title: Komission päätös (EU) 2016/288, annettu 27 päivänä maaliskuuta 2015, valtiontuesta SA.34775 (13/C) (ex 12/NN), jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt – Kiviainesvero (tiedoksiannettu numerolla C(2015) 2141) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

text:
               4.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 59/87

         KOMISSION PÄÄTÖS (EU) 2016/288,
   annettu 27 päivänä maaliskuuta 2015,
   valtiontuesta SA.34775 (13/C) (ex 12/NN), jonka Yhdistynyt kuningaskunta on myöntänyt – Kiviainesvero

         (tiedoksiannettu numerolla C(2015) 2141)

   (Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen)
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan,
   ottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
   on mainittujen määräysten mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
   sekä katsoo seuraavaa:
   1.   MENETTELY

               (1)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ilmoittivat 20. joulukuuta 2001 päivätyllä kirjeellä (joka rekisteröitiin 28. joulukuuta 2001), komissiolle tukijärjestelmästä, jonka otsikko on ”Kiviainesveron vaiheittainen käyttöönotto Pohjois-Irlannissa”. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ilmoittivat ilmoituksessaan komissiolle, että niiden tarkoituksena oli ottaa kiviainesvero käyttöön 1. huhtikuuta 2002 alkaen. Vero oli tarkoitus sisällyttää vuoden 2001 rahoituslain (Finance Act 2001) 2 osan 16–49 §:ään ja liitteisiin 4–10. Itse tukijärjestelmää (kiviainesveron vaiheittainen käyttöönotto Pohjois-Irlannissa) kuvattiin siten, että vero otetaan käyttöön useassa vaiheessa Pohjois-Irlannissa, jotta jalostettuja tuotteita, kuten kiviaineksesta betonia ja asfalttia valmistavien Pohjois-Irlannin yritysten kansainvälinen kilpailukyky säilytetään. Pohjois-Irlannin kiviainesveron vaiheittaisesta käyttöönotosta oli tarkoitus säätää vuoden 2002 rahoituslaissa.

               (2)

               Komissio sai ilmoituksen lisäksi 27. syyskuuta 2001 kantelun kahdelta yritykseltä, jotka harjoittavat kiviainesten louhinta- ja jalostustoimintaa, ja 15. huhtikuuta 2002 uuden kantelun kiviainesalan järjestöltä British Aggregates Association, jäljempänä ’BAA’. Kantelijat katsoivat, että vuoden 2001 rahoituslaki sisälsi valtiontukea kiviainesveron ulkopuolella oleville tuotteille ja menettelyille ja että Pohjois-Irlantiin liittyvät poikkeukset olivat sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea.

               (3)

               Saatuaan lisätietoja 21. helmikuuta 2002, komissio päätti 24. huhtikuuta 2002 olla vastustamatta kiviainesveroa (2). Se katsoi, että vuoden 2001 rahoituslaissa säädetyt verovapautukset olivat perusteltuja veron logiikan vuoksi ja että vuoden 2001 rahoituslaki ei sisältänyt valtiontukea. Komissio katsoi lisäksi, että kiviainesveron vaiheittainen käyttöönotto Pohjois-Irlannissa oli sisämarkkinoille soveltuvaa valtiontukea.

               (4)

               BAA nosti 12. heinäkuuta 2002 kanteen, jossa se vaati komission 24. huhtikuuta 2002 tekemän päätöksen, joka on rekisteröity asiana T-210/02, kumoamista. Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi 13. syyskuuta 2006 kanteen kokonaisuudessaan. BAA valitti 27. marraskuuta 2006 unionin yleisen tuomioistuimen päätöksestä. Unionin tuomioistuin kumosi 22. joulukuuta 2008 asiassa C-487/06 antamassaan tuomiossa valituksenalaisen tuomion ja palautti asian yleiseen tuomioistuimeen.

               (5)

               Yleinen tuomioistuin kumosi 7. maaliskuuta 2012 asiassa T-210/02 RENV antamassaan tuomiossa edellä johdanto-osan 3 kappaleessa mainitun komission päätöksen. Se katsoi, ettei komissio ollut pystynyt osoittamaan, että kiviainesten verovapautukseen liittyvä verotuksellinen erottelu on oikeutettua kiviainesveron perustana olevan normaalin verotuksen perusteella tai kiviainesveron ympäristötavoitteen valossa. Yleinen tuomioistuin katsoi erityisesti, ettei komissio ollut ottanut huomioon normaalin verotuksen periaatetta, kun se määritti, tarjoaako kiviainesvero mahdollisesti valikoivan edun. Yleinen tuomioistuin korosti komission päätöksessä käytetyn terminologian epäjohdonmukaisuuksia erityisesti, kun kyse on käsitteistä ”neitseellinen kiviaines”, ”peruskiviaines” ja ”sivutuotteina saatava kiviaines”, jotka eivät vastanneet vuoden 2001 rahoituslain, sellaisena kuin se on muutettuna, käsitteitä. Komissio ei ollut selittänyt päätöksessään myöskään, miksi eräät veroista vapautetut materiaalit (joita käytetään kiviaineksena, kuten savesta saatu kiviaines) eivät olleet samassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa kuin verotettava materiaali.

               (6)

               Komission oli arvioitava uudelleen 24. huhtikuuta 2002 tehdyn päätöksen kumoamisen jälkeen, olivatko vuoden 2001 rahoituslaissa, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2002 ja 2007 rahoituslaeilla, säädetyt verovapautukset, poissulkemiset ja verohelpotukset valtiontukea. Komissio kirjasi toimenpiteet viitteellä NN, koska kiviainesvero oli ollut voimassa 1. huhtikuuta 2002 lähtien. Pohjois-Irlannissa toteutetun kiviainesveron vaiheittaisen käyttöönoton soveltuvuutta sisämarkkinoille tarkastellaan toisessa menettelyssä (SA.18859 (11/C) – Yhdistynyt kuningaskunta – Pohjois-Irlannissa myönnettävä kiviainesveron alennus).

               (7)

               Unionin tuomioistuinten menettelyissä esitettyjen huomautusten ja perustelujen lisäksi kantelija toimitti lisähuomautuksia ja -tietoja komissiolle 13. kesäkuuta 2012 ja 26. lokakuuta 2012. Nämä huomautukset toimitettiin Yhdistyneelle kuningaskunnalle 15. toukokuuta 2013. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toimittivat lisätietoja kiviainesverosta 27. syyskuuta 2012 ja 27. toukokuuta 2013.

               (8)

               Komissio ilmoitti 31. heinäkuuta 2013 päivätyllä kirjeellä Yhdistyneelle kuningaskunnalle päätöksestään aloittaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely, joka koskee vuoden 2001 rahoituslain, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2002 ja 2007 rahoituslaeilla, 17 §:n 3 momentin e kohdassa, 17 §:n 3 momentin f kohdan i ja ii alakohdassa 17 §:n 4 momentin a kohdassa (siinä määrin kuin verosta vapautettu materiaali koostuu kokonaisuudessaan kivihiilestä, ruskohiilestä, savikivestä tai liuskekivestä, jota käytetään kiviaineksena, tai pääasiassa kivihiilestä, ruskohiilestä, savikivestä ja liuskekivestä), 17 §:n 4 momentin c kohdan i ja ii alakohdassa (jos materiaali koostuu pääasiassa jätemaasta), 17 §:n 4 momentin f kohdassa (siinä määrin kuin kyse on savesta), 18 §:n 2 momentin b kohdassa (siinä määrin kuin kyse on verosta vapautetuista menettelyistä, jotka liittyvät materiaaleihin, joita käytetään kiviaineksena) ja 30 §:n 1 momentin b kohdassa (siinä määrin kuin kyse on verosta vapautetuista menettelyistä, joita tarkoitetaan 18 §:n 2 momentin b kohdassa, jossa säädetään materiaaleista, joita käytetään kiviaineksena) säädetyistä verovapautuksista, veron poissulkemisista ja verohelpotuksista. Komissio ei vastustanut verovapautuksia, veron poissulkemisia ja verohelpotuksia, joista säädettiin vuoden 2001 rahoituslain, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2002 ja 2007 rahoituslaeilla, 17 §:n 2 momentin b, c ja d kohdassa, 17 §:n 3 momentin b, c, d ja da kohdassa, 17 §:n 4 momentin d ja e kohdassa, 17 §:n 4 momentin a kohdassa (siinä määrin kuin verosta vapautettu materiaali koostuu kokonaisuudessaan kivihiilestä, ruskohiilestä, savikivestä tai liuskekivestä, jota käytetään muihin tarkoituksiin kuin kiviaineksena), 17 §:n 4 momentin c kohdassa (jos materiaali koostuu kokonaisuudessaan jätemaasta), 17 §:n 4 momentin f kohdassa (savea lukuun ottamatta), 18 §:n 2 momentin a kohdassa, 18 §:n 2 momentin b kohdassa (siinä määrin kuin kyse on materiaaleista, joita ei käytetä kiviaineksina), 18 §:n 2 momentin c kohdassa, 30 §:n 1 momentin a kohdassa, 30 §:n 1 momentin b kohdassa (siinä määrin kuin kyse on 18 §:n 2 momentin a ja c kohdassa tarkoitetuista verosta vapautetuista menettelyistä), 30 §:n 1 momentin b kohdassa (siinä määrin kuin kyse on verosta vapautetuista menettelyistä, joita tarkoitetaan 18 §:n 2 momentin b kohdassa, jossa säädetään materiaaleista, joita ei käytetä kiviaineksena) ja 30 §:n 1 momentin c kohdassa, sillä perusteella, etteivät ne olleet Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.

               (9)

               Komission päätös menettelyn aloittamisesta, jäljempänä ’menettelyn aloittamista koskeva päätös’, julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä
                   (3). Komissio on kehottanut asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa tuesta.

               (10)

               Komissio sai runsaasti huomautuksia kuudeltatoista asianomaiselta osapuolelta 20. joulukuuta 2013 ja 17. tammikuuta 2014 välisenä aikana, lisätietoja BAA:n jäseneltä 10. helmikuuta 2014 sekä BAA:lta 5. maaliskuuta 2014. Ne toimitettiin 27. toukokuuta 2014 ja 13. kesäkuuta 2014 Yhdistyneelle kuningaskunnalle, jolle annettiin mahdollisuus vastata. Yhdistynyt kuningaskunta antoi vastauksensa 30. kesäkuuta 2014 päivätyllä kirjeellä. Se antoi lisäksi huomautuksensa menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen 1. lokakuuta 2013, 31. lokakuuta 2013 ja 28. helmikuuta 2014.

               (11)

               Komissio pyysi lisätietoja Yhdistyneeltä kuningaskunnalta 14. heinäkuuta 2014, 1. syyskuuta 2014, 8. syyskuuta 2014 ja 28. marraskuuta 2014. Yhdistynyt kuningaskunta toimitti näitä tietoja 29. elokuuta 2014, 9. syyskuuta 2014, 18. syyskuuta 2014 sekä 8. ja 9. joulukuuta 2014.

               (12)

               Komissio pyysi 15. heinäkuuta 2014 järjestetyn kolmen osapuolen kokouksen jälkeen 18. heinäkuuta 2014 lisätietoja, jotka Yhdistyneen kuningaskunnan ja BAA:n oli toimitettava yhdessä. Nämä tiedot toimitettiin komissiolle 8. syyskuuta 2014. BAA toimitti lisätietoja vastauksena komission tiedusteluihin 15. syyskuuta 2014. Toimitetut tiedot välitettiin sen jälkeen Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisille 17. lokakuuta 2014, jotka vastasivat 12. marraskuuta 2014, 14. marraskuuta 2014 ja 17. marraskuuta 2014.

               (13)

               Komissio pyysi lisätietoja BAA:lta 10. heinäkuuta 2014 ja 16. lokakuuta 2014. BAA antoi nämä tiedot 6. marraskuuta 2014 ja 21. marraskuuta 2014. Tiedot toimitettiin Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisille 2. joulukuuta 2014, ja ne vastasivat 18. joulukuuta 2014.

         2.   TOIMENPITEEN YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS

   2.1   KIVIAINESTA KOSKEVA KÄSITE

               (14)

               Kiviaineksia käytetään rakennusalalla. Niiden voidaan yleisesti ottaen (4) sanoa vastaavan rakeista tai hiukkasmaista materiaalia, joka fyysisesti ja kemiallisesti inerttien ominaisuuksiensa vuoksi sopii sellaisenaan tai yhdessä sementin, kalkin tai bitumimateriaalin kanssa betonin (5), katukiveysmateriaalien, asfaltin tai viemäröinnin kuivatuskerrosten valmistamiseen (6) tai käytettäväksi täytemaana (7). Kiviaines voi olla luonnollista, valmistettua tai kierrätettyä (8). Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 8–13 kappaleessa selvitetään yksityiskohtaisesti kiviaineksien ja kiviaineskäytön käsitteitä.

               (15)

               Kiviainesten määritelmä liittyy olennaisesti tiettyjen rakeisten tai hiukkasmaisten louhittujen materiaalien mahdolliseen käyttöön rakennusalalla, kuten edellä johdanto-osan 14 kappaleessa todetaan, koska juuri tämä erottaa ensisijaisesti kiviaineksien ja mineraalien käsitteet toisistaan.

               (16)

               Luonnolliset kiviainekset esiintyvät luonnossa ja niitä voidaan käyttää ilman teollista jalostusta. Näitä ovat hiekka, sora ja murskattu kiviaines (9), ja niitä louhitaan louhoksista, sorakuopista tai saadaan merillä ruoppauksesta.

               (17)

               Kierrätetyt kiviainekset ovat peräisin aiemmin rakentamisessa käytetyistä jälleenkäsitellyistä materiaaleista, kuten rakennus- ja purkujätteistä (10).

               (18)

               Valmistetut kiviainekset ovat yleensä kevyitä ja suuren tiheyden kiviaineksia, jotka on valmistettu erityistarkoituksiin. Ne valmistetaan teollista prosessia käyttämällä (yleensä terminen prosessi). Esimerkkejä ovat masuunikuonasta, paisutetusta savesta, paisutetusta perliitistä ja paisutetuista polystyreenirakeista valmistettu aines (11).

               (19)

               Kiviaineskäyttöön soveltuvia materiaaleja voidaan käyttää myös muiden tuotteiden tuotantoon. Tässä mielessä alalla erotetaan hiekan, soran ja sepelimateriaalin kiviaineskäyttö ja niiden käyttö muuna kuin kiviaineksena (12). Kiven, hiekan ja soran muu käyttö sisältää esimerkiksi sementti- ja lasituotannon sekä muun teollisen (13) tai maatalouskäytön (14).

         2.2   KIVIAINESVERON TAUSTAA JA SEN TAVOITE

               (20)

               Kiviaines on rajoitettu luonnonvara, kun otetaan huomioon alueet, joilla sitä voidaan hyväksytysti louhia (15). Kiviaineksen louhinta vie maata keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä ja aiheuttaa ympäristöhaittoja ja saastumista.

               (21)

               Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 15–18 kappaleessa kuvattujen toimenpiteiden jälkeen – joilla pyrittiin kiviaineksien louhinnan aiheuttamien ympäristöongelmien ratkaisemiseen – huhtikuussa 2002 otettiin käyttöön kiviainesvero, jolla pyrittiin edistämään kiviaineksen tehokkaampaa käyttöä rakennusteollisuudessa:

                           —

                           sisällyttämällä kiviaineksen hintaan joitakin louhinnasta aiheutuvia ympäristökustannuksia, kuten melu, pöly, näkyvät haitat ja biologisen monimuotoisuuden häviäminen. Kiviainesverolla olisi tästä syystä edistettävä kiviaineksien tehokasta louhintaa ja käyttöä sekä työmaajätteen vähentämistä

                           —

                           edistämällä kysynnän siirtymistä tarkoituksella louhituista kiviaineksista vaihtoehtoihin, kuten

                                       —

                                       kierrätetyt kiviainekset

                                       —

                                       jätteet ja sivutuotteet muista menettelyistä, kuten muiden mineraalien otosta (saven oton ja kivihiilen louhinnan jätteet, lasi- ja rengasjäte) (16).

               (22)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset selvittivät tästä menettelyn aloittamista koskevan päätöksen yhteydessä, että rakentamiseen käytetty kiviaines on suhteellisen vähäarvoinen tuote erityisesti verrattuna niiden rakennushankkeiden kokonaiskustannuksiin, joissa käytetään kiviainesta. Kiviaines voidaan louhia maasta melko helposti. Näin ollen, jos ei ole minkäänlaista kiviainesveron kaltaista täydentävää hintatoimenpidettä, kiviaineksien tehokasta käyttöä ei edistetä millään erityisellä tavalla.

               (23)

               Kiviaineksen kierrätys ei olisi taloudellisesti kannattavaa ilman hintatoimenpiteitä. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset katsoivat, että kierrätettyjen kiviaineksien käytön edistäminen, vaikka myös siinä syntyy energiankäytön ja melun aiheuttamisen kaltaisia ympäristökustannuksia, on tärkeä näkökohta aineksien louhintaan liittyvien ympäristökustannuksien vähentämisessä (kuten pitkäaikaiset luonnon monimuotoisuudelle aiheutuvat vaikutukset). Kierrätysmateriaalien käyttö ei vahingoita uusia maa-alueita tai merenpohjaa.

               (24)

               Jotta kierrätettyjen kiviaineksien käyttöä edistetään vaihtoehtona uusien aineksien louhinnalle, kiviainesveron rakenteella pyritään vähentämään myös hiekan ja soran ottamista ja kiven louhimista erityisesti kiviaineskäyttöä varten muiden aineksien käyttöä edistämällä. Louhinta- tai teollisten menettelyiden sivutuotteita, jätemaata ja muuta jätettä pidetään yleensä heikompilaatuisena ja vähäisemmät laatuvaatimukset täyttävänä kuin ainesta, jota erityisesti louhitaan ja hyödynnetään kiviaineskäyttöön. Niillä voi olla jonkin verran erilaisia käyttötarkoituksia. Esimerkiksi niiden käyttö ei ole niiden pienemmän tiheyden tai epätasaisen koon vuoksi mahdollisesti turvallista tiettyjen tienpintojen rakentamisessa tai muissa käyttötilanteissa, joissa kiviaineksien on kestettävä korkeaa painetta ja kulumista. Sivutuotteet, jätteet ja jätemaa voivat kuitenkin olla mahdollinen vaihtoehto korkealaatuisille kiviaineksille monissa tilanteissa. Vuoden 2001 rahoituslaissa eriteltyjen menetelmien sivutuotteet, jätteet ja jätemaa hävitettäisiin ilman kiviainesveroa. Koska ne ovat kuitenkin sellaisten lukuisten menettelyjen väistämätön sivutuote, joilla tuotetaan tärkeitä materiaaleja rakennusteollisuudelle (kuten liuskekivestä valmistetut kattotiilet) tai muille teollisuudenaloille (kuten maasälpä lasiteollisuudelle), Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset pitävät ympäristönsuojelun kannalta tehokkaampana edistää näiden materiaalien kiviaineskäyttöä sen sijaan, että ne hävitetään jätteenä. Ylimääräisiä ympäristökustannuksia vältetään käyttämällä aiemmin louhittua tuotetta, joka jätettäisiin muussa tapauksessa jätteeksi, toisin kuin silloin, kun louhitaan uutta kiviainesta ja aiheutetaan tarpeettomia ympäristökustannuksia (vahinkoa uusille maa-alueille). Lisäksi tällä edistetään kaivausjätteen kaatopaikkojen runtelemien maa-alueiden kunnostamista. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset lisäsivät, että kiviainesveron soveltaminen tällaisiin aineksiin voisi vaikuttaa kielteisesti niiden jo tällä hetkellä vähäisiin käyttötarkoituksiin, mikä lisäisi kaatopaikkoja niiden vähentämisen sijaan. Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 23 kappaleeseen sisältyy yksityiskohtainen arvio vaihtoehtoisten aineksien saatavilla olevista määristä.

               (25)

               Alustavien ennusteiden mukaan kiviainesvero vähentäisi neitseellisten kiviainesten kysyntää keskimäärin 20 miljoonaa tonnia vuodessa.

               (26)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat ilmoittaneet, että koska tavoitteena on tehokkaampi louhinta ja neitseellisten kiviainesten tehokkaampi käyttö, ”vero koskee niitä, jotka harjoittavat louhintaa hyödyntääkseen kiviainesta kaupallisesti” (17). Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat selvittäneet, että vaikka rakennusalalla käytettävien korkeat laatuvaatimukset täyttävien kiviaineksien louhinta tuottaa myös vähemmän laadukasta ja siten halvempaa ainesta, käytännössä ei ole mahdollista vapauttaa näitä aineksia samalla tavalla kuin teollisten menettelyiden tai louhintatoiminnan sivutuotteita. Ensinnäkin korkealaatuisen ja heikkolaatuisen kiviaineksen osuus vaihtelee louhosten välillä geologisten tekijöiden vuoksi, mutta ei pysy muuttumattomana missään louhoksessa, koska tehokkaammat käytännöt voivat auttaa vähentämään heikkolaatuisten kiviaineksien osuutta. Lisäksi käsite ”heikkolaatuinen kiviaines” on jossain määrin subjektiivinen. Yhden louhoksen toimijan heikkolaatuisena pitämä aines voi olla osa toisen ensisijaista tuotevalikoimaa. Heikkolaatuisten kiviainesten vapauttaminen voisi siten johtaa toimijoiden eriarvoiseen kohteluun, verovilppiin tai veronkiertoon. Kiviainesveron käyttöönoton yhteydessä järjestetyssä alan laajassa julkisessa kuulemisessa ei saatu toimivaa määritelmää siitä, miten laadukkaiden materiaalien – joita olisi verotettava – ja arvokkaiden kiviainesten louhintaprosessista saatujen heikompilaatuisten sivutuotteiden välillä tehdään ero. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat lisäksi huomauttaneet, että heikkolaatuisten kiviainesten verottaminen kuvastaa myös halua puuttua kiviainesten louhinnan ympäristökustannuksiin riippumatta siitä, pidetäänkö louhittua tuotetta lopulta korkea- tai heikkolaatuisena.

               (27)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset huomauttivat, ettei kiviainesveroa ole suunniteltu yleiseksi veroksi mineraalien louhintaprosessille vaan veroksi, jota sovelletaan rakennusalan kiviaineskäyttöön tarkoitetun kiven louhintaan ja hiekan ja soran ottoon ja joka on tarkoitettu kaupalliseen hyödyntämiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat selvittäneet, että vaikka muiden aineksien louhinnalla voi olla samankaltaisia ympäristövaikutuksia, kaikilla ei ole sopivaa vaihtoehtoa, jolla vähennetään louhinnan intensiteettiä vaihtoehtoisia materiaaleja, kuten kierrätysmateriaalia ja jätemaata käyttämällä. Lisäksi kiviaineksen louhinta oli suurin kaivannaistuotantoala Yhdistyneessä kuningaskunnassa (vuonna 2002 sen osuus tonnimäärittäin oli noin 70 prosenttia mineraalien louhintaprosessista) ja näin ollen se oli mineraalien louhinnasta syntyvien ympäristövahinkojen pääasiallinen lähde koko Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Veron soveltamisala määritettiin siten, että kiviainesten louhinnan vähentämisestä ja strategisten resurssien säilyttämisestä saataisiin suurin ympäristöhyöty ilman, että samalla määrätään liiallinen verotaakka materiaaleille, joille ei ole vaihtoehtoa.

         2.3   VUODEN 2001 RAHOITUSLAKI, VOIMAANTULO, MUUTTAMINEN JA KESTO

               (28)

               Kiviainesveron primaarilainsäädäntö sisältyy vuoden 2001 rahoituslain 16–49 §:ään ja liitteisiin 4–10. Vuoden 2001 rahoituslaki hyväksyttiin 11. toukokuuta 2001 ja siihen on tehty useita muutoksia, kuten menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 28 ja 29 kappaleessa on kuvattu. Tässä päätöksessä viitataan vuoden 2001 rahoituslakiin sellaisena kuin se on myöhemmin muutettuna. Kiviainesvero saatettiin voimaan 1. huhtikuuta 2002 ja sitä sovelletaan edelleen. Laki ei rajoita aikaa, jolloin kiviainesveroa sovelletaan.

               (29)

               Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen mukaisesti Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset muuttivat vuoden 2001 rahoituslakia lykkäämällä sellaisten materiaalien vapauttamista verosta, joista komissio oli esittänyt epäilyjä 1. huhtikuuta 2014.

               (30)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset totesivat, että ne päättelivät lykkäämiseen tarvittavan lainsäädännön valmistelutöissä alalta saatujen huomautusten perusteella, ettei olisi käytännöllistä määrittää, oliko tiettyjä aineksia louhittu ”kiviaineskäyttöön”. Näin ollen ne laativat uudeksi perusteeksi käsitteen ”rakennustarkoituksiin”, joka on yhdenmukainen voimassa olevan lainsäädännön määritelmien kanssa. Jotta kuitenkin saataisiin sama tulos kuin mitä menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä tavoiteltiin jälkimmäisen perusteen soveltamisesta, lykätyssä lainsäädännössä säädetään lisäksi, että i) rakennusalan keraamisten tuotteiden teossa käytettävää savea (mukaan lukien kaoliinisavi, kaoliini ja tulenkestävä savi) ja savikiveä sekä ii) kipsin ja kipsilevyn teossa käytettävää kipsiä on pidettävä verosta vapautettuina menettelyinä. Tämä johtuu siitä, että ne voitaisiin sisällyttää materiaaliin, jota on louhittu ”rakennustarkoituksiin”, mutta ne eivät ole kyseisten materiaalien kiviaineskäyttöä.

         2.4   KIVIAINESVERON RAKENNE JA VERON PERINNÄN ALOITTAMINEN

               (31)

               Vuoden 2001 rahoituslain 16 §:n 1 momentissa todetaan, että ”kiviainesverona tunnettua veroa peritään tämän osan mukaisesti kaupalliseen hyödyntämiseen käytetystä kiviaineksesta”. Sen 16 §:n 2 momentissa todetaan, että veroa on maksettava heti, kun erä verotettavaa kiviainesta saatetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa kaupallisesti hyödynnettäväksi lain voimaantulopäivästä alkaen.

               (32)

               Lain 17 §:n 1 momentissa kiviaineksella ”tarkoitetaan tässä osassa (jollei 18 §:ssä toisin säädetä) kalliokiveä, soraa tai hiekkaa sekä kaikkia niihin väliaikaisesti sekoitettuja tai luonnollisesti sekoittuneita materiaaleja”.

               (33)

               Lain 18 §:n 1 momentissa säädetään, että: ”Tässä osassa kiviainekseen a) sisältyvät viittaukset jäteainekseen, jätteeseen, louhintajäännökseen ja muihin sivutuotteisiin, jotka johtuvat verosta vapautetun menettelyn soveltamisesta mihin tahansa kiviainekseen; b) eivät kuitenkaan sisälly viittaukset mihinkään muuhun ainekseen, jotka johtuvat tällaisten menettelyiden soveltamisesta kiviainekseen.”

               (34)

               Lain 18 §:n 2 momentin perusteella verosta vapautetut menettelyt ovat

                           ”a)

                           kalliokiven leikkaaminen, jolla tuotetaan kivi, jolla on yksi tai useampi tasainen pinta;

                           b)

                           kaikki menettelyt, joilla kyseinen aines louhitaan tai otetaan muuten (joko osana louhintaa maasta tai muuten) kaikesta kiviaineksesta;

                           c)

                           kaikki menettelyt, joilla kalkkikivestä tai kalkkikivestä ja muusta aineksesta tuotetaan kalkkia tai sementtiä.”

               (35)

               Lain 18 §:n 3 momentissa luetellaan kyseiset ainekset: a) anhydriitti, b) kaoliinisavi, c) baryytit, e) kaoliini, f) maasälpä, g) tulenkestävä savi, i) fluorisälpä, j) kuohusavi (fullermaa), k) jalokivet ja puolijalokivet, l) kipsi, m) kaikki metallit tai kaikkien metallien malmit, n) muskoviitti, o) perliitti, p) potaska, q) hohkakivi, r) raakafosfaatit, s) natriumkloridi, t) talkki, u) vermikuliitti. Lain 18 §:n 3 momentin d ja h kohdat poistettiin takautuvasti 1. huhtikuuta 2002 lähtien vuoden 2002 rahoituslaissa säädettyjen muutosten nojalla.

               (36)

               Vuoden 2001 rahoituslain 16 §:n 2 momentissa luettuna yhdessä 19 §:n 1 momentin ja 2 momentin kanssa määritetään, että kiviainesveron soveltaminen alkaa siitä lähtien, kun mikä tahansa ensimmäisenä seuraavasta neljästä kaupallisesta hyödyntämistarkoituksesta aloitetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa:

                           a)

                           aines poistetaan sen alkuperäisestä paikasta, tai mistä tahansa paikasta, joka on rekisteröity alkuperäisen paikan toimijan nimeen (18), tai mistä tahansa muusta paikasta, josta kiviainesta poistettiin, jotta siihen sovellettaisiin poikkeusmenettelyä kyseisessä paikassa, mutta jossa sitä ei ole sovellettu siihen aikaisemmin;

                           b)

                           siihen sovelletaan sopimusta toimittaa sitä mille tahansa henkilölle (19);

                           c)

                           sitä käytetään rakennustarkoituksiin (20); tai

                           d)

                           sitä sekoitetaan muissa kuin sallituissa olosuhteissa (21) muuhun materiaaliin tai ainekseen kuin veteen.

               (37)

               Vuoden 2001 rahoituslaissa erotetaan kiviainesveron osalta kolme erilaista alkuperäistä sijaintipaikkaa:

                           a)

                           satama tai muu purkupaikka, johon Yhdistyneen kuningaskunnan merenpohjasta saatu kiviaines saapuu ensimmäiseksi (20 §:n 1 momentin a kohta);

                           b)

                           paikka, jossa toteutettiin poikkeusmenettely (20 §:n 1 momentin b kohta). Tämä koskee tilanteita, joissa on sovellettu poikkeusmenettelyä, sen kohteena oleva aines on louhittu ja jonkin verran kiviainesta on jäljellä ja sitä hyödynnetään. Paikasta, missä poikkeusmenettelyn kohteena olevan aineksen louhinta suoritettiin, tulee kiviaineksen alkuperäinen sijaintipaikka;

                           c)

                           paikka, jossa kiviainesta saadaan maaperästä (20 §:n 1 momentin d kohta).

               (38)

               Kaupallista hyödyntämistä koskevan käsitteen vuoksi kiviainesveroa sovelletaan sekä Yhdistyneessä kuningaskunnassa louhittuun että sinne tuotuun kiviainekseen. Tuotuun kiviainekseen ei sovelleta kiviainesveroa, kun se saapuu Yhdistyneeseen kuningaskuntaan (22) vaan silloin kuin se on sopimuksen kohteena (ja kiviaines sijaitsee jo Yhdistyneessä kuningaskunnassa) tai sitä käytetään rakennustarkoitukseen (Yhdistyneessä kuningaskunnassa) tai sekoitetaan (Yhdistyneessä kuningaskunnassa) mihin tahansa muuhun materiaaliin tai ainekseen kuin veteen, paitsi jos kyse on sallituista olosuhteista (23).

               (39)

               Vuoden 2001 rahoituslain 19 §:n 3 momentti sisältää lisätietoja kaupalliseen hyödyntämiseen liittyvästä käsitteestä. Sen e kohdassa säädetään, ettei mitään kaupallista hyödyntämistä tapahdu, kun kiviaineksesta tulee jälleen osa maata paikassa, jossa sitä louhittiin, jos sitä ei käytetä missään menettelyssä, jossa sitä sekoitetaan muuhun aineeseen tai materiaaliin (vettä lukuun ottamatta) (24).

               (40)

               Lain 21 ja 22 §:ssä määritetään, mikä on paikan toimija ja se, onko tämä toimija tai joku muu vastuussa hyödyntämisestä tietyssä tilanteessa (ja on sen vuoksi velvollinen maksamaan kiviainesveron).

         2.5   VEROTETTAVAA KIVIAINESTA KOSKEVA KÄSITE – VAPAUTUKSET KIVIAINESVEROSTA JA VEROHYVITYKSET

               (41)

               Vuoden 2001 Rahoituslain 17 §:n 2 kohdassa säädetään, ettei kiviaines ole verotettavaa kiviainesta neljässä tapauksessa:

                           a)

                           jos se on nimenomaisesti vapautettu verosta;

                           b)

                           jos sitä on aiemmin käytetty rakentamistarkoituksessa (joko ennen tai jälkeen alkamispäivää);

                           c)

                           jos se on kiviainesta tai on peräisin kiviaineksesta, josta on jo kannettu kiviainesvero;

                           d)

                           jos se on kiviainesta, joka on ennen lain voimaantulopäivää siirretty pois alkuperäiseltä paikaltaan.

               (42)

               Kiviainesta katsotaan käytettävän rakennustarkoitukseen, kun sitä käytetään materiaalina tai tukiaineksena rakenteiden (myös tiet ja polut, rautateiden kiskojen alukset tai pengerrykset, rakennukset ja sillat) rakentamisessa tai parantamisessa tai kun sitä sekoitetaan toisiin aineksiin osana laastin, betonin, tervasepellyksen, pinnoitettujen tiekivien tai muiden samanlaisten rakennusmateriaalien valmistamisprosessia (25).

               (43)

               Lain 17 §:n 3 momentissa säädetään, että kiviaines vapautetaan kiviainesverosta, jos

                           ”b)

                           se koostuu kokonaan kiviaineksesta, jota on saatu ottamalla sitä maasta rakennuksen tai ehdotetun rakennuksen sijaintipaikalla kaivaustöissä, jotka on suoritettu laillisesti: i) rakennuksen muutos- tai rakennustöiden yhteydessä; ja ii) pelkästään perustojen, putkien tai kaapeleiden asentamista varten;

                           c)

                           se koostuu kokonaan kiviaineksesta, jota on saatu i) ottamalla sitä (luonnollisen tai keinotekoisen) joen, kanaalin tai vesiväylän pohjasta tai mistä tahansa satamassa olevasta tai siihen johtavasta (luonnollisesta tai keinotekoisesta) yhdyskanavasta; ja ii) ruoppaustöistä, joita on tehty yksinomaan joen, kanavan, vesiväylän tai yhdyskanavan luomiseksi, korjaamiseksi, parantamiseksi tai ylläpitämiseksi;

                           d)

                           se koostuu kokonaan kiviaineksesta, jota on saatu ottamalla sitä maasta olemassa olevan tai ehdotetun moottoritien reitillä tai ehdotetulla reitillä suoritetuissa kaivaustöissä: i) moottoritien parantamiseksi tai ylläpitämiseksi tai ehdotetun moottoritien rakentamiseksi; eikä ii) kiviaineksen louhintatarkoitukseen;

                           d a)

                           se koostuu kokonaan kiviaineksesta, jota on saatu ottamalla sitä maasta olemassa olevan tai ehdotetun rautatien, raitiotien tai yksikiskoisen radan reitillä tai ehdotetulla reitillä suoritetuissa kaivaustöissä: i) rautatien, raitiotien tai yksikiskoisen radan parantamiseksi tai ylläpitämiseksi tai ehdotetun rautatien, raitiotien tai yksikiskoisen radan rakentamiseksi; eikä ii) kiviaineksen louhintatarkoitukseen;

                           e)

                           se koostuu kokonaan jäteaineksesta, jätteestä tai muista sivutuotteista, joihin ei sisälly irtomaa, jota saadaan louhimalla tai erottamalla kaoliinia tai kaoliinisavea kiviaineksesta; tai

                           f)

                           se koostuu kokonaan jätemaasta, jolla i) kivihiili, ruskohiili, liuskekivi tai savikivi taikka ii) jäljempänä 18 §:n 3 momentissa lueteltu aines on erotettu muusta kivestä sen jälkeen kun se on louhittu tai muuten erotettu kyseisestä kivestä.”

               (44)

               Lain 17 §:n 3 momentin d a kohta lisättiin vuoden 2007 rahoituslain 22 §:n 3 kohdalla, jota sovelletaan 1. elokuuta 2007 lähtien.

               (45)

               Lisäksi lain 17 §:n 4 momentti vapauttaa verosta kiviainekset, jotka koostuvat kokonaan tai pääasiallisesti yhdestä tai useammasta seuraavasta aineksesta tai on osa niiden koostumusta:

                           ”a)

                           hiili, ruskohiili, liuskekivi tai savikivi;

                           c)

                           jäteaines tai jäte tai muu sivutuote, joka on peräisin i) teollisuuslaitosten polttoprosessista tai ii) metallin sulattamisesta tai jalostamisesta;

                           d)

                           poraussoija, joka johtuu toimenpiteistä, jotka on toteutettu vuoden 1998 Petroleum Act -lain (öljyntuotantolaki) [tai vuoden 1964 Petroleum (Production) Act -lain (Pohjois-Irlanti)] mukaisen luvan perusteella;

                           e)

                           mikä tahansa aines, joka syntyy sellaisten valtuuksien nojalla suoritettavista töistä, joita on toteutettava tietöitä koskevan vuoden 1991 New Roads and Street Works Act -lain, vuoden 1993 Roads (Northern Ireland) Order -asetuksen tai vuoden 1995 Street Works (Northern Ireland) Order -asetuksen mukaisesti tai niissä olevissa säännöksissä annettujen valtuuksien mukaisesti;

                           f)

                           savi, maaperä tai muu kasvi- tai orgaaninen aines.”

               (46)

               Kiviainesveroa koskevan ilmoituksen (AGL 1) perusteella ”kokonaan” merkitsee, että 100 prosenttia kyseisistä materiaaleista koostuu veroista vapautetuista materiaaleista. ”Pääasiallisesti” merkitsee, että yli 50 prosenttia materiaalista on yksi verosta vapautetuista materiaaleista. Kiviaineksen keinotekoinen sekoittaminen suurempaan määrään verosta vapautettua materiaalia ei tuota verosta vapautettua sekoitusta, vaan merkitsee, että kiviainesvero kannetaan kiviaineksesta sekoitushetkellä.

               (47)

               Vuoden 2001 rahoituslain 30 §:n 1 momentissa säädetään määräyksistä, joilla vahvistetaan henkilön oikeus verohyvitykseen, jos

                           a.

                           kiviaines, josta on kannettu kiviainesvero, viedään Yhdistyneestä kuningaskunnasta kiviaineksen muodossa

                           b.

                           kiviainekseen, josta on kannettu kiviainesvero, sovelletaan vapautettua menetelmää

                           c.

                           kiviainesta, josta on kannettu kiviainesvero, käytetään määrätyssä teollisessa tai maatalouden menettelyssä

                           d.

                           kiviaines, josta on kannettu kiviainesvero, hävitetään siten, ettei sitä voida käyttää rakentamistarkoitukseen määrätyllä tavalla (26), tai

                           e.

                           kiviaineksen kaupallisesta hyödyntämisestä vastuussa olevan henkilön kaikki saatavat tai osa niistä merkitään hänen kirjanpidossaan luottotappioksi.

               (48)

               Vuoden 2001 rahoituslain 30 §:n 1 momentin b kohdassa säädetään verohelpotuksesta, kun kyse on lain 18 §:n 2 momentin a, b tai c kohdassa tarkoitetusta verosta vapautetusta menettelystä, jota on sovellettu materiaaliin, josta on jo kannettu kiviainesvero. Se heijastaa siten 18 §:n 2 momentissa säädettyjä verovapautuksia.

               (49)

               Teollisuuden ja maatalouden menettelyt, jotka voivat hyötyä 30 §:n 1 momentin c kohdan verohelpotuksista, on lueteltu kiviainesveroa koskevien vuoden 2002 (yleisten) määräyksien määräyksen 13 liitteessä ”teollisuuden ja maatalouden menettelyt”. Ilmoituksessa AGL 2 (27) kuvataan yksityiskohtaisemmin, millaisista menettelyistä on kyse. Ne ovat seuraavat:

                  Teolliset prosessit

                           —

                           Koodi 001: raudan, teräksen ja ei-rautametallien valmistus ja sulattamisprosessi, myös valimoprosessit, tarkkuusvalu, sintraamot ja langanveto

                           —

                           Koodi 002: seostus

                           —

                           Koodi 003: ilman, maan ja veden päästövähentäminen

                           —

                           Koodi 004: juomaveden, ilman ja öljyn suodatus ja puhdistus

                           —

                           Koodi 005: jätevedenpuhdistus

                           —

                           Koodi 006: energiantuotanto

                           —

                           Koodi 007: keraamiset prosessit

                           —

                           Koodi 008: tulenkestävät prosessit

                           —

                           Koodi 009: lasin ja lasituotteiden valmistus

                           —

                           Koodi 010: lasikuidun valmistus

                           —

                           Koodi 011: tekokuitu

                           —

                           Koodi 012: elintarvikkeiden ja juomien tuotanto ja jalostus

                           —

                           Koodi 013: muovin, kumin ja PVC:n valmistus

                           —

                           Koodi 014: esim. soodan, meriveden magnesiumoksidin, alumiinioksidin, piidioksidin kemiallinen valmistus

                           —

                           Koodi 015: saostetun kalsiumkarbonaatin valmistus

                           —

                           Koodi 016: lääkkeiden, valkaisuaineiden, hygieniatuotteiden ja pesuaineiden valmistus

                           —

                           Koodi 017: ilmastusprosessit

                           —

                           Koodi 018: pinnoitteiden täyteaineiden, tiivisteiden, liimojen, maalien, mastiksien, saumauslaastien, kittien ja muiden sitomis- tai muokkausaineiden valmistus

                           —

                           Koodi 019: väriaineiden, lakkojen ja musteiden valmistus

                           —

                           Koodi 020: kasvualustojen ja linjamerkkien valmistus urheilukentille ja muuhun vapaa-ajan toimintaan

                           —

                           Koodi 021: poltto

                           —

                           Koodi 022: kuivausaineen valmistus

                           —

                           Koodi 023: matonpohjan, aluskatteen ja vaahdon valmistus

                           —

                           Koodi 024: hartsiin liittyvät prosessit

                           —

                           Koodi 025: voiteluaineiden lisäaineiden valmistus

                           —

                           Koodi 026: nahanparkitus

                           —

                           Koodi 027: paperinvalmistus

                           —

                           Koodi 028: taidetarvikkeiden tuotanto

                           —

                           Koodi 029: hiekantuotanto esim. lasten hiekkalaatikkoihin

                           —

                           Koodi 030: savikiekkojen valmistus

                           —

                           Koodi 031: hiontaprosessit: ammattilaisen suorittama hiekkapuhallus, jauhin ilman rautaa (kuulamyllyt) ja hiekkapaperin valmistus

                           —

                           Koodi 032: tukiaineiden käyttö öljynetsinnässä (tai -tuotannossa), esimerkiksi hiekka (fracture sand) ja porausnesteet

                           —

                           Koodi 033: savukaasujen rikinpoisto ja savukaasujen puhdistus

                           —

                           Koodi 034: miinan räjähtämisen estämiseen käytettävien laitteiden valmistus

                           —

                           Koodi 035: palosammuttimien valmistus

                           —

                           Koodi 036: palosuojaukseen käytettävien materiaalien valmistus

                           —

                           Koodi 037: happojen neutralointi

                           —

                           Koodi 038: kitkamateriaalien tuotanto esim. autonosia varten

                  Maatalouden menetelmät

                           —

                           Koodi 039: maaperän lisäaineiden tuotanto

                           —

                           Koodi 040: eläinrehujen tuotanto

                           —

                           Koodi 041: eläinten kuivikemateriaalin tuotanto

                           —

                           Koodi 042: lannoitteiden tuotanto

                           —

                           Koodi 043: torjunta-aineiden ja rikkaruohomyrkyn tuotanto

                           —

                           Koodi 044: kasvualustojen tuotanto, mukaan lukien komposti, ainoastaan maa- ja puutarhatalouden käyttöön

                           —

                           Koodi 045: Maaperän hoito, myös mineraalirikastus ja happamuuden vähentäminen

         2.6   MAKSU

               (50)

               Kiviainesveroa perittiin alun perin 1,60 Englannin puntaa tonnilta. Maksu korotettiin 1,95 Englannin puntaan tonnilta 1. huhtikuuta 2008 tai sen jälkeen kaupalliseen hyödyntämiseen käytettävälle kiviainekselle. Nykyisin määrä on 2 Englannin puntaa tonnilta (1. huhtikuuta 2009 lähtien).

         2.7   MUODOLLISTEN TUTKINTAMENETTELYJEN ALOITTAMISEN SYYT

               (51)

               Kuten menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 170 kappaleessa todettiin, komissio epäili, olivatko menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 139 kappaleessa (28) mainitut verovapautukset ja veron poissulkemiset (”tarkasteltavat verovapautukset”) perusteltuja kiviainesveron yleisten periaatteiden ja logiikan nojalla. Vaikuttaisi siltä, että kyseiset verovapautukset ja veron poissulkemiset vapauttavat edunsaajat verosta, joka heidän olisi pitänyt normaalisti suorittaa, ja muodostavat toimintatuen. Koska komissiolla ei ollut tarpeeksi tietoja päätellä, täyttääkö toimenpide yhteisön suuntaviivojen valtiontuesta ympäristönsuojelulle (29), jäljempänä ’vuoden 2001 ympäristösuuntaviivat’ ja vuoden 2008 yhteisön suuntaviivojen valtiontuesta ympäristönsuojelulle (30), jäljempänä ’vuoden 2008 ympäristösuuntaviivat’, vaatimukset, se epäili, soveltuivatko tutkimuksen kohteena olevat verovapautukset ja veronpoissulkemiset sisämarkkinoille.

         3.   ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET

               (52)

               Kuten edellä johdanto-osan 10 kappaleessa todettiin, komissio vastaanotti runsaasti huomautuksia asianomaisilta menettelyn aloittamista koskevan päätöksen julkaisemisen johdosta.

               (53)

               Asianomaisten huomautukset koskivat i) menettelyn aloittamista koskevaa päätöstä itsessään, ii) kiviainesveron loogisuutta, iii) verovapautuksia, joista oli jo menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä todettu, etteivät ne ole valtiontukea ja iv) tutkittavina olevia verovapautuksia.

               (54)

               Vertailun helpottamiseksi tässä osassa tarkastellaan huomautuksia, joita saatiin menettelyn aloittamista koskevan päätöksen suhteen. Muut saadut huomautukset esitetään tämän päätöksen asiaankuuluvissa osissa.

         3.1   HUOMAUTUKSET MENETTELYN ALOITTAMISTA KOSKEVAN PÄÄTÖKSEN SISÄLLÖSTÄ

   a)   Richard Birdin, BAA, huomautukset 20. ja 23. joulukuuta 2013

               (55)

               Richard Bird on toimittanut komissiolle oman näkemyksensä Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten järjestämään julkiseen kuulemiseen lähestymistavasta, jolla kiviainesveroon sovellettavat vapautukset keskeytetään ja joista komissiolla esitti epäilyksiä menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä.

               (56)

               Bird väittää lisäksi, että menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen sisältyy useita epätarkkuuksia:

                           i.

                           Useita louhosalueita on paikannettu, ja tämä osoittaa, ettei ole vaaraa, että kiviaines loppuu Yhdistyneestä kuningaskunnasta.

                           ii.

                           Kiviaineksen tärkeitä lähteitä ovat aina olleet kuonasta ja murskatusta liuskekivestä saatava kiviaines sekä kaoliinintuotannon kvartsihiekka.

                           iii.

                           Verosta vapautetut kiviainekset ja kierrätetyt kiviainekset eivät voi korvata rakennustoiminnan tarvitsemia laadukkaita kiviaineksia, joita louhitaan yhdessä heikompilaatuisten kanssa (yksi tonni laadukkaita ja yksi tonni heikompilaatuisia kiviaineksia). Tästä materiaalista on syntynyt uusia jätekasoja.

                           iv.

                           Kiviainesveroa käytetään usein väärin.

                           v.

