 maanjäristyksen ja Etnan tulivuorenpurkausten osalta keskeytysjakso alkoi 29 päivänä lokakuuta 2002 ja päättyi 31 päivänä maaliskuuta 2004.

                           f)

                           Abruzzon vuoden 2009 maanjäristyksen tapauksessa asiaa koskeva keskeytysjakso määräytyy tuensaajan koon mukaan: jos yrityksen vuosittainen liikevaihto on yli 200 000 euroa, soveltamisaika kattaa 6 päivän huhtikuuta 2009 ja 3 päivän kesäkuuta 2010 välisen ajan; jos yrityksen vuosittainen liikevaihto on alle 200 000 euroa ja jos kyse on liiketoiminnasta tuloa saavista tai itsenäistä elinkeinoa harjoittavista henkilöistä, soveltamisaika kattaa 6 päivän huhtikuuta 2009 ja 15 päivän joulukuuta 2010 välisen ajan.

               (46)

               Alennustoimenpiteiden voimassaoloajasta komissio toteaa, että kussakin oikeusperustassa on vahvistettu määräaika, jonka jälkeen alennusta ei enää sovelleta. Komissio katsoo, että soveltamisaikaa pidennettiin Italian korkeimman kassaatio-oikeuden tuomioiden seurauksena, kuten selvennetään jäljempänä johdanto-osan 49–53 kappaleessa (ks. myös johdanto-osan 91–93 kappaleessa yhteenvetona esitetyt Italian huomautukset menettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä).

      Tukikelpoiset kustannukset

               (47)

               Toimenpiteisiin liittyviä tukikelpoisia kustannuksia ovat verot, (INPS:lle suoritettavat) pakolliset sosiaaliturvamaksut ja (INAIL:lle suoritettavat) pakolliset työtapaturmavakuutusmaksut, jotka yritysten on maksettava määritetyn ajan kuluessa luonnonmullistusten jälkeen (siten kuin on vahvistettu kunkin toimenpiteen oikeusperustassa).

      Tuen muoto ja intensiteetti

               (48)

               Tuki myönnetään verojen ja maksujen alennuksena. Alennus on 90 prosenttia Sisiliaa ja Pohjois-Italiaa koskevien toimenpiteiden osalta, 60 prosenttia Marchea, Umbriaa, Molisea, Apuliaa ja Abruzzoa koskevien toimenpiteiden osalta ja 50 prosenttia Cataniaa koskevien toimenpiteiden osalta. Maksamattomat summat voidaan suorittaa yhtenä maksuna tai erissä (esim. 120 kuukauden erissä Abruzzoa koskevan toimenpiteen tapauksessa). Tällaisiin eriin sisältyy toisinaan korkoa yksittäisen toimenpiteen mukaan.

      Korkeimman kassaatio-oikeuden tuomiot

               (49)

               Saatuaan Cuneon yleisen tuomioistuimen tietopyynnön (ks. johdanto-osan 1 kappale) komissio kiinnitti huomiota muutamaan Italian korkeimman kassaatio-oikeuden vuosina 2007 ja 2010 antamaan tuomioon, joissa tuomioistuin totesi, että maksamattomien verojen ja maksujen alentamista 10 prosenttiin on sovellettava kaikkiin tukikelpoisiin veroihin ja maksuihin, vaikka ne olisi sillä välin maksettu täysimääräisinä (53).

               (50)

               Korkein kassaatio-oikeus katsoi, että kaikki yritykset, jotka ovat oikeutettuja hyötymään Sisiliaa tai Pohjois-Italiaa koskevista toimenpiteistä, olivat oikeutettuja samaan 90 prosentin alennukseen veroista ja maksuista: muutoin kyse olisi ’perusteettomasta eriarvoisesta kohtelusta’.

               (51)

               Italian viranomaiset vahvistivat korkeimman kassaatio-oikeuden tulkinnan 7 päivänä joulukuuta 2011 ja 25 päivänä heinäkuuta 2012 päivätyissä kirjeissään. Viimeksi mainitussa kirjeessä Italian viranomaiset viittasivat korkeimman kassaatio-oikeuden toiseen, vuonna 2012 antamaan tuomioon, jossa todettiin, että veroviraston tekemää muutoksenhakua ei voida ottaa tutkittavaksi vakiintuneen oikeuskäytännön vuoksi (54).

               (52)

               Komissio on tietoinen siitä, että mainituilla tuomioilla on vaikutusta useisiin vireillä oleviin asioihin menettelyissä, joita asianomaiset ovat käynnistäneet Italian eri tuomioistuimissa.

               (53)

               Korkeimman kassaatio-oikeuden tuomioiden perusteella vaikuttaa siltä, että toimenpiteitä sovelletaan taannehtivasti kaikkien yritysten eduksi, myös niiden, jotka ovat suorittaneet verot ja maksut sääntöjen mukaisesti, ainakin siltä osin kuin kyse on Itä-Sisiliaa ja Pohjois-Italiaa koskevista toimenpiteistä, joita tuomiot koskevat. Ohjelmien soveltamiselle ei näin ollen ole määräaikaa, mikäli yritys voi osoittaa, että se on oikeutettu tukeen.

         3.   SYYT MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISEEN

               (54)

               Kuten tämän päätöksen 2 jaksossa todetaan, komissio aloitti SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisen muodollisen tutkintamenettelyn kyseessä olevien toimenpiteiden osalta, sillä ne vaikuttivat olevan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Komissio teki myös neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 11 artiklan 1 kohdan mukaisesti tuen keskeyttämistä koskevan välipäätöksen, jossa Italiaa vaadittiin keskeyttämään kaikki asioihin SA.33083 (12/NN) ja SA.35083 (12/NN) liittyviin tukitoimenpiteisiin perustuvat maksut (55).

               (55)

               Komissio tarkasteli toimenpiteitä 108 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään (’menettelyn aloittamista koskeva päätös’) (56) SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdassa vahvistetun poikkeuksen perusteella, sillä siinä todetaan, että sisämarkkinoille soveltuu ”tuki luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi”.

               (56)

               Komissio tarkasteli myös, voidaanko toimenpiteisiin soveltaa muita SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrättyjä poikkeuksia.

      Tukitoimenpiteiden sääntöjenvastaisuus

               (57)

               Komissio huomautti menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään, etteivät Italian viranomaiset olleet täyttäneet velvoitettaan ilmoittaa ohjelmista SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti, kuten Italian viranomaiset olivat tunnustaneet alustavan tutkintavaiheen aikana.

      Toimenpiteiden arviointi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 ja 3 kohdan perusteella

               (58)

               Komissio on tutkinut tukiohjelmia SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdan perusteella, jossa todetaan, että sisämarkkinoille soveltuu ”tuki luonnonmullistusten – – aiheuttaman vahingon korvaamiseksi”.

               (59)

               Arvioidessaan 107 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetun kaltaisia tukiohjelmia komission on varmistettava, i) että olosuhteita, joilla perustellaan tuen myöntämistä, voidaan tosiasiallisesti pitää luonnonmullistuksena ja ii) että seuraavat edellytykset täyttyvät:

                           —

                           vahinko, jota varten korvausta myönnetään, johtuu välittömästi luonnonmullistuksesta;

                           —

                           tuki ei johda liiallisiin korvauksiin vaan sillä ainoastaan korvataan luonnonmullistuksen aiheuttama vahinko.

               (60)

               Italian lainsäädännössä määritetään kolmenlaisten luonnonmullistusten eli maanjäristysten, tulvien ja tulivuorenpurkausten koettelemat alueet. Komissio on johdonmukaisesti katsonut, että maanjäristykset, tulvat ja tulivuorenpurkaukset ovat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja luonnonmullistuksia (57); yritykset, joille on aiheutunut vahinkoa tällaisten luonnonmullistusten seurauksena, voivat siten lähtökohtaisesti olla oikeutettuja tukeen niille aiheutuneen vahingon suuruisena.

               (61)

               Kyseisissä ohjelmissa ei kuitenkaan esitetä (aineellisen tai taloudellisen) vahingon määritelmää eikä niissä vahvisteta yhteyttä tuen ja luonnonmullistuksesta aiheutuneen vahingon välillä (58). Ohjelmissa ei myöskään rajoiteta tuensaajien tosiasiassa kärsimän vahingon johdosta saamaa korvausta, eikä tukikelpoisia kustannuksia määritetä yritysten luonnonmullistuksen seurauksena kärsimän vahingon perusteella.

      Tutkintamenettelyn aloittamiseen liittyvät epäilykset ja perusteet

               (62)

               Edellä esitetyn ja saatavilla olevien tietojen perusteella ja koska toimenpiteet on toteutettu ilmoittamatta niistä komissiolle, komissio katsoi, että ne ovat asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklassa tarkoitettua sääntöjenvastaista tukea.

               (63)

               Lisäksi komissio epäili vahvasti alustavan arviointinsa perusteella, olivatko Italian vuonna 2002 käyttöön ottamat toimenpiteet sisämarkkinoille soveltuvia. Alustavan arvioinnin perusteella ei voitu päätellä, että tukitoimenpiteet olisivat vastanneet SEUT-sopimuksessa vahvistettuja periaatteita tai etenkään 107 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, jonka mukaan tukea voidaan myöntää luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi (59). Komissio epäili etenkin, olivatko Italian viranomaisten toimittamat tiedot riittäviä sen osoittamiseksi, että kyseiset toimenpiteet ovat luonteeltaan ja toimintajärjestelyiltään sellaisia, että niillä pyritään korvaamaan luonnonmullistusten aiheuttamat vahingot.

               (64)

               Komissio ei etenkään voinut päätellä toimenpiteissä kuvailtujen toimintajärjestelyjen perusteella, että

                           —

                           tuensaajat olivat yrityksiä, jotka olivat tosiasiassa kärsineet vahinkoa (lukuun ottamatta osittain Pohjois-Italiaa koskevaa toimenpidettä, joka edellytti, että yritykselle aiheutunut vahinko täyttää vähimmäisvaatimukset, ks. johdanto-osan 26 kappale);

                           —

                           vahinko aiheutui yksinomaan lainsäädännössä tarkoitetuista luonnonmullistuksista;

                           —

                           yrityksen saama tuki rajoittui yksinomaan luonnonmullistuksen aiheuttaman vahingon korvaamiseen ja sulki pois yksittäisen tuensaajan liian suuret korvaukset.

               (65)

               Lisäksi komissio epäili SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 ja 3 kohdassa vahvistettujen poikkeusten sovellettavuutta (60).

               (66)

               Italian viranomaisia ja asianomaisia osapuolia pyydettiin siten toimittamaan menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen liittyvissä huomautuksissaan kaikki tiedot, jotka ovat tarpeen täysimääräisen arvioinnin tekemiseksi ja toimittamaan komissiolle asianmukaiset asiakirjat.

         4.   ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN HUOMAUTUKSET

      Lakiyritys Chitin huomautukset

               (67)

               Chiti on Firenzessä sijaitseva lakiyritys, joka edustaa 58:aa yksityistä yritystä, julkista organisaatiota ja hallinnollista yksikköä, jotka ovat kärsineet eri tavoin Piemonten vuoden 1994 tulvista. Se pyrkii osoittamaan huomautuksillaan, että Piemonten tapaus poikkeaa muista luonnonmullistusten jälkeen myönnettyjä tukia koskevista tapauksista.

               (68)

               Esitettyään asiaa koskevat tosiseikat ja kuvailtuaan lainsäädännön kehitystä Chiti keskittyy korkeimman kassaatio-oikeuden tuomioihin. Se toteaa, että vuosina 2007, 2010 ja 2012 annettujen tuomioiden jälkeen kaikki Piemonten tulvista kärsineet yritykset ovat pystyneet kuittaamaan veronsa ja maksunsa jälkikäteen maksamalla 10 prosenttia yhä maksamattomasta määrästä, tai, jos ne olivat jo maksaneet summan täysimääräisenä, pyytämällä maksusta 90 prosentin hyvitystä, kuten lain nro 350/2003 3 §:n 90 momentissa säädetään. Tuomioistuimen käsiteltävänä olevissa, tulvien aiheuttamien vahinkojen korvaamista koskevissa 233 asiassa 96:ssa on annettu lopullinen tuomio, ja valtaosa muista menettelyistä on keskeytetty komission 17 päivänä lokakuuta 2012 antaman tuen keskeyttämistä koskevan välipäätöksen seurauksena.

               (69)

               Chiti toteaa, että voidakseen hyötyä näistä ohjelmista tuomioistuimissa yritysten on täytynyt osoittaa konkreettisesti tosiasiallisen vahingon määrä ja tapahtuman ja vahingon välinen syy-yhteys. Hyväksyttyjä todisteita ovat tuomioistuimen määräämät tekniset arvioinnit, asiantuntijoiden sertifioimat raportit tai INPS:n ja INAIL:n viralliset asiakirjat. Yritykset ovat saaneet korvausta vain tosiasiallisesta vahingosta, jonka ne voivat osoittaa todeksi, tai tuomioistuimen vahvistamasta vahingosta.

               (70)

               Chitin mukaan Piemonten vuoden 1994 tulvien aiheuttaman vahingon korvausohjelma liittyy luonnonmullistukseen, minkä vuoksi sitä olisi tarkasteltava SEUT 107 artiklan 2 kohdan b alakohdan perusteella. Jotta tämänkaltaisten toimenpiteiden voidaan katsoa soveltuvan sisämarkkinoille, on osoitettava, että tapahtuman ja vahingon välillä on syy-yhteys eikä vahingosta makseta liian suuria korvauksia. Chiti toteaa edustamiensa asiakkaiden profiilista, ettei korvausta ole myönnetty erotuksetta kaikille Piemonten yrityksille vaan ainoastaan niille, jotka täyttävät seuraavat edellytykset:

                           a)

                           Yritys sijaitsee alueella, joka on määritetty tulva-alueeksi hallituksen määräyksissä. Toimenpiteet ovat tässä mielessä valikoivia, mutta Chitin mukaan ne eivät ole SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja toimenpiteitä. Tuen maantieteellinen rajaus ei perustu poliittiseen tai taloudelliseen arviointiin (esim. työttömyysaste tai vähemmän kehittyneet alueet) vaan ennakoimattomiin luonnontapahtumiin, joihin ihminen ei voi vaikuttaa. Tuensaajat määritetään sellaisten kriteerien perusteella, joihin ei voida soveltaa minkäänlaista harkintavaltaa. Tuki ei ole todellisuudessa valikoivaa, sillä kilpailu ei vääristy: lainsäädännön tavoitteena on korvata luonnonmullistuksesta yrityksille aiheutunut haitta. Tämä perustuu tasa-arvoisen kohtelun periaatteeseen.