                           On avattu louhoksia tuottamaan pelkästään kiviaineksia, jotka on vapautettu verosta (31). Bird väittää, että on liuskekivilouhoksia, jotka tuottavat pelkästään liuskekiveä eivätkä ollenkaan kattoliusketta. Hän antaa esimerkkinä kahden louhoksen nimen.

                           vi.

                           Louhokset, jotka tuottavat savikivestä kiviainesta, tuottavat ja myyvät verottomia kiviaineksia. Miljoona tonnia savikiveä käytettiin tien rakentamiseen Edinburghin lähiseudulle.

                           vii.

                           Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä ei hänen mukaansa oteta huomioon sitä, mitä kiviaines on: pienempikokoisia kiviä, jotka on murskattu tai jotka ovat murskaamattomia, mukaan lukien luonnonhiekka ja sora. Tulvavalleissa ja jokien suojelussa käytettyä tukikiveä, muurikiveä, takkakiveä, ojissa käytettyä kiveä, katujen mukulakiveä ja aallonmurtajien täytekiveä verotetaan kiviaineksina, vaikka ne eivät ole geologisesti liuske- tai savikiveä.

                           viii.

                           Kiviainesvero ei ole järkevä, koska muurikiveä, jota ei leikata, verotetaan.

                           ix.

                           Ainoastaan Pohjois-Walesin liuskekiveä voidaan käyttää kattoliuskeena. Yhdistyneen kuningaskunnan muiden alueiden liuskekiveä ei käytetä kattoliuskeeksi vaan muurikivenä tai päällystekivenä. Hiekkakiveä, muurikiveä ja päällystekiveä verotetaan. Savikiveä ei käytetä kattorakenteisiin. Liuske- ja savikivilouhoksia on avattu, koska nämä materiaalit on vapautettu verosta (32).

                           x.

                           Kiviainesverolla on ollut kielteisiä ympäristövaikutuksia, koska kierrätettyyn kiviainekseen liittyvät toiminnot ovat ympäristölle haitallisia verosta vapautettujen materiaalien pidempien kuljetusmatkojen vuoksi.

                           xi.

                           Kaoliinintuotannosta saatava kvartsihiekka on aina ollut kiviaineksen lähde. Cornwallissa on vain vähän hiekkaa, joten kaoliinilouhoksista saatu hiekka ei vähennä luonnonhiekan ottamista. Se on itse asiassa tärkeä hiekan lähde tällä alueella. Tällainen hiekka vääristää murskatun hienojakoisen kiven markkinoita. Tällainen kivi on paikallisten kovan kalliokiven louhosten sivutuote, ja louhosten ensisijaisena tavoitteena on tuottaa kiviainesmurskaa betoni-, asfaltti- ja rakennustöihin.

                           xii.

                           Kaoliinin sivutuotteet vapautetaan verosta, mutta liuskekiven sivutuotteita verotetaan, vaikka liuskekiveä käytetään maatalouteen tai teolliseen jalostukseen. Ne tuottavat 20 prosenttia jätteeksi katsottavia sivutuotteita.

                           xiii.

                           Lisäksi väitetään, että useita loppuun käytettyjä louhoksia on avattu uudelleen pelkästään verosta vapautettujen kiviainesten hyödyntämiseen, koska kaoliini on käytetty loppuun. Toisaalta vanhan graniittilouhoksen hyödyntämisestä kiinnostuneiden on suoritettava vero.

                           xiv.

                           Metallin jalostuksen ja sulatuksen sivutuotteet eivät ole sama asia kuin luonnolliset kiviainekset, mutta ne eivät ole koskaan olleet jätettä ja niillä on erittäin hyvät markkinat. Bird väittää, että kiviainesveroa olisi sovellettava sivutuotteisiin, jotka eivät ole jätettä.

                           xv.

                           Bird katsoo, että laadukkaita kiviaineksia on mahdotonta korvata aineksilla, jotka saadaan useimmissa liuskekiveen, savikiveen tai kaoliiniin liittyvissä toiminnoissa.

               (57)

               Bird täydensi näitä tietoja 10. helmikuuta 2014 huomautuksessaan, joka koski terästeollisuuden kuonasta saatavan kiviaineksen (joka on sivutuote) käyttöä. Siinä pyritään osoittamaan, että kuona ei ole jätettä vaan ensimmäisen luokan kiviainesta, jota voidaan käyttää sementin vaihtoehtona.

         b)   BAA:n huomautukset 10. tammikuuta 2014

               (58)

               BAA katsoo, ettei käsitettä kiviaines pitäisi käyttää määrittämään, johtaako kiviainesvero valtiontukeen, koska kiviaineksesta ei ole selkeää määritelmää, joka vastaisi veron soveltamisalaa. Komissio määrittää kiviaineksen menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä ”kiveksi, hiekaksi ja soraksi, jota on louhittu rakentamisen massa-aineeksi”. Kuitenkin väitetään, että kiviainesveroa kannetaan monista materiaaleista, joita käytetään muuhun kuin rakentamisen massa-aineeksi, kuten leikkaamaton rakennuskivi, jota käytetään seinien tekoon, tukikivi, rautatieratojen päällyste, kivi, jonka PSV-arvo on korkea (kivi, jonka kiillottuvuus on korkea), jolla tehostetaan liukumattomuutta asfaltilla. BAA mainitsee, että Yhdistyneen kuningaskunnan kilpailuviranomaiset ovat arvioineet kiviainesten markkinoita useasti ja päätelleet yleisesti, että erikoismateriaalit, kuten rautatieradan päällysteet ja kivi, jonka PSV-arvo on korkea, ovat eri markkinoilla toisiinsa nähden ja rakentamiseen käytettyyn kiviainekseen nähden, koska niitä käytetään eri tarkoituksiin, joten kysyntäpuolen tai tarjontapuolen korvattavuutta ei ole olemassa (33).

               (59)

               BAA väittää, että kolme verovapautusta, joihin komissio suhtautui myönteisesti menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, ovat valikoivia, eli vapautukset, jotka koskevat kierrätettyä rakennusjätettä, teiden, rautateiden ja rakennusten rakentamisen aikana kaivettua kiviainesta ja teollisuusjätteitä/sivutuotteita. BAA väittää, että ”kysynnän siirtymistä” koskevasta näkökulmasta näiden kolmen verosta vapautetun ainesryhmän tavoite on samassa asemassa kuin mm. kaoliinin, liuskekiven ja hiilen jätteellä/sivutuotteilla, joista komissio esitti epäilyjä menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä.

         c)   Lantoom Quarryn huomautukset 16. tammikuuta 2014

               (60)

               Lantoom Quarry väittää, että menettelyn aloittamista koskeva päätös on luonut epävarmuutta ja on vaikuttanut investointeihin ja työllisyyteen.

         4.   YHDISTYNEEN KUNINGASKUNNAN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET

               (61)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toimittivat runsaasti huomautuksia menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esitetyistä epäilyistä sekä tutkittavana olevien verovapautusten yhteensopivuuden perusteista.

               (62)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset eivät esittäneet mitään huomautuksia menettelyn aloittamista koskevan päätöksen sisällöstä. Viittausten helpottamiseksi saadut huomautukset ja tiedot esitetään tämän päätöksen asiaankuuluvissa kohdissa.

         5.   TOIMENPITEEN ARVIOINTI

               (63)

               Komissio päätti jo menettelyn aloittamista koskevaa päätöstä hyväksyessään, ettei se vastustusta kiviainesveroon sovellettavia verovapautuksia, veron poissulkemisia ja verohelpotuksia, joista säädettiin vuoden 2001 rahoituslain, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2002 ja 2007 rahoituslaeilla, 17 §:n 2 momentin b, c ja d kohdassa, 17 §:n 3 momentin b, c, d ja d a kohdassa, 17 §:n 4 momentin d ja e kohdassa, 17 §:n 4 momentin a kohdassa (siinä määrin kuin verosta vapautettu materiaali koostuu kokonaisuudessaan kivihiilestä, ruskohiilestä, savikivestä tai liuskekivestä, jota käytetään muihin tarkoituksiin kuin kiviaineksena), 17 §:n 4 momentin c kohdassa (jos materiaali koostuu kokonaisuudessaan jätemaasta), 17 §:n 4 momentin f kohdassa (savea lukuun ottamatta), 18 §:n 2 momentin a kohdassa, 18 §:n 2 momentin b kohdassa (siinä määrin kuin kyse on materiaaleista, joita ei käytetä kiviaineksina), 18 §:n 2 momentin c kohdassa, 30 §:n 1 momentin a kohdassa, 30 §:n 1 momentin b kohdassa (siinä määrin kuin kyse on 18 §:n 2 momentin a ja c kohdassa tarkoitetuista verosta vapautetuista menettelyistä), 30 §:n 1 momentin b kohdassa (siinä määrin kuin kyse on verosta vapautetuista menettelyistä, joita tarkoitetaan 18 §:n 2 momentin b kohdassa, jossa säädetään materiaaleista, joita ei käytetä kiviaineksena) ja 30 §:n 1 momentin c kohdassa, koska komissio katsoi, etteivät ne olleet Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Komissio ei sen vuoksi arvioi kiviainesveron osalta verovapautuksia, veron poissulkemisia ja verohelpotuksia, joista säädettiin vuoden 2001 rahoituslaissa, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2002 ja 2007 rahoituslaeilla, ja se rajoittaa arviointinsa tutkimuksen kohteena oleviin verovapautuksiin.

         5.1   MENETTELYN ALOITTAMISTA KOSKEVAN PÄÄTÖKSEN SISÄLTÖÖN SAATUJEN HUOMAUTUSTEN ARVIOINTI

               (64)

               Kuten edellä johdanto-osan 59 kappaleessa todetaan, BAA väittää, että esim. kierrätetyn rakennusjätteen, teiden, rautateiden ja rakennusten rakentamisen aikana kaivettujen kiviainesten ja teollisuusjätteiden/sivutuotteiden verovapautukset eivät ole kiviainesveron logiikan mukaisia kysynnän siirtymistä koskevan tavoitteen näkökulmasta.

               (65)

               Komissio totesi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että kierrätetyt kiviainekset ja vastalouhitut kiviainekset eivät ole vertailukelpoisessa tilanteessa, kun otetaan huomioon kiviainesveron tavoite sekä kierrätettyjen kiviainesten ja vastalouhittujen kiviainesten välinen ero kiviainesveron luonteen ja logiikan perusteella. On selvää, että vaikka kierrätysprosessi on vähemmän ympäristöystävällinen kuin uuden kiviaineksen louhinta, kierrätetyn kiviaineksen käytöllä ehkäistään sitä, että joudutaan louhimaan sama määrä uutta kiviainesta. Lisäksi sellaisten materiaalien käytöllä, jotka ovat joka tapauksessa toteutettavien toimintojen väistämätön seuraus, autetaan selvästi vähentämään jätteiden muodostumista ja estämään kaivamasta sama määrä uutta kiviainesta.

               (66)

               Näillä kolmella poikkeuksella saadaan siksi enemmän ympäristöhyötyjä, koska niillä ehkäistään uutta louhintaa.

               (67)

               Useat asianomaiset ovat maininneet tältä osin, että uusia kaivauksia on tehty ainoastaan, jotta kiviainesta saataisiin myytäväksi. Nämä ovat kuitenkin selkeitä väärinkäytöksiä, joista olisi ilmoitettava ja joihin olisi puututtava Yhdistyneen kuningaskunnan kansallisen lainsäädännön mukaisesti, ja ne eivät kuulu valtiontukilainsäädännön piiriin.

               (68)

               Perusteet komission menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esittämille epäilyille muun muassa kaoliinin, liuskekiven ja kivihiilen jätteestä/sivutuotteesta, eivät vaikuta edellä mainitun kolmen verovapautuksen arviointiin, komission epäilyt eivät aiheuta estettä muodollisen tutkintamenettelyn lopputuloksille, ja verovapautuksen kohteena olevat materiaalit ovat erilaisia ja johtavat erilaisiin olosuhteisiin.

               (69)

               Richard Bird toteaa, että useita kiviainesverosta vapautettuja materiaaleja käytetään kiviaineksina, mikä osoittaa, että näillä verovapautuksilla autetaan saavuttamaan veron ympäristötavoite, koska niillä korvataan menestyksekkäästi vastalouhittuja kiviaineksia.

               (70)

               Yhdistyneen kuningaskunnan toimittamat tiedot, jotka esitetään jäljempänä johdanto-osan 143 kappaleessa, osoittavat, että niiden louhosten määrä, jotka tuottavat verosta vapautettuja aineksia, ei ole lisääntynyt kiviainesveron käyttöönoton vuoksi, vaan se on itse asiassa vähentynyt.

               (71)

               Yksi louhoksista, jonka Bird on väittänyt tuottavan vain liuskekiviä eikä kattoliusketta, tuottaa sen omien verkkosivujen perusteella kattoliusketta. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat sitoutuneet tutkimaan toisesta louhoksesta, mitä materiaalia se todella tuottaa ja ne aloittavat kansallisen lainsäädännön mukaiset toimenpiteet tutkinnan tulosten perusteella.

               (72)

               Sekä Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset että BAA väittävät, ettei niillä ole tietoa, että jälkimmäisen loppuun käytetyt kaoliinilouhokset olisi hiljattain avattu uudelleen. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset eivät ole tietoisia tätä varten myönnetyistä luvista, ja kahdella kaoliinin ja kaoliinisaven tuottajalla ei ole tietoa niiden avaamisesta.

         5.2   SEUT-SOPIMUKSEN 107 ARTIKLAN 1 KOHDASSA (AIEMMIN EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 87 ARTIKLAN 1 KOHTA) TARKOITETTU VALTIONTUKI

               (73)

               Toimenpide on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, jos neljä edellytystä täyttyvät. Ensinnäkin toimenpiteestä on taloudellista etua tuensaajille. Toiseksi toimenpide suosii tiettyjä yrityksiä tai taloudellista toimintaa (valikoivuus). Kolmanneksi toimenpide on valtion myöntämä tai valtion varoista myönnetty. Ja neljänneksi toimenpide voi vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja saattaa vääristää kilpailua sisämarkkinoilla.

               (74)

               Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tuen käsite on yleisluonteisempi kuin avustuksen käsite sen vuoksi, että tuella ei tarkoiteta ainoastaan positiivisia suorituksia, kuten avustuksia, vaan myös valtion toimenpiteitä, jotka eivät ole avustuksia sanan suppeassa merkityksessä mutta jotka eri tavoin alentavat yrityksen vastattavaksi tavallisesti kuuluvia kustannuksia ja ovat siten sekä luonteeltaan että vaikutuksiltaan avustusten kaltaisia (34).

               (75)

               Edun valikoivuuden edellytyksen osalta on tutkittava, suositaanko valtion toimenpiteellä tietyssä oikeudellisessa järjestelmässä tai verojärjestelmässä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua ”jotakin yritystä tai tuotannonalaa” verrattuna muihin yrityksiin, jotka ovat toimenpiteellä tai verojärjestelmän tavoitellun päämäärän kannalta tosiasiallisesti tai oikeudellisesti siihen rinnastettavassa tilanteessa (35).

               (76)

               Tämä valikoivuutta koskeva edellytys ei kuitenkaan täyty, jos toimenpide on – siitä huolimatta, että sen vastaanottaja saa siitä etua – perusteltu sen verojärjestelmän luonteen tai yleisen rakenteen vuoksi, jonka osa toimenpide on (36). Jäsenvaltio voi siten osoittaa, että mainittu toimenpide on suora seuraus jäsenvaltion verojärjestelmän perus- tai pääperiaatteista.

               (77)

               Sen arvioimiseksi, onko kyseisellä toimenpiteellä myönnetty etu valikoiva, viitekehyksen määrittämisellä on erityistä merkitystä, koska itse edun olemassaolo voidaan osoittaa ainoastaan suhteessa tähän viitekehykseen (37).

               (78)

               Valikoivuus voidaan siten arvioida seuraavalla kolmivaiheisella lähestymistavalla:

                           i)

                           viitejärjestelmän (tai normaalin verotusjärjestelmän) määritteleminen, kun kiviainesveron normaali verotuksen periaate ja tavoite (ympäristötavoite) on yksilöity

                           ii)

                           sen selvittäminen, poikkeaako verotuksellinen erottelu normaalista verotusjärjestelmästä siten, että sillä otetaan käyttöön erilainen kohtelu tosiasiallisesti ja oikeudellisesti toisiinsa rinnastettavassa tilanteessa olevien talouden toimijoiden kanssa ja

                           iii)

                           tosiasiallisesti ja oikeudellisesti rinnastettavan tilanteen ollessa kyseessä verotuksellinen erottelu ei muodosta poikkeusta, jos sitä voidaan perustella verojärjestelmän tavoitteen vuoksi. Jos tällaista perustetta ei ole, toimenpide katsotaan tosiasiallisesti valikoivaksi. Verotuksellisen erottelun perusteena voidaan käyttää ainoastaan verojärjestelmään kiinteästi kuuluvia menettelyitä, jotka ovat tarpeen tavoitteen aikaansaamiseksi. Tavoitteita, jotka eivät liity verotusjärjestelmään, ei voida tältä osin ottaa huomioon.

               (79)

               Kuten yleinen tuomioistuin on vahvistanut (38), vertailukohdasta, jonka valossa normaali verotus ja mahdollisten valikoivien etujen olemassaolo on määriteltävä, on säädetty kiviainesverossa, jolla on otettu käyttöön kiviaineksien alaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa sovellettava erityinen verojärjestelmä. Verotuksellisen erottelun perusteltavuuden vuoksi on tarkasteltava normaalia verotusta ja kiviainesveron tavoitetta.

               (80)

               Komissio on tarkastellut vuoden 2001 rahoituslakia, sellaisena kuin se on takautuvasti muutettuna vuoden 2002 rahoituslailla. Koska kiviainesvero on jatkuvasti voimassa oleva järjestelmä, komissio on myös tutkinut verovapautusta, josta säädetään 17 §:n 3 momentin da kohdassa, joka lisättiin vuoden 2007 rahoituslailla.

         5.3   KIVIAINESVERON MUKAINEN NORMAALI VEROTUS JA VERON TAVOITE

               (81)

               ”Aggregates levy” (AGL) on kiviaineksista perittävä vero. Vuoden 2001 rahoituslain 16 §:n 1 ja 2 momentissa säädetään kaupallisessa hyödyntämisessä käytettävien veronalaisten kiviaineksien verottamisesta Yhdistyneessä kuningaskunnassa lain voimaantulopäivästä alkaen.

               (82)

               Kiviainesvero saatettiin voimaan 1. huhtikuuta 2002. Kaupallinen hyödyntäminen määritellään sen 19 §:ssä. Sen perusteella on neljä eri kaupallisen hyödyntämisen muotoa: a) kiviaineksen siirtäminen pois alkuperäiseltä paikaltaan, b) toimitussopimuksen tekeminen, c) käyttö rakennustarkoitukseen tai d) sekoittaminen muuhun materiaaliin tai ainekseen kuin veteen.

               (83)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat vahvistaneet kiviaineksia koskevasta käsitteestä, ettei kiviainesveroa ole tarkoitettu kaikkia louhittuja mineraaleja tai kiviä, soraa ja hiekkaa koskevaksi veroksi, vaan ainoastaan rakentamisen massa-aineeksi käytetyn kiven, soran ja hiekan veroksi.

               (84)

               Tämän vahvistavat myös kiviainesveron valmistelutoimenpiteet (39). Niistä käy ilmi, että kiviainesveron piti jo alusta alkaen koskea kiviaineksia eikä mitään erityistä louhittua mineraalia. Myös unionin yleinen tuomioistuin on pannut tämän merkille (40).

               (85)

               Kuten edellä johdanto-osan 14 kappaleessa todetaan, voidaan yleisesti sanoa, että kiviaines vastaa rakeista tai hiukkasmaista materiaalia, joka fyysisesti ja kemiallisesti inerttien ominaisuuksiensa vuoksi sopii sellaisenaan tai yhdessä sementin, kalkin tai bitumimateriaalin kanssa betonin, katukiveysmateriaalien, asfaltin tai viemäröinnin kuivatuskerrosten valmistamiseen tai käytettäväksi täytemaana. Luonnolliset kiviainekset ovat hiekka, kivi ja sora. Kiviaineksina käytettyjä materiaaleja voidaan käyttää myös muihin tarkoituksiin. Toisin sanoen kiviainesverossa se, pidetäänkö ainesta kiviaineksena, riippuu aineksen käytöstä eikä geologisesta koostumuksesta.

               (86)

               Kiviainesveroa koskevaa lainsäädäntöä laatiessaan Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset huomasivat, että veron soveltamisalan käyttäjäperusteinen määrittely osoittautuisi ongelmalliseksi, koska tuotteen käyttötarkoitus saattaa muuttua verotuksen jälkeen (41). Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset valitsivat tämän ongelman ratkaisemiseksi toisen menettelyn. Sen sijaan, että käytetään täsmällistä määritelmää käsitteestä ”kiviaines” tai yleisiä verotusperusteita, vuoden 2001 rahoituslaissa hiekka, sora tai kivi sisällytetään aluksi veroon mutta sen jälkeen veron soveltamisalaa kavennetaan tiettyä tarkoitusta varten käytetyllä tai tietyn prosessin läpikäynyttä kiveä, hiekkaa ja soraa koskevilla verovapautuksilla, veron poissulkemisilla ja verohelpotuksilla.

               (87)

               Kiviainesveron tavoitteena on varmistaa, että kiviaineksen louhinnan ympäristövaikutukset (erityisesti biologiseen monimuotoisuuteen kohdistuvat haitat ja maiseman pilaantuminen) on otettu kokonaisvaltaisemmin huomioon hinnoissa, jotta kiviainesta louhitaan ja käytetään tehokkaammin. Sillä pyritään myös edistämään kysynnän siirtymistä vastalouhituista kiviaineksista vaihtoehtoisiin kiviaineksiin, kuten kierrätyskiviaineksiin ja kiviaineksiin, jotka ovat tiettyjen louhinta- tai teollisten menetelmien yhteydessä syntyviä sivutuotteita tai jätteitä. Kysynnän siirtymisellä vähennetään puolestaan vastalouhittujen kiviainesten tarvetta ja rajoitetaan louhintatoimintaan liittyviä ympäristöhaittoja.

               (88)

               Komissio katsoi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että kiviainesveron verojärjestelmän tavoite oli määritettävä ilman, että viitattiin neitseellisten tai peruskiviainesten terminologiaan; sen sijaan viitataan sen sisältöön. Terminologiaa kuvataan yksityiskohtaisesti menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 64 ja 65 kappaleessa.

               (89)

               Käytetystä terminologiasta riippumatta Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset vastustavat kiviaineksia, joita on (juuri) louhittu käytettäväksi kiviaineksena eri materiaaleissa, joita joko ei ollut juuri louhittu kiviaineksena tai joita saatiin väistämättä muun kuin kiviaineksen louhintaan tarkoitetun toiminnan tuloksena, mutta joita voidaan kuitenkin käyttää vaihtoehtona juuri louhituille ja erityistarkoituksessa louhituille kiviaineksille.

               (90)

               Otettuaan Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten huomautukset huomioon, komissio totesi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että kiviainesveroa koskeva normaali verotuksen periaate on sellaisen kiven, soran ja hiekan verotus, jota on (juuri) otettu kiviaineskäyttöön ja jota käytetään kaupalliseen hyödyntämiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1. huhtikuuta 2002 lähtien.

               (91)

               Komissio totesi kiviainesveron tavoitteesta, että verolla pyritään tehostamaan kiviainesten louhintaa sisällyttämällä siihen kyseisen toiminnan ympäristökustannukset. Lisäksi sillä pyritään kysynnän siirtymiseen: kiven, soran ja hiekan tarkoituksellisesta ottamisesta rakennusteollisuuden kiviaineksiksi siirrytään sellaisten kiviainesten käyttöön, jotka ovat tiettyjen menetelmien yhteydessä syntyviä sivutuotteita tai jätteitä, tai kierrätettyjä kiviaineksia.

               (92)

               Komissio on saanut asianosaisilta runsaasti huomautuksia normaalin verotuksen periaatteesta ja kiviainesveron tavoitteesta.

         5.4   NORMAALISTA VEROTUKSEN PERIAATTEESTA JA KIVIAINESVERON TAVOITTEESTA SAADUT HUOMAUTUKSET

   a)   BAA:n huomautukset 15. syyskuuta 2014

               (93)

               BAA toisti aikaisemmissa huomautuksissa esittämänsä kannan, että kiviainesvero on luonteeltaan epälooginen. Se väittää, ettei kiviaineksista ole mitään selkeää määritelmää, joka voi selittää kiviainesveron soveltamisalan. BAA väittää, että kiviainesverolla verotetaan monia aineksia, jotka eivät kuulu menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä säädetyn määritelmän piiriin, eli aineksia, joita käytetään eri tarkoituksiin kuin rakentamisen massa-aineeksi, tai käyttöön betonissa, katukiveysmateriaaleissa, asfaltissa, viemäröinnin kuivatuskerroksissa tai rakennusten täytemaana. Se väittää, että aallonmurtajien tukikiveä, jota verotetaan, ei käytetä lisäämään massaa rakennustöissä ja että se on paljon isokokoisempaa ja painavampaa kuin kiviainekset, joita käytetään betoniin tai muuhun lueteltuun käyttötarkoitukseen. Lisäksi leikkaamattomasta rakennuskivestä peritään kiviainesvero, vaikka sitä käytetään rakennusten seinien ja perinteisten muurien rakentamiseen (eli peltoja erottavat muurit) pikemminkin kuin johonkin lueteltuun käyttötarkoitukseen. BAA toteaa, ettei voida väittää, että nämä materiaalit ovat ”kiviainesta” ja etteivät kattoliuske, leikattu rakennuskivi tai tiilenvalmistukeen käytetty savi ole ”kiviainesta”. Kaikki materiaalit ovat maaperästä saatua kiviainesta, mutta niitä käytetään eri tarkoituksiin ja niitä ei voida vaihtaa keskenään. Lisäksi väitetään, ettei ole ympäristöllistä perustetta nimetä joitakin näistä materiaaleista kiviaineksiksi ja joitain muita ei.

               (94)

               BAA pitää ongelmallisena sitä, että vapautukset perustuvat aineksen geologisiin ominaisuuksiin, koska saven, savikiven ja liuskekiven geologiset käsitteet kattavat hyvin laajan geologisen valikoiman kiviä, joita saadaan louhoksista ja joita ei voida käyttää kattotiilien tai keraamisten tuotteiden valmistukseen. Tämä materiaali on kuitenkin geologisesta näkökulmasta edelleen verosta vapautettua savea, savikiveä ja liuskekiveä. BAA esittää joitakin geologian asiantuntijan Rachel Hardien lausuntoja, jotka koskevat huonoa geologisten termien valintaa kivien erottelemiseksi. Lisäksi se, että verosta vapautetaan aineksia, jotka koostuvat pääasiassa tietyistä geologisista ryhmistä, lisäävät ongelmia. BAA on toimittanut tästä British Geological Societyn vuonna 2003 valmisteleman raportin, jolla oli tarkoitus auttaa Yhdistyneen kuningaskunnan verolaitosten virkamiehiä soveltamaan liuskekiveä, savikiveä ja savea koskevia vapautuksia geologisesti oikealla tavalla, jäljempänä ’raportti’. Raportin tarkoituksena on avustaa Yhdistyneen kuningaskunnan veroviranomaisia määrittämään savikivi, liuskekivi ja savi niiden ominaisuuksien ja geologisen alkuperän perusteella. Siinä otaksutaan kuitenkin, että näiden käsitteiden alkuperäinen valinta lakiin perustuu niiden käyttöön taloudellisina mineraalihyödykkeinä geologisten kokonaisuuksien sijaan. Sen mukaan savea, savikiveä, lietekiveä ja liuskekiveä esiintyy laajalti Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja savikiveä esiintyy usein hiekkakiven välissä kerroksittain.

               (95)

               BAA väittää, että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset pitävät savikiveä ja lietekiveä synonyymeinä ja että tästä syystä koko kiviluokka on vapautettu verosta. Lisäksi BAA väittää, että raportin määritelmät näistä kolmesta aineksesta ovat hyvin rajoittavia ja että muitakin aineksia olisi voitu luokitella savikiveksi, liuskekiveksi tai saveksi. Esimerkiksi liuskekivi, jolla on tarvittava liuskeinen lohkeamistapa kattotiilin valmistamiseen, on melko harvinainen, ja kiviä, joiden lohkeavuus on heikko ja jotka eivät sovi lohkottavaksi, voi esiintyä enemmän, mutta ne luokitellaan silti liuskekiveksi. BAA väittää lisäksi osittain raporttia lainaten, että liuskekiveä louhitaan myös hyödynnettäväksi sisustuksessa ja rakentamisessa, esim. mittakivi, muurikivi, päällystekivi, kynnykset, takat, pöytälevyt sekä kodin ja puutarhan koristeet, missä käytössä liuskeinen lohkeamistapa on vähemmän tärkeä kuin leikkaus ja kiillotus. BAA esittää esimerkkinä liuskekivilouhoksen, joka tuottaa kattoliuskeesta eroavia liuskekiviä ja väittää, että tämän suhteen on epäselvää, pitäisikö ainesta luokitella ollenkaan liuskekiveksi.

               (96)

               BAA toteaa, että sen kokemuksen mukaan tavallisesti pyydetään asiantuntijageologin lausunto, jossa selvitetään, mitä kiviainesverossa tarkoitettua kiveä louhoksessa esiintyy ja onko tämän louhinta vapautettu verosta.

               (97)

               BAA väittää, että vaikka sillä ei ole tietoa liuskekiven ja savikiven jätekasojen kehityksestä kiviainesveron käyttöönoton jälkeen, verotettavien kiviainesten sivutuotteiden jätekasat ovat lisääntyneet. BAA esittää kolme esimerkkiä louhoksista, joissa on kertynyt sivutuotteiden jätekasoja. Yhden louhoksen oli lähetettävä jätteeksi yli miljoona tonnia sivutuotteita ja toisen piti investoida 2 miljoonaa Englannin puntaa uuteen laitokseen, jotta sen sivutuotetta voitaisiin käsitellä myyntikuntoon.

         b)   BAA:n huomautukset 17. tammikuuta 2014

               (98)

               BAA väittää, että kun Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset keskeyttivät kiviainesveron vapautukset, joista komissio esitti epäilyjä menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, nämä viranomaiset ovat tosiasiassa ottaneet käyttöön kaksi uutta verovapautusta, joita sovelletaan keraamisissa rakennustuotteissa käytettävään saveen ja savikiveen sekä tasoitteessa ja kipsilevyssä käytettävään kipsiin. Se väittää, ettei näiden materiaalien voida katsoa olevan ympäristönsuojelullisen ajattelumallin kannalta eri tilanteessa kuin kiviainesveron perusteella verotettu aines. BAA väittää, että nämä ainekset ovat samassa tilanteessa kuin kivi, hiekka tai sora, koska ne on louhittu rakentamistarkoitukseen. Se väittää myös, että nämä uudet verovapautukset ovat valtiontukea ja että komissio ei voi katsoa niiden olevan soveltuvaa tukea, koska asiaankuuluvia edellytyksiä ei täytetä.

               (99)

               Sen mukaan keraamisissa rakennustuotteissa käytettävän saven ja savikiven louhintaa voitaisiin vähentää käyttämällä betonirakennustuotteita, joita voidaan tuottaa käyttämällä louhosjätettä/sivutuotetta, joka on usein veronalaista.

               (100)

               BAA:n mielestä saven kemiallisella muuttumisella ei ole väliä tiilen ja muiden rakentamisessa käytettävien keraamisten tuotteiden valmistuksessa, koska tällä ei ole merkitystä ympäristönäkökohtien kannalta.

         c)   Cloburn Quarry Company Ltd:n huomautukset 17. tammikuuta 2014

               (101)

               Cloburn Quarry toteaa, että se louhii graniittia ja grauvakkaa. Jälkimmäistä käytetään liukumattomiin kiviaineksiin, joiden kiillottuvuusarvo (PSV-arvo) on yli 70. Koska tällaisen materiaalin sivutuotteisiin ei sovelleta verovapautusta, grauvakan aiheuttamat suuret pölymäärät lisääntyvät, mikä aiheuttaa ajan mittaan merkittävän ongelman.

               (102)

               Cloburn Quarryn mukaan louhoksen myyntimäärät ovat vähentyneet 1,3 miljoonasta tonnista vuosina 2007/2008 0,5 miljoonaan tonniin. Sen mukaan tämä ei johdu niinkään talouden taantumasta vaan kilpailevien louhosten myynnistä, johon sovelletaan verovapautuksia.

               (103)

               Cloburn Quarry toteaa, että kiviainesvero heikentää louhoksen mahdollisuuksia kilpailla tuotujen kiviainesten kanssa, koska niiden sivutuotteita myydään verottomana jossain muualla, ja ulkoisesti louhosten kanssa, joiden ei tarvitse suorittaa vastaavaa veroa.

               (104)

               Cloburn Quarry väittää, että kiviainesvero on johtanut heikkoon markkinatilanteeseen, eli kiviaineksen hinta on alhainen ja verosta vapautetut louhokset voivat kuljettaa ainestaan kauemmas.

               (105)

               Sen mukaan vuonna 2013 näille louhoksille menetettiin 50 000 tonnia kiviainesten myynnistä. Lisäksi esiintyy erityinen ongelma savikiviesiintymistä, joita käytetään suurilla rakennustyömailla, erityisesti Glasgow'n ja Edinburghin välisellä alueella. Noin miljoona tonnia savikiveä käytettiin tienrakennukseen. Tämä vaikutti kilpailuun, koska muut louhokset eivät voineet myydä vähäarvoisia sivutuotteitaan. Lisäksi louhoksen kirkkaanpunainen kiviaines kilpailee verosta vapautetun luumunpunaisen koristeeksi tarkoitetun liuskekiven kanssa.

               (106)

               Louhos väittää, että se on joutunut kilpailun kohteeksi ja menettänyt tarjouskilpailuja louhoksille, joiden se epäilee hyötyvän kiviainesveron vapautuksesta. Louhoksen mukaan yksi sopimus menetettiin louhokselle, joka sai urakkasopimuksen verosta vapautettuun savikiviesiintymään kiviaineksen louhintaa varten. Louhoksen mukaan käytettävissä oli 800 000 tonnia savikiveä, jota olisi voitu myydä eteenpäin pääurakoitsijalle.

               (107)

               Louhos esitti myös useita yleisiä huomautuksia kiviainesveron ympäristönsuojelutavoitteen puutteesta.

         d)   Blinkbonny Quarryn (Borders) Ltd., jäljempänä ’Blinkbonny Quarry’, huomautukset 8. tammikuuta 2014

               (108)

               Blinkbonny Quarry ilmoittaa, että se on joutunut kilpailemaan toisen louhoksen kanssa, joka mahdollisesti myy valmisbetoniin sisällytettyä verosta vapautettua materiaalia, ja voi siten tarjota alhaisempia hintoja. Se katsoo, että ilman vapautusta kilpailevaa louhosta ei olisi avattu ja se ei olisi pystynyt kilpailemaan markkinoilla. Se väittää lisäksi, että kilpailija voi vapautuksen vuoksi kuljettaa materiaaliaan pidempiä matkoja, mikä aiheuttaa ympäristövahinkoja.

               (109)

               Blinkbonny Quarry esitti lisäksi useita huomautuksia vastauksena menettelyn aloittamista koskevaan päätökseen. Se väittää, että toimenpide suosii vapautuksesta hyötyviä toimijoita, koska ne voivat myydä tuotteitaan avoimilla markkinoilla ilman samoja kustannuksia kuin niillä, jotka eivät hyödy tästä edusta.

               (110)

               Blinkbonny Quarry katsoo, että kiviainesvero on epäonnistunut ympäristönsuojelun tavoitteen suhteen, koska sen vuoksi on valmistettu halvempaa materiaalia, jota kuljetetaan pidemmälle, ja koska sillä edistetään verosta vapautetun kiviaineksen louhintaa sellaisten halvempien materiaalien tuottamiseksi, jotka eivät ole sivutuotteita tai jätettä. Lisäksi se väittää, että verosta vapautettu savikivi ja liuskekivi myydään kiviaineksina rakennustarkoituksiin ja verovapautuksen vuoksi savikiveä ja liuskekiveä louhitaan enemmän kiviaineskäyttöön.

         e)   Kinegar Quarries Ltd:n, jäljempänä ’Kinegar Quarries’, huomautukset 15. tammikuuta 2014

               (111)

               Kinegar Quarries väittää, että kaikki louhokset tuottavat heikompilaatuista kiviainesta. Sen mukaan sillä ei ole merkitystä, onko tuote kansainvälisesti vientikelpoista liuskekiveä tai jokapäiväistä kiviainesta, jota käytetään 15 mailin säteellä louhoksesta. Kinegar Quarries väittää, että kiviainekset ovat toissijaisia tuotteita, niitä voidaan käyttää eri tavoin ja ne ovat aina olleet edullisia. Se katsoo lisäksi, että kiviainesten hinta on edullinen, koska ne ovat korkeampiluokkaisen tuotteen sivutuote ja ne hinnoitellaan kysynnän ja tarjonnan perusteella varaston tasapainon ylläpitämiseksi. Se väittää kuitenkin, että ennen kuin kiviainesvero otettiin käyttöön, kiviaineksesta saatiin aina joitain tuloja. Tästä syystä sivutuotteena saatavan kiviaineksien oli kilpailtava verovapautuksesta hyötyvän kiviaineksen kanssa, mikä ei ollut joissain tapauksissa mahdollista. Sivutuotteena saatavien kiviaineksien tuotanto ei ole kuitenkaan vähentynyt, koska laadukkaammalle tuotteelle on kysyntää. Niitä ei voida vaan myydä samassa määrin. Siksi tämä johtaa sivutuotteena saatavien kiviaineksien varastojen lisääntymiseen. Lisäksi Kinegar Quarries väittää, että ympäristöhyödyt jäävät saamatta kiviainesten lisääntyneen kuljetuksen vuoksi.

               (112)

               Se väittää, että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset olivat pyrkineet varmistamaan, että muut kuin kiviaineksen tuottajat voivat myydä sivutuotteitaan verosta vapautettuna kiviaineksena ja minimoida sivutuotteiden varastojaan. Se katsoo, että tämä tavoite on saavutettu myöntämällä vapautuksia muille kuin kiviaineksen tuottajille (ja yhä useammille kiviaineksen tuottajille) tuotteista, joita pitäisi itse asiassa kutsua kiviaineksiksi, koska niitä myydään samaan tarkoitukseen kuin kiviaineksen tuottajan materiaalia. Sivutuotteiden varastot ovat kuitenkin siirtyneet muilta kuin kiviaineksen tuottajilta kiviaineksen tuottajille ja ne maksavat veron.

               (113)

               Kinegar Quarries mainitsee, että kiviainesveron käyttöönoton jälkeen sen sivutuotteena saamien kiviainesten myynti laski vuoden 2007 ja 2013 välillä yli 50 000 tonnista 9 000 tonniin, ja tätä ei voida pitää kokonaan talouden taantuman syynä. Se väittää, ettei se pysty enää kilpailemaan verosta vapautettujen kiviainesten kanssa, koska sen tarjoukset ovat 1,5–2 Englannin puntaa korkeammat kuin kilpailijoidensa.

         f)   Torrington Stone Ltd:n (Beam Quarry & Vyse Quarry), jäljempänä ’Torrington Stone’, huomautukset 17. tammikuuta 2014

               (114)

               Torrington Stone väittää, että jos sen kaksi louhosta eivät olisi samassa omistuksessa, ne eivät olisi tällä hetkellä kannattavia kiviainesveron käyttöönoton vuoksi. Se väittää, että asiakkaat tekevät ostopäätöksen materiaalin kuvauksen, kuten laatu ja koko, eivätkä niiden geologisten näkökohtien perusteella. Asiakkaat eivät tiedä, verotetaanko ainesta.

               (115)

               Yksi louhoksista tuottaa pääasiassa savikiveä lietekiven sivutuotteiden kanssa ja toinen tuottaa ensisijaisesti hiekkakiveä ja savikivijätettä. Kaikkia myydään kiviaineksena. Lietekiven sivutuotetta ei voida myydä voitolla ja se viedään siksi kaatopaikalle.

         g)   Mineral Products Association Ltd:n, jäljempänä ’Mineral Products Association’, huomautukset 2. tammikuuta 2014

               (116)

               Mineral Products Association esittää, että joidenkin toimijoiden mahdollisuus louhia verosta vapautettuja materiaaleja, kuten savikiveä ja liuskekiveä kiviainesten markkinoille, on vastoin kiviainesveron suunnittelun alkuperäisiä periaatteita. Se katsoo, että kiviaineskäyttöön louhitusta aineksesta olisi kannettava kiviainesvero ja että vapautusten olisi rajoituttava aineksien käyttöön muuna kuin kiviaineksena.

               (117)

               Se väittää, että ainekset, jotka syntyvät yksittäisissä palamisprosesseissa tai metallin sulatuksessa ja jalostuksessa, ovat näiden prosessien aitoja sivutuotteita, ja ne olisi vapautettava verosta, koska ne täyttävät kiviainesveron taustalla olevan tavoitteen kannustaa kierrätetyn materiaalin käyttöä ja resurssitehokkuutta. Vertailun vuoksi savikiven, liuskekiven ja muiden aineksien vapautukset johtavat paikallisten markkinoiden vääristymiseen, koska verotettavat ainekset korvataan verottomilla.

         h)   BAA:n huomautukset 10. tammikuuta 2014

               (118)

               BAA väittää, että kiviainesveron ympäristötavoitteena on siirtää kysyntää jäte- ja sivutuotemateriaalin hyväksi, toisin kuin aiheuttamisperiaatteen toteutuksessa, kuten komission katsotaan toteavan menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä. Tämä ehdotettu ensisijainen tavoite, aiheuttamisperiaate (jos se on itse asiassa sovellettavissa), merkitsisi valikoivaa lähestymistapaa aineksiin (kiviaineksien alaan, mutta ei muuhun mineraalin louhintatoimintaan), mikä väistämättä johtaa valtiontukeen. Kiviainesveron ympäristötavoitteella pyritään pikemminkin edistämään kiviaineksia, jotka ovat tiettyjen menettelyjen jäteainesten sivutuotteita tai kierrätettyjä kiviaineksia, mikä vähentää louhittujen ainesten käyttöä (kysynnän siirtymistä koskeva ajattelutapa).

               (119)

               BAA väittää, että veroon liittyvän kysynnän siirtymistä koskevan ajattelutavan vaikutus merkitsisi käytännössä, että kiviainesvero rajoittuisi rakentamisen massa-aineena käytettyyn kiveen, hiekkaan tai soraan, ja tämän tavoitteen huomioon ottaen ainoastaan louhittujen mineraalien korvaamiseen soveltuvat sivutuotteet tai jätteet pitäisi vapauttaa verosta. BAA toteaa kuitenkin, ettei tämä rajoitus ole kiviainesveron ohjaava periaate, koska sen perusteella voidaan verottaa aineksia, joita ei voida korvata.

               (120)

               BAA katsoo, että vaikka tutkittavana olevat verovapautukset poistetaan, kiviainesveron soveltamisala ei olisi johdonmukainen sen ympäristönsuojelua koskevan ajattelutavan, eli kysynnän siirtymistä koskevan ajattelutavan kanssa. BAA:n mukaan sivutuotteita/jätemateriaaleja koskevien verovapautusten poistaminen aiheuttaisi sen, että kiviainesvero olisi vähemmän ympäristötavoitteensa mukainen. Sen sijaan se väittää, että kiviaineskäyttöön louhittavien ainesten, kuten liuskekivi ja savikivi, vapautusten poistaminen olisi sopusoinnussa veron ympäristötavoitteen kanssa.

               (121)

               BAA katsoo, että se, että kiviainesveron soveltamisala ei vastaa ”kysynnän siirtymiseen” liittyvää ympäristötavoitetta, tukee se, että kalkin tai leikatun rakennuskiven sivutuotetta/jätettä sekä rautatieratojen sorapäällysteen ja kiven, jonka PSV-arvo on korkea, kaltaisia aineksia, joille ei ole korviketta, verotetaan.

               (122)

               BAA katsoo, että kiviainesveron soveltamisala on liian kaukana sen ympäristönsuojelullisesta ajattelutavasta. Tämä aiheutuu siitä, että joitain aineksia, jota ei veroteta, voitaisiin korvata sivutuotteella tai jätteellä. Se antaa esimerkiksi tiileen käytetyn saven tai laattoihin käytetyn kaoliinisaven.

         i)   BAA:n huomautukset 17. tammikuuta 2014

               (123)

               BAA toimitti Cornwallin rakennuskiviä ja liuskekiviä koskevan oppaan vuodelta 2007 ja huomautti, että kyseisessä julkaisussa monet graniitti- ja liuskekivilouhokset mainostavat tuottavansa samantapaisia tuotteita ja rakennuskiveä. BAA väittää oppaan osoittavan, että kiviainesveroa koskevat vapautukset eivät ole sen ajattelutavan mukaisia, eli kiviaineskäyttöön louhittujen materiaalien kysynnän siirtyminen jätteisiin, joita voidaan käyttää kiviaineksena.

               (124)

               BAA väittää, että on näyttöä siitä, että mahdollisuus soveltaa vapautuksia sivutuotteisiin/kaoliinilouhosten jätteisiin on kannustanut louhimaan tarvittavaa enemmän aineksia, ja tarkoitus on pelkästään hyötyä sivutuotteisiin, kuten laadukkaaseen graniittiin, liittyvistä verovapautuksista (42). Se väittää, että on myös näyttöä siitä, että jotkut kaoliinilouhosten toimijat keskittyvät alkuperäisen kaoliiniaineksen sijasta pikemminkin tällaisten sivutuotteiden louhintaan (43). BAA viittaa eräältä louhoksen toimijalta saamaansa sähköpostiviestiin (44), jonka mukaan kiviainesveron käyttöönoton jälkeen sillä on ollut vaikeuksia kilpailla kaoliinilouhosten kiviainesten kanssa, koska niiden tuottama kiviaines on edullisempaa ja se on vallannut markkinat. Sähköpostiviestin mukaan kaoliinilouhosten myymä kiviaines on korkealaatuista kiveä eikä se ole sivutuote. Kyseisen louhoksen toimijan tuotanto on puolittunut ja se ei ole saanut voittoa yli yhdeksään vuoteen. Sen jäteainesta ei voi myydä.

               (125)

               BAA väittää, että tapa, jolla kiviainesveroa sovelletaan kalkinlouhinnan yhteydessä, on ongelmallinen. Kalkin louhintaa ei veroteta, toisin kuin sen jätteitä tai sivutuotteita. Lisäksi kiviainesveroa sovelletaan tiettyjen louhosten hienoaineksiin, sivutuotteisiin tai jätteisiin, joita voidaan käyttää valmistamaan sementtirakennusharkkoja, joita voitaisiin käyttää korvaamaan tiilen valmistusta verosta vapautetusta savesta.

         j)   Quarry Products Association Northern Ireland Limitedin, jäljempänä ’QPANI’, huomautukset 8. tammikuuta 2014

               (126)

               QPANI väittää, että se osuus on noin 95 prosenttia louhostuotteita rakennusteollisuudelle tarjoavista yrityksistä Pohjois-Irlannissa. Se katsoo, että kiviainesvero suunniteltiin virheellisesti alusta alkaen, koska aineksia olisi pitänyt verottaa niiden käytön eikä geologisten ominaisuuksien perusteella.

               (127)

               Sen mielestä savikiveä ja liuskekiveä ei pitäisi vapauttaa kiviainesverosta, jos niitä käytetään kiviaineksina. Liuskekiveä ja savikiveä käytetään kiviaineksina Yhdistyneen kuningaskunnan rakennusmarkkinoilla, ja niillä voi olla huomattavia paikallisia markkinavaikutuksia, kun niitä toimitetaan kiviainesten markkinoille. Tämä koskee erityisesti Pohjois-Irlantia. Vaikka liuske- ja savikiven tarjonnassa kiviaineskäyttöön voi olla kyse aineksista, jotka ovat itse asiassa muun kuin kiviaineksien louhinnan sivutuotteita (esim. liuskekiven louhinta kattoliuskeeksi), näitä aineksia louhitaan pääasiassa kiviainesten markkinoille.

               (128)

               QPANI kyseenalaistaa myös verosta vapautetut ainekset, jotka koostuvat ”pääasiassa” hiilestä, ruskohiilestä, liuskekivestä tai savikivestä. QPANI:n mukaan olisi yksinkertaisempaa ja johdonmukaisempaa, jos tehtäisiin yksinkertainen ero kiviaineksina käytettävien materiaalien ja muiden kuin kiviaineksina käytettävien materiaalien välillä. Kiviaineksina käytettäviin materiaaleihin olisi sovellettava kiviainesveroa ja muut olisi jätettävä sen ulkopuolelle.

               (129)

               QPANI väittää, että kiviainesvero on johtanut ympäristövahinkoihin, koska verosta vapautettuja aineksia on ollut mahdollista kuljettaa kauemmas.

               (130)

               QPANI väittää, että Pohjois-Irlantiin on tuotu satoja tuhansia tonneja savikiveä Donegalista, Irlannista. Irlannin savikiveä myydään rakennusmarkkinoilla kaikkialla Pohjois-Irlannissa. Rakennushankkeissa Irlannin rajalla on käytetty Irlannista peräisin olevia verosta vapautettuja kiviaineksia, jotka on luokiteltu savikiveksi.

               (131)

               QPANI viitaa edelleen kiveen, joka luokitellaan savikiveksi ja joka hyötyy siten aiheettomasti verovapautuksesta.

         k)   Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten huomautukset

               (132)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset pitäytyvät kannassaan, etteivät tutkittavana olevat verovapautukset ja -helpotukset ole valtiontukea. Ne väittävät erityisesti, että veroon perustuva erottelu on perusteltu verojärjestelmän luonteen tai yleisen rakenteen vuoksi, ja valikoivuutta koskeva edellytys ei siten täyty.

               (133)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset tunnustavat menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 8 kappaleeseen sisältyvän kuvauksen kiviaineksista. Ne ovat myös samaa mieltä menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 67 kappaleessa kuvatusta kiviaineveroon liittyvästä ajattelutavasta.

               (134)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset mainitsivat, että yleinen tuomioistuin totesi 7. maaliskuuta 2012 antamansa tuomion 55 kohdassa: ”[kiviainesveron] perustana olevan normaalin verotuksen periaate perustuu yksinomaan kiviaineksena verotettavan materiaalin kaupalliseen hyödyntämiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa”. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että koska kiviainesveroa ei ole tarkoitettu teollisuuden tai maatalouden menettelyissä käytetyn kiven, hiekan tai soran verotukseen, kaikki verot, jotka on suoritettu muuhun kuin kiviaineskäyttöön tarkoitetuista materiaaleista, voidaan palauttaa verohyvityksenä. Saman ajattelutavan mukaan kiveä, hiekkaa tai soraa, jota otetaan, mutta jota ei hyödynnetä kaupallisesti (kuten lainsäädännössä määritellään) ei sisällytetä veron piiriin.

               (135)

               Yhdistynyt kuningaskunta selvitti kiviainesveron tavoitetta lainaamalla yleisen tuomioistuimen tuomiota: ”[…] pyritään ensisijaisesti edistämään rakennusalalla sellaisten kiviainesten käyttöä, jotka koostuvat tietyillä menetelmillä saaduista sivutuotteista tai jätteistä (niin sanotut sivutuotteina saatavat kiviainekset), tai kierrätyskiviainesten käyttöä, jotta voidaan vähentää louhoksista saatujen sellaisten kiviainesten (niin sanotut peruskiviainekset) käyttöä, jotka ovat uusiutumattomia luonnonvaroja, ja näin ollen rajoittamaan tällaiseen louhintaan liittyviä ympäristöhaittoja (jäljempänä kysynnän muuttamisen tavoite tai [kiviainesveron] ympäristötavoite)”.

               (136)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että verotuksellinen ajattelutapa esitettiin selkeästi säädösten vaikutusten arvioinnista lähtien: ”Hallituksen valitseman vaihtoehdon päätavoite olisi vähentää yleisemmin yhteiskunnassa yksityishenkilöille ja yrityksille määrättäviä louhinnan ympäristökustannuksia ja kannustaa kierrätystä”.

               (137)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että kiviainesverolla pyritään saavuttamaan ympäristönsuojelun tavoite kahdella erillisellä, mutta toisiinsa yhteydessä olevalla tavalla. Ensinnäkin veron määräämisellä autetaan sisällyttämään hintoihin joitakin kiviaineksen louhinnan ja kuljetuksen aiheuttamia vahinkoja. Vero johtaa siten vastalouhitun kiviaineksen kysynnän vähenemiseen, koska kustannukset lisääntyvät. Toiseksi jätteille ja kierrätysmateriaaleille myönnetään verovapautuksia ja -hyvityksiä, jotta kannustettaisiin kysynnän siirtymistä vastalouhitusta kiviaineksista kyseisiin aineksiin, mutta samalla ei koetettaisi estää muihin kuin kiviaineksiin perustuvan materiaalin tuotantoa. Kiviainesvero suunniteltiin ympäristötavoitteen saavuttamiseksi siten, että vastalouhitulle verotettavalle kiviainekselle oli taloudellisesti kannattavia vaihtoehtoja.

               (138)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että kiviainesverolla pyritään edistämään kierrätettyjen tai sivutuotteina olevien ainesten käyttöä (joita syntyy menettelyissä, joilla ei pyritä tuottamaan kiviainesta), jotta voidaan vähentää neitseellisten kiviainesten kysyntää ja siten rajoittaa kiviainesten louhintaan liittyviä ympäristöhaittoja. Vapautukset veron soveltamisalaan voidaan jakaa kahteen ryhmään: kierrätetty kiviaines ja väistämättömästi syntyvät jätteiden sivutuotteet. Jälkimmäiset voidaan määritellä materiaaliksi, jota hyödynnetään kaupallisesti Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja käytetään rakennuskiviaineksena, mutta joka syntyy väistämättömänä seurauksena menettelylle, jolla ei pyritä tarkoituksellisesti tuottamaan kiviainesta. Tällaiset ainekset voidaan jakaa kahteen ryhmään: a) ainekset, jotka saadaan väistämättä muun kuin kiviainekseksi kelpaavan mineraalin louhinnasta; tai b) ainekset, jotka saadaan väistämättä kaivaus- tai ruoppausmenettelyssä, jolla ei pyritä louhimaan materiaalia kaupalliseen hyödyntämiseen.

               (139)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat todenneet, että aineksia, joita louhitaan käytettäväksi kiviaineksina kaupalliseen hyödyntämiseen tai joita syntyy sivutuotteena prosessissa, jonka tarkoituksena on tuottaa kaupallisesti hyödynnettävää kiviainesta, ovat tosiasiallisesti eri tilanteessa kuin vapautuksesta hyötyvät ainekset.

               (140)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että edellä kuvattujen poikkeusten mukaisesti verovapautuksen soveltamisessa tehdään ero muun kuin kiviainekseksi kelpaavan mineraalin louhinnasta peräisin olevien sivutuotteiden, joihin ei sovelleta verovapautusta, ja kiviaineksen louhinnan sivutuotteena olevan jätemateriaalin (kuten kalkkikiven jäte), johon veroa sovelletaan, välillä. Viranomaisten mukaan ero johtuu tavoitteesta tehdä kalkkikiven louhinnasta kiviaineeksi vähemmän houkuttelevaa mutta samalla olla estämättä muun kuin kiviaineksena käytettävän materiaalin tuotantoa. Luonnonkivestä louhittavasta kiviaineksesta tehdään kiviainesverolla vähemmän houkuttelevaa ja samalla edistetään kiviaineksen vaihtoehtoisten lähteiden käyttöä.

               (141)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että vapautukset ovat ratkaisevia kiviainesveron ympäristötavoitteen saavuttamiseksi, sillä ne vähentävät uuden louhinnan synnyttämiä vahinkoja. Ne väittävät, että hintaero verosta vapautettujen ja verotettavien materiaalien välillä siirtää kysyntää pois uudesta louhinnasta. Vapautukset ovat sopusoinnussa kiviainesveron ympäristötavoitteen kanssa siltä osin kuin verosta vapautettujen aineksien käyttö vähentää uuden kiviaineksen louhinnan kysyntää ja siihen liittyviä ympäristöhaittoja.

               (142)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että on monia esimerkkejä siitä, että verosta vapautetut ainekset korvaavat laadukkaat kiviainekset. Esimerkiksi vuoden 2012 olympiapuiston rakentamiseen tarvittiin yli miljoona tonnia kiviainesta täytemateriaaliksi. Cornwallin kaoliinintuotannon sivutuotteita käytettiin kierrätettyjen kiviainesten rinnalla laadukkaiden kiviaineksien, kuten vastalouhitun kalkkikiven tai graniitin sijasta. Liuskekiven jätettä […] (45) liuskekivilouhoksesta käytettiin putkien alusmateriaalina […]. Murskattua liuskekiveä käytettiin muiden murskattujen kiviainesten asemasta. Liuskekiven sivutuotetta samasta louhoksesta käytettiin myös rakennustöissä […] korkealaatuisen kiviaineksen sijasta.

               (143)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset osoittavat, että verosta vapautettujen louhosten määrä ei ole kasvanut kiviainesveron käyttöönoton jälkeen, kuten esitetään jäljempänä taulukossa, johon sisältyy toiminnassa olevien louhosten määrä tiettynä ajankohtana:

                           2001

                           2002

                           2003

                           2004

                           2005

                           2006

                           Kaoliinisavi

                           20

                           20

                           22

                           18

                           18

                           18

                           Kaoliini

                           17

                           17

                           17

                           17

                           15

                           15

                           Kalkkikivi

                           348

                           348

                           359

                           336

                           340

                           319

                           Magmakivi ja metamorfikivi

                           211

                           211

                           210

                           204

                           213

                           199

                           Liuskekivi

                           43

                           43

                           44

                           43

                           40

                           35

                           Savi ja savikivi

                           177

                           177

                           180

                           172

                           169

                           172

                           2007

                           2008

                           2009

                           2010

                           2011

                           2012

                           Kaoliinisavi

                           18

                           18

                           18

                           18

                           18

                           18

                           Kaoliini

                           13

                           12

                           16

                           17

                           16

                           15

                           Kalkkikivi

                           338

                           335

                           324

                           331

                           317

                           322

                           Magmakivi ja metamorfikivi

                           208

                           203

                           207

                           195

                           204

                           191

                           Liuskekivi

                           36

                           37

                           32

                           33

                           33

                           32

                           Savi ja savikivi

                           175

                           165

                           156

                           159

                           155

                           155

               (144)

               Vuonna 2009 kivimurskeen osuus peruskiviainesten myynnistä oli Yhdistyneessä kuningaskunnassa 59,4 prosenttia. Loput tällaisesta myynnistä koski hiekkaa ja soraa. Kalkkikivi oli ylivoimaisesti tärkein kivimurskan aines, ja sen yhteenlaskettu osuus oli 66 prosenttia kokonaismäärästä, jonka jälkeen tulivat magmakivet, kuten graniitti (24 prosenttia) ja hiekkakivi (9 prosenttia). Kalkkikivellä, magmakivellä ja hiekkakivellä on muita käyttötarkoituksia, esim. rakennuskivenä, tai jos kyse on kalkkikivestä, teollisuuden kalkkina.

               (145)

               Vuonna 2012 tonni kalkkikivestä saatua kiviainesta myytiin 7,16–11,7 Englannin punnalla tonnia kohti. Tonni graniittia myytiin 6,12–12,82 Englannin punnalla tonnia kohti. Tonni liuskekivestä peräisin olevaa kiviainesta myytiin 2–8 Englannin punnalla tonnia kohti.

               (146)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset esittivät yhdessä BAA:n kanssa, että kiviaineksen käyttö koristeeksi on epätyypillinen käyttötarkoitus. Maisemoinnissa käytettäviä aineksia käytetään pieniä määriä ja ne valitaan visuaalisten ominaisuuksien, kuten värin ja muodon perusteella, ja rakentamiseen liittyvillä ominaisuuksilla, kuten lujuudella, on vähäinen merkitys, toisin kuin muussa kiviaineskäytössä. Koska kyse on vähäisistä määristä, koristekäyttöön tarkoitetun kiviaineksen kysyntä on vähäistä Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

         5.5   SAATUJEN HUOMAUTUSTEN ARVIOINTI

               (147)

               Komissio totesi jo menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että kiviaineksen normaali verotusperiaate voidaan tiivistää sellaisen kiven, soran ja hiekan verotukseksi, jota on (juuri) otettu käytettäväksi kiviaineksena ja jota käytetään kaupalliseen hyödyntämiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1. huhtikuuta 2002 lähtien.

               (148)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten kiviainesveron verotusperiaatteesta edellä esittämien huomioiden lisäksi komissio esittää seuraavat huomautukset.

               (149)

               Monet kolmannet osapuolet totesivat, ettei kiviainesveroa sovelleta aineksiin johdonmukaisesti, koska muiden verosta vapautettujen aineksien sivutuotteita (kiviainesta, jolla tuotetaan kiveä, jolla on yksi tai useampi tasainen pinta, jäljempänä ’leikattu kivi’, kalkkia), kiveä, jolla on korkea PSV-arvo, aallonmurtajien tukikiveä, muurikiveä ja korkealaatuisten peruskiviaineksien louhinnasta saatujen laadukkaiden kiviaineksien sivutuotteita/jätteitä ei ole vapautettu verosta. Niiden väitettiin olevan samassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa kuin tällä hetkellä verosta vapautetut muut kuin kiviaineksena käytettyjen materiaalien sivutuotteet tai materiaalit, joilla on erikoistuneita käyttötapoja ja joita ei veroteta.

               (150)

               Komissio otti menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esille sen, miksi se piti kaoliinisaven, kaoliinin, kivihiilen, ruskohiilen, savikiven ja liuskekiven sivutuotteille myönnettävää vapautusta perusteltuna, mutta ei maatalouskäyttöön tarkoitetun kalkin ja leikatun kiven sivutuotteille.

         5.5.1   LEIKATUSTA KIVESTÄ JA KALKIN LOUHINNASTA SAATAVIEN SIVUTUOTTEIDEN VEROTUS

               (151)

               Saatuaan runsaasti tietoja kolmansilta osapuolilta ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisilta komissio toteaa, että leikatun kiven ja kalkin louhinnasta saadut jätteet tai sivutuotteet koostuvat samankaltaisesta kivestä kuin leikattu kivi ja kalkki: i) jäte, joka saadaan kalkkikiven louhinnassa kalkin tuottamiseksi, koostuu todennäköisesti myös kalkkikivestä ja ii) jäte, joka syntyy kiven louhinnasta leikatun kiven tuottamiseksi, koostuu todennäköisesti pääosin saman kivilajin siruista, jota leikataan.

               (152)

               Kiviainesveroon sovellettavissa vapautuksissa tehdään ero niiden jäteainesten välillä, jotka ovat joko muuhun kuin kiviaineskäyttöön tarkoitettujen mineraalien louhinnan sivutuote (kuten kaoliinin ja kaoliinisaven, kivihiilen, ruskohiilen ja liuskekiven louhintajäte), jotka on vapautettu verosta, tai jotka ovat kiviaineskäyttöön tarkoituksellisesti louhittavan materiaalin sivutuote ja joihin veroa sovelletaan (kuten kalkkikivijäte).

               (153)

               Verotuksen ero johtuu tavoitteesta ehkäistä esim. kalkkikiven, graniitin ja hiekkakiven uutta louhintaa kiviaineskäyttöön ja olla samalla vaikuttamatta muun kuin kiviaineksen tuotantoon.

               (154)

               Kuten Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat esittäneet, kalkkikivi, hiekkakivi ja graniitti ovat yleisimpiä aineksia, joita louhitaan kiviaineskäyttöön. Leikatun kiven tai kalkin sivutuotteisiin sovellettu vapautus kiviainesverosta ainakin säilyttäisi näiden aineksien louhintatason tai jopa kannustaisi lisäämään uutta louhintaa.

               (155)

               Leikatun kiven ja kalkin erottamisesta pääasiallisesta louhitusta aineksesta ei aiheudu ylimääräisiä kustannuksia (käsittelykustannuksia). Näin ei ole esim. kaoliinisaven ja kaoliinin tapauksessa, ja näiden materiaalien erottaminen jätteestä on hyvin kallista.

               (156)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset selvittivät, että leikattava kivi ja kalkin saamiseen käytetty kalkkikivi louhitaan tietoisesti kiviaineskäyttöön. Myös niiden sivutuotteita ja jätteitä voidaan myydä erikseen ilman pääasiallista ainesta, koska ne ovat laadukasta materiaalia kiviaineskäyttöön. Tämän osoituksena Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toimittivat hinnoittelutietoja, joiden mukaan kalkin ja leikatun kiven hinnat eivät useimmissa tapauksessa ole paljon korkeammat kuin niiden sivutuotteiden. Kalkintuotannossa tarvittavan kalkkikiven hinta on noin 12,50–19,50 Englannin puntaa tonnilta, kun taas sen sivutuotteen tonnihinta on 7,16–11,70 puntaa. Magmakivi (kuten graniitti), jota käytetään myös leikatun kiven tuottamiseen, maksaa noin 5,51–12,91 Englannin puntaa tonnilta, kun taas se sivutuotteena saatavan kiviaineksen myyntihinta on noin 6,12–12,82 puntaa tonnilta. Tämä merkitsee, että jos laadukkaalle erikoistuotteelle ei ole kysyntää, louhos jatkaisi silti uutta louhintaa, koska on taloudellisesti järkevää myydä vasta louhittua tuotetta ja sen kiviaineskäyttöön tarkoitettua sivutuotetta. Ei voida sulkea pois sitä, että sivutuotteiden vapauttamisella verosta edistetään uutta louhintaa ja tämä heikentää kiviainesveron ympäristönsuojelullista ajattelumallia.

               (157)

               Lisäksi ei ole mitään objektiivista tapaa erottaa kalkkikiveä, joka on maanviljelyskalkin tuotannon sivutuote, ja kalkkikiveä, joka on varta vasten louhittu kiviaineskäyttöön. Sama koskee graniittia, hiekkakiveä ja leikatun kiven sivutuotteita. Siten nämä vasta louhitut ainekset ja niiden sivutuotteet ovat keskenään vaihtokelpoisia, ja louhoksen toimija voi päättää kysynnän perusteella kummankin myymisestä kiviaineskäyttöön.

               (158)

               Edellä johdanto-osan 151–157 kappaleessa esitettyjen näkökohtien perusteella komissio toteaa, että kalkin ja leikatun kiven sivutuotteet eivät ole tosiasiallisesti ja oikeudellisesti samassa tilanteessa kuin vasta louhitut kiviainekset. Lisäksi leikattuun kiveen tai muuhun kuin kiviaineskäyttöön tarkoitetun kalkkikiven/kalliokiven louhinnasta syntyvän jätteen mahdollinen vapauttaminen verosta ainoastaan edistäisi uuden kalliokiven ja kalkkikiven louhintaa, mutta ei kysynnän siirtymistä.

         5.5.2   KIVI, JONKA PSV-ARVO ON KORKEA, AALLONMURTAJIEN TUKIKIVI, MUURIKIVI, KORKEALAATUISET PERUSKIVIAINEKSET JA NIIDEN SIVUTUOTTEET/JÄTTEET

               (159)

               Materiaalit, joita käytetään kiveen, jonka PSV-arvo on korkea, aallonmurtajien tukikiviin, muurikiviin ja korkealaatuisiin peruskiviaineksiin on tarkoitettu joko kyseisten materiaalien erikoiskäyttöön tai sellaisiin käyttötarkoituksiin, joissa niitä ei voida korvata kierrätetyillä kiviaineksilla tai veron soveltamisalan ulkopuolella olevien materiaalien jätteillä.

               (160)

               Kuitenkin kaikki materiaalit, joita käytetään kiveen, jonka PSV-arvo on korkea, aallonmurtajien tukikiviin, muurikiviin ja korkealaatuisiin peruskiviaineksiin sekä niiden sivutuotteisiin, ovat samaa kiveä. Esimerkiksi tukikiveä valmistetaan samasta kivestä kuin pienempää kiviainesmurskaa, jota syntyy sivutuotteena.

               (161)

               Nämä kivet sopivat yleensä kiviaineskäyttöön, ja louhoksen toimijoilla on mahdollisuus valita, miten kiveä myydään tai hyödynnetään kysynnän perusteella.

               (162)

               Edellä johdanto-osan 151–157 kappaleessa selvitetyistä leikatun kiven ja kalkin sivutuotteisiin liittyvistä syistä komissio ei voi sulkea pois sitä, että kiveen, jonka PSV-arvo on korkea, aallonmurtajien tukikiveen, muurikiveen, korkealaatuisiin peruskiviaineksiin ja niiden sivutuotteisiin/jätteeseen sovellettavat vapautukset verosta edistäisivät näiden aineksien louhimista kiviaineskäyttöön.

               (163)

               Kun kyse on siitä, että monet asianomaiset kyseenalaistivat kiviainesveron logiikan, koska kiveä, jonka PSV-arvo on korkea, ja tukikiveä verotetaan, mutta tulvasuojuksien kalkkia tai muihin erikoistarkoitukseen käytettävää materiaalia ei, Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ja BAA toimittivat tietoja, joiden mukaan PSV on mitta, joka merkitsee kiviaineksen lujuutta kiillotettaessa; kiviaineksia, joilla on korkea PSV-arvo, käytetään bitumiseoksessa, jota levitetään teiden pinnalle korkeatasoiseen kitkantehostamiseen. Kiviainekset, joilla on korkein PSV-arvo, käytetään mutkissa ja jarrutusalueilla, ja ne määritellään PSV-arvonsa ja kulumisarvonsa perusteella. Nämä ovat kiviesiintymissä luonteisia ominaisuuksia ja niitä tehostetaan valmistusmenettelyssä. Ainekset ovat edelleen kiviainesta ja tämä käyttö luokitellaan kiviainesverossa kiviaineskäytöksi.

               (164)

               Tukikiveä käytetään suojaamaan Yhdistyneen kuningaskunnan rannikoita eroosiolta. Eritelmän vaatimukset riippuvat meriympäristöjen tilan vakavuudesta. Määriteltyihin ominaisuuksiin sisältyvät tiheys ja kiviaineksen kulumisarvo. Se luokitellaan kiviainesverossa kiviaineskäyttöön tarkoitetuksi materiaaliksi, koska sitä käytetään lujuutta ja massaa varten.

               (165)

               Lisäksi se, onko tiettyyn tarkoitukseen käytetty materiaali vaihdettavissa, ei vaikuta kiviainesveron ajattelutapaan eikä muiden materiaalien vapauttamiseen verosta. Komissio panee merkille, että tässä asiassa kiviainesveroa sovelletaan erilaisiin käyttötapoihin, jotka eivät ole keskenään vaihdettavissa. Kuitenkin niin kauan kuin tällaisia materiaaleja voidaan käyttää ja käytetään laajasti kiviaineksina ja tämä on taloudellisesti järkevää, tällaisten materiaalien vapauttaminen verosta jopa tiettyihin käyttötarkoituksiin vaarantaisi kiviainesveron tavoitteen.

               (166)

               Useat asianosaiset viittaavat siihen, että verosta vapautetut kiviainekset korvaavat sivutuotteena saatavien kiviainesten tuotteita eivätkä kestävämpiä tuotteita. Komissio toteaa ensinnäkin, että tällä näkökohdalla ei voida kyseenalaistaa sitä, että kiviainesverolla saavutetaan ympäristönsuojelullinen tavoite, koska verosta vapautetut tuotteet, jotka ovat muuhun kuin kiviaineskäyttöön louhitun materiaalin väistämättömiä sivutuotteita, korvaavat uusia louhittuja kiviaineksia. Ei ole väliä, korvataanko niillä kestävämpiä tai vähemmän kestäviä kiviaineksia, kunhan uutta louhintaa vähennetään. Lisäksi komissio toteaa, että joskus verosta vapautetuilla aineksilla voitaisiin jopa korvata kestävämpiä kiviaineksia, kuten Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset totesivat johdanto-osan 142 kappaleessa.

               (167)

               Komissio panee merkille ongelmat, jotka liittyvät kiviainesveron täytäntöönpanoon ja materiaalien geologisiin ominaisuuksiin perustuviin vapautuksiin. Komissio kuitenkin toteaa, että olisi ollut vaikeampaa perustaa verovapautukset materiaalien käyttötarkoitukseen, koska tämä voi aiheuttaa ongelmia täytäntöönpanossa ja jättää enemmän tilaa väärinkäytöksille. Lisäksi vaikuttaa siltä, että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisilla on raportin tuki kiviainesveron täytäntöönpanossa ja ne noudattavat siihen sisältyviä määritelmiä ja materiaalitestejä. BAA itse totesi, että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset käyttävät asiantuntijageologeja määrittämään louhosten tuottamat ainekset.

               (168)

               Kun kyse on keraamisiin tuotteisiin käytetyn saven ja savikiven sulkemisesta kiviainesveron keskeyttämisen ulkopuolelle, komissio toteaa, että kyse on verosta vapautetusta teollisesta menettelystä, joka on jo otettu huomioon menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä ja jota ei pidetä valtiontukena.

               (169)

               Kun kyse on Cornwallin rakennuskiviä ja liuskekiviä koskevasta oppaasta vuodelta 2007, komissio toteaa, ettei sitä voida pitää tarkkana tietolähteenä, jolla annetaan kattava yleiskatsaus kaikista louhoksen tuotteista. Opas on tehty mainostarkoituksessa, ja louhokset mainostavat siinä rakennusalalle tarkoitettuja tuotteitaan. Komissio katsoo siten, että louhokset, jotka ovat Cornwallin rakennuskiviä ja liuskekiviä koskevassa oppaassa vuodelta 2007, esittävät tuotteensa rakennusteollisuutta koskevan markkinastrategiansa mukaisesti. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset mainitsivat, että ne sallivat louhosten mainostavan tuotteitaan haluamallaan tavalla materiaalien geologisesta koostumuksesta riippumatta ja ne eivät pidä tällaisia myynninedistämiseen tähtääviä kuvauksia merkityksellisinä materiaalien luokittelussa kiviainesveroa varten.

               (170)

               Kiven, jonka PSV-arvo on korkea, aallonmurtajien tukikiven, muurikiven, korkealaatuisten peruskiviainesten ja niiden sivutuotteiden/jätteiden verotus kuuluu kiviainesveron normaalin verotusperiaatteen piiriin ja on perusteltu tavoitellun päämäärän kannalta.

         5.5.3   PÄÄTELMÄ KIVIAINESVERON MUKAISESTA NORMAALISTA VEROTUKSESTA JA VERON TAVOITTEESTA

               (171)

               Komissio katsoo, että asianomaisilta saatuja huomautuksia ei voi pitää perusteena poiketa menettelyn aloittamista koskevan päätöksen havainnoista, kun kyse on kiviainesveron normaalista verotuksen periaatteesta ja sen tavoitteesta.

               (172)

               Kiviainesveron normaali verotuksen periaate on se, että kiviainekseksi 17 §:n 1 momentin nojalla määriteltyä kiveä, soraa ja hiekkaa verotetaan, kun niitä käytetään 19 §:ssä tarkoitetulla tavalla kaupalliseen hyödyntämiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa 1. huhtikuuta 2002 lähtien (46).

               (173)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten ennen menettelyn aloittamista koskevaa päätöstä esittämien tietojen ja kiviainesveron valmistelutöiden (47) perusteella komissio totesi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä (48), että voidaan yleisesti sanoa, että kiviaines vastaa rakeista tai hiukkasmaista materiaalia, joka fyysisesti ja kemiallisesti inerttien ominaisuuksiensa vuoksi sopii sellaisenaan tai yhdessä sementin, kalkin tai bitumimateriaalin kanssa betonin, katukiveysmateriaalien, asfaltin tai viemäröinnin kuivatuskerrosten valmistamiseen tai käytettäväksi täytemaana (kiviaineskäyttö).

               (174)

               Kaikki asianomaiset ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset tunnustivat käsitteen ”kiviaineskäyttö” ja esittivät huomautuksensa vastaavasti. BAA toimitti huomautuksia, joilla pyritään osoittamaan, että kiviainesverosta puuttuu logiikka, koska joitakin materiaaleja, jotka eivät ole tämän määritelmän mukaisia, verotetaan. Komissio käsittely yksityiskohtaisesti näitä huomautuksia edellä johdanto-osan 151–158 ja 159–165 kappaleessa.

               (175)

               Toisin sanoen kiviainesveron normaali verotuksen periaate on kiven, soran ja hiekan verotus, kun niitä otetaan kiviaineskäyttöön/hyödynnetään kaupallisesti edellä tarkoitettuna kiviaineksena.

               (176)

               Edellä oleva kuvaus on sopusoinnussa myös kiviainesveron tavoitteen kanssa, joka on kiviainesten louhinnan tehostaminen sisällyttämällä ympäristökustannukset tähän toimintaan. Kuten yleinen tuomioistuin vahvisti (49), kiviainesveron tavoite on edistää rakennusalalla sellaisten kiviainesten käyttöä, jotka koostuvat tietyillä menetelmillä saaduista sivutuotteista tai jätteistä (niin sanotut sivutuotteina saatavat kiviainekset), tai kierrätyskiviainesten käyttöä, jotta voidaan vähentää louhoksista saatujen sellaisten kiviainesten (niin sanotut peruskiviainekset) käyttöä, jotka ovat uusiutumattomia luonnonvaroja, ja näin ollen rajoittaa tällaiseen louhintaan liittyviä ympäristöhaittoja (”kysynnän siirtämisen tavoite”).

         5.6   VEROTUKSELLINEN EROTTELU

               (177)

               Vuoden 2001 rahoituslaissa luodaan aluksi laaja perusta kiviainesveron perimiseksi. Sen laajuutta kavennetaan sen jälkeen veron poissulkemisilla ja verovapautuksilla. Lisäksi vuoden 2001 rahoituslaissa säädetään tietyistä verohelpotuksista. Komissio tutkii uudelleen, ovatko sen menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä epäilyksiä herättäneet veron poissulkemiset, vapautukset ja verohelpotukset normaalin verotuksen periaatteen mukaisia kiviainesveron tavoitteen valossa.

               (178)

               Kiviainesveron mukaista veron erottelua arvioitaessa komission käyttämä viitekehys/normaali verotuksen periaate on kiviainesveron soveltaminen materiaaleihin, joita hyödynnetään kaupallisesti kiviaineksina Yhdistyneessä kuningaskunnassa (50). Kuten edellä johdanto-osan 173 kappaleessa kuvattiin, kiviaineskäyttö liittyy olennaisesti kiven, soran ja hiekan käyttämiseen rakennustarkoituksessa, millä tarkoitetaan niiden käyttämistä materiaalina tai tukiaineksena rakenteiden (myös tiet ja polut, rautateiden kiskojen aluset tai pengerrykset) rakentamisessa tai parantamisessa tai osana laastin, betonin, tervasepellyksen, pinnoitettujen tiekivien tai muiden samanlaisten rakennusmateriaalien valmistamisprosessia (51).

               (179)

               Lisäksi edellä määritettyä kiviaineskäyttöä koskevaa käsitettä käytetään vuoden 2001 rahoituslain 30 §:n 1 momentin d kohdassa, jossa säädetään oikeudesta pyytää verohyvitystä, jos kiviainesveron piiriin kuuluva kiviaines hävitetään siten, että sitä ei voida käyttää rakentamistarkoitukseen määrätyllä tavalla.

               (180)

               Jos verosta vapautettua materiaalia louhitaan kiviaineskäyttöön tai sitä hyödynnetään kaupallisesti rakennustarkoituksessa, kuten edellä kuvattiin, sen olisi kuuluttava kiviainesveron mukaisen normaalin verotuksen piiriin, koska kyse on tosiasiallisesti ja oikeudellisesti samankaltaisesta tilanteesta, sillä sen vapauttamista voitaisiin perustella ainoastaan kiviainesveron luontaisen tavoitteen valossa.

               (181)

               Kun kyse on tutkittavana olevista vapautuksista, jotka koskevat muiden materiaalien tai menettelyn sivutuotteita, jätettä tai soraa, komissio pitäytyy menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä käytetyissä arviointiperusteissa. Komissio ottaa huomioon tutkimuksessaan, syntyykö jäte, sora tai sivutuote väistämättä toiminnasta, joka ei liity kiviaineskäyttöön tarkoitetun materiaalin tarkoitukselliseen louhintaan, eli sellaisen materiaalin louhinnasta, jota ei tarkoituksella louhita kiviaineskäyttöön, tai menettelystä, joka ei liity kiviainesten louhintaan. Pääasiallisen aineksen, jota ei ole tarkoitettu kiviaineskäyttöön, louhinta antaa viitteen siitä, voiko jätteen, soran tai sivutuotteen vapauttaminen verosta edistää kiviainesveron tavoitetta.

               (182)

               Komissio arvioi kiviaineskäyttöön tarkoitetun materiaalin louhinnan aiheuttamien sivutuotteiden, jätteiden tai soran osalta, voiko niiden vapauttaminen verosta johtaa kiviaineksena käytettävien materiaalien uuden louhinnan vähentämiseen ja siten edistää kiviainesveron tavoitetta.

               (183)

               Edellä mainitut arviointiperusteet ovat johdonmukaisia kiviainesveron normaalin verotuksen periaatteiden kanssa, kun määritetään, ovatko verosta vapautetut materiaalit samassa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa kuin verotettavat materiaalit, ja niissä otetaan huomioon Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten näkökohdat, että kiviainesvero ei saisi vaikuttaa menettelyihin, joita eivät liity louhintaan kiviaineskäyttöä varten.

         5.6.1   TIETTYJEN MINERAALIEN POISSULKEMINEN VEROSTA JA VEROHELPOTUKSET (18 §:n 2 MOMENTIN b KOHDAN (52) ALAKOHTA JA 30 §:n 1 MOMENTIN b KOHDAN (53) ALAKOHTA) SILTÄ OSIN, KUIN KYSE ON VEROSTA VAPAUTETUSTA MENETTELYSTÄ, JOLLA SAADAAN KIVIAINEKSENA KÄYTETTÄVIÄ MATERIAALEJA

               (184)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset olivat ilmoittaneet menettelyn aloittamista koskevaa päätöstä ennen antamissaan huomautuksissa, ettei kumpaakaan 18 §:n nojalla (54) verosta vapautettua ainesta louhita kiviaineskäyttöön.

               (185)

               Niin kauan kuin kyseisiä mineraaleja ei käytetä rakennusalan massa-aineeksi, komissio katsoi, että mineraalien poissulkeminen kiviainesveron ulkopuolelle olisi sen normaalin verotuksen periaatteiden mukaista (55).

               (186)

               Komissio totesi menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 74 kappaleessa, että siltä osin kuin kyseisiä mineraaleja ei käytetä kiviaineksina, niiden vapautus/poissulkeminen kiviainesverosta ei johda SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun valikoivaan etuun.

               (187)

               Se totesi kuitenkin, että joitakin kyseisistä mineraaleista louhitaan joskus kiviaineskäyttöön. Esimerkiksi vermikuliittia ja perliittiä käytetään valmistamaan kevyttä kiviainesta (56). Näiden mineraalien vapauttamisen verosta, siltä osin kuin niitä louhitaan tuottamaan kevyttä kiviainesta ja käyttämään sellaisenaan, ei katsottu olevan sopusoinnussa kiviainesveron normaalin verotuksen periaatteiden kanssa. Sen vuoksi komissiolle ei ollut selvää, miksi näiden mineraalien louhinta ei olisi vastaavassa tilanteessa kuin muiden verotettavien mineraalien louhinta.

               (188)

               Koska komissiolta puuttui arviointiin tarvittavat tiedot, se epäili, onko kyseisiä materiaaleja koskeva yleinen poikkeus, jossa ei nähtävästi oteta huomioon niiden käyttöä kiviaineksina, kiviainesveron normaalin verotuksen periaatteiden mukainen.

               (189)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toimittivat luettelon kunkin vuoden 2001 rahoituslain 18 §:n 3 momentissa luetellun materiaalin käytöstä todeten, ovatko ne kiviaineksia tai voidaanko niitä käyttää kiviaineksina. Tämän luettelon perusteella ainoat materiaalit, joita voidaan käyttää vuoden 2001 rahoituslain 18 §:n 3 momentissa lueteltujen materiaalien kiviaineksena, ovat perliitti, hohkakivi ja vermikuliitti.

               (190)

               Koska vuoden 2001 rahoituslain 18 §:n 3 momentissa lueteltuja muita materiaaleja ei käytetä tai niitä ei voida käyttää kiviaineksena, ne eivät ole tosiasiallisesti ja oikeudellisesti samassa asemassa kuin verotettavat kiviainekset.

               (191)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan perliittiä voidaan löytää Pohjois-Irlannissa, mutta louhinta on päättynyt ennen kiviainesveron käyttöönottoa. Tätä materiaalia tuodaan edelleen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, ja se on hyödyllinen eristysominaisuuksiensa ja käsittelyn jälkeisen kevyen painonsa vuoksi.

               (192)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toteavat, että perliittiä voidaan käyttää keveiden rakennusmateriaalien tuotannossa (laasti, muurauslaasti, eristys, kattolaatat) ja maanparannusaineena. Se laajenee huomattavasti lämmetessään ja ei ole tästä syystä luonnollinen kiviaines. Perliittiä voidaan käyttää kevyenä kiviaineksena esim. betonissa tai portlandsementissä. Kuitenkin ennen kuin sitä voidaan käyttää, sen on oltava fyysisen muuntoprosessin kohteena, joka on pelkkää murskausta ja seulontaa kattavampi. Sen erityisominaisuudet myös estävät sen korvaamisen muun kuin kiviaineksen tuotannon kierrätysmateriaalilla tai sivutuotteella.

               (193)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan hohkakiveä ei tiedetä esiintyvän luonnostaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa, mutta sitä tuodaan sinne. Sen solumainen luonne antaa sille alhaisen tiheyden, jonka ansiosta se voi kellua veden pinnalla. Sitä voidaan käyttää hiontaan ja kevyiden rakennusmateriaalien tuotannossa. Se on paljon kevyempää kuin verotettavasta kiviaineksesta peräisin oleva materiaali.

               (194)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että on jotain näyttöä siitä, että hohkakiveä on käytetty Yhdistyneessä kuningaskunnassa kevyenä kiviaineksena rakentamisessa, kevytbetonin, betonielementtien ja betonitiilin valmistuksessa. Sen käyttö näissä olosuhteissa johtuu sen erityisen alhaisesta tiheydestä. Kuten perliitti ja vermikuliitti, sen erityisominaisuudet ja käyttötavat estävät sen korvaamisen muilla kierrätysmateriaaleilla tai muiden kuin kiviainesten tuotannon sivutuotteilla.

               (195)

               Komissio on tutkinut, tulisiko hohkakiviä verrata kiveen, jolla on korkea PSV-arvo, tai tukikiveen, jotka ovat myös erikoistuneita tuotteita, joita ei voida korvata verosta vapautetuilla materiaaleilla. Hohkakivi vaikuttaa kuitenkin erilaiselta kuin kivi, jolla on korkea PSV-arvo, tai tukikivi, koska sitä voidaan käyttää kiviaineskäytössä vain tähän erikoistuneeseen tarkoitukseen kevyenä kiviaineksena. Toisaalta materiaaleja, joita käytetään tuottamaan kiveä, jolla on korkea PSV-arvo, ja tukikiveä, voidaan käyttää ja käytetäänkin laajasti kiviaineksena, kun niitä ei käytetä näissä erityisolosuhteissa.

               (196)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan vermikuliitti on eräänlainen kiille, jolla on perliitin tavoin se epätavallinen ominaisuus, että se laajenee huomattavasti kuumennettaessa. Sen ei tiedetä esiintyvän Yhdistyneessä kuningaskunnassa, mutta sitä tuodaan sinne.

               (197)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toteavat, että vermikuliittia voidaan käyttää perliitin tavoin eristykseen, kipsin ja betonin kevyeksi kiviaineeksi ja maanparannusaineeksi. Kuitenkin ennen kuin sitä voidaan käyttää, sen on oltava fyysisen muuntoprosessin kohteena, joka on pelkkää murskausta ja seulontaa kattavampi. Sen erityisominaisuudet myös estävät sen korvaamisen muun kuin kiviaineksen tuotannon kierrätysmateriaalilla tai sivutuotteella.

               (198)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan tällaisten tuotteiden tuodut määrät ovat seuraavat (perliitin ja vermikuliitin tiedot on kirjattu tuontitilastoissa yhdessä vuodesta 2010):

                           2008

                           2009

                           2010

                           2011

                           2012

                           Perliitti
                           (tonnia)

                           45 064

                           36 315

                           58 456

                           98 437

                           66 298

                           Vermikuliitti
                           (tonnia)

                           29 200

                           25 515

                           Hohkakivi
                           (tonnia)

                           2 259

                           1 668

                           2 062

                           2 067

                           1 255

               (199)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset esittävät, että tuotu hohkakivi maksoi keskimäärin 408 Englannin puntaa/tonni vuonna 2012, ja vermikuliitin ja perliitin kustannukset olivat keskimäärin 128 Englannin puntaa/tonni. Korkeat hinnat osoittavat, että nämä mineraalit on tarkoitettu erityiskäyttöön ja että niitä ei käytetä korvikkeena Yhdistyneessä kuningaskunnassa louhitulle kiviainekselle.

               (200)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että perliittiä, hohkakiveä ja vermikuliittia ei hyödynnetä kaupallisesti kiviaineksena Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja että ne eivät ole samassa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa kuin verotettava kiviaines, kun otetaan huomioon kiviainesveron ympäristötavoite.

               (201)

               Komissio katsoo, että koska perliitti ja vermikuliitti ovat fyysisen muuntoprosessin kohteena, joka on pelkkää murskausta ja seulontaa kattavampi, jotta niitä voitaisiin käyttää kiviaineksina, ne eivät ole verrattavissa verotettaviin materiaaleihin, joihin ei kohdisteta tällaisia muuntoprosesseja.

               (202)

               Perliitti, hohkakivi ja vermikuliitti eroavat luonnollisilta ominaisuuksiltaan muista kiviaineksista. Lisäksi mikään kolmesta materiaalista ei ole luonnollista kiviainesta, vaan erikoistunutta kevyttä kiviainesta, jota ei voida korvata ja joka ei voi korvata muita materiaaleja. Niiden hinnat osoittavat, että ne on tarkoitettu erityiskäyttöön ja että niitä ei voida käyttää korvikkeena Yhdistyneessä kuningaskunnassa louhitulle kiviainekselle

               (203)

               Lisäksi mitään näistä aineksista ei louhita tällä hetkellä Yhdistyneessä kuningaskunnassa, koska perliitin louhinta on päättynyt ennen kiviainesveron käyttöönottoa.

               (204)

               Komissio ei ole saanut huomautuksia asianomaisilta näistä materiaaleista.

               (205)

               Komissio päättelee, että perliitti, hohkakivi ja vermikuliitti eivät ole samassa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa kuin verotettava kiviaines, kun otetaan huomioon kiviainesveron tavoite.

               (206)

               Näin ollen komissio toteaa, että tiettyjen mineraalien sulkeminen pois verosta ja verohelpotukset, joista säädetään vuoden 2001 rahoituslain 18 §:n 2 momentin b kohdassa ja 30 §:n 1 momentin b kohdassa, eivät merkitse, että näille materiaaleille koituu valikoivaa etua.

         5.6.2   MATERIAALIN, JOKA KOOSTUU KOKONAAN TAI PÄÄOSIN KIVIHIILESTÄ, RUSKOHIILESTÄ, LIUSKEKIVESTÄ TAI SAVIKIVESTÄ TAI JOKA ON OSA NIIDEN KOOSTUMUSTA (17 §:n 4 MOMENTIN a KOHTA) VAPAUTTAMINEN VEROSTA, SILTÄ OSIN KUIN VEROSTA VAPAUTETTUA MATERIAALIA KÄYTETÄÄN KIVIAINEKSENA TAI SE KOOSTUU PÄÄOSIN KIVIHIILESTÄ, RUSKOHIILESTÄ, SAVIKIVESTÄ JA LIUSKEKIVESTÄ.

               (207)

               Komissio totesi, että kaikkia näitä materiaaleja voidaan pitää kivenä ja ne ovat siten vuoden 2001 rahoituslain 17 §:n 1 momentissa tarkoitettuja kiviaineksia.

               (208)

               Liuskekivestä ja savikivestä leikataan usein tasaiseksi yksi tai useampi pinta. Tällaisessa tapauksessa myös ne voivat hyötyä kiviainesveron verohelpotuksesta 18 §:n 2 momentin a kohdan nojalla (leikatun kiven vapauttamiseen verosta liittyvä menettely). Verohyvitys aineksille, joihin sovelletaan verosta vapautettua menettelyä, on kiviainesveron normaalin verotuksen periaatteiden mukainen.

               (209)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset olivat ilmoittaneet menettelyn aloittamista koskevaa päätöstä ennen antamissaan huomautuksissa, ettei kivihiiltä, ruskohiiltä, liuskekiveä tai savikiveä louhita ensisijaisesti kiviaineskäyttöön. Liuskekiveä louhitaan perinteisesti käytettäväksi erityisenä rakennusmateriaalina (esim. katto- tai lattiarakentaminen). Joillakin alueilla sen käyttöä edistetään kulttuuriperintöä koskevista syistä. Savikivi on halkeava mineraali, jonka savipitoisuus on korkea. Kun luonnolliset saviesiintymät kulutetaan loppuun, savikiveä käytetään yhä enemmän tiilien ja laattojen valmistuksessa. Se voi olla myös sementin ainesosa. Kivihiili on pääosin hiilestä koostuva sedimenttikivi. Ruskohiilen hiilipitoisuus on paljon pienempi kuin kivihiilen, ja sen kosteuspitoisuus on hyvin korkea. Kumpaakin käytetään energiatuotteena.

               (210)

               Komissio katsoi, että kyseisten materiaalien vapauttaminen, kun niitä käytetään muihin kuin kiviainestarkoituksiin, on kiviainesveron normaalin verotuksen periaatteiden mukaista.

               (211)

               Komissio totesi (57), että BAA:n toimittamien todisteiden mukaan, jotka liitettiin sen unionin yleiselle tuomioistuimelle asiassa T-210/02 antamaan vastaukseen, liuskekiveä ja hiekkakiveä käytetään kiviaineksina (58). Tämä ei koske kivihiiltä ja ruskohiiltä.

               (212)

               Komissio totesi menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 84 kappaleessa, että savikiven ja liuskekiven yleinen vapauttaminen verosta silloinkin, kun niitä käytetään kiviaineksena tai rakennuksien massa-aineena, ei vaikuta olevan sopusoinnussa kiviainesveron normaalin verotuksen periaatteiden kanssa eikä näytä johtuvan kiviainesveron luonteesta ja ajatustavasta.

               (213)

               Komissio katsoi myös menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 85 kappaleessa, että väite, jonka mukaan savikiveä ja liuskekiveä ei useimmissa tapauksissa käytetä kiviaineksina, ei ole peruste yleiselle vapautukselle kiviainesverosta. Juuri sen vuoksi, että oli vaikea määrittää etukäteen, mihin materiaaleja käytetään, Yhdistynyt kuningaskunta päätti myöntää verohyvityksen, jos joitain verotettavia materiaaleja käytetään teollisuuden ja maatalouden tarkoituksiin. Komissio katsoi, että suoranaisen vapautuksen myöntämisen sijasta olisi ollut tarkoituksenmukaisempaa laajentaa verohelpotuksia myös savikiveen ja liuskekiveen.

               (214)

               Komissio ilmaisi myös epäilyksensä perustelusta laajentaa vapautusta materiaaliin, joka on pääosin (eli yli 50-prosenttisesti) valmistettu kivihiilestä, ruskohiilestä, savikivestä tai liuskekivestä.