                           b)

                           Korvauksen saamiseksi yrityksen on osoitettava, että kyse on ’merkittävästä’ vahingosta. Tämä edellytys erottaa Piemonten tapauksen muista tapauksista. Ainoa vahinko, joka voidaan korvata, on laissa säädetty yli 2 miljoonan Italian liiran suuruinen aineellinen vahinko, joka on osoitettava sertifioiduilla teknisillä arvioinneilla.

                           c)

                           Tapahtuman ja vahingon välillä on oltava syy-yhteys. Italian lainsäädännön mukaan syy-yhteyden osoittaminen on olennainen edellytys korvauksen saamiselle; kyseisten yrityksen on siten joka tapauksessa täytynyt todistaa syy-yhteys tuomioistuimessa. Korvauksia ei siten ole maksettu liikaa, sillä vahinko on pitänyt vahvistaa sertifioidussa raportissa tai asianomaisten viranomaisten virallisessa kertomuksessa. Lisäksi Italian lainsäädännön yleisen periaatteen mukaan sopimuksen ulkopuolisesta vahingosta maksettava korvaus ei saa koskaan olla voiton lähde (siviililain 2043 §).

               (71)

               Piemonten tapauksessa Chiti pyytää siten komissiota pohtimaan uudelleen yleistä lausuntoaan, jonka mukaan tutkittavien toimenpiteiden tavoitteena ei vaikuta olevan luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaaminen. Chitin mukaan Piemonten tapaukseen liittyy ominaispiirteitä, jotka erottavat sen muista tapauksista, joita tarkastellaan yhdessä menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä. Chiti väittää lisäksi, että asianomaisille yrityksille myönnetyt edut ovat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdan perusteella sisämarkkinoille soveltuvia, sillä

                           —

                           korvaus koskee yksinomaan vahinkoa, joka on aiheutunut välittömästi luonnonmullistuksesta;

                           —

                           vahinko on arvioitu asianomaiselle yritykselle koituvan merkityksen perusteella;

                           —

                           korvauksia ei ole maksettu liikaa, sillä korvaus vastaa täsmälleen todistettua vahinkoa;

                           —

                           samojen vahinkojen korvaamiseen ei ole saatu tukea muista lähteistä.

               (72)

               Jos tuen katsotaan olevan sisämarkkinoille soveltumaton ja se määrätään perittäväksi takaisin, Chitin mukaan olisi sovellettava asetuksen (EY) N:o 659/1999 15 artiklaa. Kyseisen säännöksen mukaan komissio ei voi vaatia tuen takaisinperintää, jos päivästä, jona tuki on myönnetty tuensaajalle, on kulunut kymmenen vuotta. Tuet myönnettiin välittömästi marraskuun 1994 tulvien jälkeisen ajanjakson alussa 24 päivänä marraskuuta 1994 annetun asetuksen nro 646 nojalla. Vuosina 2003–2007 hyväksytyillä peräkkäisillä laeilla vain tarkennettiin Piemonten tulvista kärsineiden yritysten tukijärjestelyjä. Toisin sanoen menettelyn aloittamista koskevan päätöksen mukaan päivä, jona tukia alettiin soveltaa, oli 1 päivä tammikuuta 2004, mutta Piemonten tapauksessa tuki myönnettiin tosiasiassa marraskuussa 1994.

               (73)

               Chitin mukaan asiaan olisi sovellettava myös asetuksen N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohtaa, jossa säädetään, että komissio ei saa vaatia tuen takaisinperimistä, jos se olisi unionin lainsäädännön jonkin yleisen periaatteen vastaista. Tässä yhteydessä on otettava huomioon kaksi periaatetta. Ensinnäkin oikeusvarmuuden periaate edellyttää kansallisten tuomioistuinten lopullisten tuomioiden kunnioittamista ja estää yritysten saamien summien mahdollisen takaisinperimisen. Vaikka lainvoimaisuuden periaatteella (res judicata) ei olekaan absoluuttista arvoa unionin lainsäädännössä, Chiti katsoo, että ne erityiset olosuhteet, joiden perusteella unionin tuomioistuin on antanut tuomionsa tästä periaatteesta (61), eivät koske nyt tarkasteltavaa asiaa. Toiseksi Chiti vetoaa luottamuksensuojan periaatteeseen: vuoden 1994 lopusta vuoteen 2011 yksikään kansallinen tai unionin viranomainen ei ole kyseenalaistanut etujen sääntöjenmukaisuutta. Asianomaiset yritykset saivat etuja koko ajanjakson ajan, eivätkä toimivaltaiset viranomaiset katsoneet niiden olevan valtiontukea. Chiti toteaa lopuksi, että kyse on luottamuksensuojan periaatteen soveltamisalaan kuuluvasta tyypillisestä tilanteesta.

      Lakiyritys Preve-Gaviolin huomautukset

               (74)

               Preve-Gavioli on Torinossa sijaitseva lakiyritys. Preve-Gavioli esittää yhteenvedon tarkasteltavan Italian lainsäädännön kehityksestä ja komission menettelyyn johtaneista olosuhteista ja väittää, että Piemonten vuoden 1994 tulvien koettelemille yrityksille myönnetyt tuet eivät ole valikoivia, sillä ne eivät millään tavoin suosi tiettyjä yrityksiä vapauttamalla ne kustannuksista, jotka ne muutoin joutuisivat maksamaan. Toimenpiteiden tavoitteena on ainoastaan korvata yrityksille niille luonnonmullistuksesta aiheutunut vahinko. Lainsäädännössä säädetyillä eduilla ei anneta tuensaajille kilpailuetua, sillä niiden saama korvaus on vain mahdollistanut sen, että ne voivat palata markkinoille tasavertaisina sellaisiin yrityksiin nähden, jotka eivät ole kärsineet vahingosta tai tulojen menetyksestä. Toisin sanoen eduilla ei vääristetä millään tavoin kilpailua vaan niillä korjataan tulvista kärsineiden yritysten taloudellinen haitta ja palautetaan niiden taloudellinen kilpailukyky.

               (75)

               Preve-Gavioli katsoo, ettei Piemonten vuoden 1994 tulvista kärsineille yrityksille myönnettyjä etuja voida pitää valtiontukena, sillä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan edellytykset eivät täyty. Jos toimenpiteiden katsotaan kuitenkin olevan valtiontukea, ne olisi luokiteltava 107 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetuksi tueksi luonnonmullistuksen aiheuttaman vahingon korjaamiseksi. Ne ovat siten SEUT-sopimuksen mukaan sisämarkkinoille soveltuvia, eikä niihin sovelleta ennakkoilmoitusvelvollisuutta tai komission ennakkoarviointia.

      Confindustrian huomaukset

               (76)

               Confindustria on Italian suurin työnantajaliitto, ja se on perustettu vuonna 1910. Siihen kuuluu vapaaehtoispohjalta noin 150 000 yritystä, jotka työllistävät yhteensä lähes 5 500 000 ihmistä. Se on esittänyt huomautuksia asianosaisena SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisesti sekä asiassa SA.33083 että asiassa SA.35083.

               (77)

               Confindustriaa huolettaa se, että koska Italia on jättänyt noudattamatta velvoitettaan ilmoittaa valtiontuesta komissiolle, siitä saattaa aiheutua seuraamuksia yrityksille, jotka ovat hyödyntäneet hyvässä uskossa toimenpiteitä, joiden tavoitteena on korvata luonnonmullistusten aiheuttama vahinko.

               (78)

               Confindustrian mukaan komission olisi tarkasteltava joitakin yleisluonteisia tosiseikkoja, jotka liittyvät laajempaan asiayhteyteen. Tarkemmin sanottuna toimenpiteet liittyvät 20 vuotta vanhoihin (joissakin tapauksessa vielä vanhempiin) tapahtumiin, minkä vuoksi valtiontukipäätöksiä koskeva nykyinen käytäntö ei suojaa asianomaisia osapuolia asianmukaisesti. Vaikka kansallisessa lainsäädännössä vahvistettujen tiettyjen toimenpiteiden soveltuvuus herättäisikin epäilyjä, toimivaltaisilta viranomaisilta on vaikea saada tietoja, ja nykyisessä taloustilanteessa useimmilla yrityksillä, etenkin pk-yrityksillä, on edelleen vakavia maksuvalmiusvaikeuksia. Vuosikymmeniä sitten myönnetyn tuen takaisinperinnän määrääminen tässä vaiheessa vaarantaisi monen tällaisen yrityksen selviytymisen. Confindustria ei myöskään ymmärrä, miksi toimenpiteiden soveltuvuus sisämarkkinoille herättää epäilyksiä.

               (79)

               Confindustrian mukaan olisi löydettävä vaihtoehtoinen ratkaisu, jotta asianomaisille yrityksille ei aiheudu perusteettomia ja vaarallisia seuraamuksia.

               (80)

               Confindustria katsoo ensinnäkin, että jokaisen asiaa koskevan toimenpiteen ja tapauksen yhteydessä olisi arvioitava huolellisesti, onko kyse poikkeuksellisista olosuhteista, joiden perusteella voitaisiin todeta, ettei toimenpide ole valtiontukea tai ettei tukea pitäisi periä takaisin. Poikkeukselliset olosuhteet liittyvät i) kymmenen vuoden vanhentumisaikaan ii) luottamuksensuojan periaatteeseen ja iii) muiden kuin 107 artiklan 3 kohdan c alakohdassa vahvistettujen poikkeusten sovellettavuuteen.

               (81)

               Toiseksi Confindustria pyytää komissiota yksilöimään päätöksissään erikseen, missä tapauksissa yrityksille luonnonmullistusten välittömästi aiheuttaman vahingon korvaamiseksi maksettuja summia voidaan pitää SEUT-sopimuksen mukaisina. Nyt tarkasteltavien toimenpiteiden kohteena ovat yritykset, joihin tapahtumilla, joiden komissio on johdonmukaisesti katsonut täyttävän luonnonmullistusten määritelmän, eli maanjäristyksillä, tulvilla ja tulivuorenpurkauksilla, on ollut välitön vaikutus. Toimenpiteiden perustana olevan lainsäädännön sanamuodosta käy selkeästi ilmi, että Italian viranomaiset hyväksyivät ne korvatakseen tällaisten luonnontapahtumien aiheuttamat vahingot. Confindustria toteaa, että edunsaajat ovat yrityksiä, joille on aiheutunut todellista vahinkoa luonnonmullistuksista. Vaikka etua myönnettiin vain muutamassa tapauksessa nimenomaisesti yrityksille, joille oli aiheutunut ’merkittävää’ vahinkoa, on otettava huomioon, että vahingot olivat merkittäviä myös muissa tapauksissa: se, että yritys sijaitsee tuhoalueella, johtaa väistämättä taloudelliseen vahinkoon mahdollisista aineellisista vahingoista riippumatta. Confindustria toteaa myös, että joissakin tapauksissa tuensaajilla on asiakirjoja, joista käy ilmi tosiasiassa kärsityn vahingon määrä ja jotka osoittavat, että vahinko on merkittävästi suurempi kuin saatu korvaus. Confindustria katsoo näin ollen, että kaikki tutkittavat toimenpiteet kuuluvat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan.

               (82)

               Confindustria toteaa edellytyksistä, joihin komissio on tukeutunut, että muutamien kyseessä olevien toimenpiteiden tapauksessa vahinkoa koskeva muodollinen määritelmä ei täyty; tämä koskee myös kärsityn vahingon määrän ja tuen määrän välisen yhteyden ja oikeasuhteisuuden määrittämistä. Confindustrian mukaan tällainen yhteys on tosiasiassa olemassa ja luonnonmullistuksissa kaikki yritykset kärsivät (ainakin taloudellista) vahinkoa, ja se katsoo, että vahingon ja sitä vastaavan tuen määrän arvioimiseksi voitaisiin laatia yksinkertaistettu menetelmä. Tällaisessa menetelmässä olisi otettava huomioon esimerkiksi yrityksen edellytykset luoda tuloja ja sen työllistämien henkilöiden määrä. Ongelma liittyy siten tapauksiin, joissa korvauksia on maksettu liikaa, eikä niinkään toimenpiteiden yhdenmukaisuuteen valtiontukisääntöjen kanssa. On tärkeää välttää tilannetta, jossa muutamasta liiallisesta korvauksesta nostettu kanne voi johtaa siihen, että rangaistaan yrityksiä, joista valtaosa on vastaanottanut tuet hyvässä uskossa ja lainsäädännön mukaisesti. Confindustrian mukaan yritysten olisi näin ollen annettava pitää tuet siitäkin huolimatta, että SEUT-sopimuksen ja ilmoittamisvelvollisuuden noudattaminen olisi edellyttänyt, että Italian viranomaiset olisivat ilmoittaneet tuesta komissiolle tuen hyväksymisajankohtana.

               (83)

               Yhteenvetona Confindustria pyytää komissiota

                           a)

                           vahvistamaan nimenomaisesti, ettei komission päätös vaikuta sellaisiin erityisiin tukiin, jotka ovat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdan, vähämerkityksisestä tuesta annetun asetuksen tai muiden sääntöjen perusteella sisämarkkinoille soveltuvia;

                           b)

                           tehostamaan muodollista tai epämuodollista yhteistyötä yhtäältä komission ja kansallisten viranomaisten ja toisaalta tuensaajayritysten välillä, jotta laaditaan menetelmä ja mekanismi liiallisten korvausten estämiseksi; näin vältettäisiin vähämerkityksisestä tuesta annetun asetuksen mukaisen tuen ja tuensaajien tosiasiallisesti kärsimää aineellista ja taloudellista vahinkoa vastaavan tuen takaisinperiminen;

                           c)

                           pohtimaan, olisiko syytä ottaa käyttöön yksinkertaistettu menetelmä luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon määrän vahvistamiseksi.