               (215)

               Komissio totesi, että näiden materiaalien, erityisesti liuskekiven ja savikiven yleinen vapauttaminen, vaikka niitä käytetään kiviaineksina, eli massa-aineena rakennustarkoituksiin, ei olisi sopusoinnussa kiviainesveron normaalin verotuksen periaatteiden kanssa.

               (216)

               Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen julkistamisen jälkeen komissio sai useita tätä asiaa koskevia lausuntoja asianomaisilta osapuolilta.

         5.6.2.1
         Liuskekivi

   a)   BAA:n huomautukset 15. syyskuuta 2014

               (217)

               BAA on Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten kanssa samaa mieltä liuskekiven sivutuotteiden käyttämisestä kiviaineksena ja myös siitä, että se on vaihtoehto juuri louhitulle kiviainekselle betonin ja keskivahvojen teknisten sovelluksien valmistuksessa.

               (218)

               BAA väittää, että liuskekiveä, hiekkakiveä (ja savea) on aina (ja siten jo ennen kiviainesveron käyttöönottoa) käytetty ”kiviaineksen tapaan”, kun tämä on sopinut tiettyyn tarkoitukseen ja materiaali on ollut saatavilla oikeaan hintaan. Esimerkiksi noin 230 000 tonnia liuskekivestä peräisin olevaa kiviainesta käytettiin rakentamaan moottoritien A55 Bangorin ohikulkutie vuosina 1980/1981 ja 1990/1991.

               (219)

               BAA väittää, asiantuntijageologi Rachel Hardien selvitykseen viitaten, että on olemassa louhoksia, joissa on eri kivilajeja, ja saveksi tai liuskekiveksi kelpaavat kiviesiintymät esiintyvät usein kerroksittain muiden kivilajien kanssa. Tämän selvityksen mukaan Skotlannissa ja muualla Yhdistyneessä kuningaskunnassa on louhoksia, joissa suurimpaan osaan tuotetuista kiviaineksista sovelletaan kiviainesveroa, mutta joiden kalliokerrostumiin sisältyy osuus verosta vapautettuja kivilajeja. Näiden louhosten tuotteisiin ovat sisältyneet varastot, jotka koostuvat kokonaan tai pääosin verosta vapautetuista kivilajeista, kuten savikivestä tai liuskekivestä (59).

               (220)

               BAA väittää, että on olemassa useita liuskekivilouhoksia, joiden aineksien liuskeinen lohkeamistapa ei ole riittävä rakennuslaattoja varten, mutta joiden materiaalia voidaan edelleen pitää liuskekivenä. BAA on toimittanut luettelon seitsemästä liuskekivilouhoksesta, jotka on poimittu British Geological Surveyn, jäljempänä ’BGS’, vuoden 2010 kaivos- ja louhoshakemistosta ja joiden mainitaan louhivan kiveä pelkästään kiviaineskäyttöön, aitakiveksi ja leikkaamattomiksi rakennuskiviksi, sekä louhoksista, jotka tuottavat vain pieniä määriä leikattua rakennuskiveä. BAA väittää, etteivät nämä louhokset ole erilaisia kuin graniitti- tai hiekkakivilouhokset, joissa tuotetaan myös rakennuskiveä. Molempien louhosten tuotteet ovat luonteeltaan samanlaisia, mutta toisin kuin muut, liuskekivilouhokset on vapautettu verosta.

               (221)

               BAA väittää verotettavan kiven, kuten graniitin, louhosten luonteen osalta, että kivilouhokset myyvät vaihtelevia määriä leikkaamatonta lohkokiveä. Ne väittävät, että, jos louhoksessa on luonnostaan ”karkeaa” ja helposti leikattavaa kiveä, tällainen louhos todennäköisesti myy tietyn määrän tästä tuotteesta paikallisten markkinoiden kysynnän (esim. asuinkäyttö, puutarhakeskukset) ja louhitun kiven värin perusteella.

               (222)

               BAA toimitti tietoja liuskekiven myynnistä ja kattoliuskeen myynnin osuudesta verrattuna täytemaahan, jota käytetään muihin käyttötarkoituksiin, kuten kiviaineskäyttöön. BAA toimitti myös tietoja kalkkikivilouhoksista. Ne osoittavat, että maanparannuskalkin myynti oli kiviainesten sivutuotteiden myyntiä huomattavasti merkittävämpi. Vuonna 2013 suhde oli 4,2:1. BAA väittää tämän suhteen syyksi sen, että kiviainesvero on tehnyt kalkkikiven myynnistä kannattamatonta. BAA esitti yhden louhoksen myyntihinnat maanparannuskalkille (vapaasti tehtaalla -vientihinta vaihtelee 5,02 ja 5,95 Englannin punnan välillä tonnilta) ja sivutuotteena olevalle kiviainekselle (5–8,5 Englannin puntaa tonnilta, joka sisältää kiviainesveron). BAA esitti myös toisen louhoksen hinnat erittäin puhtaille kalsiumkarbonaattijauheille (25–55 Englannin puntaa/tonni vapaasti tehtaalla ja jopa 1 000 puntaa tonnilta tietyille erikoistuotteille), lasinvalmistukseen kelpaavalle kalkkikivelle (23 Englannin puntaa/tonni vapaasti tehtaalla), maatalouden kalkille (11 Englannin puntaa/tonni) ja jäte-/sivutuotteen materiaaleille (2–7,5 Englannin puntaa ilman kiviainesveroa).

               (223)

               BAA väittää, että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten alun perin esittämät liuskekiven hinnat ovat liian korkeat ja että ne eivät perustu markkina-arvoon. Ne väittävät myös, että liuskekiven sivutuotteen hinta on laskenut kuudesta kolmeen Englannin puntaan. Tuodun kattoliuskeen hinta oli vuonna 2010 390 Englannin puntaa tonnilta ja viedyn kattoliuskeen 618 puntaa tonnilta.

         b)   Welsh Slate Ltd:n, jäljempänä ’Welsh Slate’, huomautukset 20. joulukuuta 2013

               (224)

               Yhdistynyt kuningaskunta tuottaa tällä hetkellä alle 10 prosenttia kattoliuskeesta, joka vastaa Yhdistyneen kuningaskunnan kysyntää luonnolliselle liuskekivelle.

               (225)

               Welsh Slaten pääasiallinen toiminta-ala on kattoliuskeen valmistus ja myynti. Se väittää, että kattoliuskeen osuus on noin 65 prosenttia sen tuloista, ja murskatun liuskekiven vain 30 prosenttia, ja loput saadaan rakennustaiteellisista ja muista tuotteista. Murskattua liuskekiveä louhitaan kattoliuskeen materiaalitarpeisiin. Kattoliuskeen louhinnan sivutuotteilla on merkittävä osuus tuotannosta (tällä hetkellä 95 prosenttia kaikesta louhitusta materiaalista).

               (226)

               Welsh Slaten mukaan murskattua liuskekiveä tuotetaan seuraavista lähteistä: louhosjäte (31 prosenttia), leikkausjäte (12 prosenttia), vanhat jätteiden sijoituspaikat (31 prosenttia) sekä poraus- ja räjäytystoimet (27 prosenttia). Se väittää, että liuskekiven aineksien tuotantokustannukset ovat korkeammat kuin tyypillisen kiviaineslouhoksen kustannukset. Kiviainesten vakiotuotteiden tuotantokustannukset, joihin eivät sisälly tämän yrityksen omat lisäkustannukset, ovat […]–[…] Englannin puntaa tonnilta, mikä merkitsee, että veron osuus on […] kustannuksista. Kiviainekset myydään […] ja […] Englannin punnan välisillä hinnoilla tonnilta. Kattoliusketta myydään keskimäärin […] Englannin punnalla tonnilta, ja kattoliuskeen ylin arvo on enemmän kuin […] puntaa tonnilta.

         c)   BAA:n huomautukset 10. tammikuuta 2014

               (227)

               BAA toimitti komissiolle Cornwallin kreivikunnanvaltuuston laatiman Cornwallin rakennuskiviä ja liuskekiviä koskevan oppaan vuodelta 2007. Se sisältää tietoa useista rakennusaineksia tuottavista louhoksista, myös liuskekivilouhoksista.

         d)   Mineral Products Associationin huomautukset 2. tammikuuta 2014

               (228)

               Mineral Products Associationin mukaan liuskekiveä ja savikiveä käytetään kiviaineksina Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Vaikka kiviainekseksi toimitetun liuske- ja savikiven tarjonnassa voi olla kyse aineksista, jotka ovat muiden kuin kiviaineksien louhinnan sivutuotteita, esimerkiksi liuskekiven louhinta kattoliuskeeksi, näitä aineksia louhitaan pääasiassa kiviaineksien markkinoille.

         e)   Lantoom Quarryn huomautukset 16. tammikuuta 2014

               (229)

               Lantoom Quarry väittää, että Cornwallin kreivikunnassa on suuria määriä kiviaineksien sivutuotteita, jotka syntyvät liuskekiven ja kaoliinin tuotantoaloilla. Tällä hetkellä näistä materiaaleista on suuri ylijäämä, vaikka ne on vapautettu kiviainesverosta. Markkinat ovat hyvin herkkiä hinnoittelun suhteen ja mitään hinnannousua ei voida siirtää asiakkaille.

               (230)

               Sen huomautusten mukaan sellaiset kiviainekset, joista Lantoom Quarry joutuisi maksamaan veron, jos aineksiin sovelletun verovapautuksen todetaan olevan soveltumatonta valtiontukea, on tällä hetkellä hinnoiteltu noin kahteen Englannin puntaan tonnilta (vapaasti tehtaalla -hinta vaihtelee 1,5 ja 3 Englannin punnan välillä). Tämä merkitsee, että vero kaksinkertaistaisi hinnan.

               (231)

               Lantoom Quarry väittää, että vapautus kiviainesverosta on auttanut piristämään verosta vapautetuista materiaaleista valmistettujen kiviainesten markkinoita. Se väittää, että jätteiden osuus voi olla jopa 75 prosenttia louhitusta mineraalista. Liuskekiven aineksien sivutuotteet myydään vain 30 kilometrin etäisyydellä louhoksesta.

               (232)

               Lantoom Quarryn mukaan liuskekivi ei ole kovin hyvä materiaali kiviaineskäyttöön, koska se on pehmeää ja sitä ei voida käyttää betonin- tai asfalttibetonin valmistukseen.

         f)   Burlington Slate Limitedin, jäljempänä ’BSL’, huomautukset 10. tammikuuta 2014

               (233)

               BSL:n pääasiallinen liiketoiminta on moniulotteisten liuskekivituotteiden valmistus, kuten katto-, päällyste-, lattia-, laatta- ja rakennustaiteelliset tuotteet.

               (234)

               BSL katsoo, ettei liuskekiven vapauttaminen verosta ole valtiontukea, koska tämä on perusteltua ja täysin sopusoinnussa kiviainesveron luonteen ja ympäristötavoitteiden logiikan kanssa. Liuskekiveä ei perinteisesti louhita kiviaineskäyttöön vaan pikemminkin käytettäväksi katto-, päällyste-, lattia- ja laattamateriaalina ja kulttuuriperintöä koskevista syistä historiallisten rakennusten säilyttämiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

               (235)

               BSL väittää, että liuskekiven kaivausjäte on erilaisessa tosiasiallisessa tilanteessa vasta louhittuihin kiviaineksiin nähden erityisesti kiviaineskäytön osalta, koska liuskekiven louhinnasta saatu kiviaines on välttämätön ja väistämätön sivutuote prosesseissa, joissa moniulotteisia liuskekivituotteita valmistetaan.

               (236)

               BSL katsoo, että verovapautukset edistävät sitä, että liuskekivilouhokset kierrättävät jätemateriaalin kiviaineksina. Jos liuskekivilouhokset lopettaisivat jätteen kierrätyksen kiviaineksina, liuskekiven louhinnan jätteet vietäisiin kaatopaikoille tai loppusijoitettaisiin kaivausjätteenä.

               (237)

               BSL:n mukaan liuskekiven louhintaprosessi on erittäin kallista, kun otetaan huomioon kiven fyysinen louhintasyvyys, epäsuotuisat geologiset muodostumat, joita esiintyy joskus, ja louhoksen rakenteen tekniset ja geotekniset näkökohdat, joita tarvitaan kestävyyden varmistamiseen turvallisen työympäristön säilyttämiseksi. Liuskekiveä viedään louhokselta laattoina, jotka ovat kooltaan noin 1 metri × 0,5 metriä – 3,5 metriä × 1,5 metriä, ja tyypillinen painoväli on 500 kg – 12 tonnia kappaleelta. Käsittely riippuu siitä, mikä valmistettava tuote on kyseessä: kattotiili-, päällyste-, lattia- tai rakennustaiteelliset tuotteet. Käsittelyyn sisältyy ensimmäinen leikkaus, ja sen jälkeen halkaisu, pintakäsittely, uusi leikkaus tai muotoilu. Noin 50 prosenttia BSL:n rakennustaiteellisista liuskekivituotteista viedään Yhdistyneestä kuningaskunnasta.

               (238)

               BSL osoittaa, että jokaisessa menettelyn vaiheessa liuskekiven jäte ja sen palaset ovat väistämätön sivutuote. BSL arvioi, että vain noin 4 prosenttia louhitusta materiaalista jalostetaan valmiiksi moniulotteisiksi tuotteiksi (joita käytetään tyypillisesti kattotiilinä, päällystystöissä tai lattialaattoina), mikä merkitsee, että 96 prosenttia on jätettä. Liuskekiven jätteen ja sen palasten kierrättäminen kiviainekseksi vähentää jätemateriaalia, jonka BSL:n olisi pitänyt viedä kaatopaikalle tai loppusijoittaa louhoksessa. Kierrättämällä osaa liuskekiven jätteestä ja palasista autetaan korvaamaan joitain liuskekiven louhinnan kustannuksia, mutta tällainen myynti korkeintaan täydentää pääasiallista toimintaa, mikä on liuskekiven louhinta moniulotteisten liuskekivituotteiden tuotantoon ja myyntiin.

               (239)

               BSL:n mukaan liuskekivilouhoksen ei kannata louhia pelkästään kiviaineksia, koska louhintakustannukset ovat korkeammat ja paljon haastavammat (teknisesti tarkasteltuna) kuin tyypillisessä kiviainelouhoksessa (joka on pintalouhos), ja ei olisi kaupallisesti järkevää louhia, jos ainoaa louhittavaa materiaalia on tarkoitus käyttää kiviaineksena.

               (240)

               Kun kyse on BSL:n huomautuksista, se sai urakkasopimuksen sillä perusteella, että se louhii kiveä, jota käytetään paikalliseksi ja perinteiseksi rakennusmateriaalin lähteeksi. Olisi erittäin epätodennäköistä, että hakemus louhia pelkästään kiviainesta hyväksyttäisiin, koska sen louhokset sijaitsevat Englannin Lake District -järvialueen kansallispuistossa tai sen läheisyydessä.

               (241)

               BSL:n mukaan kiviaineksiin sovellettava vapautus liuskekivien louhinnan osalta ei ole antanut sille mahdollisuutta louhia enemmän liuskekiven kiviaineksia.

               (242)

               BSL hoitaa myös kahta kalkkikivilouhosta. Se väittää, että liuskekiven louhintajäte voidaan erottaa kalkintuotantoon louhitun kalkkikiven aineksesta, koska toisin kuin liuskekiveä, kalkkikiveä louhitaan ensisijaisesti rakentamisen kiviainekseksi käytettävänä raaka-aineena, ja ainoastaan kalkkikiven louhinta pintakerroksista on taloudellista, koska liuskekivi on sedimenttikivi, joka vaatii louhintaa syvemmältä. Kalkkikivi vastaa liuskekiveä enemmän vapautuksen ulkopuolella olevia kiviainestyyppejä, joita louhitaan pelkästään kiviaineskäyttöön. BSL:n mukaan on vain hyvin rajallinen määrä louhoksia, joissa kalkkikiven laatu voi olla sellainen, että ”moniulotteisten kivien” (kuten päällystekivien) louhinta kannattaa.

         g)   Eunomia Research and Consulting Ltd:n, jäljempänä ’Eunomia’, huomautukset 17. tammikuuta 2014

               (243)

               Eunomian huomautukset on lähetetty Yhdistyneen kuningaskunnan sivutuotteena saatavien kiviainesten (liuskekiven, jätekiven ja polttolaitosten pohjatuhkan) tuottajien konsortion puolesta.

               (244)

               Pelkästään kiviaineskäyttöön soveltuvan materiaalin tuottaminen on kattorakenteisiin tarkoitetun liuskekiven louhintaprosessin tai muiden arvokkaiden prosessien väistämätön osa. Kiviaineskäytöstä saatava hinta on paljon pienempi ja se ei ole riittävä louhinnan toteuttamiseksi. Welsh Slate ilmoittaa, että kattoliuskeen myyntihinta on keskimäärin […] Englannin puntaa/tonni, ja ylin hinta on […] Englannin puntaa/tonni. Sitä vastoin sivutuotteina saatavien kiviainesten myyntihinta on […] Englannin puntaa/tonni ja […] Englannin puntaa/tonni välillä. Tästä syystä verovapautus ei ole johtanut minkäänlaiseen ensisijaisen louhinnan määrän kasvuun, eikä verovapautuksen olemassaolo edistä louhintaa.

               (245)

               Ennen kiviainesveroa luotujen liuskekivijätteen loppusijoituspaikkojen olemassaolo poistaa tarpeen louhia mitään uutta liuskekiveä kiviainekseksi.

               (246)

               Eunomia katsoo, että jos liuskekiven verovapautus peruutetaan, kiviainesvero […] liuskekiven ainesten louhinnan jälkeiset tuotantokustannukset, joiden määrä on […] Englannin punnasta […] puntaan.

         h)   Wincilate Ltd:n, jäljempänä ’Wincilate’, huomautukset 7. tammikuuta 2014

               (247)

               Wincilate on liuskekivilouhos, joka tukee liuskekiven vapauttamista kiviainesverosta. Louhos täsmentää, että sen normaalin liiketoiminnan lisäksi se murskaa liuskekiveä sen loppusijoituspaikoista, jotka ovat muodostuneet yli sadan vuoden aikana. Ne pitävät vapautusta edelleen tarpeellisena jätteen loppusijoituspaikkojen vähentämiseksi ja ensisijaisten kiviainesten louhinnan korvaamiseksi.

         i)   Torrington Stonen huomautukset 17. tammikuuta 2014

               (248)

               Torrington Stonen mukaan yksi sen louhoksista, jonka ensisijainen tuote on verotettava hiekkakivi, tarjoaa luonnonkivituotteita, kuten muuri-, aita- ja kivikorikiveä. Tämä verotettava hiekkakivi kilpailee suoraan täsmälleen samanlaisia tuotteita tarjoavien liuskekivilouhosten kanssa. Muurikivi valitaan käsin ja sitä ei leikata louhoksella, joten sille ei voida myöntää vapautusta kiviainesverosta. Kiven leikkaa paikan päällä kivenhakkaaja, mutta kiviainesvero on jo pitänyt suorittaa sitä ennen.

               (249)

               Torrington Stone väittää, että toisaalta liuskekivi on luonnollisesti epäsäännöllisen muotoinen, joten sitä on leikattava (sahattava) jo pelkästään sijoituspaikan leveyden vuoksi.

         j)   Berwyn Slaten huomautukset 9. tammikuuta 2014

               (250)

               Berwyn Slaten louhos tuottaa valmiita liuskekivilaattoja, joista syntyy sivutuotteena jätemateriaalia. Aiemmin, koska liuskekiven louhinta alkoi 200–300 vuotta sitten, jäte loppusijoitettiin louhoksen läheisyyteen. Louhos aikoo huomautuksiensa perusteella käsitellä jätettä myyntikelpoiseksi kiviainekseksi. Kiviainesveron peruuttaminen estäisi tällaisten suunnitelmien toteuttamisen.

         k)   Mineral Products Association Ltd:n huomautukset 2. tammikuuta 2014

               (251)

               Mineral Products Association katsoo, ettei vapautusta tulisi soveltaa materiaaleihin, jotka koostuvat pääasiassa kivihiilestä, ruskohiilestä, liuskekivestä ja savikivestä, jos niitä käytetään kiviainesmarkkinoilla tai kiviainestarkoituksiin.

         l)   Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten huomautukset

               (252)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset viittasivat siihen, että unionin yleinen tuomioistuin katsoi 7. maaliskuuta 2012 asiassa T-210/02 RENV antamassaan tuomiossa, että saven, liuskekiven ja savikiven kaltaiset materiaalit täyttävät periaatteessa veron normaalin verotuksen periaatteen, koska ne ovat vuoden 2001 rahoituslaissa tarkoitettuja kiviaineksia (71 §) ja siltä osin, että niitä käytetään ja hyödynnetään kaupallisesti sellaisenaan, ja ne ovat vastaavassa tilanteessa kuin muut verotettavat kiviainekset (72 §). Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan yleinen tuomioistuin teki selväksi, että näiden materiaalien mahdollinen sisällyttäminen veron soveltamisalaan riippuu ainoastaan niiden tosiasiallisesta ja toteen näytetystä hyödyntämisestä kiviaineksina.

               (253)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, ettei ole selvää näyttöä – mukaan lukien BAA:n väitteet tuomioistuinmenettelyn aikana – jolla osoitetaan, että liuskekiveä, savikiveä, kivihiiltä tai ruskohiiltä louhitaan tietoisesti kiviaineskäyttöön Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

               (254)

               Kun kyse on liuskekivestä, Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että liuskekivi on kiveä, joka voidaan jakaa ohuiksi liuskeiksi. Sitä käytetään pääasiassa kattoihin, mutta myös koristeelliseksi päällystekiveksi ja muistomerkkikiveksi. Sitä tuotetaan Pohjois-Walesissa, Englannin Lake District -järvialueella, Devonissa ja Cornwallissa.

               (255)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan liuskekivi on vapautettu kiviainesverosta, koska korkealaatuista liuskekiveä louhitaan käytettäväksi katto- ja lattiamateriaaliin ja koristeellisten ominaisuuksiensa vuoksi eikä kiviaineskäyttöön. Näihin voivat sisältyä kattoliuskeen, sisustus- ja rakennustaiteelliset tuotteet (ikkunalaudat ja -kehykset, keittiöiden ja kylpyhuoneiden työtasot, tulisijat, päällystemateriaalit, talojen kyltit, muistomerkit ja lattialaatat) sekä koristeet (jäljempänä näihin viitataan yhdessä erikoistuneina rakennustaiteellisina tuotteina). Korkealaatuisen liuskekiven louhinnasta ja muokkauksesta aiheutuvat liuskesirut ja pois leikatut osat voivat korvata vastalouhittuja kiviaineksia. Verovapautuksilla edistetään tästä syystä myös liuskeen jätesirujen ja mahdollisten muiden sivutuotteiden käyttöä, joilla varmistetaan ympäristölle koituva nettohyöty, koska uuden kiviaineksen louhinnasta aiheutuvia ympäristövahinkoja vähennetään.

               (256)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan liuskekiven kiviaineksia ja liuskekivisiruja kiviaineskäyttöön myyvät louhokset korostavat mainonnassaan korkealaatuisia liuskekivituotteita, kuten kattoliusketta, työtasoja, tulisijoja, lattioita ja muistomerkkilaattoja, jotka ovat selvästi louhintatoiminnan painopiste (60).

               (257)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, ettei liuskekivi sovellu hyvin kiviaineskäyttöön, koska se pyrkii muodostamaan tasaisen levyn, jolla on epäsäännöllinen muoto suorakulmaisen särmiön sijaan, jota suositaan useimmissa kiviainesten käyttötarkoituksissa. Korkealaatuista liuskekiveä ei käytetä kiviainekseksi, koska se ei sovi siihen fyysisten ja/tai kemiallisten ominaisuuksiensa perusteella ja se myydään tarkoituksiin, joista saadaan korkeampi arvo.

               (258)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset arvioivat, että kukin tonni louhittua liuskekiveä tuottaa 95 prosenttia jätesiruja ja noin 5 prosenttia siitä sopii korkealaatuiseen käyttöön, kuten kattotiiliin tai päällystemateriaaliksi (61). Suurin osa kalliosta, jossa on laadukasta liuskekiveä, lohkeaa huonosti, joten se ei sovi lohkaisuun ohuiksi liuskeiksi. Samanlaisten leikattujen ja lohkaistujen liuskelaattojen tuotanto laadukkaammasta materiaalista tuottaa suuria määriä pois leikattuja osia. Tästä syystä suuret liuskekivijätteen loppusijoituspaikat, jotka koostuvat liuskekivisiruista, liittyvät historiallisesti paikkoihin, joissa on työstetty liuskekiveä. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset antavat tästä asiasta tutkimustietoa. Ne viittaavat siihen, että liuskejätteen tuotanto on edelleen merkittävämpää kuin mineraalien markkinat, koska kiviaineksen ja liuskejätteen loppusijoituspaikkoja muodostetaan edelleen. Liuskekiven tuotanto on laskenut vuodesta 2000, koska kattoliusketuotanto on vähentynyt. Huhtikuusta 2014 lähtien, jolloin kiviainesveron soveltaminen keskeytettiin, liuskekiven tuottajat havaitsivat liuskejätteen kysynnän vähentyvän, ja jätekasoihin lisättiin enemmän materiaalia.

               (259)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan liuskekiven sivutuotetta voidaan käyttää vähemmän kestävänä kiviaineksena teollisuuden täyttöaineeksi ja koristekäyttöön tarkoitetuksi kiviainekseksi, ja huolellisen valinnan ja murskauksen ansiosta se voi olla tienrakennuksen perusvaatimusten mukaista (62). Vaikka liuskejäte ei ole yhtä kestävää kuin muut kiviainekset, sen on todettu toimivan asianmukaisesti tässä perustehtävässä ja sopii siten vaihtoehtona juuri louhitulle kiviainekselle betoninvalmistuksessa ja keskivahvoissa teknisissä sovelluksissa. Jonkin verran liuskejätettä myös murskataan jauheeksi ja rakeiksi teolliseen käyttöön kattohuovan ja bitumimaalin valmistukseen. Verolla edistetään liuskekiveä koskevan vapautuksen ansiosta näiden liuskekiven jätesirujen käyttöä, millä vähennetään luontotyypeille aiheutuvia vaurioita ja kaatopaikkojen aiheuttamaa maiseman pilaantumista. Tällä edistetään moottoritie A55:n Bangorin ohikulkutien kaltaisia hankkeita, jonka BAA mainitsi.

               (260)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan, koska tietyt verovapautukset keskeytettiin huhtikuussa 2014, […] on ollut pakko myydä liuskekivijätteensä kolmen prosentin tappiolla, mikä osoittaa, että liuskejätteelle ei olisi markkinoita ilman vapautusta.

               (261)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että vaikka vain 5 prosenttia liuskekiven louhintamateriaalista on korkealaatuista, katto- tai lattiatiiliksi tai päällysteeksi ja muihin koristetarkoituksiin myytävien sopivan kokoisten liuskeiden suhteellinen arvo on peruste sen louhinnalle. Korkealaatuista liuskekiveä myytiin 727–1 076 Englannin punnalla tonnia kohti. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat toimittaneet yhden liuskekiven tuottajan tuotteiden hinnat, jotka ovat seuraavat (Englannin puntaa/tonni):

                           Vuosi

                           2007

                           2008

                           2009

                           2010

                           2011

                           2012

                           2013

                           2014

                           […] kattoihin

                           (…)

                           (…)

                           (…)

                           (…)

                           (…)

                           (…)

                           (…)

                           (…)

                           Rakennustaiteellinen käyttö

                           (…)

                           (…)

                           (…)

                           (…)

                           (…)

                           (…)

                           (…)

                           (…)

                     Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että toinen liuskekiven tuottaja myi kattoliusketta noin 700 Englannin punnalla tonnilta. Niiden rakennustaiteellisen liuskekivituotteen myyntihinnat ovat seuraavat:

                           Vuosi

                           2008

                           2009

                           2010

                           2011

                           2012

                           2013

                           Englannin puntaa neliömetriä kohti

                           (…)

                           (…)

                           (…)

                           (…)

                           (…)

                           (…)

               (262)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan liuskekiven sivutuotteiden tuotantokustannukset ovat 5,7–6,5 Englannin puntaa tonnilta (63). Myyntihinnat ovat kuitenkin vaihdelleet vuosien mittaan jopa 7,36 Englannin punnasta tonnilta alimpaan hintaan 4,10 puntaa tonnilta. Toinen liuskekiven tuottaja myi liuskekivestä valmistettua rakennuskiviainesta 4,40–6,42 Englannin punnalla. Laadukkaan liuskekiven korkea arvo tekee siitä toiminnan painopisteen niissä paikoissa, joissa on liuskekiviesiintymiä. Millekään toimijalle ei olisi taloudellisesti järkevää louhia liuskekiveä myytäväksi kiviaineskäyttöön, vaan sen sijaan louhitaan laadukasta liuskekiveä.

               (263)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toimittivat liuskekiven tuottajien taloudellisista tiedoista poimittuja tietoja, jotka osoittavat, että rakennustaiteellisista tuotteista saadut tulot tekevät niistä yritysten ensisijaisen tuotteen. Kattoliuskeen ja kiviaineksen välinen liikevaihdon suhde vaihteli vuosien aikana 2,54–3,52 välillä.

               (264)

               Kun kyse on BAA:n toimittamista liuskekiven hintatiedoista, joissa käytettiin tuontihintatietoja, Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset osoittavat, että Yhdistyneen kuningaskunnan rakennustaiteelliset liuskekivituotteet ja tuodut rakennustaiteelliset liuskekivituotteet ovat erilaisia ja kilpailevat eri markkinoilla kuin tuontituotteet. Siksi tuontihintatiedot eivät ole tarkkoja hintavertailussa.

               (265)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että koristeeksi tarkoitettua liuskekiveä tuotetaan laadukkaan liuskekiven louhinnan sivutuotteena. Sitä myydään noin 15 Englannin punnalla tonnia kohti. Vaikka sen hinta on korkeampi kuin rakentamisen täyteaineen myyntihinta, kuten edellä on esitetty, se on edelleen huomattavasti alhaisempi kuin kattoliuskeen hinta (yli 200 Englannin puntaa tonnilta). Koristeeksi tarkoitettu liuskekivi on verrattavissa muihin koristekäyttöön tarkoitettuihin kiviaineksiin, joita on saatavilla jälleenmyyjien välityksellä Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Liuskekiven vapauttamiseen liittyvä ympäristönsuojelullinen ajattelutapa pitää edelleen paikkansa, koska koristekäyttöön tarkoitettu liuskekivi on korkealaatuisen liuskekiven tuotannon väistämätön sivutuote, ja koristekäyttöön liittyvät markkinat ovat ensisijaiset niille, jotka tuottavat kalkkikiveä tai graniittia.

               (266)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset katsovat kiviainesveron ympäristötavoitteen mukaiseksi sen, että liuskekivi ja sen sivutuotteet on vapautettu verosta, jotta kyseisen vaihtoehtoisen jätteen sivutuotteen käyttöä edistetään vastalouhittuja kiviaineksia korvaavana tuotteena.

               (267)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että samalla tavalla kuin savikiveä, liuskekiveä voidaan löytää yhdessä monien muiden kivilajien kanssa. Sitä voidaan usein löytää kerroksittain hiekkakiven ja/tai kalkkikiven kanssa. Käsitteen ”pääosin” on tarkoitus mahdollistaa yhdistelmät, jotka käsittävät enimmäkseen, mutta ei täysin, verosta vapautettuja aineksia, koska ne esiintyvät näin luonnossa. Kun yhdistelmät koostuvat pääosin savikivestä tai liuskekivestä, niiden fysikaaliset ominaisuudet tekevät niistä vähemmän sopivia kiviaineskäyttöön kuin jos ne koostuisivat enimmäkseen aineksista, joita käytettäisiin todennäköisemmin kiviaineksena.

               (268)

               Yhdistynyt kuningaskunta arvioi, että vuosittain tuotetaan noin 6,33 miljoonaa tonnia liuskekiven jätesiruja ja että historiallisten käyttökelpoisten varastojen määrä oli noin 277 miljoonaa tonnia. Tästä ainoastaan 0,66 miljoonaa tonnia myytiin kiviaineskäyttöön ennen kiviainesveron käyttöönottoa (64). Loput käytettiin joko täyttömaaksi tai niiden annettiin muodostua jätekasoiksi.

               (269)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että liuskekiven sivutuotteita koskevan vapautuksen olemassaolo ei edistä uutta liuskekiven louhintaa, koska liuskekivilouhosten toimijat joutuvat jo nyt ponnistelemaan löytääkseen markkinoita verosta vapautetulle jätetuotteelle, joka syntyy niiden nykyisestä louhintatoiminnasta. Ne väittävät, että liuskekivilouhosten/kaivausten kokonaismäärä on pysynyt lähes ennallaan kiviainesveron käyttöönoton jälkeen, eli niitä oli 50 vuonna 2000 ja 49 vuonna 2010.

               (270)

               Yhdistynyt kuningaskunta katsoo, että liuskekiven jätesiruja kohdellaan oikein sellaisen louhintamenettelyn väistämättömänä sivutuotteena, jota ei toteuteta kiviaineksen tuottamiseksi vaan korkealaatuisen liuskekiven saamiseksi ja sen käyttämiseksi kattotiilenä, päällystemateriaalina ja muissa arvokkaissa tuotteissa.

               (271)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, ettei leikatun liuskekiven sivutuotteita voida erottaa liuskekivestä, joka on tarkoituksellisesti tuotettu kiviainekseksi.

               (272)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset kiistävät BAA:n esittämät väitteet tuomioistuinmenettelyssä asiassa T-210/02 RENV ja komissiolle esittämissään huomautuksissa, joiden mukaan olisi liuskekivilouhoksia, jotka hyödyntävät liuskekiveä pelkästään kiviaineskäyttöä varten. Tutkittuaan BAA:n menettelyjen aikana esittämät kaikki louhoksen nimet, Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset pitäytyivät tässä päätelmässä. Lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat ilmaisseet epäilevänsä esitettyjä todisteita, koska joidenkin louhosten mainitaan tuottavan kattoliusketta ja hyödyntävän liuskekiveä pääasiassa kiviaineskäyttöön.

               (273)

               Kun kyse on BGS:stä, Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että tiedot perustuvat louhosten omiin materiaalien kuvauksiin ja niiden loppukäyttötarkoitukseen. Ne huomauttavat, että louhokset voivat kuvata materiaalia eri tavalla kuin jos se luokiteltaisiin kiviainesveroa koskeviin tarkoituksiin, ja louhoksen tuottamat materiaalit voivat muuttua ajan myötä. Nämä tiedot ovat siten tarkin luettelo louhoksista Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja olemassa olevien materiaalien lopullisista käyttötarkoituksista, mutta ei ole mahdollista sanoa, että niihin sisältyy täysin tarkka luettelo louhoksista Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja louhittujen aineksien tarkasta käytöstä. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että tiedot ovat myös vanhentuneet ja että ne ovat tietoisia siitä, että joidenkin luettelossa mainittujen louhosten toiminta on keskeytynyt. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät myös, että luettelo sisältää yrityksiä, joilla saattaa olla voimassa oleva louhintalupa, mutta ne eivät itse asiassa ole koskaan toimineet louhoksina.

               (274)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset osoittivat, että BAA:n esittämässä kaikkien louhosten luettelossa liuskekiveä, savikiveä ja savea pelkästään kiviaineskäyttöön tuottavista louhoksista kahdeksan ei ole joko koskaan hyödyntänyt kiviaineksia, suorittanut muita toimintoja, joihin ei sovelleta kiviainesveroa, tai ne eivät ole olleet toiminnassa kiviainesveron käyttöön ottamisesta lähtien. Joitakin näistä louhoksista on käytetty kaatopaikkoina.

               (275)

               Lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset osoittivat, että ne ovat käyttäneet määritelmiä, jotka sisältyvät raporttiin, joka laadittiin vuonna 2003 erityisesti tukemaan veroviranomaisia kiviainesveron täytäntöönpanossa. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten käyttämä objektiivinen kriteeri, jolla erotetaan toisiaan lähellä olevat kivilajit, edellyttää, että liuskekiveksi luokiteltu materiaali voidaan ”jakaa pelkästään taltalla teräviksi liuskoiksi ja laatoiksi”. Jos materiaalilla ei ole tällaista liuskeista lohkeamistapaa, sitä ei pidetä kiviainesveron osalta liuskekivenä, eli siihen ei sovelleta vapautusta. Materiaali, johon BAA viittaa, luokiteltaisiin lietekiveksi, ja siihen sovellettaisiin veroa.

               (276)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset panivat merkille eri osapuolten huomautukset, kun kyse on tietyn louhoksen tuotteiden mahdollisesta virheellisestä esittämisestä liuskekiveksi. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että jos materiaali täyttää kriteerin, jota ne käyttävät liuskekiven määrittämiseksi, eli halkaisu taltalla, materiaali on asianmukaisesti luokiteltu liuskekiveksi kiviainesverossa tarkoitetulla tavalla. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toteavat kuitenkin, että liuskekivestä yleensä saadut tuotteet, jotka halkeavat taltalla, näkyvät louhoksen verkkosivuilla tuontituotteina. Yhdistyneen kuningaskunnan veroviranomainen (Her Majesty's Revenue and Customs), jäljempänä ’HMRC’, ei ole vielä varmistanut materiaalin geologista koostumusta tässä louhoksessa.

               (277)

               Koska HMRC:n täytäntöönpanonjärjestelmässä sovelletaan riskiin perustuvaa lähestymistapaa ja sen toiminta perustuu tietoihin, joiden mukaan louhos ei mahdollisesti noudata asianmukaisesti verojärjestelmää, Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset sitoutuivat tutkimaan tätä ja muita tapauksia, joissa – todisteiden löytämiseksi komissiolle – tehtävä tutkimus koskee materiaalien epäasianmukaiseen luokitteluun liittyviä huolenaiheita. HMRC sitoutui pyytämään tai ottamaan geologisia näytteitä näistä paikoista. Jos materiaali osoittautuu muuksi kuin liuskekiveksi, vero kannetaan louhitusta materiaalista ja sakko voidaan periä myös materiaalin väärästä kuvauksesta.

               (278)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset osoittavat lisäksi, että louhokset voivat käyttää kiven markkinoinnissa myyntitarkoituksiin kuvausta, joka ei vastaa HMRC:n veroon käyttämää objektiivista testiä.

               (279)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat tarkastelleet luottamuksellisia verotietoja ja julkisia tietoja kustakin louhoksesta, jotka BAA:n väitteiden mukaan tuottivat liuskekiveä yksinomaan kiviaineskäyttöön tai jotka olivat nimenneet väärin tuotteensa liuskekiveksi hyödyntääkseen vapautusta. Tarkastelun tulokset esitettiin komissiolle ja ne osoittivat, että yhdestä louhoksesta voi esiintyä tiettyjä täytäntöönpanoon liittyviä ongelmia. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset sitoutuivat tutkimaan, mitä aineksia ne todella tuottavat ja onko ne merkitty oikein liuskekiveksi. Kuitenkin, kun kyse on muista aktiivisista tai aiemmin aktiivisista louhoksista, ei löydetty mitään osoitusta siitä, että ne olisivat louhineet liuskekiveä yksinomaan kiviaineskäyttöön.

               (280)

               On syytä mainita, että komissio otti tutkimuksissaan Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten esittämistä tiedoista huomioon sen, että erityisiin rakennustaiteellisiin tuotteisiin käytettävä liuskekivi leikataan mittojen mukaan. Sen vuoksi komissio katsoi, että liuskekivilouhokset joissa leikattu kivi on päätuote, tuottavat erityisiä rakennustaiteellisia tuotteita (eivätkä siten kiviaineksia) pääasiassa siksi, että liuskekivestä muodostuvat kiviainekset saadaan murskauksen tuloksena.

               (281)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat toimittaneet tilastotietoja tukeakseen näkemystään, että liuskekivi ei ole syrjäyttänyt sivutuotteina saatavan kiviaineksen myyntiä ja että vaikka kysyntä korkealaatuiselle murskatulle kivelle ja korkealaatuiselle hiekalle ja soralle on vähentynyt kiviainesveron voimassaoloaikana, liuskekiven, saven ja savikiven myynti rakennustarkoitukseen ei ole lisääntynyt samassa suuruusluokassa. Jälkimmäisen myyntiosuus vaikuttaa kuitenkin olevan kysynnän vähentymisen mukainen. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset päättelevät, etteivät liuskekivi, savi ja savikivi ole korvanneet laajamittaisesti korkealaatuista kivimurskaa, hiekkaa tai soraa.

         5.6.2.2
         Savikivi

   a)   BAA:n huomautukset 15. syyskuuta 2014

               (282)

               BAA väittää, että savikiveä voidaan käyttää kiviaineksena tarkoituksiin, joissa riittää alempilaatuinen kiviaines, kuten raporttikin (65) osoittaa. Savikiveä, savea ja lietekiveä voi esiintyä irtomaana murskekerrostumissa, ja niitä voidaan myydä heikkolaatuisena täyttömaana.

               (283)

               BAA:n mukaan savikiveä ja savea voidaan käyttää erityisiin kiviainestarkoituksiin, joihin ei ole saatavissa muita kiviä tai niitä on saatavissa vähemmän. Tällaisia tarkoituksia ovat kaatopaikkojen vuoraus ja pintaeristäminen ja lammikoiden ja kanavien vuoraus. BAA:n mukaan tällainen käyttö on saven ja savikiven käyttöä kiviaineksena samaan tapaan kuin ainesten käyttö maankuivatukseen tai aallonmurtajiin on kiviainesten käyttöä. BAA väittää, että vaikka savikiveä louhitaan saven ja kivihiilen sivutuotteena, Yhdistyneessä kuningaskunnassa on myös erittäin laajoja alueita, joilla hiekkakivikerrostumien välissä esiintyy kovempaa ja kypsempää savikiveä.

               (284)

               BAA väittää, että kovempaa savikivilajiketta, joka vastaa kovaa kiveä, on aina käytetty kiviaineksena, jo ennen kiviainesveron käyttöönottoa. BAA on maininnut esimerkkinä vuodesta 1981 toimineen savikivilouhoksen, jossa tuotetaan rakennus- ja muurikiveä, kivikkopuutarhaan ja kiveykseen sopivia kiviä valikoimattomista kivistä sekä joitakin täyttöaineksia.

               (285)

               BAA on toimittanut 20 savi- ja savikivilouhoksen luettelon, joka oli poimittu BGS:n vuoden 2010 kaivos- ja louhoshakemistosta (BGS Directory of Mines and Quarries 2010). Luettelossa mainitut louhokset hyödyntävät BAA:n mukaan ainesta vain kiviainestarkoituksiin.

               (286)

               BAA väittää, että jotkin hakemistossa ”hiekkakivilouhoksiksi” luokitellut louhokset hyötyvät tosiasiassa kiviainesveron vapautuksesta sillä perusteella, että ne ovat savikivilouhoksia, jotka muodostavat osan Skotlannin Caithnessin savikivikerrosta.

               (287)

               BAA väittää, että monissa louhoksissa, joissa on eri kivilajeja, myös savikiveä, hyötyvät vapautuksesta, joka koskee pääosin savikivestä koostuvaa ainesta, koska savikiveä esiintyy runsaasti Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja se esiintyy usein kerroksittain muiden kivilajien kanssa. BAA mainitsee esimerkkinä puhtaasti kiviaineksia tuottavan louhoksen, joka hyötyy poikkeuksesta tällä tavoin.

               (288)

               BAA väittää, että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisilla on tiedossaan niiden louhosten nimet, jotka on vapautettu kiviainesverosta sillä perusteella, että niissä louhitaan yksinomaan tai pääosin liuskekiveä tai savikiveä. BAA ei kuitenkaan ole voinut saada näitä tietoja salassapitosyistä.

         b)   BAA:n Robert Durwardin huomautukset 17. tammikuuta 2014

               (289)

               BAA väittää, että keraamisiin tuotteisiin ja kipsiin tarkoitetun saven ja savikiven ei voida katsoa olevan ympäristönsuojelun kannalta eri tilanteessa kuin kiviainesveron perusteella verotettu aines. BAA:n mukaan näitä aineksia voidaan verrata rakentamisessa käytettäväksi louhittuun kiveen, hiekkaan tai soraan, koska ne on louhittu rakentamista varten ja savi ja savikivi ovat kiveä. Ilmeisesti suuria määriä savea ja savikiveä käytetään keraamisten rakennustuotteiden valmistuksessa. Tiilien tuotantoon kaivetun saven määrää voitaisiin vähentää käyttämällä betonirakennustuotteita, joita voidaan tuottaa käyttämällä usein veronalaista louhosjätettä/sivutuotetta. BAA:n mukaan keraamisissa rakennustuotteissa käytetyn saven ja savikiven jättäminen veron ulkopuolelle heikentää kiviainesveron vaikutusta.

         c)   Torrington Stonen huomautukset 17. tammikuuta 2014

               (290)

               Torrington Stonen mukaan yhdessä sen louhoksista tuotetaan karkearakeisen hiekkakiven sivutuotteena savikiveä. Se on hyvälaatuista, ja sitä voidaan käyttää massatäyttönä. Toisessa sen louhoksista tuotetaan savikiveä päätuotteena ja veronalaista hiekkakiveä oheistuotteena. Torrington Stone ilmeisesti tarkoittaa myyntituotteitaan olevan kivirouhe, jakava kerros, seulottu kiviaines tai täyteaines, joita voidaan saada kaikista yhtiön louhimista aineksista.

               (291)

               Kiviainesveron käyttöönoton jälkeen savikiven hinta nousi markkinavoimien ansiosta.

               (292)

               Torrington Stone on antanut tietoja myös Vennin louhoksesta, jossa tuotetaan sivutuotteena savikiveä. Se sopii erinomaisesti pengerten täyttöaineeksi ja kilpailee toisesta Torrington Stonen louhoksesta saatavan veronalaisen sivutuotteen kanssa. Sivutuotteena tuotetun savikiven toimitushinta on ollut noin 3,50 Englannin puntaa, mihin sisältyy arvioitu kuljetushinta 3,00 puntaa.

         d)   Eunomian huomautukset 17. tammikuuta 2014

               (293)

               Eunomian huomautukset on lähetetty Yhdistyneen kuningaskunnan sivutuotteena saatavien kiviainesten (liuskekiven, jätekiven ja polttolaitosten pohjatuhkan) tuottajien konsortion puolesta.

               (294)

               Eunomian mukaan jätekiveä (joka koostuu tavallisesti savikivestä) saadaan uudelleenkäyttöön joko toimivista syvälouhoksista tai suljetuista taikka toistaiseksi suljetuista syvälouhoksista. Jätekiveä syntyy, kun kivihiiltä louhitaan syvälouhintamenetelmillä. Jätekiven laadulliset ominaisuudet vaihtelevat suuresti eri kaivoksissa ja eri louhintavaiheissa. Vaihtelu liittyy kerrostumien geologiaan louhinta-ajankohtana. Jätekiven vaihtelevien ominaisuuksien vuoksi aines on erittäin heikkolaatuista ja sillä on vähän uudelleenkäyttöarvoa.

               (295)

               Eunomian mukaan jätekivellä ei tyypillisesti ole positiivista myyntihintaa. Asianomaisen kaivoksen toiminta mahdollistuu kuitenkin, jos aineksella on myyntiä, ja vältetään tyhjien maa-alojen hankkiminen jätemaan läjitystä varten. Eunomia väittää, että mahdollisuus toimittaa jätekiveä ilmaiseksi tai sen huonoa laatua vastaavaan kilpailukykyiseen hintaan on ainoa taloudellisesti kannattava vaihtoehto hiilikaivosten savikiven pois siirtämiseen uudisrakentamisen helpottamiseksi. Eunomian mukaan jätekiven louhimisen jälkeiset tuotantokustannukset ovat tavallisesti […] Englannin puntaa toimivissa syvälouhoksissa ja […] puntaa suljetuissa tai toistaiseksi suljetuissa syvälouhoksissa, jos toimitus on viiden kilometrin säteellä lähtötyömaalta. Tästä syystä 2 Englannin punnan kiviainesveron määrääminen tonnia kohden […] kustannukset. Tällöin olisi halvempaa lähettää hiilikaivosten savikivi hävitettäväksi kaatopaikalla.

         e)   Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten huomautukset

               (296)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan savikiven vapauttaminen verosta perustuu siihen, että selvästi suurinta osaa savikivestä ei käytetä kiviaineksena. Suurin osa savikivestä on päinvastoin kelpaamatonta käytettäväksi kiviaineksena. Laadukasta savikiveä käytetään tiilenvalmistukseen, joka on keraaminen prosessi ja siten vapautettu kiviainesverosta. Tiilenvalmistusta varten louhitun savikiven mahdolliset sivutuotteet olisivat siten muuksi kuin kiviainekseksi louhitun aineksen sivutuotteita.

               (297)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan savikivi kuuluu samaan kiviperheeseen kuin savi. Savia on pehmeistä ja muovailtavista koviin lietekiviin. Niiden fysikaaliset ja kemialliset ominaisuudet ja mineraloginen koostumus määrittävät niiden asianmukaisimman käytön. Liuskeisuusasteesta (66) riippuen voi olla vaikea erottaa toisistaan asteikon toisessa ääripäässä savikiveä ja savea ja toisessa savikiveä ja liuskekiveä.

               (298)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan savikivi liittyy läheisesti saven louhimiseen ja sitä syntyy myös hiilikaivostoiminnassa. Samoin kuin savea, savikiveä voidaan käyttää julkisivu-, katu- ja rakennustiilien, katto- ja seinätiilien sekä lasitettujen salaoja- ja viemäriputkien valmistukseen (90 prosenttia tiilisavesta käytetään julkisivutiilien valmistukseen kotimaan asuinrakentamismarkkinoilla). Suuria tonnimääriä käytetään sementin valmistuksessa. Muita käyttötarkoituksia ovat kaatopaikkojen vuoraus ja pintaeristäminen, lammikoiden ja kanavien vuoraus, käyttö maisemointimateriaalina, kevyen kiviaineksen valmistus harkkoihin ja yleinen käyttö rakennusten täyttömaana.

               (299)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että savikiveä voi käyttää heikkolaatuisena kiviaineksena yleensä täyttötarkoituksiin ja massana teiden pintarakenteen alla. Osa savikivestä soveltuu myös kevyen kiviaineksen valmistukseen, mutta vasta sellaisen valmistusprosessin jälkeen, jossa aines altistetaan korkealle lämpötilalle. Joissakin olosuhteissa geologiset edellytykset (paine ja lämpö) ovat johtaneet kovemman savikiven muodostumiseen. Murskattuna se muodostaa möhkälemäisempiä rakeita, jotka voivat soveltua joihinkin heikkolaatuista kiviainesta edellyttäviin tarkoituksiin, kuten rakennusten täyttömaaksi.

               (300)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan savikivi ja savi on ryhmitelty Yhdistyneen kuningaskunnan kansallisissa tilastoissa yhteen, koska ne ovat geologisesti samanlaisia. Vuonna 2000 Yhdistyneessä kuningaskunnassa myytiin 10 838 000 tonnia savea ja savikiveä, joista 7 880 000 tonnia käytettiin tiiliin, putkiin ja laattoihin ja 2 958 000 tonnia savea ja savikiveä myytiin muihin käyttötarkoituksiin. Vuonna 2012 Yhdistyneessä kuningaskunnassa myytiin 5 497 000 tonnia savea ja savikiveä, joista 3 569 000 tonnia käytettiin tiiliin, putkiin ja laattoihin. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät lujasti, että koska saven ja savikiven louhinta on puolittunut vuosina 2000–2012 ja koska saven ja savikiven myynti muihin tarkoituksiin kuin tiiliksi, putkiksi ja laatoiksi oli 35 prosenttia pienempi vuonna 2012 kuin vuonna 2002, on epätodennäköistä, että veron käyttöönotto olisi lisännyt savikiven louhintaa erityisesti kiviaineskäyttöön.

               (301)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan kivihiilen louhinnassa syntyvä savikivijäte on tahaton ja ei-toivottu sivutuote. Se sopii yleensä vain perustäytteeksi tienrakennukseen tai tulvapengerryksiin, ja sitä myydään sen takia mitättömään hintaan. Jätetuote läjitetään yleensä tiivistettyihin jätekasoihin, tai sitä käytetään lisätäyttöaineena, jos vieressä on toinen avolouhos. Kun kivihiilen myyntihinta on noin 50 Englannin puntaa tonnia kohden, savikiveä myydään tavallisesti erittäin alhaiseen hintaan, keskimäärin enintään yhdestä kahteen puntaan tonnilta, jos louhintapaikan lähellä on sille kysyntää. Tuotantokustannusten arvioidaan olevan 0,50–2 puntaa tonnilta. Toisinaan savikiveä annetaan pois jopa ilmaiseksi, jos ostaja kuljettaa sen itse pois.

               (302)

               Sama koskee muuta jätekiveä, jota käytetään yleensä vain heikkolaatuisena kiviaineksena, jos sille on kysyntää louhoksen lähellä.

               (303)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan osa muusta louhintatoiminnasta sivutuotteena saatavasta savikivestä myydään kiviaineksena, mutta yleensä se on kuljetuskustannusten vuoksi taloudellisesti kannattavaa vain, jos kysyntää on savikiven louhintapaikan lähellä. Viranomaiset väittävät, että savikiveä ei ole louhittu, jotta sitä voitaisiin kaupallisesti hyödyntää kiviaineksena, ja se vähentää vastalouhitun kiviaineksen kysyntää, joten savikiven vapautus kiviainesverosta on veron ympäristötavoitteen, luonteen ja ajattelumallin mukainen.

               (304)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan savi ja savikivi luokitellaan BGS:n julkaisuissa ja Yhdistyneen kuningaskunnan vuotuiset tiedot kokoavassa mineraalivuosikirjassa (United Kingdom Minerals Yearbook) samaan luokkaan. Yhdistyneen kuningaskunnan tilastotoimiston (Office for National Statistics) mukaan niiden keskimääräinen myyntihinta vaihtelee 2,52–2,88 Englannin puntaan tonnilta. Vuonna 2012 hinnat vaihtelivat 3,34–4,44 puntaan tonnilta.

               (305)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset antoivat tietoja louhoksesta, joka tuottaa karkearakeista hiekkakiveä käytettäväksi maantiepäällysteenä käytettävän asfaltin tuotannossa. Samassa louhoksessa tuotetaan ja myydään myös savikiveä, jota esiintyy hiekkakivikerrosten välissä. Louhoksen arvion mukaan savikiven tuotantokustannukset ovat 6,31 Englannin puntaa tonnilta.

               (306)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset antoivat savikiven käytöstä keraamisissa prosesseissa tiedot, jotka oli toimittanut British Ceramic Confederation, jäljempänä ’BCC’, joka on Yhdistyneen kuningaskunnan keramiikan valmistusalaa edustava toimialajärjestö. Viranomaiset toteavat, että savikiven tuotantokustannuksissa on useiden eri tekijöiden takia huomattavaa vaihtelua. Ne arvioivat louhintakustannusten vaihtelevan […]–[…] Englannin puntaan.

               (307)

               BCC arvioi, että kiviaineksena käytettävän savikiven myyntihinta olisi […]–[…] Englannin puntaa. BCC huomauttaa, että savikiveä voidaan myydä tappiolla, jotta kyseisen savikivikerrostuman alta saadaan esiin laadukkaita tiilenvalmistusaineksia.

               (308)

               Lisäksi BCC huomauttaa, että suurin osa tiilen tuotannosta tapahtuu louhosten yhteydessä olevissa tuotantolaitoksissa, joten raaka-ainetta ei ole hinnoiteltu. BCC arvioi kuitenkin kustannukseksi […]–[…] Englannin puntaa ja toimituskustannukset, jos tuotetta myydään sivulliselle. BCC huomauttaa, että savikivestä saatava hinta on alhaisempi kuin laadukkaan saven hinta.

               (309)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset esittävät, että koska kivihiili, ruskohiili, liuskekivi ja savikivi eivät luonnossa esiintyvinä mineraaleina ole sataprosenttisen puhtaita, pääosin niistä koostuvia aineksia koskeva vapautus on tarpeen.

               (310)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset katsovat, että savikiveä ei louhita yksinomaan käytettäväksi kiviaineksena, ja ne ovat tutkineet BAA:n tätä koskevat alkuperäiset väitteet unionin tuomioistuimissa käytyjen oikeudenkäyntien yhteydessä. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät todenneensa, että savikiveä tuotetaan edelleen muun louhostoiminnan sivutuotteena, erityisesti saven, kivihiilen ja kalkkikiven. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät lujasti, että mikään BAA:n unionin tuomioistuimille tai komissiolle ennen menettelyn aloittamista koskevan päätöksen tekemistä esittämistä asiakirjoista ei osoittanut, että olisi olemassa louhoksia, joissa louhitaan savikiveä ja savea ensisijaisesti käytettäväksi kiviaineksena.

               (311)

               Komissio on pyytänyt Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisilta tietoja asianomaisen osapuolen mainitsemien neljän louhoksen tuotteista, koska niiden oli väitetty olevan verosta vapautettuja louhoksia, jotka ovat voittaneet sopimuksia pelkästään verovapautuksen takia ja jotka tuottavat samantyyppisiä tuotteita kuin niiden veronalainen louhos voisi tuottaa. Yhden louhoksista mainitaan saaneen luvan louhia savikiveä. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset totesivat, että kaikki neljä louhosta on rekisteröity kiviainesverovelvollisiksi ja ne olivat olleet rekisterissä siitä saakka, kun kiviainesvero oli otettu käyttöön vuonna 2002. Ilmeisesti louhoksista osa myy louhittua kiveä, hiekkaa, soraa, kierrätettyjä tuotteita sisältävää kiviainesta ja betonituotteita, kovaa kiviainesta, kiviaineksia ja täyteaineita, rakennustuotteita, koristekiviaineksia ja hiekkakivilaattoja ja osa vastaavasti hiekkaa, soraa ja muita kiviaineksia (67). Mistään ei ilmennyt, että mikään louhoksista olisi hyötynyt savikiveä koskevasta vapautuksesta.

               (312)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat myös tutkineet kahdeksan louhosta, joiden mainitaan BGS:n tietokannassa louhivan savikiveä varta vasten käytettäväksi kiviaineksena. Viranomaiset väittävät, että ainakin osa näistä louhoksista louhii savikiven ohella muita tuotteita. Näin ollen vaikuttaa siltä, että viranomaiset eivät ole pystyneet varmuudella toteamaan yhtään savikivilouhosta, joka louhisi savikiveä yksinomaan kiviaineskäyttöön.

               (313)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset selittävät, että savikiven olisi voitava hyötyä vapautuksesta myös silloin, kun se on veronalaisen kiviaineksen sivutuote. Savikiveä voidaan esimerkiksi väistämättä louhia kalkkikiven tai karkearakeisen hiekkakiven louhinnan sivutuotteena. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että savikivi on vähempiarvoinen aines kuin kalkkikivi ja että on monia kiviaineksen käyttötarkoituksia, joihin se ei sovellu. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että tällä tavoin sivutuotteena tuotettu savikivi on vapautettu verosta verolle asetetun ympäristönsuojelutavoitteen mukaisesti, jotta louhoksissa voidaan tuottaa sitä sivutuotteena ja myydä sitä muun vastalouhitun kiviaineksen korvikkeena niihin muutamiin käyttötarkoituksiin, joihin se soveltuu. Jos ainesta olisi alun perin verotettu samalla tavoin kuin kalkkikiveä, louhokset eivät olisi pystyneet myymään jätesavikiveä.

               (314)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan on äärimmäisen epätodennäköistä, että minkään pääasiassa muuta kiviainesta louhivan louhoksen lähellä olisi niin paljon kysyntää savikivelle, että se kannustaisi louhimaan lisää veronalaista kiviainesta (esim. karkearakeista hiekkakiveä), jotta päästäisiin käsiksi verosta vapautettuun sivutuotteeseen, kun otetaan huomioon, että savikivi soveltuu yleensä vain tiettyihin rajallisiin kiviaineksen käyttötarkoituksiin ja että yleensä savikiveä on taloudellisesti kannattavaa käyttää kiviaineksena vain, jos sille on kysyntää louhintapaikan lähellä. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, etteivät ne ole tietoisia siitä, että näin olisi tapahtunut tai että tällainen olisi todennäköistä myöskään tulevaisuudessa.

               (315)

               Asianomainen osapuoli on väittänyt komissiolle, että (Torrington Stonelle kuuluvan) Pohjois-Devonissa sijaitsevan Vysen louhoksen perusaineksia olisivat kiviaineksena käytettävät lietekivi ja savikivi ja sivutuotteena tuotetaan epäpuhdasta hiekkakiveä. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset kyseenalaistavat väitteen savikiven ensisijaisuudesta louhoksessa, koska louhoksen nettisivustossa kerrotaan yksityiskohtaisesti laadukkaista hiekkakivituotteista. Verkkosivuston mukaan Braunton Aggregates on yleisesti tunnettu hiekkakivensä erinomaisesta kestävyydestä ja laadusta ja se toimittaa erilaista hiekkakiveä käytettäväksi erikoiskivenä, aitakivenä, puutarharouheena, kivipuutarhakivenä, nurmikoiden täyteaineena ja massakiviaineksena. British Geological Surveyn vuoden 2010 kaivos- ja louhoshakemistossa Beam Quarryn on mainittu tuottavan hiekkakiveä kivihiilikauden Bude-muodostumasta. Viranomaiset eivät hyväksy väitettä, että Vysen louhoksessa olisi näyttöä savikiven tarkoituksellisesta louhimisesta kiviainekseksi.

               (316)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan HMRC (Yhdistyneen kuningaskunnan veroviranomainen) käyttää savikiven kriteerinä sitä, että aineksen on ”haljettava helposti (kynäveitsellä) millimetrin paksuisiksi hiutaleiksi”, kuten raportissa kuvataan. Aines, joka lohkeaa pieniksi senttimetrin kokoisiksi lohkoiksi (ja joka sopii siten paremmin kiviaineksen käyttötarkoituksiin) on luokiteltu lietekiveksi, joka on veronalainen. BAA väittää, että useat louhokset louhivat yksinomaan savikiveksi luokiteltavaa ainesta verotussyistä ja myyvät aineksen kiviainekseksi. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset esittävät, että jos olisi todellista näyttöä siitä, että kiveä kuvattaisiin väärin savikiveksi kiviainesverosta saatavan vapautuksen vuoksi, HMRC tutkisi asian mahdollisena veropetoksena.

               (317)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan kaikki HMRC:n verotoiminta on riskipohjaista. Sillä tarkoitetaan, että kaikkia HMRC:n rekisteröimiä yrityksiä ei tarkasteta, ellei ole erityistä syytä tutkia niiden HMRC:lle antamaa veroilmoitusta. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat tietoisia riskistä, että louhokset saattavat hyötyä kiviainesveron vapautuksista kuvaamalla tuottamiaan aineksia virheellisesti. HMRC tekee tarkastuksia varmistaakseen, että kiviainesveroa sovelletaan oikein, ja tutkii tapaukset, joissa on näyttöä ainesten virheellisistä kuvauksista.

               (318)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat tarkastelleet niitä louhoksia koskevia luottamuksellisia verotustietoja ja julkisia tietoja, joiden BAA mainitsee tuottaneen savea ja savikiveä yksinomaan kiviainestarkoituksiin tai merkinneen tuotteensa väärin savikiveksi hyötyäkseen vapautuksesta. Jokaista louhosta koskevan tarkastelun tulokset on luovutettu komissiolle. Tarkastelu osoitti, että yhdessä louhoksessa saattaa olla tiettyjä ongelmia lainsäädännön noudattamisessa, ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat aloittaneet louhosta koskevan tutkinnan. Suurimmassa osassa aktiivisia tai aiemmin aktiivisia louhoksia ei ole löydetty mitään osoitusta siitä, että ne olisivat louhineet savikiveä tai savea yksinomaan käytettäväksi kiviaineksena. Komissiolle toimitetuista tiedoista käy kuitenkin ilmi, että ainakin neljä viidestä (68) louhoksesta hyötyy vapautuksesta, vaikka niiden päätuote on leikattu kivi ja savikiveä louhitaan sen lisäksi.

         5.6.2.3
         Kivihiili

   a)   Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten huomautukset

               (319)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan kivihiili on palavaa sedimenttikiveä. Britanniassa tuotetun kivihiilen rikkipitoisuus on korkea, ja sitä käytetään lähes yksinomaan hiilikäyttöisissä sähkövoimaloissa, jotka on varustettu savukaasujen rikinpoistojärjestelmällä. Tosin myös kotitaloudet kuluttavat jonkin verran kivihiiltä. Kaikki koksihiili (jota käytetään teräsmasuuneissa) tuodaan nykyisin maahan. Kivihiili ei sovellu käytettäväksi kiviaineksena.

               (320)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ilmoittavat, että kun avolouhoksissa louhitaan kivihiiltä, irtomaa (69) ja kivihiiliflötsien väliset kerrokset nostetaan erillään kivihiiliflötseistä ja tulenkestävästä savesta, jota on suoraan joidenkin flötsien alapuolella. Tulenkestävä savi on kivihiilen louhinnan sivutuote. Sitä louhitaan erikseen ja myydään noin kymmenellä prosentilla kivihiilen hinnasta etupäässä väriaineeksi tiilien valmistusprosessiin. Irtomaa, flötsien välinen maa ja mineraalin käsittelyn mahdolliset jäämät (esim. suuren tuhkapitoisuuden tai muiden epäpuhtauksien poistamiseksi) sijoitetaan kaikissa tapauksissa kaivamisen jälkeen takaisin tyhjäksi jääneeseen tilaan.

               (321)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että kaikissa maanalaisissa kaivoksissa kivihiili käsitellään heittoerottelulaitoksissa. Yleensä tässä prosessissa syntyvä jäte läjitetään ja tiivistetään. Vanhat jäteläjät on yleensä maisemoitu ja peitetty kasvillisuudella niiden visuaalisen haitan pienentämiseksi. Jos vieressä on kivihiilen ja/tai muun mineraalin avolouhos, jätettä käytetään toisinaan lisätäyteaineksena kyseisten aukkojen kunnostamisessa.

               (322)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan osaa kivihiilen tuotannon jätemaasta tai jätteestä voidaan käyttää heikkolaatuisena kiviaineksena, esimerkiksi massatäyttönä rakentamisessa tai tulvapengerryksissä. Jäte on hienojakoista, eikä sillä ole sellaisia teknisiä ominaisuuksia, että sille voisi esimerkiksi perustaa uuden asuinalueen.

               (323)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan ei ole mitään näyttöä siitä, että mikään louhos Yhdistyneessä kuningaskunnassa louhisi kivihiiltä yksinomaan saadakseen kiviainesta. Niiden mukaan kiviainesvero on suunniteltu varmistamaan, että kivihiilen louhintajätteestä kokonaan koostuva aines ei ole veronalaista. Puhtaat kiviainesflötsit, joita louhitaan, kun kaivetaan esiin kivihiiltä, ovat kiviainesveron alaisia.

         5.6.2.4
         Ruskohiili

   a)   Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten huomautukset

               (324)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan ruskohiili on turpeen ja kivihiilen intermediäärinen aines. Ison-Britannian ainoa merkittävä ruskohiiliesiintymä on Devonissa, jossa se on kaoliinisaven louhinnan sivutuote. Pieniä määriä myydään puutarhakäyttöön. Myös Pohjois-Irlannissa on suuria esiintymiä, mutta merkittävän paikallisen vastustuksen vuoksi siellä ei ole ollut ruskohiilen kaupallista tuotantoa. Ruskohiili ei sovellu käytettäväksi kiviaineksena erityisesti sen suuren kosteuspitoisuuden ja haihtuvien aineiden osuuden takia.

         5.6.2.5
         Komission arviointi

   5.6.2.5.1   Liuskekivi

               (325)

               Vaikka liuskekivi on vuonna 2001 annetun lain 17 §:n 1 momentissa tarkoitettua kiviainesta, Yhdistyneen kuningaskunnan ja asianomaisten osapuolten lausunnoista käy ilmi, että liuskekiveä louhitaan, jotta saadaan rakennustaiteellisia ja kolmiulotteisia tuotteita, joiden myyntihinta on paljon korkeampi kuin kiviaineskäyttöön myytävien tuotteiden. Louhoksia ei olisi taloudellisesti järkevää hyödyntää pelkästään louhimalla liuskekiveä kiviaineskäyttöön, sillä liuskekivi ei ominaisuuksiensa puolesta useimmissa tapauksissa sovellu korkealaatuista kiviainesta edellyttävään käyttöön, vaan sitä käytetään heikkolaatuisena kiviaineksena. Sitä paitsi louhintamenetelmät ovat selvästi kalliimpia kuin kiviaineksen vakiolouhintamenetelmät – olisi taloudellisesti epäviisasta tuottaa tarkoituksellisesti kiviainesta niin kalliilla tavalla. Liuskekivestä muodostuvan kiviaineksen louhintakustannukset vaihtelevat 5,7–6,5 Englannin puntaan tonnilta, kun taas myyntihinta on enintään 6,42 Englannin puntaa.

               (326)

               Korkealaatuisen liuskekiven käyttötarkoitukseen soveltuvissa aineksissa on niiden louhintatavan ansiosta leikkauspinta. Raskaat liuskekivilaatat sahataan juonen poikki tiettyyn kokoon, minkä lisäksi kappaleella on tavallisesti myös ainakin yksi sivu, joka on lohjennut luonnollista kivensisäistä tasoa pitkin halkeamalla (lohkottu käyttämällä vasaraa ja talttaa). Tällaisessa tapauksessa liuskekiveen sovelletaan rahoituslain 18 §:n 2 momentin mukaista vapautusmenettelyä, ja sen tuotanto hyötyy 30 §:n mukaisesta verohyvityksestä.

               (327)

               BAA ja useat asianomaiset osapuolet ovat väittäneet, että pöytälevyt, muurikivet ja aitakivet ovat kiven käyttöä kiviaineksena ja että tällaisia tuotteita perustuotteinaan tuottavia louhoksia olisi verotettava. Niiden tärkein perustelu on, että asianomaisten louhosten tuoterakenne on samanlainen kuin kivilouhosten (kuten graniitti- tai hiekkakivilouhosten), joissa samaten tuotetaan ensisijaisesti muurikiveä ja sivutuotteina heikkolaatuista kiviainesta.

               (328)

               Toisin kuin muut kiviainekset, kuten kalkkikivi, liuskekivi näyttää edellyttävän syvälouhintaa, minkä takia sen louhinta on kalliimpaa tavallisen louhoksen kustannuksiin verrattuna. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ja asianomaiset osapuolet ovat osoittaneet, että tavanomaisten kiviaineslouhosten (kuten graniitti-, hiekkakivi- ja kalkkikivilouhosten) ja liuskekivilouhosten välillä on merkittävä ero ja että niiden erilainen verokohtelu on täysin perusteltua.

               (329)

               BAA ja useat asianomaiset osapuolet väittävät, että on olemassa liuskekivilouhoksia, jotka eivät tuota erikoistuneita rakennustaiteellisia tuotteita vaan louhivat liuskekiveä varta vasten kiviaineskäyttöön. Lisäksi niiden mukaan osa louhoksista vaatii verovapautusta liuskekiven tuotannon vuoksi mutta niiden tosiasiassa tuottamalla aineksella ei näytä olevan asianmukaista liuskeista lohkeamistapaa tai tuotteet on merkitty väärin.

               (330)

               Tässä yhteydessä komissio toteaa ensinnäkin, että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan ei ole mitään osoitusta siitä, että jotkin louhokset louhisivat liuskekiveä varta vasten kiviaineskäyttöön. Koska päinvastaisesta ei ole näyttöä, Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten ei voida odottaa todistavan kielteistä seikkaa eli sitä, ettei ole olemassa louhoksia, jotka louhivat liuskekiveä varta vasten kiviaineskäyttöön. Komissiolle on annettu esimerkkejä louhoksista, joiden väitetään varta vasten louhivan liuskekiveä kiviaineskäyttöön, ja komissio on pyytänyt Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisilta tietoja kyseisistä louhoksista. Tiedot osoittavat, ettei yksikään näistä louhoksista louhi liuskekiveä tarkoituksellisesti ja pääasiallisesti kiviaineskäyttöön. Tiedoissa on ilmennyt epäilyksiä ainoastaan yhden tietyn louhoksen tuotteiden liuskekiviluokituksesta, ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat alkaneet tutkia sitä. Ainesten virheellinen esittäminen olisi kiviainesverosta annetun lain väärinkäytös, ei valtiontukikysymys.

               (331)

               Toiseksi, kuten johdanto-osan 169 kappaleessa on mainittu, komissio katsoo, että mainoksia, joissa louhokset kuvailevat omia tuotteitaan asiakkaiden houkuttelemiseksi, ei voida pitää täysin relevantteina lähteinä sen arvioimiseksi, mikä ainesten käyttö on kiviainesveron kannalta. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset eivät itsekään ota sellaisia kuvauksia huomioon verovalvonnassa.

               (332)

               Kun Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset tarkastavat, onko tietystä louhoksesta louhittu aines liuskekiveä, ne käyttävät raportin (70) mukaan kriteerinä sitä, jakautuuko aines taltalla helposti teräviksi hiutaleiksi ja laatoiksi. Näin ollen, jos olisi louhoksia, jotka väittävät tuottavansa liuskekiveä ja hyötyvät siten vapautuksesta, vaikka niissä tosiasiassa tuotetaan ainesta, jolla ei ole riittävän liuskeista lohkeavuutta, kuten BAA väittää, tällaiset louhokset olisivat syyllistyneet väärinkäytökseen jättäessään ilmoittautumatta kiviainesverovelvollisiksi. Tällöin kyseessä on valvonta-asia, jonka HMRC tutkisi petoksena. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat alkaneet tutkia edellä mainittua louhosta ja kaikkia muita tapauksia, joissa tutkimus on aloitettu komissiolle toimitetun todistusaineiston herättäessä epäilyksiä ainesten väärinluokittelusta. Jos aines osoittautuu muuksi kuin liuskekiveksi, louhokselta peritään vero ja sakko.

               (333)

               Unionin yleisen tuomioistuimen (71) havaintojen mukaan tiettyjen ainesten sisällyttäminen veron soveltamisalaan normaalia verotusta koskevan sovellettavan säännön nojalla riippuu ”ainoastaan niiden tosiasiallisesta ja toteen näytetystä hyödyntämisestä kiviaineksina”. Vastalouhitun liuskekiven osalta tämä voidaan tulkita niin, että ellei ole näyttöä louhoksista, jotka louhivat liuskekiveä varta vasten kiviaineskäyttöön, liuskekiveä ei voida verrata veronalaisiin aineksiin ja siten liuskekiveä koskeva vapautus on kiviainesveron yleisten periaatteiden mukainen.

               (334)

               Komissiolle on osoitettu, että liuskekiveä ei louhita varta vasten kiviaineskäyttöön vaan sitä louhitaan kolmiulotteisten dekoratiivisten tuotteiden valmistamiseksi.

               (335)

               Tästä syystä komissio päättelee, että vastalouhittu liuskekivi on tosiasiallisesti ja oikeudellisesti eri tilanteessa kuin veronalaiset ainekset eikä siten kuulu kiviainesveron normaalia verotusta koskevan periaatteen piiriin.

               (336)

               Annetuista lausunnoista käy ilmi, että vain pieni osa liuskekivilouhoksista louhitusta aineksesta (noin 5 prosenttia) on laadukasta liuskekiveä, joka voidaan sopivan kokoisina levyinä myydä kolmiulotteisina rakennustaiteellisina tuotteina, kun taas loppuosa louhoksen tuotannosta on liuskekiveä sivutuotteena tai jätteenä, jota voidaan vuorostaan käyttää kiviaineksena (liuskekiven louhintajätettä koskevaa vapautusta arvioidaan jäljempänä 5.6.4 kohdassa).

               (337)

               Kun kuitenkin otetaan huomioon, että sivutuotteena saatava liuskekivi on väistämätön ilmiö, kun louhitaan laadukasta liuskekiveä dekoratiiviseksi ja kolmiulotteiseksi ainekseksi, jota käytetään rakentamisessa, eikä sitä voi syntyä muita aineksia louhittaessa, sen vapautus edistää kiviainesveron tavoitetta. Sillä voidaan suunnata kysyntää varta vasten kiviaineskäyttöön louhittavista aineksista sivutuotteena saatavan liuskekiven käyttöön. Lisäksi ei ole vaaraa, että tällainen vapautus kannustaisi louhimaan liuskekiveä varta vasten, kun otetaan huomioon liuskekiven korkeat louhintakustannukset, jotka voidaan kattaa vain tuottamalla dekoratiivista ja kolmiulotteista liuskekiveä. Tämän vahvistaa myös se Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten ilmoittama seikka, että liuskekivilouhosten lukumäärä on kiviainesveron käyttöönoton jälkeen laskenut (43:sta 32:een) (72).

               (338)

               Komissio toteaa, että luonnossa saattaa esiintyä liuskekiveä, joka ei ole sataprosenttisen puhdasta mutta joka täyttää silti kriteerin lohkeamisesta pelkällä taltalla teräviksi hiutaleiksi ja laatoiksi. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset katsovat, että tällaisissa tapauksissa vapautuksen pitäisi koskea myös ainesta, joka koostuu pääosin liuskekivestä.

               (339)

               Siitä syystä komissio katsoo, että kun ei ole esitetty näyttöä, jonka mukaan pääosin liuskekivestä koostuvaa ainesta olisi varta vasten louhittu käytettäväksi kiviainekseksi, saman perustelun, joka koskee ainesta, joka koostuu yksinomaan liuskekivestä, olisi koskettava myös ainesta, joka koostuu pääosin liuskekivestä. Tämä kattaa tilanteen, jota kuvataan johdanto-osan 338 kappaleessa.

               (340)

               Tällöin rahoituslain 17 §:n 4 momentin a kohdan mukainen vapautus ainekselle, joka koostuu liuskekivestä kokonaan tai pääosin tai on osa liuskekivestä koostuvaa ainesta, ei poikkea kiviainesveron mukaisesta normaalista verotuskäytännöstä.

         5.6.2.5.2   Savikivi

               (341)

               Koska savikiveä on kiveä ja siten rahoituslain 17 §:n 1 momentissa tarkoitettua kiviainesta, savikiven vapautus kiviainesverosta on poikkeus kiviainesveron normaalista verotusperiaatteesta vain, jos savikiveä louhitaan varta vasten kiviaineskäyttöön. Jos tällaista louhintaa tapahtuu, savikiven vapautus verosta olisi perusteltavissa vain, jos vapautus edistää kiviainesveron ympäristönsuojelullista tavoitetta eli saa aikaan kysynnän siirtymistä.

               (342)

               Asianomaiset osapuolet ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset viittasivat savikiven merkittävään käyttöön kiviaineksena, etupäässä heikkolaatuisena kiviaineksena, jota käytetään täyttöön ja massana teiden pohjilla tai pengerrysten täyteaineena.

               (343)

               Lisäksi komissio toteaa, että savikiveä esiintyy usein hiekkakiven tai muiden veronalaisten ainesten välikerroksissa. Tällaisissa tapauksissa voidaan katsoa, että savikiveä louhitaan yhdessä näiden ainesten kanssa varta vasten hyödynnettäväksi kaupallisesti kiviaineksena.

               (344)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat itsekin todenneet, että aineksia, joita louhitaan käytettäväksi kiviaineksena tai joita syntyy sivutuotteena prosessissa, jonka tarkoituksena on tuottaa kaupallisesti hyödynnettävää kiviainesta, ovat tosiasiallisesti eri tilanteessa kuin ainekset, joita vapautus koskee. Siten myös savikivi, jota louhitaan varta vasten kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, on tosiasiallisesti eri tilanteessa kuin ainekset, joita vapautus koskee, samalla tavoin kuin kaikki muutkin vastalouhitut veronalaiset ainekset. Tällöin aineksen vapauttamiselle kiviainesverosta ei ole mitään perustetta, jos sitä louhitaan varta vasten kiviaineskäyttöön.

               (345)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat osoittaneet, että selvästi suurinta osaa savikivestä ei käytetä kiviaineksena, koska suurin osa savikivestä on yleensä kiviainekseksi soveltumatonta. Savikiven laadukasta käyttöä on tiilenvalmistus keraamisessa prosessissa.

               (346)

               Komissio toteaa asianomaisilta osapuolilta saatujen tietojen perusteella, että vastalouhittua savikiveä voidaan käyttää kiviaineksena, vaikkakaan se ei ole yleistä, eikä savikivestä, toisin kuin liuskekivestä, valmisteta mitään laadukkaita erikoistuotteita, joiden perusteella vapautus olisi oikeutettu. Lisäksi savikivi on itsessään aines, jolla voi olla hyvin erilaisia ominaisuuksia eri louhintapaikoissa.

               (347)

               Komissio panee merkille Yhdistyneen kuningaskunnan lausuman, joka on esitetty yksityiskohtaisesti johdanto-osan 297 kappaleessa ja jonka mukaan savikivi kuuluu samaan kiviperheeseen kuin savi, vaikkakin kovan savikiven voidaan katsoa kuuluvan samaan perheeseen kuin liuskekivi.

               (348)

               Lisäksi päinvastoin kuin savea, osaa savikivestä voidaan käyttää ja käytetään massa-aineksena rakentamisessa, jolloin aineksen aineellinen muuttaminen ei ole tarpeen (johdanto-osan 299 kappale).

               (349)

               Asianomaisten osapuolten komissiolle toimittamista huomautuksista käy ensinnäkin ilmi, että savikiveä voidaan hyödyntää ja sitä hyödynnetään varta vasten kaupallisesti kiviaineksena. Myyntihinta vaihtelee […]:n ja 4,44:n Englannin punnan välillä (katso johdanto-osan 292, 304 ja 307 kappale). Joissakin tapauksissa tästä hinnasta 3 Englannin puntaa muodostuu jo kuljetuksen hinnasta. Komissio toteaa kuitenkin, ettei se ole saanut louhoksen päätuotteena louhitun savikiven hintatietoja vaan ainoastaan savikiven, jota louhittaan muun aineksen sivutuotteena.

               (350)

               Komissio on saanut vastalouhitusta savikivestä ainakin neljää tai viittä (73) louhosta koskevaa todistusaineistoa, jonka mukaan niissä louhitaan savikiveä pääasiallisesti kiviaineskäyttöön. Kuten johdanto-osan 318 kappaleessa on kuvattu, BAA on toimittanut BGS:n vuoden 2010 kaivos- ja louhoshakemistossa ilmestyneen luettelon louhoksista, jotka ilmeisesti louhivat savikiveä pääasiassa kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviaineksena. Komissio on pyytänyt Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisia antamaan salassa pidettävistä verorekistereistä kyseisiä louhoksia koskevia tietoja. Niistä on käynyt ilmi, että neljä tai viisi (73) louhosta on rekisteröity hyötymään savikiveä koskevasta vapautuksesta, vaikka niissä on tuotettu leikattua kiveä ja savikiveä kiviaineskäyttöön. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat selittäneet, että koska louhokset tuottavat leikattua kiveä, savikiveä olisi pidettävä leikatun kiven sivutuotteena ja siten asianmukaisesti oikeutettuna vapautukseen. Komissio ei kuitenkaan voi hyväksyä tällaista selitystä. Kuten johdanto-osan 151–158 kappaleessa kuvataan, leikatun kiven sivutuotteita ei ole lain mukaan vapautettu kiviainesverosta. Sitä paitsi kaikissa kiviaineslouhoksissa tuotetaan jonkin verran leikattua kiveä, jos sille on kysyntää ja jos kivi soveltuu leikattavaksi. Tämä ei kuitenkaan merkitse, etteikö niissä tuotettaisi pääasiallisesti kiviainesta, silloin kun leikatulle kivelle ei ole kysyntää, jos kiviainekselle vuorostaan on kysyntää ja louhinta on taloudellisesti kannattavaa. Tästä syystä näitä louhoksia on pidettävä louhoksina, joissa tuotetaan savikiveä varta vasten kiviaineskäyttöön.

               (351)

               Komissio toteaa ristiriidan sille toimitetussa aineistossa. Torrington Stonelta saadussa huomautuksessa viitataan yhdestä yhtiön louhoksesta (Vyse) saadun savikiven louhintaan ja myyntiin peruskiviainestuotteena. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset kuitenkin väittävät, ettei louhos tuota savikiveä lainkaan, sen perusteella, miten louhoksen tuotteita on esitelty sen verkkosivustossa. Komissio toteaa kuitenkin, että savikivi mainitaan Vysen louhoksen verkkosivustossa, vaikkakaan ei sen tuotekuvauksessa vaan louhoksessa louhittujen eri tuotteiden teknisissä tiedoissa (74).

               (352)

               Komission on sitä paitsi otettava tämä tieto huomioon, koska se tulee louhokselta itseltään. Voi olla, että louhoksen louhima aines on virheellisesti merkitty savikiveksi, mutta louhos väittää itse, että se on hyötynyt savikiveä koskevasta vapautuksesta. Lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat useaan otteeseen toistaneet, etteivät ne ota kiviainesveron soveltamisessa huomioon tapaa, jolla louhos esittelee tuotteitaan yleisölle. Mahdollista louhoksella tehtyä geologista koetta ei ole mainittu.

               (353)

               Komissio katsoo saatavissa olevien tietojen ja todisteiden perusteella, että vastalouhittua savikiveä voidaan tosiasiallisesti ja oikeudellisesti verrata muihin veronalaisiin aineksiin.

               (354)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset eivät ole näyttäneet toteen, että kiviaineskäyttöön vastalouhittua savikiveä koskeva vapautus olisi perusteltu kysynnän siirtymää koskevan kiviainesveron tavoitteen kannalta. Päinvastoin, tällainen vapautus mahdollistaa vähintään sen, että savikiven louhintaa varta vasten kiviaineskäyttöön jatketaan. Siten se poikkeaa kiviainesveron normaalista verotusperiaatteesta tavalla, joka on ristiriidassa kiviainesveron tavoitteen kanssa.

               (355)

               Savikiven louhintajätettä koskevaa vapautusta arvioidaan jäljempänä 5.6.4 kohdassa.

               (356)

               Komissio toteaa kuitenkin, että kivihiilen louhinnan sivutuotteena syntyvään savikiveen sovelletaan rahoituslain 17 §:n 4 momentin a kohdan mukaisen vapautuksen lisäksi 17 §:n 3 momentin f kohdan mukaista vapautusta. Kuten tämän päätöksen johdanto-osan 367 kappaleessa todetaan, kivihiili ei ole kiviaines eikä sitä voida käyttää sellaisena.

               (357)

               Kivihiilen louhinnan sivutuotteena väistämättä syntyvä savikivi on sivutuote, joka soveltuu kiviaineskäyttöön ja on siten normaalisti kiviainesveronalainen. Sen vapautusta voidaan kuitenkin perustella kysynnän siirtymää koskevalla kiviainesveron tavoitteella. Lisäksi savikiven arvo huomioon ottaen on erittäin epätodennäköistä, että savikiven vapauttaminen verosta sivutuotteena voisi aiheuttaa kivihiilen louhinnan kasvua, koska se ei olisi taloudellisesti järkevää.

               (358)

               Lisäksi koska savikiveä, samoin kuin savea, käytetään eniten putkissa, laatoissa ja tiilissä, jotka ovat keraamisia tuotteita, siihen sovelletaan rahoituslain 30 §:n 1 momentin c kohdan mukaista keraamisia prosesseja koskevaa verohyvitystä. Koska se ei ole kiviaineskäyttöä ja keraamisissa prosesseissa käytetyt ainekset muuttuvat prosessissa aineellisesti huomattavan paljon – ne sulautuvat ja muodostavat kovan, kestävän ja säänkestävän tuotteen –, keraamisissa prosesseissa käytettävään savikiveen sovellettava kiviainesveron huojennus on oikeutettu. Komissio on jo menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä todennut, että teollisiin ja maatalouden prosesseihin sovellettava verohelpotus (30 §:n 1 momentin c kohta) on kiviainesveron normaalien verotusperiaatteiden mukainen (johdanto-osan 137 kappale).

               (359)

               Komissio toteaa BAA:n ja muiden asianomaisten osapuolten huomauttaneen, että tiiliin käytettäviin aineksiin ei pitäisi soveltaa vapautusta. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat kuitenkin osoittaneet, että tiilenvalmistus ja muut keraamiset prosessit eivät ole kiviaineskäyttöä. Tiilien valmistusprosessi on laajamittainen. Tiilet muotoillaan kuumentamalla savikivi tai savi uunissa korkeaan lämpötilaan (yli 1 000 °C), jolloin savikiven tai saven rakenne muuttuu ja muodostuu luja, kestävä tiili. Muut keraamiset tuotteet poltetaan samalla tavoin uunissa, mutta niistä valmistetaan eri tavoin muotoiltuja tuotteita, kuten putkia tai laattoja.

               (360)

               Tiiliä ei valmisteta käytettäväksi massatäyttönä samalla tavoin kuin mursketta. Ne on tarkoitus pinota järjestelmällisesti seiniksi.

               (361)

               Edellä sanotun perusteella komissio päättelee, että savikiven käyttöön keraamisissa prosesseissa voidaan soveltaa kiviainesveron huojennusta, koska se ei ole savikiven käyttöä kiviaineksena.

               (362)

               Lisäksi savikiveä voidaan käyttää saven, kuonan tai muiden ainesten sijasta alumiinisilikaatin lähteenä sementin valmistuksessa. Sitä sekoitetaan kalkkikiven kanssa, ja prosessi on vapautettu kiviainesverosta. Kalkkikiven tai kalkkikiven ja muiden ainesten käyttö sementissä on vapautettu verosta rahoituslain 18 §:n 2 momentin c kohdan mukaisesti, koska tässä käytössä aineksen kemialliset ominaisuudet ovat tärkeitä (kalkkikivestä saa kalsiumsilikaattia ja savesta tai savikivestä alumiinisilikaattia). Sen vuoksi savikiveen, jota käytetään sementin valmistukseen yhdessä kalkkikiven kanssa, voidaan asianmukaisesti soveltaa rahoituslain edellä mainitun pykälän mukaista vapautusta. Komissio on jo menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä todennut, että tätä prosessia koskeva vapautus on kiviainesveron normaalien verotusperiaatteiden mukainen (johdanto-osan 90 kappale).

               (363)

               Voidakseen vaatia vapautusta kiviainesverosta savikiven tuottajien olisi osoitettava, mihin käyttöön niiden tuottama kokonaan tai pääasiassa savikivestä koostuva aines on tarkoitettu.

               (364)

               Savikiveä syntyy esimerkiksi myös saven louhinnan väistämättömänä sivutuotteena. Jos asia on näin eikä savikiveen vielä sovelleta muuta vapautusta tai helpotusta, voitaisiin arvioida, voidaanko asianomaiseen savikiveen soveltaa kiviainesveron vapautusta, koska sitä ei ole varta vasten louhittu kiviaineskäyttöön. Vapautus olisi kiviainesveron periaatteiden mukainen, koska kyseessä olisi muun kuin kiviaineksen ja muuna kuin kiviaineksena käytettävän aineksen väistämättömänä sivutuotteena saatu savikivi, jolla voidaan korvata vastalouhittu kiviaines

               (365)

               Savikivestä, jota saadaan muiden veronalaisten ainesten, kuten karkearakeisen hiekkakiven tai kalkkikiven, louhinnan sivutuotteena, komissio toteaa, että vapautuksessa erotetaan savikivi muista veronalaisista aineksista. On kuitenkin pohdittava, voidaanko erilaista verokohtelua perustella kiviainesveron tavoitteella. Vaikka vapautus voisi lisätä sivutuotteena saatavan savikiven käyttöä kiviaineksena sellaisten sivutuotteiden kustannuksella, joita vapautus ei koske, komissio ei ole saanut Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisilta tai asianomaisilta osapuolilta mitään näyttöä siitä, että vapautus edistää kiviainesveron tavoitteen saavuttamista. Sen tavoitteena on vähentää ainesten uutta louhintaa kiviainestarkoituksiin.

               (366)

               Siitä syystä komissio katsoo, että aines, joka koostuu kokonaan tai pääosin savikivestä ja on louhittu varta vasten kiviaineskäyttöön, mihin tässä sisältyy myös muiden veronalaisten tuotteiden uuden louhinnan sivutuotteena saatava savikivi, on tosiasiallisesti ja oikeudellisesti samassa tilanteessa kuin muut kiviainekset, joita verotetaan kiviainesveron normaalien verotusperiaatteiden ja sen ympäristönsuojelutavoitteen pohjalta. Siitä syystä vapautus on tosi asiassa valikoiva.

         5.6.2.5.3   Kivihiili

               (367)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisilta ja BAA:lta saadun yhteisen lausunnon ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisilta muissa yhteyksissä saatujen tietojen perusteella on selvää, että kivihiili ei ole kiviainesta eikä sitä voida käyttää sellaisena. Siitä syystä kivihiili ei ole oikeudellisesti ja tosiasiallisesti samassa tilanteessa kuin kiviainesveron tavoitteen mukainen veronalainen aines. Sama koskee ainesta, joka koostuu pääosin kivihiilestä, eli tilannetta, jossa louhitun kivihiilen geologinen koostumus ei ole puhdas.

         5.6.2.5.4   Ruskohiili

               (368)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisilta ja BAA:lta saadun yhteisen lausunnon ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisilta muissa yhteyksissä saatujen tietojen perusteella on selvää, että ruskohiili ei ole kiviainesta eikä sitä voida käyttää sellaisena. Siitä syystä ruskohiili ei ole oikeudellisesti ja tosiasiallisesti samassa tilanteessa kuin kiviainesveron tavoitteen mukainen veronalainen aines. Sama koskee ainesta, joka koostuu pääsin ruskohiilestä, eli tilannetta, jossa louhitun ruskohiilen geologinen koostumus ei ole puhdas.

         5.6.3   KAOLIININ TAI KAOLIINISAVEN LOUHINNAN TAI KIVIAINEKSESTA EROTTELUN YHTEYDESSÄ MUODOSTUVAA, KOKONAAN JÄTEMAASTA, JÄTTEESTÄ TAI MUISTA SIVUTUOTTEISTA KOOSTUVAA KIVIAINESTA, IRTOMAATA LUKUUN OTTAMATTA, KOSKEVA VAPAUTUS (17 §:n 3 MOMENTIN e KOHTA JA 17 §:n 3 MOMENTIN f KOHDAN ii ALAKOHTA)

               (369)

               Komissiolle ennen menettelyn avaamista koskevaa päätöstä toimittamissaan lausunnoissa Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset olivat selittäneet, että kaoliini (joka tunnetaan myös nimellä ’kiinansavi’) (75) ja kaoliinisavi (76) ovat arvokkaita mineraaleja. Niitä ei tavallisesti louhita kiviaineksena käytettäväksi. Tällaisen louhinnan sivutuotteena syntyy väistämättä jätemaata, joka koostuu jätekivestä ja -hiekasta. Kaoliinisaven jätettä voidaan käyttää pengerrysten rakentamiseen ja yleisenä täyttömaana sekä bitumilla sidottujen ainesten tuotannossa teiden rakentamista varten, ja sillä voidaan korvata muu hieno kiviaines betonin tuotannossa. Kaoliinisavijätettä voidaan myös myydä kiviainekseksi rakennustuotemarkkinoilla.