      Confederazione Generale Italiana del Lavoron (CGIL) huomautukset

               (84)

               Italian työntekijöitä edustava ammattiliitto (Confederazione Generale Italiana del Lavoro, jäljempänä ’CGIL’) on Italian suurin ammattiliitto, jolla on noin kuusi miljoona jäsentä. Vastauksena menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen CGIL:n Abruzzon L'Aquilan yksikkö, jäljempänä ’CGIL L'Aquila’, toimitti huomautuksia, kun päätöksen julkaisemista seuraava kuukauden määräaika oli jo päättynyt. Komissio ei ole velvollinen tarkastelemaan asianomaisten osapuolten määräajan päättymisen jälkeen toimittamia huomautuksia, mutta se voi poikkeuksellisesti tehdä niin, kuten tässä tapauksessa.

               (85)

               CGIL L'Aquilan mukaan Italian käyttöönottaman huojennusohjelman keskeyttäminen sekä myönnettyjen summien täysimääräistä takaisinperimistä ja kärsityn vahingon todistamista koskeva vaatimus saattavat johtaa kyseisten yritysten syrjäyttämiseen markkinoilta. Ongelmalliseksi tilanteen tekee myös se, että muita luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamista koskevia tapauksia on kohdeltu eri tavalla. Vaikka L'Aquila on maanjäristyksen pahiten koettelema alue, se kärsii edelleen kilpailun vääristymisestä verrattuna kilpailijoihin, joihin tällaisella tuholla ei ole ollut vaikutusta. Se toteaa yhteenvetona, että etujen keskeyttäminen ja vaiheittaisen järjestelmän ja asianmukaisten tarkastusmenettelyjen puuttuminen (mikä on CGIL L'Aquilan mukaan valtion syytä) saattavat heikentää edelleen paikallista tuotantoalaa ja vaikuttaa kielteisesti työllisyyteen ja sosiaaliturvaan.

         5.   ITALIAN HUOMAUTUKSET

               (86)

               Italian viranomaiset toimittivat huomautuksensa 11 päivänä tammikuuta 2013 vastauksena menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen. Komission yksiköt saivat huomautuksia seuraavilta Italian viranomaisilta ja virastoilta:

                           a)

                           valtiovarainministeriö,

                           b)

                           verovirasto,

                           c)

                           INPS,

                           d)

                           INAIL,

                           e)

                           väestönsuojeluvirasto (Dipartimento della Protezione Civile); väestönsuojeluvirasto väittää kuitenkin, ettei sillä ole päätöksessä pyydetyn kaltaista tietoa.

      Alennukset ja soveltamisaika kunkin alueen ja toimenpiteen osalta

               (87)

               Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 71 kohdassa komissio pyysi Italian viranomaisia toimittamaan tietoa ”kutakin aluetta ja toimenpidettä koskevista alennuksista sekä ajanjaksosta, jona alennuksia sovelletaan”.

               (88)

               INPS toteaa ensinnäkin, että komission vaikeudet määrittää verojen ja maksujen tarkat keskeytysjaksot (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 2.5 jakso) johtuvat kunkin laitoksen antamissa säännöissä vahvistetuista erilaisista määräajoista. On tehtävä ero (INPS:lle ja INAIL:lle maksettavien) maksujen keskeytyksen keston ja (verovirastolle maksettavien) verojen keskeytyksen keston välillä. Lisäksi on tehtävä ero verojen ja maksujen keskeytysjaksojen ja alennustoimenpiteiden soveltamisajan välillä.

               (89)

               INAIL toteaa ohjelmien alkamispäivästä, että toisin kuin komissio toteaa menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 34 kohdassa, ohjelman alkamispäivä ei ole aina sama kuin ohjelman käyttöönotosta annetun lainsäädännön voimaantulopäivä. Alennustoimenpiteen alkamispäivä voi olla myöhempi – Piemonten tapauksessa toimenpidettä alettiin soveltaa vasta, kun tuomioistuin oli todennut, että yritykset ovat oikeutettuja takautuviin maksualennuksiin. Toisaalta verovirasto on komission kanssa samaa mieltä siitä, että tuensaajan oikeus veroetuun alkaa, kun edun käyttöönotosta annettu lainsäädäntö tulee voimaan.

               (90)

               INPS ja INAIL esittävät kunkin maksualennusohjelman tarkat soveltamisajat:

                           a)

                              Itä-Sisiliaan (Syrakusan, Catanian ja Ragusan maakuntiin) 13–16 päivänä joulukuuta 1990 iskeneen maanjäristyksen osalta INPS:n ja INAIL:n laatimissa asiakirjoissa keskeytysjakso on joulukuun 13 päivästä 1990joulukuun 31 päivään 1992. Alennuksen soveltamisaika oli tammikuun 1 päivästä 2006syyskuun 30 päivään 2006 alle 5 000 euron maksujen osalta (maksu yhdessä erässä) tai 1 päivästä lokakuuta 2006 alkaen yli 5 000 euron maksujen osalta (maksu korkoineen kahdeksassa erässä puolivuosittain).

                           b)

                              Pohjois-Italiassa marraskuussa 1994 esiintyneistä tulvista INPS toteaa, että keskeytysjakso oli marraskuun 4 päivästä 1994marraskuun 30 päivään 1995. INAIL:n mukaan vuosia 1995, 1996 ja 1997 koskeva keskeytysjakso oli kuitenkin tammikuun 1 päivästä 1995joulukuun 31 päivään 1997. Molemmissa tapauksissa alennusten soveltamisajan ilmoitetaan alkaneen 1 päivästä tammikuuta 2004. INPS selventää kuitenkin, että sosiaalivakuutusmaksujen alennusta sovelletaan vasta siitä hetkestä alkaen, kun tuomioistuimen lopulliset tuomiot ovat täytäntöönpanokelpoisia, eikä automaattisesti, kuten INAIL:n tapauksessa.

                           c)

                              Umbrian ja Marchen vuoden 1997 maanjäristyksen osalta INPS:n ja INAIL:n laatimassa asiakirjassa tarkennetaan, että keskeytysjakso on syyskuun 26 päivästä 1997maaliskuun 31 päivään 1998, jos asuinpaikka on lainsäädännössä määritetyissä ’tuhoalueiden kunnissa’(comuni disastrati), ja syyskuun 26 päivästä 1997kesäkuun 30 päivään 1999, jos asuinpaikka on lainsäädännössä määritetyissä ’vahingoittuneiden alueiden kunnissa’(comuni danneggiati). INPS ja INAIL toteavat, että alennus koskee 1 päivän tammikuuta 2009 ja 30 päivän kesäkuuta 2009 välistä ajanjaksoa. Veroviraston mukaan veroalennusta alettiin soveltaa 23 päivänä lokakuuta 2008 eli asetuksen nro 162/2008 voimaantulopäivänä.

                           d)

                              Molisen ja Apulian vuoden 2002 maanjäristyksen osalta INPS ja INAIL toteavat, että keskeytysjakso alkoi 31 päivänä lokakuuta 2002 ja päättyi 31 päivänä joulukuuta 2007. Molempien laitosten mukaan tuensaajien oli mahdollista hyödyntää alennuksia tammikuun 1 päivästä 2009kesäkuun 30 päivään 2009, sillä asetuksella nro 162/2008 Umbrian ja Marchen vuoden 1997 maanjäristyksen vuoksi käyttöönotettujen toimenpiteiden soveltamista jatkettiin. Veroviraston mukaan veroalennusta alettiin soveltaa 29 päivänä tammikuuta 2009 eli asetuksen nro 185/2008 voimaantulopäivänä.

                           e)

                           Vuoden 2002 maanjäristyksen ja Etnan tulivuorenpurkausten osalta sekä INPS että INAIL toteavat, että keskeytysjakso alkoi 29 päivänä lokakuuta 2002 ja päättyi 31 päivänä maaliskuuta 2004 ja että alennusjakso alkoi 1 päivänä tammikuuta 2007 ja päättyi 30 päivänä kesäkuuta 2008.

                           f)

                              Abruzzon vuoden 2009 maanjäristyksen tapauksessa asiaa koskeva ajanjakso määräytyy tuensaajan koon mukaan: INPS:n, INAIL:n ja veroviraston laatimien asiakirjojen mukaan keskeytysjakso on huhtikuun 6 päivästä 2009kesäkuun 30 päivään 2010, jos yrityksen vuosittainen liikevaihto on yli 200 000 euroa; jos yrityksen vuosittainen liikevaihto on alle 200 000 euroa ja jos kyse on henkilöistä, jotka saavat tuloa liiketoiminnasta tai jotka ovat itsenäisiä ammatinharjoittajia, keskeytysjakso on huhtikuun päivästä 2009 joulukuun 15 päivään 2010 (eikä joulukuun 31 päivään 2010, kuten menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 36 kohdan f alakohdassa todetaan). Alennusta sovelletaan tammikuusta 2012 alkaen, mutta sekä INPS että INAIL ilmoittavat huomautuksissaan, että alennus koskee vain vähämerkityksistä tukea koskevien vaatimusten mukaista tukea, kunnes komissio antaa päätöksensä tuesta, joka ylittää vähämerkityksisen tuen rajan.

               (91)

               Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 71 kohdassa komissio pyysi Italiaa vahvistamaan komission käsityksen siitä, että Italian korkeimman kassaatio-oikeuden vuosina 2007, 2010 ja 2012 antamien tuomioiden seurauksena kyseisillä toimenpiteillä on mahdollista myöntää tukea (ilman aikarajaa) kaikille sellaisille yrityksille, jotka on määritetty tuensaajiksi kunkin toimenpiteen oikeusperustassa. Italian viranomaisilla on tästä kaksi poikkeavaa näkemystä.

               (92)

               INPS:n ja INAIL:n mukaan komission tulkinta ei vaikuta oikealta. Ne katsovat, että vaikka korkeimman kassaatio-oikeuden tuomioiden perusteella tuki on mahdollista ulottaa koskemaan ilman aikarajaa kaikkia asiaa koskevassa lainsäädännössä yksilöityjä tuensaajia, tuomioissa tosiasiassa vain selvennetään, että toimenpiteisiin sisältyvä etu voidaan myöntää kahdella tavalla: jos yritys ei ole vielä suorittanut maksua, riittää, kun se maksaa vain 10 prosenttia maksamattomasta määrästä; jos yritys on jo suorittanut maksun, se voi saada palautuksena 90 prosenttia maksamastaan määrästä. Kyseiset kaksi laitosta väittävät, että tämä tulkinta perustuu alennusten käyttöönotosta annettuun lainsäädäntöön. Tämä lainsäädäntö on jus superveniens, jälkilainsäädäntö, jonka nojalla voidaan palauttaa aiemmin liikaa maksetut määrät. INPS ja INAIL huomauttavat kuitenkin ensimmäisestä tapauksesta (10 prosentin maksu), että useissa tuomioistuimen tuomioissa on todettu, ettei verovelvollisilla ollut oikeutta toimenpide-etuun, sillä hakemus on tehty laissa säädetyn määräajan eli 31 päivän heinäkuuta 2007 jälkeen. Toisessa tapauksessa (maksusta palautetaan 90 prosenttia) takaisinmaksua koskevaan oikeuteen sovelletaan vanhentumisaikaa, joka on yleensä kymmenen vuotta siitä hetkestä, jona oikeutta voidaan käyttää (siviililain 2946 §), eli toimenpiteen käyttöönotosta annetun lain voimaantulopäivästä. Lisäksi toisin kuin menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 45 kohdassa todetaan, korkeimman kassaatio-oikeuden muotoilemat periaatteet koskevat vain tiettyjä tapauksia (Sisilia ja Piemonte), eikä niitä voida soveltaa yleisesti kaikkiin muihin luonnonmullistuksiin, kuten komissio on katsonut.

               (93)

               Verovirasto katsoo, että komission tulkinta on oikea. Yleissääntönä on, että jo maksetun veron palauttamista koskeva hakemus on toimitettava 48 kuukauden kuluessa maksupäivämäärästä (20 päivänä syyskuuta 1973 annetun presidentin asetuksen nro 602 38 §). Korkein kassaatio-oikeus on kuitenkin katsonut hiljattain antamissaan tuomioissa, että tuensaajilla on oikeus saada takaisin aiemmin liikaa maksamansa summat edellä mainitun tavanomaisen vanhentumisajan rajoissa.

               (94)

               Kuhunkin toimenpiteeseen ja veroon tai maksuun sovellettavan alennusprosentin osalta Italia vahvistaa menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 2.2 jaksossa mainitut prosenttiluvut.

      Luonnonmullistuksiin liittyvien erilaisten tukiohjelmien yhdistäminen

               (95)

               Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 71 kohdassa komissio pyysi Italian viranomaisia ilmoittamaan, ovatko ne ottaneet käyttöön luonnonmullistuksiin liittyviä tukiohjelmia, joilla tuensaajille annetaan jo tukea kyseisen luonnonmullistuksen aiheuttaman vahingon korvaamiseksi.

               (96)

               Niistä kolmesta laitoksesta, jotka ovat esittäneet huomautuksia, vain INPS on vastannut tähän kysymykseen. Se väittää, että alennusten arvo on rajattu tarkasti vastaamaan virastolle tosiasiallisesti maksamatta olevaa määrää kyseisenä keskeytysjaksona. Toimenpiteet rajoittuvat siten maksamattomien maksujen prosenttialennuksiin. INPS:n mukaan kyseiset summat eivät siten voi johtaa tukikelpoisten kustannusten liian suuriin korvauksiin. INPS toteaa, että Molisen vuoden 2002 maanjäristystä (tukiohjelma nro 174a/2004) ja Abruzzon vuoden 2009 maanjäristystä (tukiohjelma nro 459a/2009) koskevista tukiohjelmista ei myönnetty lainkaan korvausta työvoimakustannuksia varten (palkat ja maksut). Mainituista ohjelmista myönnettiin tukea vain sellaisen suoran ja välillisen tai taloudellisen vahingon korvaamiseksi, joka on aiheutunut taloudellisen toiminnan väliaikaisesta keskeytymisestä tai tarpeesta siirtää toiminta muualle luonnonmullistuksen vuoksi. Maksujen osalta tarkasteltavia tukiohjelmia sovelletaan vain yrityksiin, jotka jatkoivat toimintaansa luonnonmullistuksen jälkeen ja joiden olisi muutoin pitänyt maksaa laissa säädetyt maksut. Lisäksi komission hyväksymät Molisen ja Abruzzon tukiohjelmat sisälsivät toimenpiteitä päällekkäisten tukien valvomiseksi, jotta suljetaan pois liiallisten korvausten mahdollisuus.