               (370)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat korostaneet, että koska kaoliinisaven ja kaoliinin louhintajäte on käytettävissä heti, kun kaoliinisavi ja kaoliini on louhittu, ja koska tätä jätemaata voidaan käyttää erikseen kiviainekseksi louhittavien erilaisen hiekan, soran ja kiven vaihtoehtona, vapautuksella vähennetään osaltaan erikseen kiviainekseksi louhittavien erilaisen hiekan, soran ja kiven louhintaa ja tätä kautta vapautus auttaa vähentämään kiviaineksen louhinnan ympäristövaikutusta. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat antaneet tietoja kaoliinin ja kaoliinisaven louhinnassa syntyvistä jätteistä ja syntyneistä jätekasoista.

               (371)

               Komissio kysyi menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 106 kappaleessa, eikö tällainen aines olisi verrattavissa vapautuksen ulkopuolelle jätettyihin kiviaineksiin. Komissio huomautti kuitenkin, että vapautetun ja vapautuksen ulkopuolelle jätetyn aineksen välillä saattaa olla se ero, että vapautettu aines muodostuu kaoliinin ja kaoliinisaven louhintajätteestä. Se on louhinnan väistämätön sivutuote, jota ei synny välttämättä kiviaineksen louhinnan vuoksi vaan yleensä kaoliinin ja kaoliinisaven louhinnan yhteydessä. Sekä kaoliinilla että kaoliinisavella on erityisominaisuuksia, joita ei aina voida jäljentää.

               (372)

               Komissio kysyi menettelyn avaamista koskevan päätöksen johdanto-osan 107 kappaleessa, onko tällainen ero riittävä osoittamaan, että verovapautus on kiviainesveron luonteen ja ajattelumallin mukainen. Komissio mainitsi myös tarvitsevansa lisätietoja.

               (373)

               Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen julkistamisen jälkeen komissio sai useita tätä koskevia lausuntoja asianomaisilta osapuolilta.

         5.6.3.1
         Komission saamat huomautukset

   a)   Sibelco Europen huomautukset 16. tammikuuta 2014

               (374)

               Sibelco on ilmoituksensa mukaan yhtiö, joka harjoittaa kaoliinin (kiinansaven) ja kaoliinisaven louhintaa, jalostamista ja myyntiä. Suurin osa – 80–90 prosenttia – kaoliinisaven ja kaoliinin tuotannosta menee vientiin. Sibelco ilmoittaa, että sen louhoksissa louhinnan päätarkoitus on kaoliinisaven ja kaoliinin louhinta. Muita väistämättä louhittuja aineksia voidaan pitää sivutuotteina saatavina aineksina, joista osa mahdollisesti soveltuu kiviaineskäyttöön niiden ainesosien ja mahdollisen käsittelyn mukaan.

               (375)

               Sibelco väittää, että kaoliinia ja kaoliinisavea tai niistä tuotettuja tuotteita ei voida käyttää kiviaineksena. Ne ovat teollisia erikoismineraaleja, joilla on loppukäyttöä ja käyttötarkoituksia vain muuna kuin kiviaineksena. Kaoliini ja kaoliinisavi erottuvat ainutlaatuisten fysikaalisten ja kemiallisten ominaisuuksiensa sekä harvinaisuutensa ansiosta, ja ne ovat siten erittäin arvokkaita.

               (376)

               Sibelcon mukaan näiden mineraalien louhintajäte ei muodosta ainesta, joka olisi erityisesti louhittu, jotta sitä voitaisiin käyttää kiviaineksena. Jätemaan louhinta on väistämätön seuraus kaoliinin ja kaoliinisaven louhimisesta. Sivutuotteet ovat täysin erilaisia kuin kaoliinisavi- ja kaoliinimineraalit, niitä ei käytetä samalla tavoin, eikä niitä voida vaihtaa keskenään. Lisäksi Sibelco väittää, että ilman kaoliinisaven ja kaoliinin louhintaa kyseisiltä louhoksilta ei saataisi markkinoille mahdollista kiviainesta, koska louhoksia ei voitaisi taloudellisesti kannattavalla tavalla käyttää muutoin kuin kaoliinisaven ja kaoliinin louhimiseen. Kaoliinin ja kaoliinisaven myyntiarvo on merkittävästi korkeampi kuin paikalta sivutuotteena saatavan kiviaineksen. Kaoliinin myyntiarvo on […]–[…] kertaa korkeampi ja kaoliinisaven […]–[…] kertaa korkeampi. Sibelcon mukaan kaoliinin louhinnan yhteydessä louhitaan väistämättä jätemaata määrällisesti kahdeksasta kymmeneen kertaa enemmän kuin kaoliinia ja kaoliinisaven louhinnan yhteydessä louhitaan määrällisesti kaksi kertaa enemmän muita aineksia.

               (377)

               Sibelco ilmoittaa, että kun otetaan huomioon kaoliini- ja kaoliinisavilouhosten sijainti ja jakautuminen, erityiset geologiset olosuhteet ja merkittävä pääomainvestointi, jota louhostoiminnan aloittamiseen näillä alueilla tarvitaan, kyseisissä paikoissa ei harjoitettaisi jätemaan louhintaa ilman kaoliinin ja kaoliinisaven louhintaa.

               (378)

               Sibelcon mukaan kaikki kaoliinin ja kaoliinisaven louhinnan tuloksena saatavien sivutuotteiden myynti kiviaineksena johtaa suoraan siihen, että kasoihin ja röykkiöihin louhintapaikalle sijoitettavan aineksen määrä pienenee.

               (379)

               Sibelcon toimittamien tietojen mukaan kaoliiniesiintymissä savimineraalia (kaoliinia) muodostuu, kun graniitissa olevat maasälpämineraalit hajoavat kokonaan tai osittain. Prosessia kutsutaan kaolinisaatioksi, ja vaikka kaoliinin osuus ja ominaisuudet vaihtelevat eri esiintymissä, kaoliinin kokonaistuotos koko kivimassasta on tyypillisesti noin 10 prosenttia. Vaikka jonkinasteinen valikoiva louhinta on mahdollista, suurin osa kiven kokonaismassasta (kuormittava välimaakerros) on louhittava, ennen kuin kaoliini voidaan erotella. Kaoliinin erotteluprosessiin kuuluvat vesierottelu, omapainorikastus ja useat seulonta- ja lajitteluvaiheet, ja niiden tuloksena syntyy sivutuoteaineksina rapautunutta ja rapautumatonta graniittia, kaolinisoitunutta turmaliinin ja kvartsin juovittamaa graniittia (stent), kvartsia ja kiillettä. Nämä sivutuotteet eivät louhitussa muodossaan sovellu käytettäväksi kiviaineksena. Jotta osa siitä saadaan soveltuvaksi kiviaineskäyttöön, tarvitaan käsittelyä.

               (380)

               Sibelcon mukaan myös savi on kaoliinisaviesiintymissä pohjimmiltaan kaoliinimineraali, mutta sedimentaarisessa geologisessa prosessissa se on kerrostunut ja muodostaa usein selvästi erottuvia kerroksia. Kerrostumissa on vuorotellen kaoliinisavea, ligniittistä kaoliinisavea ja hiekkakerroksia. Nämä kuormittavat välimaakerrokset on louhittava, jotta peräkkäiset kaoliinisavikerrokset saadaan esiin. Kaoliinisavikerrokset ja niiden välissä olevat kuormittavat välimaakerrokset on valikoitava huolellisesti, jotta kaoliinisavea ei pilata muilla aineksilla eivätkä erilaatuiset kaoliinisavikerrokset sekoitu keskenään. Kuormittava välimaakerros edustaa tavallisesti yli 50:tä prosenttia koko louhitusta määrästä. Kaoliinisavikerrosten louhimisen jälkeen ne sekoitetaan tarkoiksi seoksiksi kulloisenkin käyttötarkoituksen mukaan.

               (381)

               Sibelcon mukaan toisaalta kaoliini- ja kaoliinisavilouhosten ja toisaalta kiviaineslouhosten tärkein ero on, että kiviaineslouhoksissa jäte tai sivutuotteet ovat pohjimmiltaan samaa ainesta kuin perustuote. Kaoliinisavi- ja kaoliinilouhoksissa syntyvät sivutuotteet ovat täysin erilaisia kuin perusmineraalina etsittävät savet.

               (382)

               Sibelcon mukaan nykyinen vapautus, joka koskee kaoliinin ja kaoliinisaven louhinnassa väistämättömänä sivutuotteena syntyvän aineksen myyntiä kiviaineksena asianmukainen käsittelyn jälkeen, ei johda kaoliinin ja kaoliinisaven louhintatoiminnan lisääntymiseen. Louhosten kehitykseen vaikuttavat kaoliinin ja kaoliinisaven kysyntä ja myynti. Vaikka osa kaoliinin ja kaoliinisaven louhinnan sivutuotteista käsitellään edelleen ja muokataan soveltuvaksi kiviaineskäyttöön, suurin osa louhinnassa syntyvistä sivutuotteista kasataan edelleen röykkiöiksi. Tämä johtuu siitä, että kiviainekselle ei ole enempää kysyntää (nykyisestä verovapautuksesta huolimatta), mutta louhinnan kaivoksissa on jatkuttava, jotta voidaan tuottaa markkinoiden kysyntää vastaava määrä kaoliinia ja kaoliinisavea. Nykyisin jätemaata, jätettä ja sivutuotteita käsitellään Sibelcon kaoliini- ja kaoliinisavilouhoksissa noin viisi kertaa kiviaineksen myyntiä vastaava määrä. Tämä osoittaa, että edes nykyisen verovapautuksen avulla ei voida kannustaa aineksen louhintaa kiviaineskäyttöön. Lisäksi vaikuttaa siltä, että saven ja kiviaineksen myynti noudattavat täysin erilaista kaavaa. Kiviainestuotannossa toimitussopimus koskee jotain tiettyä hanketta ja kestää suhteellisen lyhyen ajan. Kaoliini- ja kaoliinisavitoimialan on sitä vastoin toimitettava keramiikkavalmistajille yhdenmukainen ainessekoitus monien vuosien ajan.

               (383)

               Lausuntonsa lisäksi Sibelco on toimittanut komissiolle myös yleiskatsauksen kaoliinisaven ja kaoliinin geologisista ominaisuuksista, louhinnasta ja jalostamisesta.

         b)   Imerys Minerals Limitedin huomautukset 17. tammikuuta 2014

               (384)

               Imerys Minerals Limited, jäljempänä ’IML’, harjoittaa kaoliini- ja kaoliinisavitoimintaa yli 5 000 hehtaarin maa-alalla Cornwallissa, Devonissa ja Dorsetissa Englannin lounaisosassa.

               (385)

               IML väittää, että Yhdistynyt kuningaskunta on korkealaatuisen kaoliinisaven johtava tuottaja ja viejä maailmassa ja että yli 80 prosenttia tuotannosta viedään. Kaoliinisavea käytetään pääasiassa keramiikkateollisuuden raaka-aineena (erityisesti saniteettikalusteissa, seinä- ja lattialaatoissa ja astioissa). Muita käyttöjä ovat pinnoitteet ja lasitteet, rakennustiilet, tulenkestävyyttä edellyttävät käytöt sekä täyteaineet ja tiivisteet. Kaoliinisavi ei aineellisten ominaisuuksiensa ansiosta sovellu kiviaineskäyttöön. Kiviainekselta vaaditaan yleensä kovuutta ja rakeisuutta, kun taas kaoliinisavi on usein pehmeää ja hienojakoista. Myös kaoliinisaven suhteellisen suuri arvo estää käyttämästä sitä kiviaineksena. Se on suhteellisen harvinainen ja tärkeä aines, jonka arvo noudettuna on jopa […] Englannin puntaa tonnilta laadun ja markkinakysynnän mukaan.

               (386)

               IML:n mukaan Yhdistynyt kuningaskunta on kaoliinin suurimpia tuottajia ja viejiä maailmassa, ja yli 90 prosenttia tuotannosta viedään.

               (387)

               IML väittää, että kaoliinia arvostetaan sen valkoisuuden, hienojakoisuuden ja litteän hiukkasmuodon, pehmeän hankaamattoman rakenteen ja kemiallisen reagoimattomuuden vuoksi. Sen pääkäytöt ovat paperin valmistuksessa täyteaineena ja päällystyspigmenttinä, saniteettikalusteissa ja astioissa. Erikoiskäyttöjä ovat käytöt täyteaineena maaleissa, liimoissa, muoveissa, kumissa ja tiivistysaineissa sekä lasikuidun ja lääkkeiden valmistuksessa.

               (388)

               IML:n mukaan kaoliini ei aineellisten ominaisuuksiensa ansiosta sovellu kiviaineskäyttöön. Myös kaoliinin suhteellisen suuri arvo estää käyttämästä sitä kiviaineksena. Kaoliini on sekä kotimaassa että kansainvälisesti erittäin harvinainen tuote. Kaoliini on harvinainen ja merkittävä, koska sillä on kysyntää useilla eri teollisuudenaloilla, joten siitä on saatava suhteellisen korkea hinta. Peruskäyttöön soveltuvan suhteellisen heikkolaatuisen tuotteen myyntihinta on noin […] Englannin puntaa noudettuna, kun taas erittäin hienolaatuisen erikoistuotteen myynti tekniseen käyttöön edellyttää yli […] punnan tonnihintaa.

               (389)

               IML:n mukaan se saa vaatimattoman, keskimäärin noin […]:n Englannin punnan korvauksen tonnilta sivutuotteena saatavana kiviaineksena myymästään aineksesta. IML:n mukaan kaoliinisavea ja kaoliinia louhittaisiin muista tekijöistä riippumatta joka tapauksessa, ja jätetuotteen syntymistä ei voi välttää. Sen käyttö kiviaineksena on ympäristön kannalta huomattavasti suotuisampaa kuin peruskiviaineksen louhinta. Jos jätteelle ei ole vakaita markkinoita, yhä enemmän ainesta on läjitettävä maan pinnalle.

               (390)

               IML:n mukaan kaikkiaan louhituista 8,47 miljoonasta tonnista noin 6,5 miljoonaa tonnia kuuluu luokkaan, josta voidaan mahdollisesti saada kiviainesta. Breksia, kivimurske, sora, kuormittava välimaakerros, kivi ja kaolinisoitunut graniitti (stent) voidaan käsitellä jonkinlaiseksi kiviainesmurskeeksi yhden koon rouheesta jakavaan kerrokseen / täyttöön soveltuvaksi ainekseksi. Murskausprosessissa saadaan myös sora- ja hiekkatuotteita. Lisäksi hiekkaa syntyy kaoliinin kauhapyöräerottelussa. Kaikkea 6,5 miljoonan tonnin panoksesta ei voida käsitellä markkinoitavaksi sivutuotteena saatavaksi kiviainekseksi, ja jätemäärät vaihtelevat käsiteltävän kaoliinialueen luonteen mukaan. Nykyinen kaoliinijätteen käsittelijä on laskenut, että 65 prosentin tuotto on tyypillinen. Se merkitsee, että louhoksen vuotuisesta 6,5 miljoonan tonnin kiviainespanoksesta voidaan valmistaa yli 4 miljoonaa tonnia myytävää tuotetta.

               (391)

               IML:n mukaan kuivaseulotun betonihiekan myyntihinta noudettuna on […] Englannin puntaa ja murskatun tuotteen (kiviaineksen) […] puntaa. IML ei huolehdi myynnistä itse, vaan sen hoitaa kaoliinijätteen käsittelijä.

               (392)

               IML väittää, että kiviainesveron vapautus ei mitenkään voisi johtaa siihen, että kaoliinisaven tai kaoliinin louhintaa lisättäisiin, jotta saataisiin enemmän verovapautuksen alaista ainesta. IML läjittää jo nyt enemmän jätettä kuin se toimittaa kiviainesjalostukseen, mikä todistaa, että louhinnan taso riippuu yksinomaan perusaineksen eli kaoliinin ja kaoliinisaven kysynnästä markkinoilla.

               (393)

               IML väittää, että louhintaprosessissa syntyy jo enemmän jätettä kuin nykyisin myydään ja olisi epäloogista louhia enemmän kaoliinia tai kaoliinisavea sivutuotteena saatavan kiviaineksen takia.

               (394)

               IML:n mukaan myyntikelpoisen kiviaineksen tuotanto edellyttää lisäjalostamista. IML väittää, että hiekan kuivaseulontalaitos maksaa suunnilleen 0,75 miljoonaa Englannin puntaa, murskauslaitos suunnilleen 2 miljoonaa puntaa ja laastihiekan käsittelyyn tarvittava pesulaitos jopa 1,5 miljoonaa puntaa. Kun hiekan keskimääräinen myyntihinta on […] Englannin puntaa tonnilta ja murskatun kiviaineksen […] puntaa tonnilta, tuotantokustannukset muodostavat tyypillisesti 35 prosenttia hiekan ja 50 prosenttia murskatun kiviaineksen myyntihinnasta.

               (395)

               IML:n mukaan kiviainespotentiaalin hyödyntäminen louhimalla kaivoksia ei olisi kustannustehokasta, ellei kaoliinisavipitoisuutta ole ensin poistettu. Mahdollinen kiviaines tuodaan markkinoille ainoastaan kaoliinin ja kaoliinisaven louhinnan vuoksi, sillä ilman sitä louhokset eivät olisi taloudellisesti kannattavia. Kaivoksissa ei ilman niiden mineraalipitoisuutta tuotettaisi kiviaineksia lainkaan, kun otetaan huomioon mineraalien erittäin korkeat louhintakustannukset ja prosessin sivutuotteen suhteellisen heikko laatu peruskiviainekseen verrattuna.

               (396)

               IML:n mukaan kiviainesveron vapautuksessa tehdään ero muun kuin kiviainekseksi kelpaavan mineraalin louhinnan sivutuotteiden, jotka on vapautettu verosta (kuten kaoliinin ja kaoliinisaven louhinnan jäte), ja edelleen kiviainesveron alaisten kiviaineksen louhinnan sivutuotteiden välillä (kuten kalkkikivijäte).

               (397)

               IML väittää, että kalkkikivilouhosten ja leikatun kiven louhosten sivutuotteita louhitaan varta vasten kiviaineskäyttöön, kun taas kaoliinin ja kaoliinisaven louhinnan sivutuotteet ovat väistämätön seuraus kyseisten mineraalien louhimisesta.

               (398)

               IML on myös toimittanut komissiolle tapaustutkimuksen, jonka ”Construction News” on julkaissut ja joka koskee kierrätetyn ja kaoliinin louhinnasta sivutuotteena saatavan kiviaineksen käyttöä betonissa suurella lontoolaisella työmaalla.

         c)   Kaolin and Ball Clay Associationin huomautukset 17. tammikuuta 2014

               (399)

               Kaolin and Ball Clay Associationin mukaan muita aineksia, joita väistämättä louhitaan kaoliinin ja kaoliinisaven louhinnan yhteydessä, voidaan pitää sivutuotteina saatavina aineksina, joista osa soveltuu käytettäväksi kiviaineksena. Kyseisiä sivutuotteina saatavia aineksia koskevat voimassa olevat kiviainesveron vapautukset otettiin käyttöön tarkoituksena kannustaa niiden käyttöön ja vähentää kyseisten ainesten läjitystä maan pinnalle. Kaolin and Ball Clay Association väittää, että kaoliinia ja kaoliinisavea ei ole mahdollista käyttää kiviaineksena eikä niitä louhita koskaan sellaiseen käyttöön.

               (400)

               Kaolin and Ball Clay Associationin mukaan tällaisista louhoksista louhittua kiviainesta ei olisi koskaan saatavilla markkinoilla ilman kaoliinin ja kaoliinisaven louhintaa. Pelkästään kaoliinin ja kaoliinisaven erottaminen kiviaineksesta on niin kallista, että kiviaineksen arvo huomioon ottaen se olisi täysin kannattamatonta. Kaoliinin ja kaoliinisaven myyntihinnat ovat merkittävästi korkeampia kuin kiviaineksen, minkä takia niiden louhiminen on jo sinällään kustannustehokasta.

               (401)

               Kaolin and Ball Clay Association väittää tästä todistavan lisäksi se seikka, että kiviainesveron vapautuksesta huolimatta vain noin kolmannes aineksesta, joka voitaisiin jalostaa kiviainekseksi, jalostetaan.

               (402)

               Kaolin and Ball Clay Associationin mukaan on varmaa, että sivutuoteaineksen myynti laskee, jos näille nykyisin verosta vapaille mineraaleille määrätään vero. Tästä on jo näyttöäkin huhtikuussa 2014 aloitetuissa hankkeissa.

         d)   BCC:n huomautukset 17. tammikuuta 2014

               (403)

               BCC väittää, että kaoliini- ja kaoliinisavilouhosten kehittämisen ensisijainen tarkoitus on kyseisten ainesten louhinta ja jalostaminen. Kyseessä ovat erikoistuotteet, jotka erottuvat muista harvinaisuutensa sekä ainutlaatuisten fysikaalisten ja kemiallisten ominaisuuksiensa ansiosta. BCC:n mukaan kaoliinia ja kaoliinisavea sekä niistä johdettuja tuotteita ei ole mahdollista käyttää kiviaineksena eikä niitä louhita koskaan sellaiseen käyttöön. Muita aineksia, joita väistämättä louhitaan kaoliinin ja kaoliinisaven louhinnan yhteydessä, voidaan pitää sivutuotteina saatavina aineksina, joista osa voi soveltua käytettäväksi kiviaineksena. BCC:n mukaan kiviaineksia ei louhittaisi erikseen, vaan niitä tulee saataville vain, kun kaoliinia ja kaoliinisavea louhitaan; muutoin louhos ei olisi taloudellisesti kannattava.

               (404)

               BCC väittää, että kaoliinisaven myyntihinta on ainakin 5–6 kertaa korkeampi ja kaoliinin 10–12 kertaa korkeampi kuin mahdollisesti sivutuotteena myytävän kiviaineksen. Taloudellisten ja työmaihin liittyvien rajoitteiden takia tilanne ei voi muuttua sellaiseksi, että kaoliinia ja kaoliinisavea louhittaisiin enemmän kuin niitä voidaan myydä, jotta saataisiin lisää sivutuoteainesta kiviaineksen tuotantoon. Vapautuksesta huolimatta enin osa (viisinkertainen määrä) kaoliinin ja kaoliinisaven sivutuotteita jää myymättä ja ne läjitetään kasoiksi paikan päällä.

               (405)

               BCC:n mukaan vapautetut ja veronalaiset louhokset eroavat toisistaan merkittävästi. Veronalaisissa kiviaineslouhoksissa louhitaan etupäässä samaa ainesta sekä perustuotteena että jätteenä tai sivutuotteena. Kaoliini- ja kaoliinisavilouhoksissa sitä vastoin jäte on erilaista kuin pääainekset. Pääainekset ovat maasälpämineraaleja, kun taas jäte on enimmäkseen kvartsipohjaista hiekkaa.

               (406)

               BCC väittää, että sivutuoteaineksen myynti kaoliini- ja kaoliinisavilouhoksista laskee, jos niille asetetaan vero. Kysyntään vastaamiseksi on louhittava enemmän neitseellistä kiviainesta.

         e)   BAA:n huomautukset 15. syyskuuta 2014

               (407)

               BAA on toimittanut Cornwallissa sijaitsevilta jäseniltään tietoja, joiden mukaan kaoliinin hinta voi vaihdella sen luokituksen ja laadun mukaan huomiota herättävästi 50–5 000 Englannin puntaan tonnilta.

         f)   Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten huomautukset

               (408)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että kaoliinin ja kaoliinisaven käyttö kiviaineksena on mahdotonta paitsi niiden aineellisten ominaisuuksien, myös niiden suhteellisen arvokkuuden takia. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, ettei kaoliinin ja kaoliinisaven käytöstä kiviaineksena ole tosiasiallista ja vahvistettua näyttöä. Näin ollen komission tiivistelmä näiden ainesten louhinnan sivutuotteena syntyvän jätemaan, jätteen tai sivutuotteiden erilaisesta asemasta on täysin oikea. Kun sivutuotteita syntyy väistämättä aineksista, joita ei voida käyttää eikä käytetä kiviaineksina, sivutuotteiden vapautus kiviainesverosta on täysin veron ympäristönsuojelutavoitteen mukainen.

               (409)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat toimittaneet yksityiskohtaisen kuvauksen kaoliinisavesta ja kaoliinista sekä selittäneet, miksi niitä ei käytetä eikä voida käyttää kiviaineksena. Lisäksi kummallakin aineksella on korkea hinta. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan kaoliinisavi on suhteellisen harvinainen aines, jonka arvo on enintään 100 Englannin puntaa tonnilta sen mukaan, minkä laatuista kaoliinisavea tarvitaan ja kuinka paljon markkinoilla on kysyntää. Kaoliini on erittäin harvinainen aines, jonka hinta markkinoilla vaihtelee 70–400 Englannin puntaan tonnilta. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan myös kaoliinin ja kaoliinisaven tuotantokustannukset ovat erittäin korkeita verrattuna muuntyyppisten kiviainesten tuotantokustannuksiin. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat esittäneet alalla aktiivisesti toimivilta yhtiöiltä keräämiään tietoja. Eräs yhtiö on ilmoittanut kaoliinin keskimääräiseksi tuotantokustannukseksi […] Englannin puntaa tonnilta, siten että erilaisten kaoliinituotteiden osalta se vaihtelee […]–[…] Englannin puntaan. Toinen yhtiö on maininnut kustannukseksi […] Englannin puntaa tonnilta. Kaoliinisaven keskimääräinen tuotantokustannus tonnilta on […] Englannin puntaa Dorsetissa ja […] Englannin puntaa Devonissa. Toinen yhtiö on maininnut kustannukseksi […] Englannin puntaa tonnilta.

               (410)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan maassa on tällä hetkellä kaksi kaoliinisavea ja kaoliinia toimittavaa yhtiötä. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat toimittaneet esimerkkeinä yhden kaoliinin ja kaoliinisaven sivutuotteiden toimitussopimuksen, jossa hinta vuonna 2012 oli […] Englannin puntaa tonnilta. Toisessa sopimuksessa myydyn kaoliinijätteen hinta oli […] Englannin puntaa tonnilta. Kaoliinisavijätteen hinta oli […] Englannin puntaa. Kumpikaan näistä yhtiöistä ei myy toiminnassaan syntyvää jätemaata tai väistämättömiä sivutuotteita suoraan tällaisten kiviainesten käyttäjille rakennusalalla. Sen sijaan kumpikin yhtiö on tehnyt (kiviainesten myyntiin erikoistuneen) kolmannen osapuolen kanssa sopimuksen, jonka mukaan ne toimittavat enintään tietyn määrän kiviainesta kiinteään hintaan riippumatta tosiasiallisesti toimitetusta määrästä. Kaoliinisavi- ja kaoliinilouhoksilla ei ole mitään kannustinta lisätä poistamansa jätemaan määrää sovitun tason yli, koska hintaa ei ole suoraan määritelty koskemaan kutakin tuotettua kiviainestonnia. Kolmannet osapuolet myyvät kiviaineksen käyttäjille. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan taloudellisen taantuman vuoksi koko kiviainesmäärää ei edes saada myytyä.

               (411)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että kaoliinituotantoa ei voida erottaa kaoliinijätteen tuotannosta. Märkälouhintaprosessi on luonteeltaan sellainen, että pumput erottelevat väistämättä halutun kaoliiniaineksen ja jätetuotteet. Perinteisesti ensimmäinen vaihe kaoliinin louhinnassa oli poistaa irtomaa ja paljastaa kivipitoiset savet. Prosessin toisessa vaiheessa louhostoiminnan harjoittaja altisti paljastuneen saven tai savikuopan korkeapaineiselle vesisuihkulle. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan näin poistetaan kaoliini yhdessä niiden tuotteiden kanssa, joihin kaoliini on sekoittunut (hiekka ja kiille).

               (412)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan louhinnasta saatava irtomaa on kiviainesveron alainen. Muut ainekset, joita väistämättä syntyy kaoliinin louhintaprosessissa, kuuluvat vapautuksen piiriin.

               (413)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että kaoliinisavea louhitaan yksinomaan avolouhintamenetelmillä. Avolouhinnassa käytetään hydraulisia kaivinkoneita ja kaatovaunuja, joilla valikoivasti kaivetaan, lastataan ja toimitetaan yksittäinen tuotantosavi varastointi- ja sekoituslaitoksiin. Saven ja jätteen kokonaissuhde toimialalla on noin 1:n suhde 1,5:een.

               (414)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan toimijoilla ei olisi mitään kannustinta louhia sivutuotteita sinällään, varsinkaan niiden pienen taloudellisen arvon vuoksi, elleivät toimijat saisi suuriarvoista kaoliini- tai kaoliinisavituotetta. Kaoliniitin tai muuntyyppisen saven esiintyminen kivessä vähentää aineksen lujuutta, ja siksi sillä on kielteinen vaikutus mahdolliseen suoritusarvoon kiviaineksena. Vaikka toimijat eivät haluaisikaan saada suuriarvoista ainesta, niille koituisi suuria kustannuksia hienojakoisen aineksen eli kaoliniitin, muun saven ja kiilteen poistamisesta ja hävittämisestä. Näin ollen olisi järjetöntä poistaa suuriarvoiset tuotteet ja hävittää ne, jotta saataisiin arvoltaan pieniä sivutuotteita, joita voidaan käyttää kiviaineksena. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan louhinta näillä paikoilla verosta vapautetun jätemaan saamiseksi ei olisi taloudellisesti järkevää edes verovapautuksen ansiosta, ellei suuriarvoista kaoliinia ja kaoliinisavea louhittaisi myös.

               (415)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan kaoliinisaven ja kaoliinin louhinnassa väistämättä syntyvät sivutuotteet soveltuvat joihinkin kiviaineskäyttöihin.

               (416)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat todenneet, että kalkkikiven louhinta kalkintuotantoa ja leikatun kiven saamiseksi sekä kaoliinisaven ja kaoliinin louhinnassa väistämättä syntyvät sivutuotteet eroavat toisistaan. Viranomaiset väittävät lujasti, että leikattua kiveä ja kalkkikiveä louhitaan käytettäväksi sekä kiviaineksena että muuhun kuin kiviainestarkoituksiin. Leikattua kiveä tuotetaan hiekkakivestä tai graniitista – joita kumpaakin louhitaan käytettäväksi kiviaineksena. Myös leikatun kiven ja kalkkikiven tuotannossa syntyviä jätemaita, jätteitä tai sivutuotteita voidaan käyttää kiviaineksena.

               (417)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan se seikka, että sekä kalkkikiveä että sen sivutuotteita voidaan käyttää kiviaineksena, selittyy osittain niiden aineellisilla ominaisuuksilla. Kalkintuotannossa käytettävän kalkkikiven louhinnassa syntyvä jäte ei todennäköisesti koostu erilaisesta jäteaineksesta vaan todennäköisesti myös kalkkikivestä. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että pienessä määrässä tapauksia kalkintuotantoon käytettävän kalkkikiven louhinnassa syntyvä kalkkikivijäte ei ehkä sovellu kemiallisesti kalkintuotantoon. Suurimmassa osassa tapauksia se soveltuu kuitenkin täysin joko kiviaineskäyttöön tai kalkintuotantoon. Kalkkikiven loppukäyttö määräytyy enemmän paikallisen kysynnän kuin kemiallisen koostumuksen perusteella.

               (418)

               Lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan leikatun kiven tuottamiseksi tarvittavan kiven louhimisessa syntyvä jäte koostuu todennäköisesti suurelta osin rouheesta, joka on samaa kiveä kuin louhittava aines. Toisin kuin kaoliinisaven ja kaoliinin tapauksessa, saman aineksen parempi- ja huonompilaatuisen aineksen erotteluun ei liity lisäkustannuksia.

               (419)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset lainaavat BGS:ää ja toteavat, että vastalouhitut ainekset ja niiden sivutuotteet on varta vasten louhittu kiviaineskäyttöön (77). Kalkkikiven ja leikattavan kiven louhinnassa syntyy laadukasta kiviainesta, jota voitaisiin louhia myytäväksi sellaisenaan, vaikka kalkkikivelle tai leikatulle kivelle ei olisikaan kysyntää. Kalkintuotannossa tarvittavan kalkkikiven hinta on noin 12,50–19,50 Englannin puntaa tonnilta, kun taas sen sivutuotteen tonnihinta vaihtelee 7,16–11,70 puntaan. Leikatun kiven tuotannossa käytettävän hiekkakiven ja kvartsiitin tonnihinta on noin 45,76–82,42 Englannin puntaa, kun taas niiden sivutuotteiden tonnihinta on noin 6,58–10,04 puntaa.

               (420)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan graniittilouhoksessa tuotetaan vaihteleva osuus leikattua kiveä käytettäväksi muun muassa lattioissa, toimistorakennuksissa ja kotitalouksien keittiöissä sekä kiviainesta. Magmakivi (kuten graniitti), jota myös käytetään leikatun kiven tuottamiseen, maksaa noin 5,51–12,91 Englannin puntaa tonnilta, kun taas sen sivutuotteena saatavan kiviaineksen myyntihinta on noin 6,12–12,82 puntaa tonnilta.

               (421)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan kalkkikiven / leikatun kiven ja niiden jätemaiden (jotka ovat joka tapauksessa samaa ainesta) lähes samanhintaisuus merkitsevät, että louhoksilla on kannustin louhia molempia paikallisen kysynnän mukaan. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät lujasti, että kaoliinin ja kaoliinisaven väistämättömien sivutuotteiden ja toisaalta kalkkikiven ja leikatun kiven sivutuotteiden välillä tehty ero on oikeutettu; muunlainen verokohtelu johtaisi sitä vastoin hallitsemattomiin väärinkäytöksiin, eikä sitä olisi mahdollista valvoa.

               (422)

               Lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat osoittaneet olevan täysin veron tavoitteen mukaista kannustaa kaoliinin ja kaoliinisaven louhinnan väistämättömien sivutuotteiden käyttöön, koska niitä voidaan käyttää kiviaineksena. Kun sekä kalkkikiveä / leikattua kiveä että niiden tuotannossa syntyviä sivutuotteita voidaan käyttää kiviaineksena ja niitä louhitaan kyseiseen tarkoitukseen, kalkkikiven/kiven louhintajätteen vapautus verosta kannustaisi vain lisäämään kiviaineksen uutta louhintaa. Se ei siirtäisi kysyntää vastalouhitusta kiviaineksesta kierrätettyyn kiviainekseen ja jätesivutuotteisiin.

               (423)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että kalkkikivi on laadukasta kiviainesta, jolle on myös kysyntää markkinoilla. Yksinomaan kiviainekseksi louhitulla kalkkikivellä on markkinoita (88 louhosta Yhdistyneessä kuningaskunnassa, kuten BAA:n ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten yhteisessä lausunnossa osoitetaan), ja siitä syystä on ympäristönsuojelun kannalta järkevää korvata tämä aines muun louhinnan sivutuotteilla. Väitetään, ettei ole mitään objektiivista tapaa erottaa kalkkikiveä, joka on tuotettu maanviljelyskalkin tuotannon sivutuotteena, ja kalkkikiveä, joka on varta vasten louhittu käytettäväksi kiviaineksena.

               (424)

               Eräs asianomainen osapuoli mainitsi, että on olemassa kaoliini- ja kaoliinisavikaivoksia, jotka on avattu uudelleen veron käyttöönoton vuoksi tarkoituksena louhia verosta vapautettua kiviainesta. Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimivat kaksi kansallista kaoliinin ja kaoliinisaven tuottajaa ovat vakuuttaneet Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisille, ettei tämä pidä paikkaansa, eikä tällaiseen uudelleen avaamistarkoitukseen ole viranomaisten tietojen mukaan myönnetty lupia.

               (425)

               Asianomainen osapuoli on huomauttanut, että kvartsihiekkaa, joka on kaoliinin louhinnan sivutuote, on aina käytetty kiviaineksen lähteenä Cornwallissa, eikä vapautus vähennä uuden hiekan louhintaa. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat tarkistaneet asian ja toimittaneet osittaiset tiedot hiekan myynnistä Devonissa ja Cornwallissa. Tietojen mukaan mitään osaa tuotannosta ei voida liittää kaoliinin louhinnan sivutuotteisiin.

         5.6.3.2
         Komission arviointi

               (426)

               Kaoliinisaven ja kaoliinin tuottajien, niiden toimialajärjestöjen ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten lausunnoista käy selkeästi ilmi, että sivutuotteita syntyy tahattomasti ja väistämättä. Kaoliinisaven ja kaoliinin kallis ja monimutkainen louhintaprosessi ja se seikka, että jätettä tuotetaan enemmän kuin mille kaoliinin ja kaoliinisaven tuottajat voivat löytää markkinoita, osoittavat, että kaoliinisavea ja kaoliinia ei tarkoituksellisesti louhita verosta vapautetun sivutuotteen tuottamiseksi kiviaineskäyttöön.

               (427)

               Lisäksi kaoliinisaven ja kaoliinin tuottajat hoitavat liiketoimintaansa eri tavoin kuin louhokset, joista toimitetaan kiviainesta rakennustoimintaan, sillä niiden on noudatettava pitkäaikaisia sopimuksia ja varmistettava asianomaisten tuotteiden jatkuva tuotanto. Tämä merkitsee, etteivät ne voi louhia pienempää tai suurempaa määrää kuin kaoliinisaven ja kaoliinin tuotantosopimuksissa on määrätty, joten sivutuotteiden louhinnan määrä pysyy samana. Kiviainesveron määrääminen kaoliinisaven ja kaoliinin sivutuotteille vaikuttaisi vain asianomaisten liikeyritysten taloudelliseen tilanteeseen tuottamatta mitään ympäristöhyötyjä.

               (428)

               Toisin kuin kalkkikiven ja leikatun kiven sivutuotteita, kaoliinisaven ja kaoliinin sivutuotteita ei koskaan louhittaisi yksinään verosta vapautetun kiviaineksen tuottamiseksi. Kaoliinisaven ja kaoliinin sivutuotteita koskeva vapautus ei johda kaoliinisaven ja kaoliinin uuteen louhintaan, ja sivutuotteiden myyntiarvo on perustuotteita paljon vähäisempi. Hinnat eivät ole lähellä toisiaan kuten kalkkikiven ja leikatun kiven tapauksessa. Itse asiassa hintaero on merkittävästi suurempi. Siten ei ole vaaraa, että vapautus johtaisi uuden louhinnan tarkoitukselliseen lisäämiseen. Kaoliinisaven ja kaoliinin louhinnan sivutuotteita koskeva vapautus kannustaa niiden käyttöön uuden kiviaineksen louhinnan sijasta, joten se on kiviainesveron taustalla olevien periaatteiden mukainen.

         5.6.4   KIVIHIILEN, RUSKOHIILEN, LIUSKEKIVEN TAI SAVIKIVEN EROTTELUPROSESSISSA MUUSTA KIVESTÄ NIIDEN LOUHINNAN JÄLKEEN SYNTYNEESTÄ JÄTEMAASTA TAI MUUN KIVEN LOUHINNAN YHTEYDESSÄ HANKITUSTA JÄTEMAASTA TAIKKA PROSESSISSA, JOSSA RAHOITUSLAIN 18 §:n 3 MOMENTISSA TARKOITETTU AINES ON EROTELTU MUUSTA KIVESTÄ LOUHINNAN JÄLKEEN, SYNTYNEESTÄ JÄTEMAASTA TAI YHDESSÄ TÄLLAISEN MUUN KIVEN KANSSA HANKITUSTA JÄTEMAASTA KOKONAAN KOOSTUVAA KIVIAINESTA KOSKEVA VAPAUTUS VEROSTA (17 §:n 3 MOMENTIN f KOHDAN i JA ii ALAKOHTA)

               (429)

               Kivihiiltä, ruskohiiltä, liuskekiveä ja savikiveä sekä vuoden 2001 rahoituslain 18 §:n 3 momentissa lueteltuja aineksia ei tavallisesti louhita käytettäväksi kiviaineksena vaan muihin tarkoituksiin. Ennen menettelyn avaamista koskevan päätöksen tekemistä Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset olivat selittäneet, että vapautuksella on tarkoitus kannustaa jätemaiden käyttöön sen sijaan, että ne läjitetään kaatopaikoille. Tällä tavoin visuaalinen maisema paranee ja tarve louhia muita aineksia kiviaineskäyttöön vähenee.

               (430)

               Menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä komissio huomautti ensinnäkin, että verosta vapautettujen ja veronalaisten ainesten välillä saattaa olla eroa siltä osin kuin vapautetut ainekset ovat kivihiilen, ruskohiilen, liuskekiven ja savikiven sekä rahoituslain 18 §:n 3 momentissa lueteltujen ainesten louhintajätettä. Ne ovat louhinnan väistämätön sivutuote, joita ei tavallisesti synny kiviaineskäyttöön tapahtuvan louhinnan yhteydessä vaan niitä syntyy asianomaisten ainesten louhinnan yhteydessä, eikä kyseisiä aineksia tavallisesti käytetä kiviaineksena. Tällä perusteella kivihiilen, ruskohiilen, liuskekiven ja savikiven sekä 18 §:n 3 momentissa lueteltujen ainesten louhintajäte ei kiviainesveron tavoitteen pohjalta vaikuta olevan verrattavissa veronalaisiin kiviaineksiin.

               (431)

               Komissio on kuitenkin epäillyt, onko ero riittävän suuri, jotta voidaan osoittaa, että vapautus verosta on kiviainesveron taustalla vaikuttavien periaatteiden kannalta perusteltu. Komissio pitää erilaista kohtelua veronalaiseen kiviainekseen verrattuna perusteltuna ainoastaan, kun vapautus rajoittuu koskemaan kyseisten ainesten louhinnan väistämättömiä sivutuotteita. Komissio on katsonut näin olevan, jos vapautus rajoittuu ainekseen, joka muodostuu sataprosenttisesti erotteluprosessin jätemaasta.

               (432)

               Komissio on epäillyt, ettei ero ole riittävä, kun verrataan verosta vapautettuja ja niitä veronalaisia aineksia, joita syntyy kalkkikiven louhintajätteenä, kun kalkki louhitaan kalkin tuottamiseksi, tai kiven louhintajätteenä, kun tuotetaan leikattua kiveä, jolla on yksi tai useampi tasainen sivu. Lisäksi komissio on epäillyt vapautuksen oikeutusta kiviainesveron tavoitteen pohjalta, siltä osin kuin esimerkiksi liuskekiveä tai savikiveä tai jotain 18 §:n 3 momentissa lueteltua muuta ainesta louhitaan käytettäväksi kiviaineksena.

               (433)

               Komissio on saanut runsaasti huomautuksia asianomaisilta osapuolilta. Ne on esitetty kivihiiltä, ruskohiiltä, liuskekiveä ja savikiveä koskevia vapautuksia käsittelevissä jaksoissa.

         5.6.4.1
         Komission saamat huomautukset

   a)   Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten huomautukset

               (434)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan kiviainesveron vapautuksessa erotellaan toisistaan muun kuin kiviainekseksi kelpaavan mineraalin louhinnan sivutuotteet, jotka on vapautettu verosta, (kuten kaoliinin ja kaoliinisaven louhinnan jäte) ja kiviaineksen louhinnan sivutuotteet (kuten kalkkikivijäte), jotka ovat edelleen veronalaisia.

               (435)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset huomauttavat kivihiilen louhintajätteestä, että savikiven ja jätekiven mitätön hinta osoittaa olevan vain vähän kannustimia louhia lisää kivihiiltä ylimääräisten sivutuotteiden saamiseksi siitä riippumatta, onko sivutuote vapautettu verosta.

               (436)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan liuskekiven louhintajätettä koskeva vapautus ei lisää liuskekiven louhintaa liuskekivimurskeen saamiseksi, varsinkaan kun liuskekiven tuotannossa syntyy jo suuria määriä jäteliuskekivimursketta, josta vain noin kymmenen prosenttia käytetään nykyisin kiviaineksena, eikä louhoksen käyttö tällaiseen tarkoitukseen olisi taloudellisesti kannattavaa.

               (437)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että ero yhtäältä liuskekivijätteen ja toisaalta leikatun kiven ja kalkkikiven jätteen välillä johtuu tavoitteesta ehkäistä kalkkikiven uusi lisälouhinta kiviaineskäyttöön haittaamatta samalla muun kuin kiviaineksen tuotantoa. Vaikka kalkkikiveä louhittaisin muuhun tarkoitukseen kuin kiviainekseksi tai kiveä louhittaisiin leikatun kiven tuotantoa varten, syntyvää jätemaata louhitaan samanaikaisesti varta vasten käytettäväksi kiviaineksena, mihin tarkoitukseen se soveltuu mainiosti. Louhinnassa syntyy laadukasta kiviainesta, jota voitaisiin louhia myytäväksi sellaisenaan, vaikka kalkkikivelle tai leikatulle kivelle ei olisikaan paikallista kysyntää. Sama ei ilmeisesti koske liuskekiven, savikiven, kivihiilen, ruskohiilen, saven ja 18 §:n 3 momentissa mainittujen ainesten jätemaata. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, ettei voida todistaa minkään louhoksen varta vasten louhivan liuskekiveä, savikiveä, kivihiiltä, ruskohiiltä, savea tai 18 §:n 3 momentissa mainittuja aineksia jätemaan saamiseksi kiviaineskäyttöön. Vapautus ei myöskään Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan kannusta lisäämään louhintaa jätemaan saamiseksi verosta vapautetun kiviaineksen tuotantoon.

               (438)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan sen sijaan kalkkikiven louhinnasta (siitä riippumatta, käytetäänkö kalkkikiveä muuhun tarkoitukseen kuin kiviainekseksi, kuten kalkintuotantoon) ja kiven louhinnasta leikatun kiven tuotantoa varten syntyvän jätemaan vapautus verosta kannustaisi todennäköisesti lisäämään louhintaa jätemaan saamiseksi verosta vapautettuun kiviaineskäyttöön. Tämä johtuu siitä, että jätemaa koostuu samasta aineesta kuin ensisijaisesti louhittu aines, sen hinta on suhteellisen lähellä ensisijaisen aineksen hintaa ja se soveltuu käytettäväksi laadukkaana kiviaineksena. Tällaisen aineksen vapauttaminen verosta kannustaisi todennäköisesti lisäämään louhintaa ja olisi kiviainesveron ympäristönsuojelullisen ajattelumallin vastainen.

               (439)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät jossain vaiheessa harkinneensa, että peruskiviaineksen tuotannon jäte tai laadukkaan kiviaineksen tuotannon jäte vapautettaisiin verosta. Toimialan kuuleminen osoitti kuitenkin, ettei se olisi toteutettavissa, sillä louhosten tuotevalikoimassa on huomattavaa vaihtelua, ja se mitä toisissa louhoksissa pidettäisiin laadukkaana kiviaineksena, olisi toisissa louhoksissa jätettä. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että kiviaineksen louhinnassa syntyvää jätettä koskeva vapautus aiheuttaisi merkittävän veronkierron riskin, minkä lisäksi se olisi myös kiviainesveron taustalla vaikuttavan ajatusmallin ja sitä hallitsevan ympäristönsuojelutavoitteen vastainen. Sen ansiosta heikkolaatuisen kiviaineksen hinta laskisi, mikä lisäisi kysyntää ja johtaisi mahdollisesti kiviaineksen louhinnan lisääntymiseen asianomaisilla työmailla (ja siihen liittyviin ympäristövahinkoihin).

               (440)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan liuskekivilouhoksessa tuotetaan laadukkaita rakennustaiteellisia tuotteita, joiden myyntihinta on yli 200 Englannin puntaa tonnilta. Louhitusta liuskekivestä noin viisi prosenttia soveltuu tähän tarkoitukseen liuskekiven geologisen muodostumisen takia, joten liuskekivijätettä syntyy suuria määriä. Liuskekivijäte soveltuu myytäväksi joihinkin kiviaineskäyttöihin, ja pieni osa syntyneestä jätteestä myydään 2–8 Englannin punnan tonnihinnalla. Loput kasataan röykkiöiksi. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että tuotetonnin tuottaminen kiviaineskäyttöön maksaa enemmän kuin tyypillinen poraus- ja räjäytysoperaatio, jota kalkkikivi- tai graniittilouhoksessa voitaisiin käyttää, sillä liuskekiveä saadaan eri prosesseilla ja sitä on käsiteltävä useaan otteeseen, ennen kuin se murskataan. Markkinointistrategiaan kuuluu resurssin arvon maksimointi sen luovutuksessa, mikä lisää suuriarvoisen aineksen tuottoa.