      Arvio kunkin tuensaajan vahingosta

               (97)

               Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 71 kohdassa komissio kysyy myös, onko kullekin tuhoalueella sijaitsevalle tuensaajalle aiheutunut vahinko arvioitu, ja jos on, miten, sekä onko tuen välttämättömyyttä ja oikeasuhteisuutta tarkasteltu jossain vaiheessa ja miten se on tehty.

               (98)

               Samoin kuin edellä, vain INPS vastasi kysymykseen. INPS vahvistaa, että sosiaaliturvamaksujen keskeyttämisestä hyötyviä edunsaajia ovat kaikki väestönsuojelua koskevissa päätöksissä määritetyillä maantieteellisillä alueilla toimivat yritykset. Toimenpiteiden käyttöönotosta annetussa lainsäädännössä ei kuitenkaan säädetä mekanismista kärsityn vahingon ja toimenpiteen välisen syy-yhteyden vahvistamiseksi.

      Kunkin toimenpiteen edunsaajien arvioitu määrä ja tukisummat

               (99)

               Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 72 kohdassa Italian viranomaisia pyydetään esittämään kunkin toimenpiteen edunsaajien arvioitu määrä ja tukisummat.

               (100)

               Vuonna 2013 INPS, INAIL ja verovirasto toimittivat tiedot tuensaajien arvioidusta määrästä, mutta vain INPS ja INAIL antoivat tietoa myönnetyistä määristä.

      Italian toimittamat lisätiedot ja selvennykset

               (101)

               Verovirasto vastasi komission selvennyspyyntöihin (ks. johdanto-osan 18 kappale), että toimenpiteen kohteena oleviin veroihin sisältyvät erotuksetta kaikentyyppiset verot. Virasto selventää myös, miten vaikeaa on antaa tarkka arvio eri toimenpiteiden tuensaajien määrästä ja alennusten kokonaismäärästä: sen mukaan sähköisiä tietoja ei ole, mikä johtuu lähinnä siitä, että alennuksia koskevat hakemukset on tehtävä paperilla sen sijaan, että hyödynnettäisiin sähköistä veroilmoitusjärjestelmää. Vuotuisten veroilmoitusten perusteella on voitu tehdä analyysi vain Abruzzon vuoden 2009 maanjäristystä koskevasta toimenpiteestä. Tällöinkään tietoja ei kuitenkaan saada suoraan, vaan on tehtävä tapauskohtainen analyysi. Arvion tekemistä hankaloittaa myös se, että alennettuja sosiaaliturvamaksuja koskevat tiedot sisältävät sekä työnantajalta että työntekijältä perittävät summat. Alennus työntekijältä perittävästä summasta ei ole SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, sillä se hyödyttää yksilöitä eikä yrityksiä.

               (102)

               Italia pystyi laatimaan likimääräisen kokonaisarvion toimenpiteiden edunsaajista vasta vuonna 2014, luotuaan menetelmän jokaiselle analyysiin osallistuvalle virastolle (verovirasto, INPS ja INAIL). Se toimitti useita taulukoita, joista ilmenivat edunsaajat ja tukimäärät. Italia totesi 4 päivänä elokuuta 2014 päivätyssä kirjeessään, että se oli yksilöinyt 80 577 tuensaajaa. Näistä i) 33 831 oli saanut alennusta alle 1 000 euroa, ii) 66 704 oli saanut alennusta alle 10 000 euroa ja iii) 75 469 oli saanut alennusta alle 100 000 euroa. Vain 539 yritystä on saanut alennusta yli 200 000 euroa.

               (103)

               Asiaa SA.33083 (vuosien 1990–2002 luonnonmullistukset) koskevien toimenpiteiden edunsaajien määrä on noin 59 500, joista 23 303 on lopettanut toimintansa. Asiaa SA.35083 (Abruzzon vuoden 2009 maanjäristys) koskevan toimenpiteen edunsaajien määrä on noin 21 000, joista 4 000 on lopettanut toimintansa.

      Italian huomautukset täydentävistä asiakirjoista luonnonmullistuksen aiheuttaman vahingon korvaamiseksi

               (104)

               Samassa, 4 päivänä elokuuta 2014 päivätyssä kirjeessä Italia antaa yksityiskohtaisen selvityksen vaikeuksista saada aineistoa, josta käy ilmi, i) ovatko tutkittavien toimenpiteiden edunsaajat kärsineet vahinkoa luonnonmullistuksen seurauksena, ii) onko edunsaajille myönnetty korvausta tällaisesta vahingosta ja iii) tällaisen mahdollisesti saadun korvauksen määrä.

               (105)

               Italian viranomaisten mukaan menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä ei nimenomaisesti edellytetty todisteita tutkittavien toimenpiteiden edunsaajien kärsimästä vahingosta. Siksi Italian viranomaiset eivät ole keränneet aineistoa, josta kävisi ilmi yksittäisten edunsaajien tosiasiassa kärsimä vahinko. Italian viranomaisten olisi ryhdyttävä uusiin toimiin ollakseen yhteydessä molempiin viranomaisiin (todetakseen, oliko vahingosta jo myönnetty ja/tai maksettu korvauksia) ja tutkittavien toimenpiteiden edunsaajiin (todetakseen, olivatko ne kärsineet vahinkoa ja olivatko vakuutusyhtiöt maksaneet korvausta tästä vahingosta).

               (106)

               Italia esittää kirjeessään seuraavat selventävät tiedot:

                           a)

                           Vastauksena komission pyyntöön saada Italialta todisteita tutkittavan tuen edunsaajien kärsimästä vahingosta Italian viranomaiset ovat käynnistäneet tutkinnan kerätäkseen aineistoa, josta käyvät ilmi luonnonmullistusten aiheuttamat vahingot ja julkisten tai yksityisten elinten myöntämät korvaukset.

                           b)

                           Tutkinnan kohteena ovat kuitenkin vain liiketoimintaa yhä harjoittavat edunsaajat (ja siksi se ei koske toimijoita, jotka ovat lopettaneet liiketoimintansa ja jotka eivät näin ollen enää pysty vääristämään kilpailua markkinoilla).

                           c)

                           Tutkittavan, oletetun sääntöjenvastaisen tuen myöntämisen ehtona ei ollut lausunto luonnonmullistuksen aiheuttamasta vahingosta. Siksi yhdelläkään tukea myöntäneistä hallinnollisista yksiköistä (verovirasto, INPS ja INAIL) ei ole tällaista aineistoa. Kaikilla kyseisillä aloilla olisi käynnistettävä erityisiä täydentäviä tutkimuksia kustakin tutkittavasta toimenpiteestä.

                           d)

                           Nämä tutkimukset koskevat aineistoa, joka liittyy sekä vahinkoa koskeviin todisteisiin että niiden perusteella mahdollisesti myönnettyyn korvaukseen. Koska luonnonmullistuksen aiheuttamaa vahinkoa koskeva lausunto ei ollut tutkittavan, oletetun sääntöjenvastaisen tuen myöntämisen ehtona, yksityisten tai julkisten laitosten korvausta vastaan vaatimassa vahinkoa koskevassa todisteessa on mainittava tapahtuma, jota se koskee, ja näin ollen myös tapahtuma-ajankohta.

                           e)

                           Vahinkoa koskeva lausunto on laadittava, kun vahingosta on kulunut vain vähän aikaa ja se on edelleen todennettavissa, sillä muutoin on mahdotonta varmistaa, että kyse oli välittömästä vahingosta, tai todentaa syy-yhteys luonnonmullistukseen. Vahinkoa koskevan todisteen tai lausunnon tai mahdollisen korvauksen aineistohaku liittyy erottamattomasti luonnonmullistuksen tapahtuma-ajankohtaan.

                           f)

                           Italiassa sovellettavat asiakirjojen tallentamista ja säilyttämistä koskevat oikeudelliset vaatimukset rajoittavat mahdollisuuksia jäljittää aineistoa, jolla todistetaan aiheutunut vahinko sekä maksettu ja saatu korvaus. Italian siviililain 2220 ja 2946 §:n mukaan asiakirjoja on säilytettävä kymmenen vuotta (ja joissakin tapauksissa tätä lyhyemmän ajan). Tästä seuraa, että tällaisen aineiston jäljittämiseksi yli kymmenen vuotta luonnonmullistuksen jälkeen toteutettavissa hallinnollisissa toimissa ei voitaisi käyttää asianmukaisia oikeudellisia keinoja edunsaajien ja viranomaisten laatiman aineiston hankkimiseksi.

                           g)

                           Asiakirjojen säilyttämistä koskevan kansallisen sääntelykehyksen analysointi viittaa siihen, että on objektiivisesti mahdotonta kerätä todisteita yksittäisten yritysten yli kymmenen vuotta sitten kärsimästä vahingosta eli tutkittavien toimenpiteiden kattamista luonnononnettomuuksista aiheutuneista vahingoista, lukuun ottamatta Abruzzon vuoden 2009 maanjäristystä, jonka osalta kymmenen vuoden vanhentumisaika ei ole vielä päättynyt.

               (107)

               Italian viranomaiset toteavat asian SA.35083 (12/C) kohteena olevasta Abruzzon vuoden 2009 maanjäristyksestä, että tuensaajien henkilöllisyyden ja näiden saamien sääntöjenvastaisen tuen määrän täsmällinen vahvistaminen edellyttää tarkkaa ja yksityiskohtaista selvitystä. Italian vuoteen 2014 asti keräämistä tiedoista käy ilmi, että monien tuensaajien osalta ohjelmaa on saatettu soveltaa sellaisista tuloista kannettaviin veroihin, jotka eivät liity (osittain tai lainkaan) heidän liiketoimintaansa. Italian vahvistamista noin 21 000 tuensaajasta 17 500 on luonnollisia henkilöitä, joiden verotiedot koskevat sekä ammatista ja liiketoiminnasta saatavia tuloja että muuntyyppisiä tuloja. Nämä kaikki edellyttävät yksityiskohtaisemman arvioinnin toteuttamista, jotta voidaan määrittää, missä määrin heidän saamiaan alennuksia olisi pidettävä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaisena valtiontukena, kun pidetään mielessä, että muille kuin yrityksille myönnetyt alennukset eivät ole valtiontukea.

               (108)

               Lopuksi Italia antoi yksityiskohtaista tietoa ja aineistoa Abruzzon vuoden 2009 maanjäristyksen systeemisestä vaikutuksesta alueen talouden rakenteisiin. Aineistossa esitetään makrotaloudellisia tietoja ja luettelo vahinkoa kärsineistä paikallisista infrastruktuureista.

         6.   TOIMENPITEIDEN ARVIOINTI

      Toimenpiteiden tukiluonne

               (109)

               Komissio katsoi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään, että kyseiset toimenpiteet vaikuttivat olevan valtiontukea (toimenpiteillä tarkoitetaan ohjelmia, joilla luonnonmullistusten koettelemilla alueilla sijaitsevilta yrityksiltä perittäviä veroja, pakollisia sosiaaliturvamaksuja ja työtapaturmavakuutusmaksuja alennettiin jopa 90 prosenttia: 27 päivänä joulukuuta 2012 annetun lain nro 289, sellaisena kuin se on muutettuna, 9 §:n 17 momentti; 24 päivänä joulukuuta 2003 annetun lain nro 350, sellaisena kuin se on muutettuna, 4 §:n 90 momentti; 23 päivänä joulukuuta 2005 annetun lain nro 266, sellaisena kuin se on muutettuna, 1 §:n 363 momentti; 27 päivänä joulukuuta 2006 annetun lain nro 296, sellaisena kuin se on muutettuna, 1 §:n 1011 momentti; 24 päivänä joulukuuta 2007 annetun lain nro 244, sellaisena kuin se on muutettuna, 2 §:n 109 momentti; 29 päivänä marraskuuta 2008 annetun asetuksen nro 185, sellaisena kuin se on muutettuna, 6 §:n 4a ja 4b momentti; 12 päivänä marraskuuta 2011 annetun lain nro 183, sellaisena kuin se on muutettuna, 33 §:n 28 momentti; ja kaikki tämän päätöksen johdanto-osan 20–36 kappaleessa mainituissa laeissa säädetyt täytäntöönpanotoimenpiteet). Komissio tarkastelee seuraavaksi, ovatko tutkittavat toimenpiteet tosiasiassa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

               (110)

               Arvioitaessa, ovatko alennustoimenpiteet 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, on tutkittava, suositaanko niillä tiettyä yritystä, myönnetäänkö tuki valtion varoista ja ovatko toimenpiteet omiaan vaikuttamaan kilpailuun ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

               (111)

               Koska alennukset myönnetään ainoastaan yrityksille, jotka ovat sijoittautuneet tietyntyyppisten luonnonmullistusten (maanjäristysten, tulivuorenpurkausten ja tulvien) koettelemille maantieteellisille alueille (alueet on lueteltu johdanto-osan 39 kappaleessa), toimenpiteet ovat valikoivia. Alentamalla veroja ja maksuja Italian valtio vähentää tällaisten yritysten toimintakustannuksia, jotka tavanomaisessa liiketoiminnassa jäisivät niiden vastattaviksi. Siksi yritykset saavat taloudellista etua, joka saattaa vääristää tai ainakin uhkaa vääristää kilpailua. Koska toimenpiteet koskevat yrityksiä, joiden voidaan olettaa osallistuvan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, toimenpiteet ovat omiaan vaikuttamaan tällaiseen kauppaan.

               (112)

               Viranomaisten valtion varoista myöntämä tuki toteutetaan siten, että valtion tulot vähenevät: tuloverotuksen alentaminen vähentää valtion verotuloja. Vastaavasti valtion virastoille (INPS:lle ja INAIL:lle) maksettavien maksujen alennukset edellyttävät valtion varojen siirtojen lisäämistä kyseisille virastoille niiden menettämien tulojen korvaamiseksi.

               (113)

               Siksi, kuten menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä on jo alustavasti päätelty, kaikki Italian vuodesta 2002 lähtien hyväksymät toimenpiteet, joita tarkastellaan valtiontukiasioissa SA.33083 (12/C) ja SA.35083 (12/C) ja joilla alennetaan verojen ja maksujen määrää 90, 50 ja 60 prosenttia tapauksen mukaan, ovat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

               (114)

               Näistä syistä tutkittavat tukitoimenpiteet ovat lähtökohtaisesti kiellettyjä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan perusteella, ja niitä voidaan pitää sisämarkkinoille soveltuvina vain, jos niihin voidaan soveltaa jotakin SEUT-sopimuksessa määrätyistä poikkeuksista.

               (115)

               Komissio katsoo kuitenkin, että yksittäisille yrityksille kyseisten toimenpiteiden perusteella myönnetty tuki ei ole valtiontukea, jos se täyttää kaikki sovellettavassa vähämerkityksisestä tuesta annetussa asetuksessa (62) säädetyt edellytykset.

      Tukitoimenpiteiden sääntöjenvastaisuus

               (116)

               Tukitoimenpiteet ovat jo tulleet voimaan: komissio pahoittelee, etteivät Italian viranomaiset ole täyttäneet velvoitettaan ilmoittaa ohjelmista SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

      Arviointi tuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille asianomaisten osapuolten huomautusten perusteella

               (117)

               Koska komissio on todennut, että johdanto-osan 109 kappaleessa mainitut alennusohjelmat ovat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea, komission on tutkittava, voidaanko tuen katsoa soveltuvan sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 ja 3 kohdan perusteella.

               (118)

               SEUT-sopimuksessa määrättyjen poikkeusten sovellettavuuden osalta komissio katsoo menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessään, ettei tukeen voida soveltaa 107 artiklan 2 kohdan a alakohdassa määrättyä poikkeusta, sillä tuki ei ole luonteeltaan sosiaalista eikä se kuulu 107 artiklan 2 kohdan c alakohdan soveltamisalaan. Ilmeisistä syistä ei voida soveltaa myöskään 107 artiklan 3 kohdan b ja d alakohtaa. Italia ei kiistänyt näitä havaintoja muodollisessa tutkintamenettelyssä. Tarkasteltaessa 107 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdassa määrättyjen poikkeusten mahdollista soveltamista komissio viittaa menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esittämiinsä epäilyksiin (ks. menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 3.3.2 jakso). Jäsenvaltio ei väittänyt huomautuksissaan, että tukeen voitaisiin soveltaa 107 artiklan 3 kohdan a tai c alakohdassa määrättyä poikkeusta, eikä se antanut muodollisen tutkintamenettelyn aikana tietoa, jonka perusteella komissio olisi voinut arvioida ohjelmien soveltuvuutta kyseisten poikkeusten perusteella. Italia ja huomautuksia esittäneet asianomaiset osapuolet väittivät sen sijaan, että tuella oli tarkoitus korvata luonnonmullistusten aiheuttama vahinko, ja katsoivat siten, että tukea olisi arvioitava 107 artiklan 2 kohdan b alakohdassa määrätyn poikkeuksen perusteella. Tällä päätelmällä ei kuitenkaan ole vaikutusta siihen, että ohjelmilla myönnettyä yksittäistä tukea saatetaan pitää sisämarkkinoille soveltuvana tapauskohtaisen selvityksen perusteella tai että siihen saatetaan soveltaa neuvoston asetuksen (EY) N:o 994/98 (63) 1 artiklan mukaisesti annettua poikkeusasetusta.

               (119)

               Koska kaikki alennustoimenpiteet liittyvät tosiasiassa yrityksiin, joiden sääntömääräinen kotipaikka tai liiketoimipaikka on luonnonmullistusten koettelemilla alueilla, komissio tutkii, voidaanko toimenpiteisiin soveltaa 107 artiklan 2 kohdan b alakohdassa määrättyä poikkeusta, joka koskee ”tukea luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi”.

      Tuki luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi

               (120)

               Komissio on tutkinut tukiohjelmia SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdan perusteella. Kyseisen kohdan mukaan sisämarkkinoille soveltuu ”tuki luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi”.

               (121)

               Komission on varmistettava, ovatko Italian mainitsemat tuhot tosiasiassa 107 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja ’luonnonmullistuksia’ ja täyttyvätkö seuraavat edellytykset:

                           a)

                           vahinko, jota varten korvausta myönnetään, johtuu välittömästi kyseisestä luonnonmullistuksesta;

                           b)

                           tuella ainoastaan korvataan luonnonmullistuksen aiheuttama vahinko, eikä se johda tuensaajien kärsimän vahingon liialliseen korvaamiseen.

               (122)

               Italian lainsäädännössä määritetään kolmenlaisten luonnonmullistusten eli maanjäristysten, tulvien ja tulivuorenpurkausten koettelemat alueet. Komissio on johdonmukaisesti katsonut, että maanjäristykset, tulvat ja tulivuorenpurkaukset ovat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja luonnonmullistuksia; jokainen yritys, jolle on tosiasiassa aiheutunut vahinkoa tällaisten luonnonmullistusten seurauksena, voi olla oikeutettu tukeen tällaista vahinkoa vastaavaan määrään asti (64).

               (123)

               Kyseisissä ohjelmissa ei kuitenkaan esitetä (aineellisen tai taloudellisen) vahingon määritelmää eikä niissä vahvisteta yhteyttä tuen ja luonnonmullistuksen aiheuttaneen vahingon välillä (65). Ohjelmissa ei myöskään määritetä korvauksen määrää, joka on välttämätön tietyn tuensaajan tosiasiassa kärsimän välittömän vahingon korvaamiseksi. Lopuksi tukikelpoisia kustannuksia ei ole määritetty yritysten luonnonmullistuksen välittömänä seurauksena kärsimän vahingon perusteella. Italian viranomaiset vahvistivat tämän muodollisen tutkinnan aikana (ks. INPS:n huomautukset johdanto-osan 98 kappaleessa).

               (124)

               Komissio päättelee, että ohjelmilla on annettu etua sekä yrityksille, jotka ovat tosiasiassa kärsineet vahinkoa, että kaikille muille yrityksille, joilla on sääntömääräinen kotipaikka tai liiketoimipaikka Italian viranomaisten tuhoalueeksi määrittämällä alueella, riippumatta siitä, ovatko ne tosiasiassa kärsineet vahinkoa kyseisen luonnonmullistuksen seurauksena.

               (125)

               Edellä esitetyn perusteella tutkittavat toimenpiteet eivät ole luonteeltaan ja toimintajärjestelyiltään sellaisia, että niillä pyritään varmistamaan, että myönnetty tuki on rajoitettu määrään, joka on välttämätön luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi.

               (126)

               Siksi on todettava, että muodollinen tutkinta ei ole hälventänyt komission epäilyksiä toimenpiteiden soveltuvuudesta sisämarkkinoille.

               (127)

               Koska tukeen ei voida soveltaa mitään SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrätyistä poikkeuksista, komissio katsoo, etteivät ohjelmat sovellu sisämarkkinoille.

               (128)

               Kun toimenpiteitä sovelletaan kalastus- ja vesiviljelyalaan, niiden yhdenmukaisuutta unionin lainsäädännön kanssa on arvioitava kyseisen ohjelman voimaantulohetkellä sovellettujen kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukien tarkastelemista koskevien suuntaviivojen perusteella. Komissio on julkaissut vuodesta 2001 lähtien tällaisia suuntaviivoja selventääkseen, miten se aikoo soveltaa perussopimusta kalastus- ja vesiviljelyalan valtiontukiin.

               (129)

               Suuntaviivoissa esitetyt luonnonmullistuksen aiheuttaman vahingon korvaamiseksi myönnettävää tukea koskevat vaatimukset ovat valtaosin samat kuin edellä on esitetty, ja komissio toteaa, että tässä jaksossa esitetyt havainnot koskevat mitä tahansa kalastus- ja vesiviljelyalan toimenpiteillä myönnettyä tukea.

      Asianomaisten osapuolten huomautukset

               (130)

               Italian viranomaiset ja neljä muuta asianomaista eli Chiti, Preve-Gavioli, Confindustria ja CGIL L'Aquila toimittivat huomautuksia komission menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esittämistä epäilyksistä.

               (131)

               Kaikki asianomaiset huomauttivat, että SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan tuki luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi soveltuu sisämarkkinoille. Kyseisten toimenpiteiden kohteina olivat maanjäristysten, tulvien ja tulivuorenpurkausten koettelemilla alueilla sijaitsevat yritykset. Edellisessä jaksossa (Tuki luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi) komissio kuitenkin toteaa, etteivät kyseiset toimenpiteet ole luonteeltaan ja toimintajärjestelyiltään sellaisia, että niillä pyritään varmistamaan edellä mainittujen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen luonnonmullistusten aiheuttama vahinko.

               (132)

               Chiti ja Confindustria toteavat myös, että joihinkin toimenpiteisiin liittyvä tuki myönnettiin vasta, kun kunkin yrityksen tosiasiassa kärsimä vahinko oli varmistettu. Ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että tietyissä tapauksissa toimenpiteillä myönnetty tuki ei ole ylittänyt määrää, joka on välttämätön tuensaajalle luonnonmullistuksesta välittömästi aiheutuneen vahingon korvaamiseksi, jolloin tietylle yritykselle myönnettyä tukea olisi pidettävä 107 artiklan 2 kohdan b alakohdan perusteella sisämarkkinoille soveltuvana. Kyseiset toimenpiteet eivät kuitenkaan ole luonteeltaan ja toimintajärjestelyiltään sellaisia, että niillä pyritään sulkemaan pois liiallisten korvausten maksaminen ja korvaamaan ainoastaan luonnonmullistuksen aiheuttama vahinko. Kuten edellisessä jaksossa (Tuki luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi) on todettu, toimenpiteiden soveltamisala on paljon laajempi, sillä ne eivät edellytä, että tuki liittyy välittömästi luonnonmullistuksen seurauksena kärsittyyn vahinkoon. Koska tällaista yhteyttä ei ole, korvausta ei ole rajoitettu määrään, joka on välttämätön yrityksille aiheutuneen vahingon korvaamiseksi. Vaikka tuensaajien on osoitettava, että niille on aiheutunut merkittävää vahinkoa, kuten Piemonten tapauksessa, lainsäädännössä ei rajoiteta tuen määrää tulvien aiheuttaman vahvistetun vahingon määrään. Tarkasteltaessa Italian viranomaisten huomautuksia vuoden 2009 maanjäristyksen vaikutuksista Abruzzon sosiaaliseen ja taloudelliseen rakenteeseen ja etenkin tämän poikkeuksellisen rajun ja tuhoisan maanjäristyksen vaikutuksista koko alueeseen, komissio huomauttaa toistamiseen, että SEUT-sopimuksen ja komission vakiintuneen käytännön (66) mukaan vahingon aiheuttaneen tapahtuman ja sen korjaamiseksi myönnetyn valtiontuen välillä on oltava suora yhteys. Tällainen yhteys on vahvistettava yksittäisen yrityksen tasolla eikä makroekonomisella tasolla, kuten tutkittavan toimenpiteen tapauksessa (Abruzzon vuoden 2009 maanjäristys, asian SA.35083 (12/C) kohteena oleva ilmoitettu toimenpide).

               (133)

               Siksi on pääteltävä, että asianomaisten osapuolten muodollisen tutkinnan aikana esittämät huomautukset eivät ole hälventäneet komission epäilyksiä ja että kyseiset toimenpiteet ovat sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea.

      Tämän päätöksen seuraukset

               (134)

               Tämä päätös on pantava täytäntöön välittömästi, mikä tarkoittaa muun muassa sitä, että yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todettu ja sääntöjenvastaisesti myönnetty tuki olisi perittävä takaisin. Komissio panee merkille, että tukiohjelmaa koskeva kielteinen päätös ei rajoita sen mahdollisuutta, että tietyt ohjelmalla myönnetyt edut eivät ehkä itsessään ole valtiontukea tai että niiden voidaan katsoa olevan kokonaan tai osittain valtiontukea, joka soveltuu sisämarkkinoille erityispiirteidensä perusteella (esimerkiksi siksi, että tuki myönnetään yksilöille, jotka eivät harjoita taloudellista toimintaa ja joita ei sen vuoksi voida pitää yrityksinä, tai koska kyseisessä tapauksessa tuki on sovellettavassa vähämerkityksisestä tuesta annetussa asetuksessa vahvistettujen rajojen mukainen tai koska tuki on myönnetty hyväksytyn tukiohjelman tai poikkeusasetuksen mukaisesti).

               (135)

               Italian on peruutettava kaikki tämän päätöksen johdanto-osan 109 kappaleessa mainittujen ohjelmien mukaiset tukimaksut siitä päivästä alkaen, jona tämä päätös on annettu. Mainitusta päivästä alkaen mitään näistä ohjelmista ei saa käyttää tuen myöntämisen ja maksamisen perustana tulevaisuudessa.

               (136)

               Siltä osin kuin kyse on yksittäisille yrityksille nyt tutkittavilla toimenpiteillä myönnetystä tuesta, joka on maksettu ennen menettelyn aloittamista koskevaa päätöstä ja tuen keskeyttämistä koskevaa välipäätöstä (ks. johdanto-osan 54 kappale), ohjelmaa olisi pidettävä sisämarkkinoille soveltuvana SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdan perusteella, mikäli kyseisen yrityksen luonnonmullistuksen seurauksena kärsimän vahingon ja myönnetyn valtiontuen välillä voidaan todeta selvä ja suora yhteys (67). On varmistettava, ettei yksittäisen yrityksen kärsimästä vahingosta makseta liian suuria korvauksia. Lisäksi tällaisesta vahingosta mistä tahansa lähteestä maksettava muu korvaus olisi vähennettävä tuen määrästä, ja on varmistettava, etteivät samoja tukikelpoisia kustannuksia varten kyseisestä ohjelmasta maksettava tuki ja muiden toimenpiteiden perusteella maksettava tuki ole päällekkäisiä.