         5.6.4.2
         Komission arviointi

               (441)

               Komissio totesi jo johdanto-osan 366 kappaleessa, että koska savikiveä on todistettu louhitun varta vasten kiviainekseksi ainakin yhdessä louhoksessa, sen vapautus rahoituslain 17 §:n 4 momentin a kohdan mukaisesti ei ole kiviainesveron taustalla vaikuttavien periaatteiden mukainen.

               (442)

               Komissio on myös jo edellä johdanto-osan 205, 333, 367 ja 368 kappaleessa todennut, että kivihiiltä, ruskohiiltä ja liuskekiveä sekä rahoituslain 18 §:n 3 momentissa lueteltuja aineksia ei voida louhia eikä niitä louhita kiviaineskäyttöön eivätkä ne siten ole oikeudellisesti ja tosiasiallisesti samassa tilanteessa kuin veronalaiset ainekset.

               (443)

               Komissio on lisäksi johdanto-osan 149–158 kappaleessa arvioinut kiviainesveron taustalla vaikuttavien periaatteiden pohjalta eroa, joka näillä vapautuksilla on suhteessa kalkkikiven louhintajätteeseen, kun kalkkikiveä louhitaan kalkintuotantoa varten, tai kiven louhintajätteeseen, kun tarkoituksena on tuottaa leikattua kiveä, jolla on yksi tai useampi tasainen pinta.

               (444)

               Komissio toteaa liuskekiven louhintajätteestä, jota voidaan käyttää kiviaineksena ja joka myös koostuu liuskekivestä, ettei uutta liuskekiveä louhita varta vasten näiden tuotteiden saamiseksi, koska niiden arvo on niin alhainen (ks. johdanto-osan 226 ja 237–240 kappale). Liuskekiven louhintajätteen myyntihinta on […]–[…] Englannin puntaa tonnilta. Laadukkaan rakennustaiteellisen liuskekivituotteen myyntihinta alkaa ilmeisesti 200 punnasta tonnilta ja voi nousta yli 1 000 puntaan tonnilta. Vain pienelle osalle liuskekiven tuotannon jätemaasta voidaan löytää markkinat ja myyntiä kiviainesveron vapautuksesta huolimatta. Lisäksi liuskekiven louhinta on äärimmäisen kallis prosessi, jossa syntyy enemmän kustannuksia kuin tavanomaisessa louhostoiminnassa. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan liuskekivijätteen tuotantokustannukset ovat 5,7–6,5 Englannin puntaa tonnilta (johdanto-osan 263 kappale). Tämä osoittaa, ettei ole taloudellisesti järkevää varta vasten louhia liuskekiveä pelkästään sen louhintajätettä koskevan vapautuksen hyödyntämiseksi. Tämä vapautus ei siten todennäköisesti lisää uutta louhintaa.

               (445)

               Liuskekivilouhosten tyypillinen tulorakenne on sellainen, että erikoistuneet rakennustaiteelliset tuotteet tuovat louhokselle tuloja 2,54–3,52 kertaa enemmän kuin liuskekivijäte, vaikka ne muodostavat vain viisi prosenttia tuotannosta (katso johdanto-osan 263 kappale).

               (446)

               Kun otetaan huomioon, että liuskekivijätettä voidaan käyttää ja käytetään kiviaineksena, sen voitaisiin katsoa olevan tosiasiallisesti ja oikeudellisesti verrattavissa muihin veronalaisiin aineksiin.

               (447)

               Komissio päättelee siten, että liuskekiven louhintajätteen vapauttaminen kiviainesverosta edustaa ensinnäkin vapautusta, joka koskee sellaisen aineksen louhintajätettä, jota ei louhita kiviaineskäyttöön, ja toiseksi vapautusta, joka ei johda ainesten uuteen lisälouhintaan, mutta se voi lisätä sellaisen aineksen käyttöä kiviaineksena, joka muutoin hylättäisiin tai läjitettäisiin jätteenä. Sen vapautusta voidaan siten perustella kysynnän siirtymää koskevalla kiviainesveron tavoitteella.

               (448)

               Sama koskee kivihiilen, ruskohiilen ja rahoituslain 18 §:n 3 momentissa lueteltujen ainesten jätemaata, sillä ne joko eivät ole kiviaineksia tai niitä ei louhita kiviaineskäyttöön.

               (449)

               Ensinnäkin ruskohiilen louhinnassa syntyy jätemaata. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten antamien tietojen mukaan ruskohiili on itsessään kaoliinisaven louhinnan sivutuote Devonissa. Pohjois-Irlannin ruskohiiliesiintymiä ei hyödynnetä.

               (450)

               Toiseksi, kuten asianomaiset osapuolet ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat ilmoittaneet, kivihiilen louhintajäte, joka voi sisältää savikiveä, ei joko sovellu käytettäväksi kiviaineksena, kuten tulenkestävä savi, tai se yleensä läjitetään ja tiivistetään. Osa kivihiilen louhinnan jätemaasta tai jätteestä soveltuu käytettäväksi kiviaineksena, jolloin sillä voidaan korvata kiviaineksen uutta louhintaa.

               (451)

               Hintatiedot osoittavat, että kivihiilen jätemaata koskeva vapautus ei voi johtaa kivihiilen lisälouhintaan pelkästään verosta vapautettujen ainesten saamiseksi: kivihiilen hinta on 50 Englannin puntaa, kun taas kivihiilen jätemaan hinta on 1–2 puntaa.

               (452)

               Kivihiilen louhintajätteen vapautus kiviaineverosta edistää kiviainesveron ympäristönsuojelutavoitteen saavuttamista.

               (453)

               Kolmanneksi, kuten 5.6.2 kohdassa on selitetty, rahoituslain 18 §:n 3 momentissa lueteltuja aineksia ei louhita varta vasten kiviaineskäyttöön, koska suurin osa niistä ei ole kiviainesta tai ei sovellu kiviaineskäyttöön. Ainoat aineet, jotka soveltuvat kevyeksi kiviainekseksi, ovat perliitti, hohkakivi ja vermikuliitti, joita ei louhita Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat osoittaneet, että vuoden 2001 rahoituslain 18 §:n 3 momentissa luetellut aineet eivät joko tuota jätemaata, jota voitaisiin käyttää kiviaineksena, ovat itsessään jonkin toisen aineksen jätemaata tai niitä ei enää louhita. Tästä syystä vuoden 2001 rahoituslain 18 §:n 3 momentissa lueteltuja aineksia koskeva vapautus ei ainakaan voi johtaa pääaineksen louhinnan lisäämiseen, jotta saataisiin verosta vapautettua kiviainestuotetta.

               (454)

               Siitä syystä komissio voi nyt todeta, että kivihiilen, ruskohiilen tai liuskekiven erotteluprosessissa muusta kivestä niiden louhinnan jälkeen syntyneestä jätemaasta tai muun kiven louhinnan yhteydessä hankitusta jätemaasta taikka prosessissa, jossa 18 §:n 3 momentissa tarkoitettu aines on eroteltu muusta kivestä louhinnan jälkeen, syntyneestä jätemaasta tai yhdessä tällaisen muun kiven kanssa hankitusta jätemaasta kokonaan koostuvaa kiviainesta koskevassa vapautuksessa verosta on kiviainesveron tavoitteen pohjalta tosiasiallisesti ja oikeudellisesti kyse erilaisesta tilanteesta kuin kiviainesveronalaisissa tuotteissa.

               (455)

               Kun savikiveä louhitaan tarkoituksellisesti kiviaineskäyttöön, savikiven louhintajäte on verrattavissa minkä tahansa muun veronalaisen aineksen (kuten kalkkikiven, graniitin ja karkearakeisen hiekkakiven) louhintajätteeseen. Komissio toteaa saaneensa erittäin vähän tietoja savikiven louhintakustannuksista ja savikiven hinnasta louhoksen perustuotteena. Komissio on saanut jonkin verran hintatietoja tiilenvalmistukseen käytettävästä savikivestä, savikivestä toisen aineksen sivutuotteena ja savikivestä yhdessä saven kanssa. Se seikka, että savikiveä louhitaan varta vasten kiviaineskäyttöön (ks. johdanto-osan 350 ja 351 kappale), herättää kuitenkin epäilyksiä, onko sitä koskeva vapautus kiviainesveron ympäristönsuojelutarkoitusta vastaava, kuten myös unionin yleinen tuomioistuin on todennut (78).

               (456)

               Kaikissa prosesseissa, joissa savikivi erotellaan muusta kivestä, syntynyttä jätemaata voidaan edelleen käyttää kiviaineksena. Mahdollisuus myydä savikiven louhintajätettä kiviainesverosta vapautettuna kiviaineskäyttöön antaa ylimääräistä hyötyä savikiven tuottajille ja voi mahdollisesti kannustaa uuteen savikiven louhintaan, kuten unionin yleinen tuomioistuin on huomauttanut (79). Savikiveä louhitaan ilmeisesti joissakin tapauksissa päätuotteena varta vasten kiviaineskäyttöön. Savikiven hankintaprosessin jätemaata voitaisiin myös mahdollisesti myydä kiviainekseksi. Siitä syystä ei ole mitään takeita, etteikö varta vasten kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi louhitun savikiven jätemaata koskeva vapautus voisi lisätä uuden savikiven louhintaa ja heikentää siten kiviainesveron ympäristönsuojelutavoitetta.

               (457)

               Varta vasten kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi louhitun savikiven jätemaa kuuluu kiviainesveron normaalia verotusta koskevan säännön soveltamisalaan, eikä se ole kiviainesveron ympäristönsuojelutavoitteen pohjalta tosiasiallisesti ja oikeudellisesti erilaisessa tilanteessa kuin kiviainesveronalaiset tuotteet. Tällaisen jätemaan vapautusta ei sitä paitsi voida perustella kiviainesveron luonteen ja ajattelumallin perusteella, kuten johdanto-osan 456 kappaleessa on osoitettu.

               (458)

               Mitä tulee savikiven jätemaahan, jota syntyy, kun savikiveä louhitaan muuhun tarkoitukseen kuin kiviainekseksi (esimerkiksi tiilenvalmistukseen), komissio katsoo käytettävissä olevien tietojen perusteella, että vaikka se on tosiasiallisesti ja oikeudellisesti verrattavissa muihin veronalaisiin aineksiin, ei ole voitu osoittaa, että tällaista jätemaata koskeva vapautus verosta voisi lisätä savikiven uutta louhintaa muuhun tarkoitukseen kuin kiviainekseksi. Kun otetaan huomioon savikiven suhteellisen alhainen hinta, kun sitä myydään sivutuotteena kiviaineskäyttöön ([…]–4,4 Englannin puntaa tonnilta kuljetuskustannukset mukaan luettuina), on äärimmäisen epätodennäköistä, että savikiven louhintajätettä koskeva vapautus verosta johtaisi savikiven louhinnan lisäämiseen. Tällainen savikiven uusi louhinta muuhun tarkoitukseen kuin kiviainekseksi ei kuitenkaan olisi missään tapauksessa kiviainesveron tavoitteen vastaista.

               (459)

               Savikiven tuottajien olisi osoitettava, mihin tarkoitukseen niiden louhima savikivi on käytetty, voidakseen vaatia jätemaata koskevaa vapautusta kiviainesverosta, toisin sanoen, onko savikiveä hyödynnetty kaupallisesti kiviaineskäyttöön.

         5.6.5   KIVIAINES, JOKA KOOSTUU PÄÄOSIN TAI ON OSA JOTAIN, JOKA KOOSTUU PÄÄOSIN TEOLLISEN POLTTOPROSESSIN TAI METALLIN SULATUKSEN TAI JALOSTUKSEN JÄTEMAASTA TAI JÄTTEESTÄ TAI SIVUTUOTTEISTA (17 §:n 4 MOMENTIN c KOHDAN i JA ii ALAKOHTA)

               (460)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset olivat ennen menettelyn avaamista koskevan päätöksen tekemistä ilmoittaneet, että asianomaisten teollisten prosessien (kuten sähköntuotanto hiilivoimaloissa, rautamalmin sulatus teräksen tuottamiseksi) perustarkoitus on tuottaa tuotetta, jota ei käytetä kiviaineksena. Asianomaisia jätemaita, jätteitä ja sivutuotteita ovat esimerkiksi teollinen kuona (masuuneista peräisin oleva kuona, perushappiuunin teräskuona, valokaariuunin teräskuona ja palamistuhka).

               (461)

               Vapautuksen tavoitteena on kannustaa jätteen käyttöön sen sijaan, että se hävitetään kaatopaikoilla (kysynnän siirtymä). Tällä tavoin visuaalinen maisema paranee ja tarve louhia neitseellistä kiviainesta vähenee.

               (462)

               Komissio on epäillyt, onko sekin kiviainesveron luonteen ja ajattelumallin mukaista, että vapautusta sovelletaan aineksiin, jotka ovat pääosin (eli yli 50-prosenttisesti) teollisen polttoprosessin tai metallin sulatuksen tai jalostuksen jätemaata tai jätettä tai sivutuotteita.

               (463)

               Komissio on saanut asianomaisilta osapuolilta useita tätä asiaa koskevia huomautuksia.

         5.6.5.1
         Komission saamat huomautukset

   a)   Mineral Products Associationin huomautukset 2. tammikuuta 2014

               (464)

               Mineral Products Association tukee menettelyn avaamista koskevassa päätöksessä esitettyjä komission päätelmiä, joiden mukaan nämä ainekset eivät ole oikeudellisesti ja tosiasiallisesti samassa tilanteessa kuin veronalaiset ainekset. Perustelu on selvä niiden ainesten osalta, jotka koostuvat kokonaan jätemaasta tai jätteestä. Sen sijaan aineksissa, jotka koostuvat pääosin jätemaasta tai jätteestä, vapautus olisi oikeutettu vain, jos verosta vapautettuun ainekseen olisi sekoittunut pieniä määriä muiden ainesten jäämiä.

         b)   QPANIn huomautukset 8. tammikuuta 2014

               (465)

               QPANIn mukaan kiviainesmarkkinoilla on tarjolla huomattava määrä aineksia, jotka ovat teollisen polttoprosessin tai metallin sulatuksen tai jalostuksen sivutuotteita, esimerkiksi rautamalmikuonaa ja teräskuonaa sekä polttolaitosten pohjatuhkaa. Yhdistys tukee johdanto-osan 124 kappaleessa esitettyä päätelmää, jonka mukaan tällaiset ainekset eivät ole kiviainesveron tavoitteen pohjalta samassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa kuin veronalainen aines. Tällaisten prosessien jätemaasta tai jätteestä taikka sivutuotteista kokonaan koostuvia, kaupallisesti hyödynnettäviä aineksia koskeva vapautus kiviainesverosta on selkeästi oikeutettu.

         c)   BAA:n huomautukset 17. tammikuuta 2014

               (466)

               BAA on toimittanut kirjeen Hartin louhokselta. Kyseessä on maanviljelyskalkkia toimittava louhos, ja kirjeessä kerrotaan vaikeuksista, joita louhos on kohdannut, koska louhoksesta sivutuotteena saatavat tuotteet joutuvat kilpailemaan läheisten terästehtaiden kuonakiviaineksen kanssa. Louhoksen tuottama kiviaines on vapautettu verosta, vaikka terästehtaiden ympäristövaikutus on paljon suurempi kuin Hartin louhoksen. Väitetään, että kiviainesvero on estänyt Hartin louhosta kilpailemasta kiviainesmarkkinoilla. BAA:n mukaan louhos myy kaiken tuottamansa kalkin, ja sivutuotteena tuotetun kiviaineksen määrä suhteessa kokonaistuotokseen on pysynyt vakaana, sitä ei voida vähentää eikä lisätä. Siitä syystä kiviainesveron voimassaoloaikana ei ole kertynyt suuria röykkiöitä myymätöntä kiviainesta. Väitetään, että louhos ei voi lisätä kalkintuotantoa vientikysyntää vastaavasti myymättömien sivutuotteiden vuoksi.

         d)   BAA:n Richard Birdin 10. helmikuuta 2014 toimittamat lisätiedot

               (467)

               Richard Bird väittää, että kuonakiviaines ei ole terästeollisuuden jätetuote vaan sivutuote, jota voidaan käyttää kiviaineksena. Bird lähetti ohessa kuonaa koskevat tiedot, jotka oli saatu Yhdistyneen kuningaskunnan kiviaines- ja sementtimarkkinoita koskevasta Yhdistyneen kuningaskunnan kilpailukomission (Competition Commission) loppuraportista. Richard Birdin mukaan kuona voidaan jauhaa lisäaineeksi, jota voidaan vaihtoehtoisesti käyttää tavallisessa portlandsementissä, minkä takia se on tärkeä tuote ja ensiluokkainen kiviaines.

         e)   Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten huomautukset

               (468)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että vapautus koskee kemikaaleja, joita lisätään teollisen polttoprosessin tai metallin sulatuksen tai jalostuksen tuloksena saatuihin aineksiin, jotta niitä voidaan käyttää kiviaineksena.

               (469)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan teollisten polttoprosessien sivutuotteet eivät eri syistä ole aina laadultaan soveltuvia tai riittäviä, jotta niitä voitaisiin sinällään käyttää kiviaineksena. Lisäainesten lisääminen saattaa kuitenkin parantaa niiden soveltuvuutta tällaiseen käyttöön. Esimerkiksi ruostumattoman teräksen tuotannon jäähdytysvaiheessa tuotetaan dikalsiumsilikaattia. Kyseinen aine muuttaa kuonan (ns. AOD-kuonan (80)) jauheeksi, mikä aiheuttaa pölyämisongelmia, eikä tuote sen takia sovellu käytettäväksi rakennuskiviaineksena tai muutoin. Jos teräksen tuottaja lisää sulaan kuonaan kemikaalina vedetöntä natriumtetraboraattia (booraksia) sen jälkeen, kun se on sulatettu uunissa, kemikaali stabiloi kuonan. Kemikaalilisällä poistetaan pölyämisongelma ja saadaan stabiloitua kuona, josta muodostuu kiderakenteisen kiven tyyppistä ainesta. Sille voidaan sen jälkeen tehdä metallin talteenottoprosessi, murskaus, seulonta ja ilman vaikutukselle altistaminen. Tämän jälkeen aines soveltuu tiettyihin kiviaineksen käyttötarkoituksiin, esimerkiksi asfalttiainesten valmistamiseen.

               (470)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että kemikaalin lisäys teollisen polttoprosessin sivutuotteeseen ei muuta vapautusta veron tavoitteen vastaiseksi, koska tuloksena saatava aines ei ole veronalaista kiviainesta.

         5.6.5.2
         Komission arviointi

               (471)

               Komissio on jo menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 124 kappaleessa todennut, että kiviaines, joka koostuu pääosin tai on osa jotain, joka koostuu pääosin teollisen polttoprosessin tai metallin sulatuksen tai jalostuksen jätemaasta tai jätteestä tai sivutuotteista (teollisten polttoprosessien tai metallin sulatuksen tai jalostuksen sivutuotteet) ei ole kiviainesverolle asetetun tavoitteen kannalta oikeudellisesti ja tosiasiallisesti samassa tilanteessa kuin veronalainen aines.

               (472)

               Sekä Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset että Mineral Products Association ovat osoittaneet, että teollisten polttoprosessien tai metallin sulatuksen tai jalostuksen sivutuotteista pääosin koostuva kiviaines ei ole kiviainesverolle asetetun tavoitteen kannalta oikeudellisesti ja tosiasiallisesti samassa tilanteessa kuin veronalainen aines.

               (473)

               Komissio on tosin saanut lausuntoja, joissa osoitetaan, että teollisten polttoprosessien tai metallin sulatuksen tai jalostuksen sivutuotteet ovat kiviaineksena erittäin arvokkaita ja niillä on monia käyttöjä. BAA on maininnut esimerkkinä kalkkikivilouhoksen, jonka perustuote on maanviljelyskalkki mutta louhoksesta sivutuotteena saatava kalkkikiviaines kilpailee markkinoilla teollisten polttoprosessien tai metallin sulatuksen tai jalostuksen sivutuotteiden kanssa. Tämä osoittaa, että teollisten polttoprosessien tai metallin sulatuksen tai jalostuksen sivutuotteita koskeva vapautus on sitäkin oikeutetumpi, koska tällaisella väistämättömällä sivutuotteella voidaan korvata muu vastalouhittu kiviaines, kuten kalkkikiviaines.

               (474)

               Komissio on jo käsitellyt eroa maanviljelyskalkin tuotantoon käytettävän kalkkikiven louhinnan sivutuotteiden ja verosta vapautettujen muun kuin kiviaineksen tuotantoprosessien sivutuotteiden välillä johdanto-osan 151–158 kappaleessa.

               (475)

               BAA väittää, että teollisten polttoprosessien tai metallin sulatuksen tai jalostuksen sivutuotteiden ei pitäisi hyötyä kiviainesveroa koskevasta vapautuksesta, koska terästeollisuuden ympäristövaikutukset ovat paljon suurempia kuin kiviaineksen louhinnan. Näin voikin olla. Terästeollisuus on kuitenkin kiviainesverosta riippumaton ala. Teollisten polttoprosessien tai metallin sulatuksen tai jalostuksen sivutuotteita koskeva vapautus pelkästään edistää niiden myyntiä kiviaineksena, jotta niillä voidaan korvata uusi louhinta kiviaineskäyttöön.

               (476)

               Siitä syystä komissio katsoo, etteivät saadut huomautukset ole syy poiketa menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esitetystä alkuperäisestä arviosta (johdanto-osan 124 kappale).

               (477)

               Mitä tulee siihen seikkaan, että vapautus koskee ainesta, joka koostuu pääosin muttei kokonaan teollisten polttoprosessien tai metallin sulatuksen tai jalostuksen sivutuotteista, Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat selittäneet, että toisinaan tarvitaan lisäkemikaalikaaleja aineksen stabiloimiseksi, jotta se soveltuu kiviaineskäyttöön.

               (478)

               Komissio toteaa, että kaivannaisteollisuuden jätehuoltodirektiivin (81) (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/21/EY) 3 artiklan 3 kohdassa ’pysyvä jäte’ määritellään jätteeksi, jossa ei tapahdu olennaisia fysikaalisia, kemiallisia tai biologisia muutoksia eikä se siten todennäköisesti aiheuta ympäristön pilaantumista. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten antamassa esimerkissä (johdanto-osan 469 kappale) käsitellään booraksin käyttöä. Se voidaan tulkita esimerkiksi lisäkemikaalista, joka voi lisätä ympäristön pilaantumisen riskiä käytetyn määrän, pitoisuuden ja vaikutusalueiden (kuten maaperän tai vesistön) mukaan. Booraksin käyttö ei kuitenkaan kuulu tämän päätöksen soveltamisalaan.

               (479)

               Mineral Products Association on ehdottanut, että jos ainesta sekoitetaan veronalaisiin aineksiin, verovelvollisuuden pitäisi olla suhteessa seoksen veronalaisen aineksen määrään. Kiviainesvero on jäsennelty siten, että tämä pitää jo nyt paikkansa. Kiviaines, johon on sekoitettu muuta ainesta kuin vettä, katsotaan kaupallisesti hyödynnettäväksi ainekseksi ja siten se on jo nyt veronalainen (lain 19 §:n 1 momentin d kohta).

               (480)

               Komissio päättelee siten, että lain 17 §:n 4 momentin c kohdan i ja ii alakohdan mukainen vapautus on kiviainesveron taustalla vaikuttavien periaatteiden mukainen eikä muodosta valikoivaa etua.

         5.6.6   SAVESTA KOKONAAN TAI PÄÄOSIN KOOSTUVAA AINESTA KOSKEVA VAPAUTUS (17 §:n 4 MOMENTIN f KOHTA)

               (481)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat ennen menettelyn aloittamista koskevan päätöksen tekemistä selittäneet, että savea ei tavallisesti pidetä kivenä sen muovailtavien ominaisuuksien vuoksi. Vapautuksessa selvennetään tämä seikka, jolloin vältetään tarve tunnistaa yhdessä saven kanssa mahdollisesti esiintyvä hiekka tai kivi ja periä niistä kiviainesvero.

               (482)

               Komissio toteaa kuitenkin, että geologiselta kannalta savea pidetään kivenä ja että sitä voidaan käyttää kiviaineksena (82). Siltä osin kuin kokonaan tai pääosin savesta koostuvaa ainesta louhitaan käytettäväksi kiviaineksena, ei ole komission mielestä selvää, kuinka vapautusta voidaan perustella normaalien verotusperiaatteiden kannalta tai missä määrin aineksen voidaan kiviainesveron tavoitteen pohjalta katsoa olevan eri asemassa kuin veronalaiset ainekset.

               (483)

               Komissio on saanut seuraavat huomautukset BAA:lta.

         5.6.6.1
         Komission saamat huomautukset

   a)   BAA:n huomautukset 15. syyskuuta 2014

               (484)

               BAA väittää, että savea voidaan käyttää kiviaineksena ilman kemiallisia tai fysikaalisia muutoksia. BAA:n mukaan savi sisältyy menettelyn avaamista koskevassa päätöksessä annetun kiviaineksen määritelmän piiriin. Sitä voidaan käyttää useisiin kiviaineksen käyttötarkoituksiin, rakennusten täyttömaa mukaan luettuna. BAA on toimittanut tiedoksi kirjan luvun, jossa käsitellään saven käyttöä maa- ja vesirakennuksessa ja rakennustöissä. BAA väittää, että myös Yhdistyneen kuningaskunnan Highways Agency (tielaitos) käyttää suuria määriä savea valtateiden rakentamisessa. BAA:n mukaan se on käyttöä kiviainestarkoituksiin. Savi kuuluu Yhdistyneessä kuningaskunnassa annettujen teknisten eritelmien mukaan yhteen valtateiden rakentamista varten hyväksyttyjen ainesten luokkaan. Sitä voidaan käyttää valtateiden rakentamisessa koheesiotäyttömaana. BAA on toimittanut esimerkkejä louhoksista, joiden väitetään louhivan valtateiden rakentamiseen soveltuvaa savea. Lisäksi savea voidaan käyttää erityisiin kiviainestarkoituksiin, joihin muut kivet eivät sovellu, kuten kaatopaikkojen vuoraus ja pintaeristäminen ja lammikoiden ja kanavien vuoraus.

               (485)

               BAA on toimittanut luettelon kahdeksasta louhoksesta, joiden väitetään louhivan savea käytettäväksi kiviaineksena. Luettelo on peräisin BGS:n vuoden 2010 kaivos- ja louhoshakemistosta. Lisäksi BAA on maininnut esimerkkeinä kaksi louhosta, jotka louhivat rantapatoihin/tulvavalleihin, rakennushankkeisiin, kaatopaikkojen ja lammikoiden vuoraukseen, täyttöainekseksi ja merenpohjan kuivatukseen soveltuvaa savea. Kaikkia edellä mainittuja pidettäneen kiviaineskäyttönä. Louhittu aines kuuluu myös valtateiden rakentamiseen soveltuvana pidettyjen koheesioainesten luokkaan. BAA antaa esimerkin myös yhdestä louhoksesta saatavan saven käytöstä tienrakentamiseen.

               (486)

               Siksi BAA väittää olevan lukuisia louhoksia, jotka tuottavat ja myyvät savea kiviaineskäyttöön, ei pelkästään keraamisiin prosesseihin. BAA:n mukaan useissa louhoksissa savi on muiden ainesten välikerroksissa, ja niissä pääosin savesta koostuva aines olisi vapautettu verosta.

         b)   Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten huomautukset

               (487)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että savi erottuu helposti muista hyvin hienojakoisista sedimenttikivistä muovailtavuutensa takia ja koska sitä voidaan leikata ja muotoilla veitsellä tai lastalla (raportissa (83) annettu määritelmä). Savi ei muotoiltavuutensa takia sovellu useimpiin kiviainestarkoituksiin, koska se turpoaa imiessään vettä ja halkeilee kuivuessaan.

               (488)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan suurin osa savesta on pehmeää, ei rakeista, ja ilman kemiallista tai fysikaalista muuttamista se soveltuu käytettäväksi vain täyttömaana pengerryksissä, kuten kaatopaikkojen vuorauksessa ja tulvavalleissa. Savea ei yleensä käytetä perustusten täyttönä rakennusten alla, koska se ei ole lujaa, se puristuu kokoon sekä kutistuu ja paisuu helposti, minkä takia se aiheuttaa erittäin todennäköisesti rakennuksen liikkumisen sallittua enemmän, jolloin rakennus halkeilee ja murtuu. Kovaa, rakeista kiviainesta pidetään parempana tähän tarkoitukseen, koska se muodostaa rakennukselle paljon vakaamman alustan. Täten käsittelemätöntä savea ei yleensä pidetä soveltuvana tyypilliseen kiviaineskäyttöön (kuten rakennusten perustusten täyttömaaksi, betonin valmistukseen, tien täytteeksi tai rakennuslaastiin). Valtava osa Yhdistyneen kuningaskunnan kiviainestuotannosta suuntautuu näihin käyttötarkoituksiin. Tyypillinen kiviaineskäyttö edellyttää lähes aina kovaa rakeista ainesta – tavallisesti hiekkaa, soraa ja/tai murskattua kovaa kiveä, kuten kalkkikiveä, magmakiveä tai hiekkakiveä, tai purkujätteestä tai jyrsitystä tiepäällysteestä kierrätettyä rakeista ainesta. Ainoa tapa, jolla savea voidaan käyttää tyypilliseen kiviaineskäyttöön, on saven pelletointi ja kuumentaminen yli 1 000 °C:een teollisessa prosessissa kevyen kovan pelletin muodostamiseksi. Pellettiä voidaan siten käyttää rakeisena kiviaineksena betonissa joissakin vähämerkityksisissä erikoiskäytöissä. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toteavat, etteivät ne ole pystyneet löytämään yhtään louhosta, jossa savea voidaan sanoa louhittavan erityisesti kiviaineskäyttöön.

               (489)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan savi soveltuu ominaisuuksiensa ansiosta muuhun kuin kiviaineskäyttöön, jossa savi pysyy hydratoituneena ja sen veden läpäisemättömyys on keskeinen vaatimus. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten näkemyksen mukaan aineksen käyttö kaatopaikkojen vuoraukseen ja pintaeristämiseen ei ole kiviaineskäyttöä – vaatimuksena ei ole aineksen massa vaan veden ja suotovesien läpäisemättömyys. Saven erikoiskäyttöjä ovat muun muassa kaatopaikkojen, vesiväylien ja järvien tai lampien vuoraus sekä tulvavallit. Saven käyttö näihin tarkoituksiin ei ole kiviaineskäyttöä; sitä ei käytetä täyttömassana, jolta vaaditaan aineksen kovuutta ja rakeisuutta, vaan savea – joka ei ole kovaa eikä rakeista – käytetään muodostamaan este, joka läpäisee nestettä vain rajoitetusti.

               (490)

               Vastaukseksi BAA:n huomautukseen, jonka mukaan savea voidaan käyttää tien rakentamisessa, Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toteavat, että Highways Agency on ilmoittanut Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisille saven käytöstä. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että tienrakennustyömaalta louhittua savea voidaan käyttää sen läpäisevyyden ansiosta massana maanrakennuksessa, kuten täyttömaana ja pengerrysten rakentamiseen, silloin kun sitä ei ole tarpeen kuljettaa (ts. savea ei louhita erikseen, vaan se on tienrakennuksen sivutuote). Savea voidaan käsitellä kalkilla tai sementillä sen kantavuuden parantamiseksi tien alla. Sitä voidaan käyttää kuivatuskanavien vuoraukseen (jossa sen läpäisevyys on tärkeää) tai täyttömaana pienehköissä rakenteissa, joissa ei edellytetä suurten painojen kantokykyä. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toteavat, että tietyömailta louhittu ylimääräinen savi voidaan lähettää kaatopaikalle jäteaineksena ja satunnaisesti kaupalliset elimet voivat lämpökäsitellä savea kevyen kiviaineksen tuottamiseksi tienrakennukseen.

               (491)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset lainaavat Highways Agencya ja selittävät, että maarakennustyöainekset jaetaan rakeisten (luokka 1) ja koheesioainesten (luokka 2) luokkaan. Rakeisten ainesten luokkaan kuuluvat ovat kiviaineksia – aineksia, joita käytetään, kun tarvitaan vakaata täyttömaata. Koheesioainekset eivät ole kiviaineksia vaan niihin kuuluu aineita, joiden hiukkaskoko on pieni, joten ne aiheuttavat koheesiota, ts. ne ovat tarttuvia ja niiden veden läpäisevyys on rajoitettu.

               (492)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan savea voidaan käyttää rakeisena aineksena vain, jos se on lämpökäsitelty ja pelletoitu. Sitä voidaan kuitenkin käyttää koheesioaineksena ilman lämpökäsittelyä. Tällaisessa käytössä kiviaines, kuten graniitti- tai kalkkikivimurske, ei voi korvata savea, koska kiviaines on rakeista. Savi voidaan korvata (esim. voimaloiden hiilenpoltosta saatavalla) lentotuhkalla, koska silläkin on koheesio-ominaisuuksia.

               (493)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan aallonmurtajien tukikivi muodostuu kiviaineksesta, toisin kuin savi. Tällöin on kyseessä massan tuottaminen, jossa leikkaamattomista, epäsäännöllisen muotoisista kivipaloista, jotka ovat kovia ja rakeisia, muodostuu vakaata ainesta, joka suojelee pehmeää maata meren kulutukselta. Aallonmurtajien tukikivikäyttö on hyvin erilaista kuin saven käyttö tulvavalleissa; tukikivet vastustavat veden aiheuttamaa eroosiota eivätkä pidätä vettä läpäisemättömyytensä vuoksi. Tekniset vaatimukset riippuvat meriympäristön ankaruudesta, mutta keskeisiä ominaisuuksia ovat tiheys ja hioutuvuusluku.

               (494)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, ettei ole olemassa selkeää näyttöä, joka osoittaisi, että savea louhitaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa kiviaineskäyttöön. Tämä koskee myös komission esiintuomaa aineistoa sekä BAA:n unionin yleiselle tuomioistuimelle toimittamaa aineistoa. Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio oli nimenomaan annettu edellytyksellä ”ellei toisin osoiteta” (ks. asiassa T-210/02 RENV annetun tuomion 86–91 kohta). Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat tutkineet BAA:n esittämiä väittämiä louhoksista, jotka louhisivat savea yksinomaan käytettäväksi kiviaineksena. Ne ovat todenneet, ettei näin ole. Salassa pidettävistä verorekistereistä poimitut tiedot on toimitettu komissiolle.

               (495)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat ottaneet yhteyttä louhokseen, jonka BAA väitti käyttävän saveaan tienrakentamiseen. Louhos selitti Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan, että savea käytetään tienrakentamisessa vakaana läpäisemättömänä kerroksena, jonka avulla tie nostetaan tulvatason yläpuolelle ja jolle kiviaines ja öljysorva levitetään. Sitä ei käytetä korvaamaan kiviainesta, koska se ei sovellu siihen ilman käsittelyä.

               (496)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että saven aineelliset ominaisuudet ja arvo tekevät sen louhimisesta kiviaineskäyttöön luonnostaan epätodennäköistä.

               (497)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan luonnollisesti esiintyvä savi, maa tai orgaaninen aines ei ole sataprosenttisen puhdasta. Kun määriteltiin, että savi, maa, kasvisperäinen tai muu orgaaninen aine on vapautettu kiviainesverosta, oli siitä syystä välttämätöntä ottaa mukaan ainekset, jotka koostuvat pääosin näistä aineksista.

         5.6.6.2
         Komission arviointi

               (498)

               Asianomaiset osapuolet ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat eri mieltä saven käytöstä kiviaineksena. Savi olisi tosiasiallisesti ja oikeudellisesti veronalaisten ainesten kanssa vertailukelpoisessa tilanteessa ainoastaan, jos tällainen käyttö voitaisiin todeta.

               (499)

               Savi erottuu muista aineksista, koska se on muovailtavaa, sitä voidaan leikata ja muotoilla veitsellä tai lastalla ja se on läpäisemätöntä, minkä takia se ei sovellu useimpiin kiviaineksen käyttötarkoituksiin, koska se paisuu imiessään vettä ja halkeilee kuivuessaan.

               (500)

               BAA väittää, että saven käyttö kaatopaikkojen vuoraukseen, tulvavalleihin ja koheesioaineksena tienrakentamisessa ovat kiviaineskäyttöä. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ilmoittavat kuitenkin, että ne eivät ole saven kiviaineskäyttöä. Kun otetaan huomioon, että kaikki nämä käytöt perustuvat saven erikoisominaisuuksiin eli läpäisemättömyyteen ja muovailtavuuteen eivätkä aineksen massaan, komissio katsoo Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten voivan perustellusti katsoa, että saven käyttö kaatopaikkojen vuoraukseen, tulvavalleihin ja koheesioaineksena tienrakentamisessa ei ole kiviaineskäyttöä.

               (501)

               Komissio on pyytänyt Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisia tutustumaan niiden kahdeksan louhoksen salassa pidettäviin verorekistereihin, joiden BAA on ilmoittanut louhivan savea kiviaineskäyttöön. Komission Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisilta saamat tiedot osoittavat, että yksikään näistä louhoksista ei louhi savea kiviaineskäyttöön. Jotkin näistä työmaista eivät olleet edes louhoksia vaan kaatopaikkoja.

               (502)

               Saamiensa tietojen perusteella komissio toteaa, ettei savea louhita kiviaineskäyttöön. Savea ei käytetä kiviaineksen käyttötarkoituksiin eikä sitä voida käyttää kiviaineksen käyttötarkoituksiin, ellei sitä muuteta fysikaalisesti. Toisin sanoen savi on pelletoitava ja kuumennettava yli 1 000 °C:een teollisessa prosessissa kevyen kovan pelletin muodostamiseksi.

               (503)

               Siten komissio päättelee, että savea ei voida käyttää eikä sitä louhita kiviaineskäyttöön, ja savi on siten oikeudellisesti ja tosiasiallisesti erilaisessa tilanteessa kiviainesveron normaalin verotussäännön kannalta kuin veronalaiset ainekset.

               (504)

               Lisäksi myös pääosin savesta koostuva aines on oikeudellisesti ja tosiasiallisesti erilaisessa tilanteessa kiviainesveron normaalin verotussäännön kannalta kuin veronalaiset ainekset, koska savi ei ole sataprosenttisen puhdasta.

         5.7   VALIKOIVUUTTA KOSKEVA PÄÄTELMÄ

               (505)

               Edellä sanotun perusteella komissio päättelee, että i) kokonaan tai pääosin savikivestä koostuva aines, joka on varta vasten louhittu kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviaineksena, myös savikivi, jota syntyy muiden veronalaisten ainesten uuden louhinnan sivutuotteena, ja ii) varta vasten kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi louhitun savikiven jätemaa ovat tavanomaisen verotussäännön ja kiviainesveron tavoitteen kannalta oikeudellisesti ja tosiasiallisesti samassa tilanteessa kuin veronalainen kiviaines, eikä tällaisia aineksia koskevaa vapautusta voida selittää kiviainesveron luonteen ja ajattelumallin pohjalta. Siitä syystä nämä vapautukset ovat valikoivia.

               (506)

               Lisäksi komissio päättelee, että verosta vapautukset, poissulkemiset ja helpotukset, joista on säädetty rahoituslain (Finance Act 2001, sellaisena kuin se on muutettuna lailla Finance Act 2002 ja Finance Act 2007) 17 §:n 3 momentin e kohdassa, 17 §:n 3 momentin f kohdan i ja ii alakohdassa (lukuun ottamatta varta vasten kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi louhittavan savikiven jätemaata) 17 §:n 4 momentin a kohdassa (lukuun ottamatta varta vasten kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi louhittavasta savikivestä kokonaan tai pääosin koostuvaa ainesta; tässä tarkoitetaan myös savikiveä, jota syntyy muun veronalaisen aineksen uuden louhinnan sivutuotteena), 17 §:n 4 momentin c kohdan i ja ii alakohdassa, 17 §:n 4 momentin f kohdassa (saven osalta), 18 §:n 2 momentin b kohdassa ja 30 §:n 1 momentin b kohdassa (siltä osin kuin tarkoitetaan 18 §:n 2 momentin b kohdassa tarkoitettua vapautusmenettelyä) koskevat aineksia, jotka eivät ole kiviainesveron tavoitteen kannalta tosiasiallisesti ja oikeudellisesti samassa asemassa kuin veronalaiset ainekset, eivätkä ne siten ole valikoivia.

         5.8   ETU

               (507)

               Yhdistynyt kuningaskunta on vapauttanut seuraavat ainekset kiviainesverosta: i) kokonaan tai pääosin varta vasten kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi louhittavasta savikivestä koostuva aines, muiden veronalaisten ainesten uuden louhinnan sivutuotteena saatava savikivi tässä mukaan luettuna, ja ii) varta vasten kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi louhittavan savikiven jätemaa. Sen sijaan, että Yhdistynyt kuningaskunta verottaisi mainittuja aineksia, se täten menettelemällä luopuu varoista vapauttamalla edellä mainituista vapautuksista hyötyvät maksuista, joita näiden olisi normaalisti maksettava. Tästä syystä toimenpiteestä koituu valikoivaa etua edunsaajille, jotka hyötyvät i) ainekseen, joka koostuu kokonaan tai pääosin savikivestä ja on tarkoituksellisesti louhittu kiviaineskäyttöön, mihin tässä sisältyy myös muiden veronalaisten ainesten uuden louhinnan sivutuotteena saatava savikivi, ja ii) tarkoituksellisesti kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi louhittavan savikiven jätteeseen sovellettavista vapautuksista.

         5.9   VALTION VARAT JA VALTION TOIMINNAKSI KATSOMINEN

               (508)

               Valtio luopuu varoista, joten toimenpide rahoitetaan valtion varoista. Toimenpide on myös katsottava valtion toiminnaksi, koska siitä on säädetty lailla.

         5.10   KILPAILUN VÄÄRISTYMINEN JA VAIKUTUS KAUPPAAN

               (509)

               Jäsenvaltioiden välillä käydään kauppaa kiviainesalalla, ja verosta vapautettujen kiviainesten tuottajat kilpailevat muiden kiviainestuottajien kanssa. Komissio on myös saanut laajoja kannanottoja kilpailun vääristymistä, joita kiviainesveron vapautukset aiheuttavat. Yhdistyneellä kuningaskunnalla on lisäksi Irlannin tasavallan kanssa luonnollinen maaraja, jonka yli käydään laajamittaista kiviaineskauppaa (84).

               (510)

               Tästä syystä kiviainesveron vapautukset, joita sovelletaan i) ainekseen, joka koostuu kokonaan tai pääosin savikivestä ja on tarkoituksellisesti louhittu kiviaineskäyttöön, mihin tässä sisältyy myös muiden veronalaisten ainesten uuden louhinnan sivutuotteena saatava savikivi, ja ii) tarkoituksellisesti kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi louhittavan savikiven jätteeseen, saattavat vääristää kilpailua ja vaikuttaa kauppaan.

         5.11   PÄÄTELMÄT TUEN OLEMASSAOLOSTA

               (511)

               Komissio päättelee, että kiviainesveron vapautukset, joita sovelletaan i) ainekseen, joka koostuu kokonaan tai pääosin savikivestä ja on tarkoituksellisesti louhittu kiviaineskäyttöön, mihin tässä sisältyy myös muiden veronalaisten ainesten uuden louhinnan sivutuotteena saatava savikivi, ja ii) tarkoituksellisesti kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi louhittavan savikiven jätteeseen, ovat valtiontukea.

               (512)

               Komissio päättelee, että verosta vapautukset, poissulkemiset ja helpotukset, joista on säädetty rahoituslain (Finance Act 2001, sellaisena kuin se on muutettuna lailla Finance Act 2002 ja Finance Act 2007) 17 §:n 3 momentin e kohdassa, 17 §:n 3 momentin f kohdan i ja ii alakohdassa (lukuun ottamatta varta vasten kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi louhittavan savikiven jätemaata), 17 §:n 4 momentin a kohdassa (lukuun ottamatta varta vasten kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi louhittavasta savikivestä kokonaan tai pääosin koostuvaa ainesta; tässä tarkoitetaan myös savikiveä, jota syntyy muun veronalaisen aineksen uuden louhinnan sivutuotteena), 17 §:n 4 momentin c kohdan i ja ii alakohdassa, 17 §:n 4 momentin f kohdassa (saven osalta), 18 §:n 2 momentin b kohdassa ja 30 §:n 1 momentin b kohdassa (siltä osin kuin tarkoitetaan 18 §:n 2 momentin b kohdassa tarkoitettua vapautusmenettelyä), eivät ole valtiontukea.

         6.   TUEN LAILLISUUS

               (513)

               Vaikka Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat ilmoittaneet kiviainesverosta ennen sen täytäntöönpanoa, Yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut 108 artiklan 3 kohdan mukaista standstill-lauseketta, koska kiviainesvero tuli voimaan 1. huhtikuuta 2002, ennen kuin komissio antoi 24. huhtikuuta 2002 päätöksensä olla vastustamatta toimenpidettä. Komission päätös riitautettiin oikea-aikaisesti, ja lopulta unionin yleinen tuomioistuin kumosi sen 7. maaliskuuta 2012 (T-210/02 RENV). Siten päätöstä on pidettävä antamispäivästään lähtien mitättömänä kaikkiin henkilöihin nähden. Koska komission päätöksen kumoaminen lopetti taannehtivasti laillisuusolettaman, tuen täytäntöönpanoa on pidettävä 1. huhtikuuta 2002 lähtien laittomana (85). Oikeuskäytännön mukaan tuen vastaanottajat eivät voi luottaa tuen täytäntöönpanon laillisuuteen, koska komission päätös olla vastustamatta toimenpidettä riitautettiin ajoissa unionin yleisessä tuomioistuimessa (86).

         7.   VALTIONTUEN SOVELTUVUUDEN ARVIOINTI

   7.1   OIKEUSPERUSTA

               (514)

               Komissio on kiviainesveron ympäristötarkoituksen huomioon ottaen tarkastellut menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä kiviainesveroa koskevien vapautusten ja helpotusten soveltuvuutta sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella ja valtiontuesta ympäristönsuojelulle annettujen yhteisön suuntaviivojen valossa.

               (515)

               Kuten edellä johdanto-osan 513 kappaleessa todetaan, komission päätöksen kumoamisesta seuraa, että tukea on pidettävä sääntöjenvastaisena. Komissio oli arvioinut valtiontuen sääntöjenvastaisuuden arvioinnissa sovellettavien sääntöjen määräytymisestä annettua komission ilmoitusta (87), vuoden 2001 ympäristösuuntaviivojen 82 kohtaa ja vuoden 2008 ympäristösuuntaviivojen 205 kohtaa noudattaen verovapautusten ja -huojennusten soveltuvuutta vuoden 2001 ympäristösuuntaviivojen perusteella siltä osin kuin niitä sovellettiin 1. huhtikuuta 2002–31. maaliskuuta 2008 ja vuoden 2008 ympäristösuuntaviivojen perusteella siltä osin kuin niitä sovellettiin 2. huhtikuuta 2008–31. maaliskuuta 2014, jolloin vapautukset keskeytettiin.

               (516)

               Komissio on saanut BAA:n huomautukset ja Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten perustelut, jotka koskevat kiviainesverosta vapauttamisen soveltuvuutta sisämarkkinoille. Komissio tarkastelee ja käsittelee ainoastaan huomautuksia, jotka liittyvät savikiven ja pääosin savikivestä koostuvien, kiviaineksena käytettävien tuotteiden ja kiviaineksena käytettävän savikiven louhinnan yhteydessä saatavien savikivijätteiden vapauttamiseen kiviainesverosta.

               (517)

               Tässä yhteydessä olisi mainittava, että sekä BAA:n huomautukset että Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten perustelut koskevat pääosin vapautuksia, joista komissio esitti epäilyjä menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, ja että perusteluista vain harva liittyy yksinomaan savikiveen.