      Takaisinperintä

               (137)

               Kun komissio on todennut, ettei tuki sovellu sisämarkkinoille, sillä on SEUT-sopimuksen ja unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisesti toimivalta päättää, että jäsenvaltion on muutettava tai kumottava se (68). Tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan valtiolle asetetulla velvollisuudella poistaa komission sisämarkkinoille soveltumattomaksi katsoma valtiontuki pyritään palauttamaan aikaisempi tilanne (69). Tuomioistuin on todennut, että tällainen tavoite on saavutettu, kun tuensaaja on palauttanut sääntöjenvastaisesti myönnetyt tuet ja tämän myötä menettänyt markkinoilla kilpailijoihinsa nähden saamansa edun ja kun ennen tuen maksamista vallinnut tilanne on palautettu (70).

               (138)

               Asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdassa säädetään kyseisen oikeuskäytännön mukaisesti seuraavaa: ”Sääntöjenvastaista tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä komissio päättää, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta.”

               (139)

               Koska tutkittava tuki on katsottava sääntöjenvastaiseksi ja sisämarkkinoille soveltumattomaksi tueksi, tuki on lähtökohtaisesti perittävä takaisin, jotta voidaan palauttaa markkinoilla ennen tuen myöntämistä vallinnut tilanne. Asetuksessa (EY) N:o 659/1999 säädetään kuitenkin takaisinperintää koskevista rajoituksista. Erityisesti sen 14 artiklan 1 kohdan mukaan ”komissio ei saa vaatia tuen takaisinperimistä, jos tämä olisi yhteisön lainsäädännön jonkin yleisen periaatteen vastaista”, esimerkiksi oikeusvarmuuden tai luottamuksensuojan vastaista. Unionin tuomioistuin on myös myöntänyt jäsenvaltiolle yhden poikkeuksen velvoitteesta panna täytäntöön sille osoitettu takaisinperimispäätös poikkeuksellisissa olosuhteissa, joiden vuoksi päätöksen asianmukainen täytäntöönpano on täydellisen mahdotonta (71).

               (140)

               Asianomaiset osapuolet (Confindustria ja Chiti) ja Italian viranomaiset viittasivat muodollisessa tutkinnassa tämäntyyppisiin poikkeuksiin, ja komission on tutkittava, sovelletaanko niitä nyt käsiteltävässä asiassa, varmistaakseen, onko takaisinperintä välttämätöntä.

               (141)

               Confindustria vetoaa luottamuksensuojaan (johdanto-osan 80 kappale); komissio huomauttaa, että ilmoittamattoman tukitoimenpiteen edunsaaja ei voi lähtökohtaisesti riitauttaa takaisinperintämääräystä toteamalla, että se luottaa perustellusti siihen, että tuki on myönnetty sääntöjenmukaisesti (72), sillä huolellinen talouden toimija pystyy yleensä varmistamaan, onko tuesta ilmoitettu (73). Lisäksi tarkasteltavissa asioissa Italian viranomaisille tai tuensaajille ei ole syntynyt perusteltuja odotuksia komission toiminnan vuoksi (74).

               (142)

               Confindustria vetoaa huomautuksissaan (ks. johdanto-osan (80) kappale) myös asetuksen (EY) N:o 659/1999 15 artiklassa säädettyyn kymmenen vuoden vanhentumisaikaan. Asetuksessa säädetään, että sääntöjenvastaista tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä komissio päättää, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta; komission toimivaltuuksiin periä tuki takaisin sovelletaan kuitenkin kymmenen vuoden vanhentumisaikaa. Sääntöjenvastaista tukea koskevat komission toimet tai jäsenvaltion komission pyynnöstä toteuttamat toimet keskeyttävät vanhentumisajan, ja se alkaa uudelleen kunkin keskeytyksen jälkeen. Komissiolle tiedotettiin toimenpiteistä vuonna 2011, ja se ryhtyi sääntöjenvastaista tukea koskeviin toimiin pyytämällä tietoa Italian viranomaisilta 25 päivänä heinäkuuta 2011. Komissio hyväksyi muodollisen tutkinnan aloittamista koskevan päätöksen 17 päivänä lokakuuta 2012; Italia oli hyväksynyt ensimmäisten tutkittavien toimenpiteiden käyttöönotosta annetun lain 27 päivänä joulukuuta 2002 (ks. johdanto-osan 22 kappale). Asetuksen (EY) N:o 659/1999 15 artiklassa säädetty tuen takaisinperimistä koskeva vanhentumisaika ei näin ollen ole vielä umpeutunut minkään tässä päätöksessä tarkastellun alennustoimenpiteen osalta.

               (143)

               Chiti väittää (ks. johdanto-osan 73 kappale), että vuoden 1994 loppupuolelta vuoteen 2011 asti yksikään kansallinen tai yhteisön viranomainen ei ole kyseenalaistanut tukien sääntöjenmukaisuutta; komissio panee merkille, että tutkinnan kohteena oleva tuki myönnettiin vasta, kun alennustoimenpiteet tulivat voimaan. Siihen asti yritykset olivat velvollisia maksamaan verot ja maksut täysimääräisinä. Yritykset alkoivat hyötyä maksamattomien verojen ja maksujen alennuksista vasta vuonna 2003. Näissä olosuhteissa ei voida vedota vanhentumisaikaan (Confindustria, ks. johdanto-osan 142 kappale) eikä luottamuksensuojaan (Confindustrian lisähuomautukset, ks. johdanto-osan 141 kappale); olisi pidettävä mielessä, ettei luottamuksensuojaa voida perustella yksistään kansallisten tai yhteisön toimielinten toimimattomuudella. Edellisissä kappaleissa esitettyjen syiden vuoksi asianomaisen osapuolen tältä osin esittämä väite on siten hylättävä.

               (144)

               Siltä osin kuin Chiti vetoaa oikeusvarmuusperiaatteeseen (ks. johdanto-osan 73 kappale), ei ole mitään syytä erottaa tätä asiaa asiasta Lucchini (75). Siksi komissio katsoo, että kansallisten tuomioistuinten lopulliset tuomiot eivät ole esteenä takaisinperinnälle.

      Poikkeukselliset olosuhteet: takaisinperinnän täydellinen mahdottomuus

               (145)

               SEUT-sopimuksen 288 artiklan mukaan jäsenvaltion on pantava täytäntöön sille osoitettu takaisinperintäpäätös. Kuten edellä on esitetty, unionin tuomioistuin on vahvistanut, että tähän velvoitteeseen sovelletaan yhtä poikkeusta tilanteessa, jossa jäsenvaltio osoittaa, että päätöksen asianmukainen täytäntöönpano on täydellisen mahdotonta poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi.

               (146)

               Jäsenvaltiot ottavat kysymyksen yleensä esiin takaisinperintäpäätöksen antamisen jälkeen komission kanssa käytävissä keskusteluissa (76). Tässä tapauksessa Italia on kuitenkin väittänyt jo ennen päätöksen antamista, että tiettyjen toimenpiteiden osalta takaisinperintää ei pitäisi määrätä, sillä määräyksen täytäntöönpano olisi täydellisen mahdotonta. Koska Italia otti kysymyksen esiin muodollisessa tutkintamenettelyssä ja koska oikeudellisen perusperiaatteen mukaan keneltäkään ei voida vaatia mahdotonta, komissio katsoo, että kysymystä on käsiteltävä itse päätöksessä (77).

               (147)

               Ensinnäkin on muistettava, että unionin tuomioistuin on jatkuvasti tulkinnut ’täydellisen mahdottomuuden’ käsitettä hyvin tiukasti. Takaisinperinnän täytäntöönpanon täydellistä mahdottomuutta koskeva edellytys ei täyty silloin, kun jäsenvaltio ainoastaan ilmoittaa komissiolle päätöksen täytäntöönpanoon liittyvät oikeudelliset, poliittiset tai käytännön vaikeudet (78). Täydellinen mahdottomuus voidaan hyväksyä ainoastaan, jos takaisinperinnän täytäntöönpano on velvoitteen asettamisesta alkaen objektiivisella ja absoluuttisella tavalla mahdotonta (79).

               (148)

               Tarkasteltavassa asiassa Italian viranomaiset ovat toistuvasti väittäneet, että on täydellisen mahdotonta laskea tarkasti takaisinperittävän sisämarkkinoille soveltumattoman tuen määrää. Italian siviililain (2200 §:n) ja verolainsäädännön mukaan yritykset ovat velvollisia säilyttämään liikekirjanpitonsa vain kymmenen vuoden ajan. Luonnonmullistuksen aiheuttamaa vahinkoa koskevat asiakirjatodisteet on kerättävä käyttämällä tapahtuma-ajankohtana laadittuja virallisia asiakirjoja (liikekirjanpito). Jos tapahtumasta on yli kymmenen vuotta, yksittäisten tuensaajien kärsimää vahinkoa tai muista lähteistä, kuten vakuutuksesta tai muista tukitoimenpiteistä, jo korvattua määrää ei ole enää mahdollista vahvistaa. Valtaosa tutkittavista toimenpiteistä liittyy luonnonmullistukseen, josta on kulunut yli kymmenen vuotta. Tämä koskee kaikkia tapahtumia, jotka liittyvät asiaan SA.33083 (12/C), eli Itä-Sisilian vuoden 1990 maanjäristystä, Pohjois-Italian vuoden 1994 tulvia, Marchen ja Umbrian vuoden 1997 maanjäristystä, Molisen ja Apulian vuoden 2002 maanjäristystä sekä Catanian maakunnan vuoden 2002 maanjäristystä ja Etnan tulivuorenpurkauksia. Italia väittää näin ollen, ettei se voi enää jäljittää kyseisiä tapahtumia koskevia asiakirjoja vahingon (tai saadun korvauksen) osoittamiseksi.

               (149)

               SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan tuki luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi soveltuu sisämarkkinoille, ja tuki on sisämarkkinoille soveltumaton ja on perittävä takaisin vain, jos se on suurempi kuin kärsitty vahinko. Selvällä valtaosalla tuensaajista, jotka ovat kärsineet vahinkoa yli kymmenen vuotta sitten tapahtuneiden luonnonmullistusten vuoksi, ei ole enää asiakirjoja, jotka ovat välttämättömiä sen osoittamiseksi, että ne ovat kärsineet vahinkoa, tai niiden kärsimän vahingon määrän todistamiseksi, sillä Italian lainsäädännön mukaan yritykset eivät ole velvollisia säilyttämään kirjanpitoaineistoa kymmentä vuotta pidempään. Näin ollen, jos komissio määrää, että vahingosta, josta tuensaajat voivat yhä esittää todisteita, maksetusta tuesta peritään takaisin vahingon määrän ylittävä määrä, jäsenvaltioita vaadittaisiin perimään takaisin 107 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukainen sisämarkkinoille soveltuva tuki, johon luonnonmullistuksen seurauksena vahinkoa kärsineet yritykset olisivat tosiasiassa oikeutettuja.

               (150)

               Komission pitäisi lähtökohtaisesti määrätä, että Italian edellä johdanto-osan 109 kappaleessa mainittujen toimenpiteiden perusteella myöntämä sisämarkkinoille soveltumaton tuki olisi perittävä takaisin. Koska a) toimenpiteiden edunsaajat ovat luonnonmullistusten koettelemilla alueilla sijaitsevia yrityksiä, b) luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi myönnetty tuki on tukea, joka on lainsäädännön mukaan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdan perusteella sisämarkkinoille soveltuvaa, c) valtaosa kyseisistä luonnonmullistuksista tapahtui yli kymmenen vuotta sitten tämän päätöksen päivämäärästä ja lopuksi d) kansallisen lainsäädännön mukaan tuensaajien ei edellytetä säilyttävän asiakirjoja yli kymmenen vuotta, tuensaajien luonnonmullistuksen välittömänä seurauksena kärsimän vahingon tarkkaa määrää olisi mahdotonta määrittää objektiivisella ja absoluuttisella tavalla. Tämän päätöksen kohteena oleviin tukitoimenpiteisiin liittyvissä hyvin erityisissä olosuhteissa komissio hyväksyy näin ollen sen, että yli kymmenen vuotta sitten tämän päätöksen päivämäärästä tapahtuneista luonnonmullistuksista on oikeudellisesti ja tosiasiallisesti mahdotonta saada tarvittavia tietoja sisämarkkinoille soveltumattoman ja takaisinperittävän tuen tarkan määrän laskemiseksi. Tällaisilla olosuhteissa takaisinperinnän täytäntöönpano olisi siten objektiivisella ja absoluuttisella tavalla mahdotonta.

               (151)

               Mahdottomuus laskea sääntöjenvastaisen ja takaisinperittävän tuen tarkka määrä ei kuitenkaan koske yrityksiä, joiden liiketoimipaikka (kuten päätoimipaikka tai toinen liiketoimintayksikkö) ei sijainnut luonnonmullistuksen koettelemalla alueella tapahtumahetkellä. Tällaisia johdanto-osan 109 kappaleessa tarkoitettujen toimenpiteiden edunsaajia ei pidä sulkea takaisinperinnän ulkopuolelle, sillä ne eivät ole voineet kärsiä luonnonmullistuksen aiheuttamasta välittömästä vahingosta, ja siksi ne eivät voi olla oikeutettuja SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdan perusteella sisämarkkinoille soveltuvaan tukeen. Italian viranomaisten on vahvistettava liiketoimipaikka tutustumalla julkisten rekisterien tietoihin tapahtuma-ajalta.

               (152)

               Lopuksi komissio toteaa, että kun otetaan huomioon nyt tarkasteltavien tapausten erityinen luonne, Italian olisi täysin mahdotonta periä takaisin tutkittavien toimenpiteiden perusteella sääntöjenvastaisesti myönnetty tuki, jos luonnonmullistus on tapahtunut yli kymmenen vuotta ennen tämän päätöksen päivämäärää, lukuun ottamatta tuensaajia, joilla ei ollut tapahtumahetkellä liiketoimipaikkaa luonnonmullistuksen koettelemalla alueella. Tätä ryhmää lukuun ottamatta sääntöjenvastaisista ja sisämarkkinoille soveltumattomista tukiohjelmista myönnettyä tukea ei pitäisi määrätä takaisinperittäväksi, jos luonnonmullistus tapahtui yli kymmenen vuotta ennen tämän päätöksen päivämäärää.

         7.   PÄÄTELMÄT

               (153)

               Komissio toteaa, että Italia on pannut sääntöjenvastaisesti täytäntöön johdanto-osan 109 kappaleessa tarkoitetut tukitoimenpiteet ja rikkonut siten SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa.

               (154)

               Koska ei ole mahdollista esittää perusteluja, joiden nojalla toimenpiteiden voitaisiin katsoa soveltuvan sisämarkkinoille, ne on katsottava sisämarkkinoille soveltumattomiksi.

               (155)

               Asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklassa säädetään, että ”sääntöjenvastaista tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä komissio päättää, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta – –. Komissio ei saa vaatia tuen takaisinperimistä, jos tämä olisi jonkin unionin lainsäädännön yleisen periaatteen vastaista.” (80)

               (156)

               Johdanto-osan 147–152 kappaleissa tarkasteltujen poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi takaisinperintää ei pitäisi määrätä, jos kyseisiin toimenpiteisiin perustuva tuki on myönnetty yksittäisille edunsaajille yli kymmenen vuotta ennen tämän päätöksen päivämäärää tapahtuneiden luonnonmullistusten koettelemilla alueilla, lukuun ottamatta tilanteita, joissa tuensaajalla ei ollut liiketoimipaikkaa luonnonmullistuksen koettelemalla alueella tapahtumahetkellä. Italia on osoittanut, että olisi täydellisen mahdotonta laskea sisämarkkinoille soveltumattoman ja takaisinperittävän tuen tarkka määrä. Yksittäisillä edunsaajilla, jotka ovat oikeutettuja tukeen, joka on sisämarkkinoille soveltuvaa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdassa vahvistetun poikkeuksen perusteella, ei välttämättä ole enää asiakirjoja, jotka ovat välttämättömiä luonnonmullistuksen aiheuttaman vahingon todistamiseksi ja sen osoittamiseksi, ovatko ne jo saaneet korvausta kaikista kärsimistään vahingoista tai osasta vahinkoja. Tuki on kuitenkin perittävä takaisin, jos se on myönnetty jonkin kyseessä olevan toimenpiteen perusteella sellaiselle yksittäiselle edunsaajalle, jolla ei ollut liiketoimipaikkaa luonnonmullistuksen koettelemalla alueella tapahtumahetkellä (vaikka luonnonmullistus on tapahtunut yli kymmenen vuotta ennen tämän päätöksen päivämäärää). Italian on vahvistettava liiketoimipaikka tutustumalla julkisten rekisterien tietoihin tapahtuma-ajalta.

               (157)

               Komissio aikoo siksi vaatia Italiaa toteuttamaan kaikki välttämättömät toimenpiteet, jotta vain johdanto-osan 109 kappaleessa tarkoitettujen toimenpiteiden perusteella yksittäisille yrityksille myönnetty ja maksettu sisämarkkinoille soveltumaton tuki peritään takaisin, lukuun ottamatta yksittäisiä tapauksia, jotka täyttävät SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdassa vahvistetun poikkeuksen perusteella sisämarkkinoille soveltuvuuden edellytykset, kuten selvennetään johdanto-osan 136 kappaleessa, tai tapauksia, joissa yksittäinen tuki on sovellettavan vähämerkityksisestä tuesta annetun asetuksen mukainen, tai tapauksia, joissa yksittäinen etu on myönnetty hyväksytyn tukiohjelman tai poikkeusasetuksen mukaisesti, kuten selvennetään johdanto-osan 134 kappaleessa. Kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiannosta Italian on määrättävä tuensaajat maksamaan takaisin edellä mainittu sääntöjenvastainen ja sisämarkkinoille soveltumaton valtiontuki.

               (158)

               Asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 2 kohdan mukaan tuki on perittävä takaisin korkoineen, jotka lasketaan komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 (81) 9 artiklan mukaisesti siitä päivästä, jona tuki asetettiin tuensaajan käyttöön, siihen saakka, kun tuen takaisinperintä on saatettu loppuun.

               (159)

               Komissio pyytää Italiaa palauttamaan liitteenä olevan lomakkeen, joka koskee takaisinperimismenettelyn edistymistä, laatimaan luettelon tuensaajista ja mainitsemaan selvästi toimenpiteet, joita on toteutettu, jotta tuki voidaan välittömästi periä tosiasiallisesti takaisin. Lisäksi se pyytää Italiaa lähettämään kahden kuukauden kuluessa päätöksen tiedoksiantamisesta asiakirjat, joista käy ilmi, että sääntöjenvastaisen ja sisämarkkinoille soveltumattoman tuen perimiseksi tuensaajilta on aloitettu menettelyt (esimerkiksi hallinnolliset asiakirjat, kiertokirjeet ja annetut takaisinmaksumääräykset),

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Tarkasteltavat valtiontukiohjelmat (27 päivänä joulukuuta 2012 annetun lain nro 289, sellaisena kuin se on muutettuna, 9 §:n 17 momentti; 24 päivänä joulukuuta 2003 annetun lain nro 350, sellaisena kuin se on muutettuna, 4 §:n 90 momentti; 23 päivänä joulukuuta 2005 annetun lain nro 266, sellaisena kuin se on muutettuna 1 §:n 363 momentti; 27 päivänä joulukuuta 2006 annetun lain nro 296, sellaisena kuin se on muutettuna, 1 §:n 1011 momentti; 24 päivänä joulukuuta 2007 annetun lain nro 244 annetun lain 2 §:n 109 momentti; 29 päivänä marraskuuta 2008 annetun asetuksen nro 185, sellaisena kuin se on muutettuna, 6 §:n 4 a ja 4 b momentti; 12 päivänä marraskuuta 2011 annetun lain nro 183, sellaisena kuin se on muutettuna, 33 §:n 28 momentti sekä kaikki mainittujen säädösten nojalla annetut täytäntöönpanotoimenpiteet), joilla alennetaan Italiassa vuonna 1990 ja sen jälkeen esiintyneiden luonnonmullistusten koettelemilla alueilla sijaitsevien yritysten veroja ja maksuja ja jotka Italia on toteuttanut Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti, eivät sovellu sisämarkkinoille.
   2 artikla
   Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden perusteella yksittäistapauksissa myönnetty tuki ei ole valtiontukea, jos se täyttää tuen myöntämishetkellä asetuksessa (EU) N:o 1407/2013 tai asetuksessa (EU) N:o 717/2014 säädetyt edellytykset.
   3 artikla
   Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden perusteella yksittäistapauksissa myönnetty tuki, joka myöntämishetkellä täyttää asetuksen (EY) N:o 994/98 1 artiklan mukaisesti annetussa säädöksessä tai jossakin muussa hyväksytyssä tukiohjelmassa säädetyt edellytykset, soveltuu sisämarkkinoille enintään kyseiseen tukimuotoon sovellettavaan tuen enimmäisintensiteettiin saakka.
   4 artikla
   1.   Italian on perittävä takaisin tuensaajilta 12 päivänä marraskuuta 2011 annetun lain nro 183, sellaisena kuin se on muutettuna, 33 §:n 28 momentilla käyttöönotetun ohjelman ja kaikkien kyseisen lain nojalla annettujen täytäntöönpanotoimenpiteiden perusteella myönnetty sisämarkkinoille soveltumaton tuki.
   2.   Italian on perittävä takaisin myös 1 artiklassa tarkoitetuista muista ohjelmista myönnetty sisämarkkinoille soveltumaton tuki kaikilta edunsaajilta, joilla ei ollut liiketoimipaikkaa luonnonmullistuksen koettelemalla alueella tapahtumahetkellä.
   3.   Takaisinperittävistä summista kertyy korkoa alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajan käyttöön, niiden tosiasialliseen takaisinperintään saakka.
   4.   Korolle on laskettava korkoa asetuksen (EY) N:o 794/2004 V luvun sekä asetuksen (EY) N:o 794/2004 muuttamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 271/2008 mukaisesti.
   5.   Lisäksi Italian on peruutettava kaikki 1 artiklassa tarkoitettujen ohjelmien mukaisten tukien maksut tämän päätöksen hyväksymispäivästä alkaen.
   5 artikla
   1.   Edellä 4 artiklassa tarkoitettu tuki on perittävä takaisin välittömästi ja tosiasiallisesti.
   2.   Italian on varmistettava, että tämä päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta.
   6 artikla
   1.   Italian on toimitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta seuraavat tiedot:

               a)

               luettelo tuensaajista, jotka ovat saaneet 4 artiklan mukaisesti takaisinperittävää tukea, sekä kunkin tuensaajan tukiohjelman perusteella saama tuen kokonaismäärä;

               b)

               kultakin tuensaajalta takaisinperittävän tuen kokonaismäärä (pääoma ja korot);

               c)

               yksityiskohtainen kuvaus tämän päätöksen noudattamiseksi jo toteutetuista ja suunnitelluista toimenpiteistä;

               d)

               asiakirjat, jotka osoittavat, että tuensaajat on määrätty maksamaan tuki takaisin.

         2.   Italian on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka, kunnes 4 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Italian on annettava viipymättä komission pyynnöstä tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. Sen on myös annettava yksityiskohtaisia tietoja tuensaajilta takaisinperityn tuen ja koron määristä.
   7 artikla
   Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä elokuuta 2015.

            Komission puolesta

         Margrethe VESTAGER

            Komission jäsen

      (1)  Komission päätös C(2012) 7128 final (EUVL C 381, 11.12.2012, s. 32).

      (2)  Cuneon yleisen tuomioistuimen (tribunale)18 päivänä helmikuuta 2011 antama määräys (ordinanza), joka koskee valtiontukisääntöjen soveltamisesta kansallisissa tuomioistuimissa annetun komission tiedonannon mukaista tietopyyntöä.

      (3)  EUVL C 85, 9.4.2009, s. 1.

      (4)  Kirjeessä viitattiin Umbrian ja Marchen alueilla vuonna 1997, Molisen ja Apulian alueilla vuonna 2002 ja Abruzzon alueella vuonna 2009 tapahtuneisiin maanjäristyksiin liittyviin toimenpiteisiin ja muihin Italian toteuttamiin vastaaviin toimenpiteisiin.

      (5)  Vercellin yleisessä tuomioistuimessa 19 päivänä kesäkuuta 2012 järjestettyä käsittelyä koskeva pöytäkirja (verbale di udienza), jossa esitetään vireillä olevaa asiaa SA.33083 (2011/CP) koskeva tietopyyntö.

      (6)  Italian tilastokeskuksen ISTAT:n (Istituto Nazionale di Statistica) mukaan vuonna 2008 BKT oli 26 314,5 miljoonaa euroa ja supistui 25 343,2 miljoonaan euroon vuonna 2009 (eli 3,7 prosenttia).

      (7)  Ks. alaviite 3.

      (8)  Ks. alaviite 3.

      (9)  Tämä koskee myös teollisuuden, kaupan, käsiteollisuuden ja maatalouden alan yrityksiä, joilla on toimintaa maanjäristyksen koettelemalla alueella.

      (10)  Yksilöity 15 päivänä tammikuuta 1991 annetulla pääministerin asetuksella (decreto).

      (11)  Vuoden 2001 talousarviolain 138 §, sellaisena kuin se on muutettuna 28 päivänä syyskuuta 2011 annetulla asetuksella nro 355.

      (12)  Joulukuun 27 päivänä 2002 annetun lain nro 289 (vuoden 2003 talousarviolaki) 9 §:n 17 momentti.

      (13)  Kertamaksuna tai, jos kyse on yli 5 000 euron summasta, erissä.

      (14)  Joulukuun 24 päivänä 2003 annetun asetuksen nro 355, sellaisena kuin se on muutettuna laiksi 27 päivänä helmikuuta 2004 annetulla lailla nro 47 ja 8 päivänä huhtikuuta 2004 annetulla ministerin asetuksella (decreto), 23 i §:n 5 momentti.

      (15)  Joulukuun 23 päivänä 2005 annetun lain nro 266 (vuoden 2006 talousarviolaki) 1 §:n 363 momentti.

      (16)  Ks. alaviite 12.

      (17)  Maaliskuun 11 päivänä 2006 annettu laki nro 81, jolla muutetaan laiksi 10 päivänä tammikuuta 2006 annettu asetus nro 2.

      (18)  Helmikuun 26 päivänä 2007 annetun lain nro 17, jolla muutetaan laiksi 28 päivänä tammikuuta 2006 annettu asetus nro 300, 3 c §:n 2 momentti.

      (19)  Joulukuun 31 päivänä 2007 annetun lain nro 248 36 a §.

      (20)  Lukuun ottamatta pankki- ja vakuutusalan yrityksiä.

      (21)  Vahingon katsottiin olevan ’merkittävä’(rilevante)21 päivänä tammikuuta 1995 annetun lain nro 22, jolla muutettiin laiksi 24 päivänä marraskuuta 1994 annettu asetus nro 646, 16 a §:ssä tarkoitetussa merkityksessä, jos se oli suurempi kuin yksi kuudesosa verovuoden 1993 ilmoitetuista tuloista ja vähintään 2 miljoonaa Italian liiraa (noin 1 032,39 euroa).

      (22)  Joulukuun 24 päivänä 2003 annetun lain nro 350 (vuoden 2004 talousarviolaki) 4 §:n 90 momentti.

      (23)  Helmikuun 26 päivänä 2007 annetun lain nro 17, jolla muutetaan laiksi 28 päivänä joulukuuta 2006 annettu asetus nro 300, 3 c §:n 1 momentti; 31 päivänä joulukuuta 2007 annetun asetuksen nro 248 36 a §.

      (24)  Joulukuun 27 päivänä 2006 annetun lain nro 296 1 §:n 1011 momentti; kyseisessä laissa viitataan 10 päivänä kesäkuuta 2005 annettuun pääministerin määräykseen (ordinanza) nro 3442, jossa viitataan puolestaan 29 päivänä marraskuuta 2002 annettuun pääministerin määräykseen nro 3254.

      (25)  Joulukuun 27 päivänä 2006 annetun lain nro 296 1 §:n 1011 momentissa säädetään ”veron tai maksun – – alentamisesta 50 prosenttiin”.

      (26)  Marraskuun 29 päivänä 2002 annetun pääministerin määräyksen nro 3254 5 artiklalla keskeytettiin ensimmäisen kerran ”sosiaaliturva- ja tukimaksut sekä pakolliset työtapaturma- ja ammattitautivakuutusmaksut” sellaisten henkilöiden osalta, ”joiden asuinpaikka tai sääntömääräinen kotipaikka tai liiketoimipaikka sijaitsee kyseisellä alueella”. Kesäkuun 10 päivänä 2005 annetulla pääministerin määräyksellä nro 3242 vahvistettiin keskeytys sellaisten ”yksityisten työnantajien osalta, joiden sääntömääräinen kotipaikka tai liiketoimipaikka sijaitsee kunnissa – –”.

      (27)  Huhtikuun 8 päivänä 2008 annetun asetuksen nro 61, joka on muutettu laiksi 6 päivänä kesäkuuta 2008 annetulla lailla nro 103, 2 §:n 1 momentti (rahoituksesta säädetty 24 päivänä joulukuuta 2007 annetun lain nro 244 2 §:n 109 momentissa); 23 päivänä lokakuuta 2008 annetun asetuksen nro 162, joka on muutettu laiksi 22 päivänä joulukuuta 2008 annetulla lailla nro 201, 3 §:n 2 momentti.

      (28)  Marraskuun 29 päivänä 2008 annetun asetuksen nro 185, joka on muutettu laiksi 28 päivänä tammikuuta 2009 annetulla lailla nro 2, 6 §:n 4 a ja 4 b momentti.

      (29)  Marraskuun 12 päivänä 2011 annetun lain nro 183 33 §:n 28 momentti.

      (30)  Huhtikuun 9 päivänä 2009 annetut pääministerin määräykset nro 3753 ja 3754 ja 6 päivänä kesäkuuta 2009 annettu pääministerin määräys nro 3780; 28 päivänä huhtikuuta 2009 annettu asetus nro 39, joka on muutettu laiksi 24 päivänä kesäkuuta 2009 annetulla lailla nro 77.

      (31)  ”– – kotipaikka maanjäristyksen tapahtumahetkellä” tai ”verotuksellinen kotipaikka tai liiketoimipaikka – –”.

      (32)  Yksilöity 16 päivänä huhtikuuta 2009 annetulla pääministerin asetuksella (decreto) nro 3.

      (33)  Joulukuun 30 päivänä 2009 annettu pääministerin määräys (ordinanza) nro 3837.

      (34)  Toukokuun 31 päivänä 2010 annetun asetuksen nro 78, joka on muutettu laiksi 30 päivänä heinäkuuta 2010 annetulla lailla nro 122, 39 §.

      (35)  Joulukuun 29 päivänä 2010 annetun asetuksen nro 225 3 §.

      (36)  Elokuun 16 päivänä 2011 annettu pääministerin asetus (decreto).

      (37)  Marraskuun 12 päivänä 2011 annetun lain nro 183 (vuoden 2012 vakauslaki) 33 §:n 28 momentti.

      (38)  Yksilöity 15 päivänä tammikuuta 1991 annetulla pääministerin asetuksella (decreto).

      (39)  Yksilöity 26 ja 29 päivänä marraskuuta 1994 annetuilla kahdella pääministerin asetuksella.

      (40)  Yksilöity 29 päivänä lokakuuta 2002 annetulla pääministerin asetuksella.

      (41)  Yksilöity 28 päivänä syyskuuta 1997 annetulla määräyksellä (ordinanza) nro 2668; 13 päivänä lokakuuta 1997 annetulla määräyksellä nro 2694 ja 28 päivänä marraskuuta 1997 annetulla määräyksellä nro 2719.

      (42)  Yksilöity 31 päivänä lokakuuta 2002 ja 8 päivänä marraskuuta 2002 annetuilla pääministerin asetuksilla (decreti).

      (43)  Yksilöity 16 päivänä huhtikuuta 2009 annetulla pääministerin asetuksella (decreto) nro 3 ja 17 päivänä heinäkuuta 2009 annetulla pääministerin asetuksella nro 11.

      (44)  Kuten johdanto-osan 7 kappaleessa todetaan, tämä päätös ei kuitenkaan koske SEUT-sopimuksen liitteessä I lueteltujen maataloustuotteiden tuotantoon, käsittelyyn ja myyntiin liittyviä toimia, kalastus- ja vesiviljelytuotteita lukuun ottamatta.

      (45)  Ks. ’merkittävän’ vahingon määritelmä johdanto-osan 26 kappaleessa.

      (46)  Joulukuun 27 päivänä 2002 annetun lain nro 289 (vuoden 2003 talousarviolaki) voimaantulopäivä.

      (47)  Joulukuun 29 päivänä 2005 annetun lain nro 266 (vuoden 2006 talousarviolaki) voimaantulopäivä; 1 §:n 363 momentti.

      (48)  Joulukuun 24 päivänä 2003 annetun lain nro 350 (vuoden 2004 talousarviolaki) voimaantulopäivä.

      (49)  Joulukuun 27 päivänä 2006 annetun lain nro 296 (vuoden 2007 talousarviolaki) voimaantulopäivä.

      (50)  Joulukuun 24 päivänä 2007 annetun lain nro 244 (vuoden 2008 talousarviolaki) voimaantulopäivä.

      (51)  Marraskuun 29 päivänä 2008 annetun lain nro 185 (vuoden 2009 kriisitoimenpiteitä koskeva laki) voimaantulopäivä.

      (52)  Italian viranomaisten asiassa SA.35083 (12/NN) ilmoittaman, 12 päivänä marraskuuta 2011 annetun lain nro 183 (vuoden 2012 vakauslaki) ja erityisesti sen 33 §:n 28 momentin voimaantulopäivä.

      (53)  Korkeimman kassaatio-oikeuden viidennen siviilijaoston 1 päivänä lokakuuta 2007 antama tuomio nro 20641; korkeimman kassaatio-oikeuden työoikeudellisia asioita käsittelevän jaoston 7 päivänä toukokuuta 2010 antama tuomio nro 11133; korkeimman kassaatio-oikeuden työoikeudellisia asioita käsittelevän jaoston 10 päivänä toukokuuta 2010 antama tuomio nro 11247.

      (54)  Korkeimman kassaatio-oikeuden 12 päivänä kesäkuuta 2012 antama tuomio nro 9577.

      (55)  Neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999, annettu 22 päivänä maaliskuuta 1999, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1).

      (56)  Ks. alaviite 3.

      (57)  Ks. komission asetus (EU) N:o 651/2014, annettu 17 päivänä kesäkuuta 2014, tiettyjen tukimuotojen toteamisesta sisämarkkinoille soveltuviksi perussopimuksen 107 ja 108 artiklan mukaisesti (EUVL L 187, 26.6.2014, s. 1).

      (58)  Lukuun ottamatta osittain Pohjois-Italian vuoden 1994 tulviin liittyviä toimenpiteitä, joiden mukaan tuen myöntäminen edellytti vahingolta tiettyä vähimmäistasoa.

      (59)  Unionin tuomioistuin totesi 29.4.2004 antamassaan tuomiossa Kreikka v. komissio, C-278/00, ECLI:EU:C:2004:239, että ”mainitun määräyksen nojalla voidaan korvata ainoastaan sellainen taloudellinen vahinko, jonka luonnonmullistukset tai muut poikkeukselliset tapahtumat ovat välittömästi aiheuttaneet” (tuomion 82 kohta) ja että ”tällaista erittäin laajasti sovellettavaa säännöstä ei voida pitää tukijärjestelmänä, jolla on tarkoitus korvata luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttamia vahinkoja” (tuomion 85 kohta).

      (60)  Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen 3.3.2 ja 3.3.3 kohta.

      (61)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 18.7.2007, Ministero dell'Industria, del Commercio e dell'Artigianato v. Lucchini, C-119/05, ECLI:EU:C:2007:434.

      (62)  Sovellettavat vähämerkityksisestä tuesta annetut asetukset ovat komission asetus (EU) N:o 1407/2013, annettu 18 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 ja 108 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen (EUVL L 352, 24.12.2013, s. 1) ja komission asetus (EU) N:o 717/2014, annettu 27 päivänä kesäkuuta 2014, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 ja 108 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen kalastus- ja vesiviljelyalalla (EUVL L 190, 28.6.2014, s. 45).

      (63)  Neuvoston asetus (EY) N:o 994/98, annettu 7 päivänä toukokuuta 1998, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan [joista on tullut 87 ja 88 artikla] soveltamisesta tiettyihin valtion monialaisen tuen muotoihin (EYVL L 142, 14.5.1998, s. 1).

      (64)  Seuraavissa tuomioissa esitettyjen toteamusten mukaisesti: unionin tuomioistuimen tuomio 14.7.2011, komissio v. Italia, C-303/09, ECLI:EU:C:2011:483; unionin tuomioistuimen tuomio 9.6.2011, Comitato ’Venezia vuole vivere’ ym. v. komissio, C-71/09 P, C-73/09 P ja C-76/09 P, ECLI:EU:C:2011:368; yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 23.2.2006, Atzeni ym. v. Regione autonoma della Sardegna, C-346/03 ja C-529/03, ECLI:EU:C:2006:130; yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 11.11.2004, C-73/03, Espanja v. komissio, ECLI:EU:C:2004:711; yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 29.4.2004, Kreikka v. komissio, C-278/00, ECLI:EU:C:2004:239 ja yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 28.4.1993, Italia v. komissio, C-364/90, ECLI:EU:C:1993:157.

      (65)  Lukuun ottamatta Pohjois-Italian vuoden 1994 tulviin liittyviä toimenpiteitä, joissa tuen myöntämisen ehdoksi on asetettu, että vahinko vastaa tiettyä vähimmäistasoa.

      (66)  Ks. esim. komission päätös 2005/315/EY, tehty 20 päivänä lokakuuta 2004, tukiohjelmasta jonka Italia on toteuttanut sellaisten yritysten hyväksi, jotka tekivät investointeja luonnonmullistuksista vuonna 2002 kärsineissä kunnissa (EUVL L 100, 20.4.2005, s. 46).

      (67)  Esimerkiksi Abruzzon vuoden 2009 maanjäristyksen koettelemilla alueilla sijaitseville yksittäisille yrityksille myönnetyn tuen osalta tuen olisi katsottava soveltuvan sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan b alakohdan perusteella, jos tukikelpoiset kustannukset on laskettu noudattamalla 16 päivänä lokakuuta 2009 tehtyä komission päätöstä C(2009) 8042 valtiontuesta N:o 459/A/2009 – Tukiohjelma Abruzzossa 6 päivänä huhtikuuta 2009 tapahtuneen maanjäristyksen aiheuttaman vahingon korvaamiseksi (EUVL C 289, 18.11.2009, s. 3).

      (68)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 12.7.1973, komissio v. Saksa, C-70/72, ECLI:EU:C:1973:87, 13 kohta.

      (69)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 14.9.1994, Espanja v. komissio, C-278/92, C-279/92 ja C-280/92, ECLI:EU:C:1994:325, 75 kohta.

      (70)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 17.6.1999, Belgia v. komissio, C-75/97, ECLI:EU:C:1999:311, 64 ja 65 kohta.

      (71)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 26.6.2003, komissio v. Espanja, C-404/00, ECLI:EU:C:2003:373.

      (72)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 15.12.2005, Unicredito Italiano, C-148/04, ECLI:EU:C:2005:774, 104 kohta.

      (73)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 20.9.1990, komissio v. Saksa, C-5/89, ECLI:EU:C:1990:320, 14 kohta.

      (74)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 22.6.2006, Belgia ja Forum 187 v. komissio, C-182/03 ja C-217/03, ECLI:EU:C:2006:416, 147 kohta.

      (75)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 18.7.2007, Ministero dell'Industria, del Commercio e dell'Artigianato v. Lucchini, C-119/05, ECLI:EU:C:2007:434.

      (76)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 13.11.2008, komissio v. Ranska, C-214/07, ECLI:EU:C:2008:619, 13 ja 22 kohta.

      (77)  Komission päätös 2013/284/EU, annettu 19 päivänä joulukuuta 2012, valtiontuesta SA.20829 (C 26/2010, ex NN 43/2010 (ex CP 71/2006)) Ei-kaupallisten yhteisöjen tiettyihin tarkoituksiin käyttämille kiinteistöille myönnettävää vapautusta kunnallisesta kiinteistöverosta koskeva järjestely, jonka Italia on toteuttanut (EUVL L 166, 18.6.2013, s. 24).

      (78)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 26.6.2003, komissio v. Espanja, C-404/00, ECLI:EU:C:2003:373, 47 kohta.

      (79)  Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 17.6.1999, Belgia v. komissio (’Maribel I’), C-75/97, ECLI:EU:C:1999:311, 86 kohta; yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 13.11.2008, komissio v. Ranska, C-214/07, ECLI:EU:C:2008:619, 13, 22 ja 48 kohta.

      (80)  Ks. alaviite 3.

      (81)  Komission asetus (EY) N:o 794/2004, annettu 21 päivänä huhtikuuta 2004, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta (EUVL L 140, 30.4.2004, s. 1).

      LIITE

         Tiedot saaduista tukimääristä, takaisinperittävistä tuista ja jo palautetuista tuista

                  Tuensaajan tiedot

                  Tukiohjelman perusteella saadun tuen kokonaismäärä (1)

                  Takaisinperittävän tuen kokonaismäärä (1)

                  (Pääoma)

                  Palautetun tuen kokonaismäärä (1)

                  Pääoma

                  Korko

         (1)  miljoonaa (maan valuuttana).