               (518)

               Lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten huomautukset perustuvat siihen olettamukseen, ettei savikiveä tarkoituksellisesti louhita hyödynnettäväksi kaupallisesti kiviaineksena, eivätkä Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset esittäneet soveltuvuusperusteita, joita sovellettaisiin nimenomaisesti nyt tarkasteltavaan asiaan, josta komissio on todennut, että savikiveä on joissakin tapauksissa tarkoituksellisesti louhittu hyödynnettäväksi kaupallisesti kiviaineksena.

         7.1.1   KOMISSION SAAMAT HUOMAUTUKSET
   a)   BAA:n huomautukset 17. tammikuuta 2014

               (519)

               BAA katsoo, ettei kiviainesveroa koskevia vapautuksia, poissulkemisia ja helpotuksia voida pitää sisämarkkinoille soveltuvina SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan ja valtiontuesta ympäristönsuojelulle annettujen yhteisön suuntaviivojen perusteella, ja esittää tältä osin laajoja huomautuksia. BAA väittää, että verovapautuksia soveltamalla haitataan kiviainesveron ympäristötavoitteen saavuttamista eli kysynnän siirtymistä vaihtoehtoisiin kiviaineslähteisiin.

               (520)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, ettei yksikään tarkasteltavista verovapautuksista koske ainesta, jota louhitaan tarkoituksellisesti kiviaineksena käytettäväksi. Niiden mukaan verovapautukset, joista komissio ilmaisi epäilynsä menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, koskevat vain aineksia, joita saadaan tahattomasti ja väistämättä louhinnasta, jonka tarkoituksena ei ole tuottaa kiviainesta. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan ne eivät ole löytäneet todisteita siitä, että verosta vapautetut ainekset olisi tarkoituksellisesti louhittu käytettäväksi kiviaineksena.

               (521)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset katsovat, että tahattoman sivutuotteen tai jätteen käyttö kiviaineksena on ympäristösyistä suositeltavampaa kuin lisäkiviaineksen louhiminen. Ne väittävät, etteivät verovapautukset ole valtiontukea. Jokaisella tutkinnan kohteena olevalla vapautuksella parannetaan ympäristönsuojelua ainakin jommallakummalla seuraavista tavoista:

                           i.

                           verovapautuksella edistetään kysynnän siirtymistä pois lisäkiviaineksen louhinnasta; ja/tai

                           ii.

                           verovapautuksella autetaan vähentämään jätteiden syntymistä.

               (522)

               Yhdistynyt kuningaskunta väittää, että jos jokin tutkinnan kohteena olevista verovapautuksista katsotaan valtiontueksi, kyseinen tuki soveltuu joka tapauksessa sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti, myös vuonna 2001 ja 2008 annettujen ympäristösuuntaviivojen valossa ja/tai soveltamalla suoraan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b tai c alakohtaa.

               (523)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että kiviainesveron vapautukset jäävät valtiontuen suuntaviivojen suppean soveltamisalan ulkopuolelle ja että niiden soveltuvuutta olisi arvioita välittömästi SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b tai c alakohdan perusteella. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset viittaavat asiaan N 629/2008, joka koskee Yhdistyneen kuningaskunnan ohjelmaa hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi (Carbon Reduction Commitment). Koska kyseisen ohjelman ja sitä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen tarkoituksena oli suojella ympäristöä jakamalla resurssit uudelleen siten, että suositaan ympäristöä parhaiten suojelevia yrityksiä, komissio katsoi, ettei suuntaviivoja voitu soveltaa, ja arvioi asian suoraan SEUT-sopimuksen pohjalta.

               (524)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että vuoden 2008 ympäristösuuntaviivojen verovapautuksia koskeva luku liittyy tilanteisiin, joissa yritys on vapautettu ympäristöverosta seuraavista syistä: a) veron vaikutus tiettyjen yritysten kilpailukykyyn aiheuttaa huolta, b) muut taloudelliset näkökohdat aiheuttavat huolta ja c) jäsenvaltio ei kykene korottamaan veroastetta myöntämättä verovapautuksia tietyille yrityksille. Ne väittävät, että suuntaviivojen tarkoituksena on varmistaa, että ympäristöverojen vapautuksilla edistetään ainakin välillisesti käyttöönotettavan veron ympäristötavoitetta, ja ettei verovapautuksilla haitata asetettujen yleisten ympäristötavoitteiden saavuttamista.

               (525)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset katsovat, että kiviainesveron tavoitteena on suojella ympäristöä ja että sen soveltamista koskevat vapautukset on suunniteltu tarkoituksellisesti siten, että saavutetaan seuraavat kaksi tavoitetta: a) edistetään kysynnän siirtymistä vastalouhituista kiviaineksista jätteisiin ja muihin sivutuotteisiin ja b) vähennetään jäteläjien muodostumista. Siksi verovapautuksilla edistetään kiviainesveron tavoitteen saavuttamista ja varmistetaan se. Ne ovat tärkeä keino kiviainesveron ympäristötavoitteen saavuttamiseksi. Siksi Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan on mahdollista, ettei toimenpiteeseen sovelleta vuoden 2001 eikä vuoden 2008 ympäristösuuntaviivoja.

               (526)

               Yhdistynyt kuningaskunta tukeutuu suoraan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohtaan ja väittää, että tutkinnan kohteena olevista verovapautuksista mahdollisesti johtuvaa valtiontukea voidaan pitää joko i) tukena Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen eli ympäristönsuojelun edistämiseen (SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohta) tai ii) tukena tietyn taloudellisen toiminnan (kierrätyskiviaineksen tai kiviaineksena hyödynnettävien jätetuotteiden käytön) edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla (SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohta).

               (527)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että verovapautukset ovat välttämättömiä ja oikeasuhteisia kiviainesveron ympäristötavoitteen saavuttamiseksi ja että verovapautuksista mahdollisesti johtuva valtiontuki vääristäisi kilpailua vain hyvin vähän tai ei lainkaan. Siksi verovapautukset eivät haittaa kaupankäyntiä yhteisen edun vastaisella tavalla.

               (528)

               Komissio aikoo arvioida toimenpidettä vuoden 2001 ja 2008 ympäristösuuntaviivojen perusteella ja tehdä vaihtoehtoisen arvioinnin suoraan SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan pohjalta. Kuten jäljempänä selvennetään, komissio katsoo, että SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohtaa ei voida soveltaa tarkasteltavana olevaan toimenpiteeseen.

         7.2   VUODEN 2001 YMPÄRISTÖSUUNTAVIIVOJEN MUKAINEN ARVIOINTI

               (529)

               Vuoden 2001 ympäristösuuntaviivojen 47 kohdassa todetaan, että: ”Ottaessaan käyttöön tietystä toiminnasta kannettavia ympäristöveroja jäsenvaltiot voivat pitää tarpeellisina väliaikaisten poikkeusten myöntämistä tietyille yrityksille, etenkin yhteisön tason yhdenmukaistamisen puuttumisen vuoksi tai jos vaarana on, että tietyt yritykset menettävät tilapäisesti kilpailukykynsä kansainvälisellä tasolla. Tällaiset poikkeukset ovat yleensä EY:n perustamissopimuksen 87 artiklassa tarkoitettua toimintatukea. Arvioitaessa tällaisia toimenpiteitä on erityisesti tutkittava, perustetaanko vero yhteisön päätökseen vai valtion itsenäisesti tekemään päätökseen.”

               (530)

               Suuntaviivojen 48 kohdassa todetaan lisäksi, että: ”Jos verotus perustuu jäsenvaltion omaan päätökseen, verovelvollisten yritysten voi olla vaikeaa sopeutua nopeasti uuteen verorasitukseen. Tällaisessa tilanteessa voi olla perusteltua myöntää tilapäinen poikkeus tietyille yrityksille, jotta ne pystyisivät sopeutumaan uuteen verotustilanteeseen.”

               (531)

               Komissio on todennut tässä yhteydessä menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 149 kappaleessa, että kiviainesveroa kannetaan kiviainesten louhinnasta ympäristönsuojeluun liittyvistä syistä. Lisäksi komissio on huomauttanut, että kiviainesveroa kannetaan Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten itsenäisesti tekemän päätöksen nojalla.

               (532)

               Valittaja on väittänyt (88), että osa verovapautuksista on myönnetty verosta vapautettujen materiaalien tuottajien kansainvälisen kilpailukyvyn suojelemiseksi. Tämä viittaa siihen, että joillakin yrityksillä saattaa olla vaikeuksia sopeutua nopeasti uuteen verorasitukseen, ja tällöin kiviainesverosta vapauttamista voitaisiin arvioida vuoden 2001 ympäristösuuntaviivojen 47 ja 48 kohdan perusteella.

               (533)

               Kun menettelyn aloittamista koskeva päätös tehtiin, Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset eivät olleet esittäneet toimenpiteelle soveltuvuusperusteita eikä komissiolla ollut riittävästi todisteita päätelläkseen, olivatko vuoden 2001 ympäristösuuntaviivojen 47 ja 48 kohdassa vahvistetut edellytykset täyttyneet. Komissiolla ei ollut riittävästi todisteita myöskään sen toteamiseksi, voidaanko verovapautuksia pitää sisämarkkinoille soveltuvina muiden sääntöjen kuin vuoden 2001 ympäristösuuntaviivojen 47 ja 48 kohdan perusteella.

               (534)

               BAA väittää, ettei kiviainesverosta vapauttamista voida pitää sisämarkkinoille soveltuvana vuoden 2001 ympäristösuuntaviivojen perusteella. BAA:n mukaan savikiveä, liuskekiveä ja savea koskevilla verovapautuksilla ei edistetä merkittävästi ympäristönsuojelua (50 kohta ja 51 kohdan 2 alakohdan a alakohta). Verovapautukset haittaavat luonteensa vuoksi yleisten tavoitteiden saavuttamista, eikä niillä ole selkeästi myönteinen vaikutus ympäristönsuojeluun.

               (535)

               BAA väittää, etteivät savikiveä, liuskekiveä ja savea koskevat verovapautukset ole 47 ja 48 kohdan nojalla perusteltavia väliaikaisia poikkeuksia. Sen mukaan kiviainesverolla pyritään tekemään savikiven kaltaisista materiaaleista, joita louhitaan kiviaineksena käytettäväksi, kilpailukykyisiä.

               (536)

               BAA väittää, etteivät verovapautukset ole toimintatukea, jonka myöntäminen voidaan hyväksyä 51 kohdan perusteella. Tuensaajayritykset eivät ole tehneet sopimusta, jossa ne sitoutuvat saavuttamaan ympäristönsuojelutavoitteet verovapautusten myöntämiskaudella. Lisäksi BAA toteaa, että 51 kohdan 1 alakohdan b alakohdassa vahvistettu vaihtoehtoinen edellytys ei täyty, sillä huojennuksesta hyötyvät yritykset eivät ole maksaneet merkittävää osaa kiviainesverosta.

               (537)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että kiviainesveron soveltaminen verosta vapautettuihin materiaaleihin johtaisi tiettyjen toimialojen toimijoiden toimintakustannusten nousuun, jota ei olisi mahdollista siirtää näiden asiakkaille. Tämä vähentäisi sellaisten jätteiden ja sivutuotteiden määrää, joita myydään kiviaineksena käytettäväksi, ja lisäisi vastaavasti uuden kiviaineksen louhintaa.

               (538)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että kiviainesveron soveltaminen verosta vapautettuihin materiaaleihin haittaisi sen ympäristötavoitteiden saavuttamista, sillä verolla ei enää siirrettäisi kysyntää sellaisiin jätteisiin, joiden syntymistä ei voida välttää, ja tällaisten materiaalien louhinnan yhteydessä syntyviin sivutuotteisiin.

         7.2.1   KOMISSION ARVIOINTI

               (539)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset tukeutuvat yksinomaan vuoden 2001 ympäristösuuntaviivojen 47 ja 48 kohtaan perustellakseen tarkasteltavien toimenpiteiden soveltuvuutta.

               (540)

               Ne väittävät, että verosta vapautettuja kiviaineksia hyödyntävien louhosten on hyvin vaikea selviytyä verorasitteesta, kuten edellä johdanto-osan 537 kappaleessa on esitetty tiivistetysti.

               (541)

               Komissio panee kuitenkin merkille, että vuoden 2001 ympäristösuuntaviivoissa sallitaan vain väliaikaiset poikkeukset, jotta yritykset voivat mukautua uuteen tilanteeseen, mutta kiviainesveroa koskevat vapautukset eivät ole tällaisia. Tarkasteltavia vapautuksia ei ole rajattu ajallisesti, ja niitä on sovellettu jo 12 vuoden ajan. Poikkeusten soveltaminen on keskeytetty väliaikaisesti komission aloittaman muodollisen tutkintamenettelyn vuoksi, mutta keskeyttämistä säätelevässä lainsäädännössä todetaan nimenomaisesti, että kaikki poikkeukset palautetaan voimaan, kun komission tutkinta on saatettu loppuun, jos tulokset ovat myönteisiä.

               (542)

               Siksi komissio päättelee, että vuoden 2001 ympäristösuuntaviivojen 47 ja 48 kohtaa ei voida käyttää perustana sille, että savikiven ja pääosin savikivestä koostuvien, kiviaineksena käytettävien tuotteiden ja kiviaineksena käytettävän savikiven louhinnan yhteydessä saatavien savikivijätteiden vapauttamista kiviainesverosta voitaisiin pitää sisämarkkinoille soveltuvana.

               (543)

               Komissio toteaa myös, ettei mitään muutakaan vuoden 2001 ympäristösuuntaviivojen sääntöä voida käyttää perusteena kiviainesveron soveltuvuuden toteamiselle, sillä savikiven tuottajat eivät maksa merkittävää osaa verosta (51 kohdan 1 alakohdan b alakohta) eivätkä Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ja savikiven tuottajat ole tehneet asiasta sopimuksia (51 kohdan 1 alakohdan a alakohta).

               (544)

               Komissio päättelee edellä esitetyn perusteella, että kiviainesveron vapautuksia, joita sovelletaan i) ainekseen, joka koostuu kokonaan tai pääosin savikivestä ja on tarkoituksellisesti louhittu kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, mihin tässä sisältyy myös muiden veronalaisten ainesten uuden louhinnan sivutuotteena saatava savikivi, ja ii) savikivijätteeseen, joka on louhittu tarkoituksellisesti kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, ei voida pitää sisämarkkinoille soveltuvana vuoden 2001 ympäristösuuntaviivojen perusteella.

         7.3   VUODEN 2008 YMPÄRISTÖSUUNTAVIIVOJEN MUKAINEN ARVIOINTI

               (545)

               Komissio on kiviainesveron ympäristötarkoituksen huomioon ottaen tarkastellut menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä verovapautuksia ja poissulkemisia myös vuoden 2008 ympäristösuuntaviivojen 4 luvun perusteella, joka koskee ympäristöverojen alennuksena myönnettävää toimintatukea.

               (546)

               Vuoden 2008 ympäristösuuntaviivojen 70 kohdan 14 alakohdassa ympäristövero on määritelty seuraavasti: ”ympäristöverolla [tarkoitetaan] veroa, jonka erityisellä määräytymisperusteella on selkeä kielteinen vaikutus ympäristöön tai jonka tarkoituksena on tiettyjen toimintojen, tavaroiden tai palvelujen verottaminen siten, että ympäristökustannukset voidaan sisällyttää niiden hintaan ja/tai tuottajat ja kuluttajat ohjata ympäristöystävällisempään toimintaan”.

               (547)

               Komissio on todennut, ettei asiassa ole kiistetty sitä, että kiviainesten louhinnalla on kielteinen vaikutus ympäristöön, etenkin biologiseen monimuotoisuuteen kohdistuvien haittojen, pölyn, meluhaittojen ja maiseman pilaantumisen vuoksi. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten toimeksiantamassa tutkimuksessa, johon viitataan menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 17 kappaleessa, esitetään tälle lisäperusteluja. Kiviainesvero on siten vuoden 2008 ympäristösuuntaviivojen 70 kohdan 14 alakohdassa tarkoitettu ympäristövero, ja verovapautuksia voidaan arvioida vuoden 2008 ympäristösuuntaviivojen 4 luvun perusteella siltä osin kuin niitä on sovellettu 2. huhtikuuta 2008 lähtien.

         7.3.1   YMPÄRISTÖHYÖTY

               (548)

               Vuoden 2008 ympäristösuuntaviivojen 151 kohdan mukaan tuki, jota myönnetään alennuksina ympäristöveroista, katsotaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi edellyttäen, että se vaikuttaa ainakin välillisesti ympäristönsuojelun tason parantumiseen, ja jos veronalennukset eivät haittaa asetetun yleisen tavoitteen saavuttamista. Kuten vuoden 2008 ympäristösuuntaviivojen 57 kohdassa selvennetään, tiettyjä toimialoja tai yritysluokkia koskevat ympäristöverojen alennukset hyväksytään vuoden 2008 ympäristösuuntaviivojen 4 luvun mukaisesti, jos ne mahdollistavat toisten yritysten verojen korottamisen, mikä parantaa kokonaistilannetta tarkasteltaessa kustannusten sisällyttämistä hintoihin, ja lisäkannustinten luomisen ympäristönsuojelun parantamiseksi. Komissio katsoi, että tämäntyyppinen tuki voi olla välttämätöntä, jotta voidaan vaikuttaa välillisesti kielteisiin ulkoisvaikutuksiin helpottamalla suhteellisen kireän kansallisen ympäristöverotuksen käyttöönottoa tai säilyttämistä.

               (549)

               Komissio katsoi, että tässä tapauksessa mahdollisuus myöntää tiettyjä aineksia koskevia verovapautuksia olisi saattanut mahdollistaa kiviainesveron käyttöönoton Yhdistyneessä kuningaskunnassa.

               (550)

               BAA väittää, että verovapautukset eivät täytä vuoden 2008 ympäristösuuntaviivoissa vahvistettuja perusteita eikä niitä voida näin ollen pitää sisämarkkinoille soveltuvina.

               (551)

               BAA toteaa, ettei verovapautuksilla vaikuteta ympäristönsuojelun tason parantumiseen ja että niillä tosiasiallisesti haitataan asetetun yleisen tavoitteen saavuttamista (vuoden 2008 ympäristösuuntaviivojen 151 kohta).

               (552)

               BAA viittaa The Cornish Building Stone and Slate Guide 2007 -nimisessä oppaassa mainittuun louhokseen muurikiveä tuottavana liuske- ja savikivilouhoksena havainnollistaakseen, että louhokset vapautetaan verosta pelkästään siitä syystä, että ne tuottavat savi- ja liuskekiveä, millä haitataan verolle asetetun tavoitteen saavuttamista, koska sillä jopa lisätään tällaisten ainesten kysyntää rakennusalalla. Kuten BAA:n huomautuksissa todetaan, se on tietoinen (89) useista tapauksista, joissa louhostoiminnan harjoittajat ovat avanneet liuske- ja savikivilouhoksia yksinkertaisesti kiviainesveron vapautuksista seuraavien etujen vuoksi ja niiden hyödyntämiseksi. Lisäksi kiviainesveronalaisten louhosten tuottamien seulotun kiviaineksen ja hienoaineksen kaltaisten vähäarvoisten sivutuotteiden ja jätteiden myynti on vähentynyt merkittävästi. Tällaisten ainesten varastot ovat kasvaneet yli 500 prosenttia. BAA:n mukaan tämä osoittaa, että kiviainesvero on epäonnistunut täysin ympäristötavoitteidensa saavuttamisessa, sillä varastot korvautuvat toisilla.

               (553)

               BAA antaa esimerkkejä kalkkilouhoksista, joiden perustuote on verosta vapautettu maanviljelyskalkki ja joille on kertynyt niin korkeita jätteistä ja myymättömistä sivutuotteista muodostuvia kasoja, että ne haittaavat maanviljelyskalkin tuotantoa, vaikka kysyntä kasvaa.

               (554)

               BAA väittää, että vuoden 2008 ympäristösuuntaviivojen 158 kohdan b ja c alakohdan tavoitteena on estää se, että veron kannosta aiheutuu yritykselle kilpailuhaittaa, kun sen suorilta kilpailijoilta ei kanneta veroa. BAA:n mukaan tässä tapauksessa on kuitenkin selvää, että verovapautuksesta hyötyvien tuottajien kilpailijoilta kannetaan tosiasiassa veroa, eivätkä ne pysty myymään tuotteitaan kiviainesveron vapautusten aiheuttamien haittojen vuoksi.

               (555)

               BAA:n mukaan savikiveä koskeva verovapautus ei ole välttämätön eikä oikeasuhteinen (155–159 kohta). BAA väittää, että liuskekiveä, savea ja savikiveä koskevat verovapautukset eivät perustu puolueettomiin perusteisiin ja että samoja tuotteita tuottavia toimijoita kohdellaan eri tavoin niiden alueiden geologian perusteella. Lisäksi yksikään oikeasuhteisuutta koskevista perusteita ei täyty, ja vapautukset kestävät yli kymmenen vuotta.

               (556)

               BAA on toimittanut komissiolle louhosta koskevan erillisen kirjeen, jossa tarkastellaan kiviainesveron vaikutuksia sen vähäarvoisten tuotteiden (sivutuotteena saatavien kiviainesten) eli jakavan kerroksen, seulotun kiviaineksen, murskeen ja louhosten hienoaineksen myyntiin, joka on vähentynyt kaksi kolmasosaa.

               (557)

               BAA on toimittanut komissiolle BDS Marketing Research Ltd:n helmikuussa 2014 sille laatiman selvityksen siitä, mitä vaikutuksia kiviainestuotantoon on kohdistunut sen jälkeen, kun kiviainesvero otettiin käyttöön vuonna 2002.

               (558)

               Tämän selvityksen tärkeimmät havainnot ovat seuraavat:

               (559)

               Kahden Englannin punnan suuruinen kiviainesvero tonnia kohden voi olla puolet tai kolmanneksen asiakkaalle aiheutuvista vähäarvoisten kiviainesten kokonaiskustannuksista.

               (560)

               Selvityksessä päätellään, että kiviainesveron merkittävin vaikutus on ollut se, että sillä on lisätty verosta vapautettujen kiviainesten (perus- ja sivutuotteiden) käyttöä sellaisten veronalaisten arvokkaiden materiaalien sivutuotteiden kustannuksella, joista kannetaan veroa. Louhintayritysten on ollut vaikeaa – ja usein mahdotonta – löytää markkinoita tällaisille jäljelle jääville vähäarvoisille materiaaleille. Tämän seurauksena louhintayritysten on pitänyt sijoittaa nämä materiaalit kaatopaikalle. Nettomuutos on siten ilmennyt verottomien kiviainesten (perus- ja sivutuotteiden) käytön lisääntymisenä sellaisten sivutuotteena saatavien veronalaisten kiviainesten kustannuksella, joita myytiin aiemmin mutta jotka ovat nyt jätemateriaalia. Yksi jätemateriaali on nyt yksinkertaisesti korvattu toisella jätemateriaalilla. Toisinaan tämän yhteydessä on neutraloitu laadukkaita varoja.

               (561)

               Raportissa mainitaan, että vuodesta 2001 lähtien (arvokkaiden) peruskiviainesten myynti on laskenut taantuman vuoksi 24,9 prosenttia. Veronalaisten sivutuotteena saatavien kiviainesten myynti on laskenut 60 prosenttia eli 31,5 miljoonaa tonnia sen jälkeen, kun kiviainesvero otettiin käyttöön vuonna 2002. Veronalaisten sivutuotteiden myynti oli 52 190 miljoonaa tonnia vuonna 2001 ja 20 648 miljoonaa tonnia vuonna 2011, ja verollisten (arvokkaiden) peruskiviainesten myynti laski 188 843 miljoonasta tonnista vuonna 2001 aina 141 754 miljoonaan tonniin vuonna 2011. Myynnin lasku esitetään myös kaaviossa:

               (562)

               Esitetyissä kolmessa yksityiskohtaisessa kaaviossa tarkastellaan veronalaisten sivutuotteiden myyntiä seuraavissa luokissa: kovat kivilajit, hiekkakivi, kalkkikivi sekä hiekka ja sora. Hiekan ja soran myynti näyttää säilyneen tasaisena ja kasvaneen hieman, kun taas muiden kolmen materiaalin myynti näyttää laskeneen.

               (563)

               Verosta vapautetun myydyn kiviaineksen määrä näyttää kasvaneen alle 5 miljoonasta tonnista lähes 30 miljoonaan tonniin kiviainesveron käyttöönoton jälkeen. Nämä luvut eivät sisällä louhoksia, jotka tuottavat vain verosta vapautettua kiviainesta, sillä tällaisten louhosten ei edellytetä tuottavan voittoa. Selvityksen mukaan verosta vapautetun määrän kasvu ylittäisi jopa lukujen mukaisen kuusinkertaisen kasvun. Selvitys osoittaa, että verosta vapautetun kiviaineksen myynnin määrä on kasvanut tasaisesti joka vuosi. Selvityksessä päätellään, että yhä useammat louhokset hyötyvät täysimääräisistä tai osittaisista vapautuksista, ts. veronalaiset myynnit muuttuvat verosta vapautetuiksi myynneiksi.

               (564)

               Kierrätyskiviainesten kysyntä on kasvanut vain hieman sen jälkeen, kun kiviainesvero otettiin käyttöön vuonna 2002. Kaatopaikkaveron käyttöönotto vuonna 1996 kasvatti kierrätyskiviainesten kysyntää. BDS:n mukaan verovapautuksesta hyötyvät vähäarvoiset kiviainekset ovat syrjäyttäneet vähäarvoiset veronalaiset kiviainekset, kuten jäljempänä olevasta taulukosta ilmenee:

                  BDS:n arvio arvoltaan vähäisten kiviainesten markkinoista (kiviaineksen tyypin mukaan jaoteltu)

                           2001

                           2012

                           Muutos (%)

                           milj. tonnia

                           %

                           milj. tonnia

                           %

                           Louhokset
                           (pelkästään verotettavat vähäarvoiset materiaalit)

                           52,2

                           51,1

                           19

                           19,8

                           (63,6)

                           Kierrätetyt kiviainekset

                           45

                           44,0

                           47

                           49,0

                           4,4

                           Verosta vapautetut kiviainekset

                           5

                           4,9

                           30

                           31,2

                           500,0

                           Yhteensä

                           102,2

                           100,0

                           96

                           100,0

                           (6,1)

               (565)

               Yhdistynyt kuningaskunta väittää, että jos verovapautusten katsotaan olevan valtiontukea, ne ovat vuoden 2008 ympäristösuuntaviivojen mukaisia, sillä

                           i.

                           niillä vaikutetaan ainakin välillisesti ympäristönsuojelun tason parantumiseen ja/tai

                           ii.

                           ne ovat mahdollistaneet kiviainesveron käyttöönoton Yhdistyneessä kuningaskunnassa, sillä verovapautusten ansiosta se on voinut korottaa muiden kiviaineksia tuottavien yritysten ympäristöveroja, millä luodaan lisäkannustimia kiviainesveron ympäristötavoitteen saavuttamiseksi ja parannetaan kokonaistilannetta tarkasteltaessa kustannusten sisällyttämistä hintoihin.

               (566)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että verovapautusten avulla kiviainesverolla pyritään kannustamaan kierrätysmateriaalin tai sivutuotteena saatavan materiaalin (jota saadaan muun kuin kiviaineksen tuotantoon tarkoitetun menetelmän yhteydessä) käyttöä, jotta vähennetään neitseellisen kiviaineksen kysyntää ja näin ollen kiviainesten louhintaan liittyviä ympäristövahinkoja.

               (567)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että jokaisella tutkinnan kohteena olevalla verovapautuksella parannetaan ympäristönsuojelua ainakin jommallakummalla seuraavista tavoista: i) verovapautuksella edistetään kysynnän siirtymistä pois lisäkiviaineksen louhinnasta ja/tai ii) verovapautuksella autetaan vähentämään jätteiden syntymistä.

               (568)

               Savikiveä koskeva vapautus täyttää vuoden 2008 ympäristösuuntaviivojen 4 luvussa vahvistetut perusteet. Savikivi soveltuu joissakin tapauksissa käytettäväksi kiviaineksena, mutta sen fysikaalinen koostumus ja sen liuskemaiset muodot tekevät siitä soveltumattoman vaativampiin käyttötarkoituksiin. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että koska tiedossa ei ole, että savikiveä louhittaisiin nimenomaisesti kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, sitä saadaan vain väistämättömänä sivutuotteena. Savikiven käyttö vähentää vastalouhitun kiviaineksen kysyntää, ja näin ollen sen vapauttamisella kiviainesverosta vähennetään kiviaineksen louhintaan liittyviä ympäristövahinkoja. Sen vapauttamisella verosta autetaan myös vähentämään jäteläjien muodostumista ja siihen liittyvää maiseman pilaantumista.

               (569)

               Lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toteavat savikiven louhinnan yhteydessä syntyvästä jätteestä, että luomalla kannustimia sellaisen jätteen käytölle, jota aiheutuu tahattomasti ja väistämättä, verovapautuksella edistetään kysynnän siirtymistä louhitusta kiviaineksesta ja vähennetään siten sen aiheuttamia ympäristövahinkoja.

               (570)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että vaikka komissio toteaisi, että on todisteita siitä, että jokin verosta vapautetuista materiaaleista on louhittu tarkoituksellisesti kiviaineksena käytettäväksi, tällaisille materiaaleille myönnetyillä vapautuksilla edistettäisiin silti suoraan kiviainesveron ympäristötavoitteen saavuttamista. Ne väittävät, että jos on todisteita siitä, että jotakin verosta vapautettua ainesta louhitaan tarkoituksellisesti kiviaineksena käytettäväksi, tämä koskisi enintään hyvin pientä määrää vain muutamassa louhoksessa. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toteavat, että vaikka verosta vapautettuja aineksia louhittaisiin tarkoituksellisesti hyvin pieniä määriä kiviaineksena käytettäväksi, se ei muuta miksikään sitä tosiseikkaa, että kyseisten ainesten vapauttamiselle verosta on objektiivinen peruste. Tämä peruste on se, että a) kyseisiä aineksia ei yleensä louhita kiviaineksena käytettäväksi ja b) tällaisten ainesten louhinnasta aiheutuu suuri määrä väistämättömiä sivutuotteita ja jätettä, joita voidaan käyttää kiviaineksena, kun sovelletaan oikeita kaupallisia kannustimia.

               (571)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että vaikka katsottaisiinkin, että pieni määrä louhoksia louhii tarkoituksellisesti verosta vapautettua ainesta kiviaineksena käytettäväksi, verovapautukset ovat perusteltuja, jos ne mahdollistavat toisten yritysten verojen korottamisen, mikä parantaa kokonaistilannetta tarkasteltaessa kustannusten sisällyttämistä hintoihin ja luo lisäkannustimia kiviainesveron ympäristötavoitteen saavuttamiseksi.

               (572)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toimittivat tältä osin savikiven jätekiveä koskevat huomautuksensa.

         7.3.1.1
         Komission arviointi

               (573)

               Komissio on jo todennut, että kiviainesverolla pyritään saavuttamaan ympäristötavoite.

               (574)

               Savikiven yleisellä vapauttamisella verosta kuitenkin vahingoitetaan kiviainesveron ympäristötavoitetta, koska sillä mahdollisesti kannustetaan savikiven ja savikivijätteen louhimiseen, kuten myös unionin yleinen tuomioistuin on todennut (90).

               (575)

               Savikivi on materiaalia, jota voidaan käyttää kiviaineksena, vaikkakin jokseenkin rajoitetusti heikompilaatuisena kiviaineksena, ja jota käytetään kiviaineksena ja louhitaan nimenomaisesti kiviaineksena käytettäväksi, kuten komission vastaanottamista asianosaisten huomautuksista ja todisteista käy ilmi. Savikivi, jota louhitaan nimenomaisesti kiviaineksena käytettäväksi, on tosiasiassa vastalouhittua materiaalia, ja sen vapauttamisella verosta yksinkertaisesti luodaan kannustimia sen lisälouhinnalle.

               (576)

               Kun otetaan huomioon, että komissio on todennut, että savikiveä louhitaan joissakin tapauksissa tarkoituksellisesti kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, savikiveä koskevalla yleisellä verovapautuksella sen louhinta tehdään kilpailukykyisemmäksi ja kannustetaan lisäämään louhintaa.

               (577)

               Lisäksi savikivi on tällä hetkellä vapautettu verosta, jos sitä louhitaan veronalaisen aineksen (kuten hiekkakiven ja kalkkikiven) sivutuotteena. Komissio on todennut edellä johdanto-osan 365 kappaleessa, että vapautuksessa tehdään ero savikiven ja muiden verotettavien ainesten, kuten hiekkakiven ja kalkkikiven louhinnan yhteydessä saatavien sivutuotteiden, välillä. Komissio on pohtinut myös, voidaanko erilaista verokohtelua perustella kiviainesveron tavoitteella. Komissio ei ole kuitenkaan saanut Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisilta tai asianosaisilta todisteita, joista kävisi ilmi, että vapautuksella edistetään kiviainesveron tavoitteen saavuttamista eli vähennetään uuden materiaalin louhintaa kiviaineksena käytettäväksi.

               (578)

               Vapautuksella ei myöskään vähennetä jätteen muodostumista yleisesti, koska sillä yksinkertaisesti korvataan savikivikasat sellaisten verotettavien heikompilaatuisten kiviainesten kasoilla, joille ei enää löydy ostajaa.

               (579)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että savikiven vapauttaminen verosta on mahdollistanut muiden yritysten verojen korottamisen; ne eivät kuitenkaan ole esittäneet väitteelleen perusteluja, joita komissio olisi voinut tarkastella arvioinnissaan. Ainoa Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten tältä osin toimittama perustelu liittyy siihen, että komissio on jo todennut, ettei jätekiven vapauttamista verosta pidetä valtiontukena.

               (580)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että vaikka komissio löytäisikin todisteita sille, että savikiveä louhitaan kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, vapautuksella edistetään silti ympäristötavoitetta, sillä tarkoituksellinen louhinta on vähäistä. Komissio on kuitenkin todennut, että ainoastaan kiviainesveron vapautukset, joita sovelletaan i) ainekseen, joka koostuu kokonaan tai pääosin savikivestä ja on tarkoituksellisesti louhittu kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, mihin tässä sisältyy myös muiden veronalaisten ainesten uuden louhinnan sivutuotteena saatava savikivi, ja ii) savikivijätteeseen, joka on louhittu tarkoituksellisesti kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, ovat valtiontukea, toisin kuin yleensä savikiveä ja savikiven louhinnasta aiheutuvaa jätettä koskeva vapautus. Siksi komission arvioinnissa erotellaan jo savikivi, jota louhitaan tarkoituksellisesti kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, eikä se koske suurta määrää savikiveä ja väistämätöntä savikivijätettä, jos sitä ei louhita tarkoituksellisesti kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi. Yhdistyneen kuningaskunnan perustelua, joka koskee vähäistä hyödyntämistä kiviaineksena, ei siten voida käyttää savikiveä ja savikivijätettä koskevan yleisen arvioinnin perustana.

               (581)

               Unionin yleisen tuomioistuimen (91) toteamusten mukaan, jos louhokset louhivat savikiveä tarkoituksellisesti kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, ei ole enää takeita siitä, ettei vapautus johda verosta vapautetun aineksen louhinnan lisääntymiseen.

               (582)

               Siksi komissio päättelee, että savikiven ja savikivijätteen yleisellä verovapautuksella haitataan kiviainesveron ympäristötavoitteen saavuttamista, koska se saattaa kannustaa tällaisen uuden aineksen louhintaan.

         7.3.2   OIKEASUHTEISUUS

               (583)

               Kiviainesten verotusta ei ole yhdenmukaistettu unionissa, ja siksi komissio on tutkinut ehdotetun toimenpiteen oikeasuhteisuutta vuoden 2008 ympäristösuuntaviivojen 159 kohdan perusteella.

               (584)

               Jotta tuen katsotaan olevan oikeasuhteista, veronalennuksen tai verovapautuksen saajan on täytettävä vuoden 2008 ympäristösuuntaviivojen 159 kohdan mukaan jokin seuraavista edellytyksistä:

                           a)

                           Tuensaaja maksaa kansallisesta verosta osuuden, joka vastaa suurin piirtein kunkin yksittäisen tuensaajan ympäristövaikutusta verrattuna Euroopan talousalueen parhaan tekniikan vaikutukseen. Tuensaajat voivat saada enintään veronalennuksen, joka vastaa suuruudeltaan parasta tekniikkaa käytettäessä aiheutuvaa kustannusten nousua, jota ei voida siirtää asiakkaille.

                           b)

                           Tuensaaja maksaa vähintään 20 prosenttia kansallisesta verosta, jollei alhaisempaa veroastetta voida perustella.

                           c)

                           Se voi tehdä jäsenvaltion kanssa sopimuksia, joilla se sitoutuu saavuttamaan ympäristönsuojelutavoitteet, joilla on sama vaikutus kuin a tai b alakohdan taikka yhteisön vähimmäisveron soveltamisella.

               (585)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että vaikka vapautuksilla ei varmisteta, että tuensaaja maksaa vähintään 20 prosenttia kansallisesta verosta, koko verovapautusta voidaan perustella kilpailun vääristymisen vähyydellä.

               (586)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan tutkinnan kohteena olevat verosta vapautetut ainekset muodostavat myös yhdessä vain hyvin pienen osan Yhdistyneen kuningaskunnan kiviainesmarkkinoista. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toteavat kansallisen tilastotoimiston (Office for National Statistics), paikallishallinnon ministeriön (Department for Local Communities and Government) sekä elinkeinoministeriön (Department for Business, Innovation and Skills) saatavilla oleviin tietoihin viitaten, että Isossa-Britanniassa myydään vuosittain yhteensä 205 miljoonaa tonnia kiviainesta, josta vain 6 miljoonaa tonnia saadaan komission tutkinnan kohteena olevista aineksista, ja näistä 3 miljoonaa tonnia saadaan kaoliini- ja kaoliinisavijätteestä. Yhdistyneen kuningaskunnan kiviainestuottajien suurimman toimialajärjestön Mineral Products Associationin mukaan tutkinnan kohteena olevien verovapautusten osuus Yhdistyneen kuningaskunnan kiviainesmarkkinoista on vain noin 3 prosenttia.

               (587)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset toteavat, että verosta vapautettujen ainesten vaikutus kilpailuun on vähäinen kiviaineksen kuljetuskustannusten vuoksi. Ne väittävät, että kuljetuskustannukset ovat 8,55 pennyä tonnilta. Näin ollen vapautus kahden Englannin punnan verosta tonnia kohden antaa verosta vapautetun aineksen tuottajalle kilpailuetua keskimäärin vain 23 mailin säteellä. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan verosta vapautettua materiaalia voitaisiin kuljettaa edestakaisella matkalla vain 11,6 mailin päähän. Lisäksi Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että toimitetut määrät ovat yleensä hyvin pieniä, sillä verosta vapautetut materiaalit soveltuvat vain heikompilaatuisiin kiviaineksiin. Jos hanke edellyttää perinteisempiä kivilaatuja, kilpailu ei vääristy.

         7.3.2.1
         Komission arviointi

               (588)

               Komission saamista tiedoista käy ilmi, että savikiven vapauttaminen verosta vääristää merkittävästi kilpailua.

               (589)

               Monet asianosaiset ovat väittäneet, että savikiveä käytetään kiviaineksena ja että sillä on merkittävä vaikutus etenkin Pohjois-Irlannin paikallisiin markkinoihin. Pohjois-Irlantiin on ilmeisesti tuotu satojatuhansia tonneja savikiveä Donegalista, Irlannista. Irlannista tuotua savikiveä myydään rakennusalan markkinoilla eri puolella Pohjois-Irlantia. Rakennushankkeissa Irlannin rajalla on käytetty Irlannista peräisin olevaa verosta vapautettua kiviainesta, joka on luokiteltu savikiveksi.

               (590)

               Asianosaiset ovat myös viitanneet erityisen ongelman muodostaviin savikivivarastoihin, joita käytetään suurilla rakennustyömailla, etenkin Glasgow'n ja Edinburghin välisellä liikennekäytävällä. Tienrakennukseen on käytetty noin miljoona tonnia savikiveä. Tämä on vaikuttanut eri louhosten väliseen kilpailuun ja estänyt muita louhoksia myymästä vähäarvoisia sivutuotteitaan.

               (591)

               Lisäksi komissio panee merkille, että kiviaineksena käytettävän savikiven markkinat ovat melko alueellisia eivätkä Yhdistyneen kuningaskunnan kansalliset kiviainesmarkkinat ole hyvä arviointiperusta. Kuten myös Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ovat huomauttaneet, kiviaineksena käytettävän savikiven alhaisten hintojen ja korkeiden kuljetuskustannusten vuoksi tuottajat voivat kuljettaa niitä vain lyhyitä matkoja asiakkailleen voidakseen kilpailla muiden heikompilaatuisten kiviainesten tuottajien kanssa. Siksi tämäntyyppinen arviointi olisi tarkoituksenmukaisempi tehdä paikallistasolla. Komission asianosaisilta saamat tiedot viittaavat siihen, että savikiven verovapautuksella syrjäytetään sellaisten heikompilaatuisten verotettavien kiviainesten myynti, joiden kanssa ne kilpailevat paikallisesti.

               (592)

               Siksi komissio päättelee, että savikiven ja savikivijätteen yleinen verovapautus vääristää kilpailua paikallisilla kiviainesmarkkinoilla. Yhdistyneen kuningaskunnan väitteitä savikiven verovapautuksen aiheuttaman kilpailun vääristymisen vähyydestä ei voida hyväksyä. Siksi tällä ei voida perustella kiviainesveron 20 prosentin suuruisen maksun poissulkemista.

               (593)

               Toimenpide ei näin ollen ole oikeasuhteinen vuoden 2008 ympäristösuuntaviivojen 159 kohdan edellyttämällä tavalla.

               (594)

               Komissio ei katso tarpeelliseksi arvioida toimenpiteen välttämättömyyttä ja päättelee, että kiviainesveron vapautuksia, joita sovelletaan i) ainekseen, joka koostuu kokonaan tai pääosin savikivestä ja on tarkoituksellisesti louhittu kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, mihin tässä sisältyy myös muiden veronalaisten ainesten uuden louhinnan sivutuotteena saatava savikivi, ja ii) savikivijätteeseen, joka on louhittu tarkoituksellisesti kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, ei voida pitää sisämarkkinoille soveltuvana vuoden 2008 ympäristösuuntaviivojen perusteella.

         7.4   SEUT-SOPIMUKSEN 107 ARTIKLAN 3 KOHDAN b ALAKOHDAN MUKAINEN VAIHTOEHTOINEN ARVIOINTI – TUKI EUROOPAN YHTEISTÄ ETUA KOSKEVAN TÄRKEÄN HANKKEEN EDISTÄMISEEN

               (595)

               Kuten edellä on todettu, Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, että kokonaan tai pääosin savikivestä tai savikivijätteestä koostuvien tuotteiden verovapautuksia voidaan pitää sisämarkkinoille soveltuvina SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan perusteella, koska niillä edistetään ympäristönsuojelua Euroopan yhteistä etua koskevana hankkeena. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset eivät esittäneet perusteluja tämän pohjalta tehtävälle toimenpiteiden soveltuvuuden arvioinnille.

               (596)

               Komissio on vahvistanut vuoden 2008 ympäristösuuntaviivojen 147 kohdassa edellytykset, joiden täyttyessä tuen voidaan katsoa soveltuvan sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan perusteella.

               (597)

               Nämä edellytykset ovat seuraavat:

                           a)

                           Ehdotettu tuki koskee tiettyä hanketta, jonka toteuttamisehdot, kuten osallistujat, tavoitteet, vaikutukset ja keinot näiden tavoitteiden ja vaikutusten saavuttamiseksi, on määritelty selkeästi. Komissio voi myös katsoa useamman hankkeen muodostaman kokonaisuuden yhdeksi hankkeeksi.

                           b)

                           Hankkeen on oltava Euroopan yhteisen edun mukainen. Sen on edistettävä konkreettisella, esimerkillisellä ja havaittavissa olevalla tavalla yhteisön etua ympäristönsuojelun alalla. Se voi muun muassa olla Euroopan unionin ympäristöstrategian kannalta hyvin tärkeässä asemassa. Hankkeella tavoiteltu etu ei saa rajoittua hankkeen toteuttavaan jäsenvaltioon tai sen toteuttaviin jäsenvaltioihin, vaan sen on ulotuttava koko yhteisöön. Hankkeen on vaikutettava olennaisesti yhteisön tavoitteiden saavuttamiseen. Se, että hankkeen toteuttavat eri jäsenvaltioissa sijaitsevat yritykset, ei riitä.

                           c)

                           Tuki on tarpeellista ja kannustaa toteuttamaan hankkeen, jonka on oltava erittäin riskialtis.

                           d)

                           Hankkeella on suuri merkitys laajuutensa ansiosta. Sen on oltava kooltaan huomattavan suuri ja tuotettava huomattavia ympäristövaikutuksia.

               (598)

               Lisäksi, jotta komissio voisi arvioida tällaiset hankkeet asianmukaisesti, Euroopan yhteinen etu on osoitettava käytännössä. On esimerkiksi osoitettava, että hanke edistää merkittävästi yhteisön ympäristötavoitteiden saavuttamista (vuoden 2008 ympäristösuuntaviivojen 148 kohta).

               (599)

               Komissio huomauttaa, että vaikka kiviainesverolla edistetään tietyn jäsenvaltion tiettyä toimintapolitiikkaa, se ei näytä koskevan tai koskevan erityisesti hanketta, ”jonka toteuttamisehdot […] on määritelty selkeästi”.

               (600)

               Lisäksi vaikuttaa siltä, ettei toimenpidettä voida pitää Euroopan yhteistä etua koskevana hankkeena, sillä toimintapolitiikkaa sovelletaan kansallisesti.

               (601)

               Lisäksi, koska kiviainesveron vapautuksilla, joita sovelletaan i) ainekseen, joka koostuu kokonaan tai pääosin savikivestä ja on tarkoituksellisesti louhittu kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviaineksena, mihin tässä sisältyy myös muiden veronalaisten ainesten uuden louhinnan sivutuotteena saatava savikivi, ja ii) savikivijätteeseen, joka on louhittu tarkoituksellisesti kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, ei näytä olevan itsessään ympäristöhyötyjä, koska niillä yksinkertaisesti kannustetaan tällaisen aineksen louhintaan, ei voida todeta, että tällaisilla verovapautuksilla edistetään ympäristönsuojelua.

               (602)

               Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt selväksi yhdistetyissä asioissa,T-254/00, T-270/00 ja T-277/00, Hotel Cipriani, että ”tukitoimenpiteelle voidaan myöntää [SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdassa] tarkoitettu poikkeus ainoastaan, jos se ei anna etuja lähinnä vain yhden jäsenvaltion talouden toimijoille vaan koko yhteisölle” (92). Tämä peruste ei täyty, jos kansallisella tukijärjestelmällä pyritään yksistään parantamaan kyseisten yritysten kilpailukykyä tai, kuten tarkasteltavassa tapauksessa, luomaan kannustimia tietyntyyppisen kiviaineksen käytölle.

               (603)

               Komissio päättelee näin ollen, että kiviainesveron vapautuksia, joita sovelletaan i) ainekseen, joka koostuu kokonaan tai pääosin savikivestä ja on tarkoituksellisesti louhittu kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, mihin tässä sisältyy myös muiden veronalaisten ainesten uuden louhinnan sivutuotteena saatava savikivi, ja ii) savikivijätteeseen, joka on louhittu tarkoituksellisesti kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, ei voida pitää SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan perusteella sisämarkkinoille soveltuvana ympäristönsuojelua edistävänä Euroopan yhteistä etua koskevana hankkeena.

         7.5   SEUT-SOPIMUKSEN 107 ARTIKLAN 3 KOHDAN c ALAKOHDAN MUKAINEN VAIHTOEHTOINEN ARVIOINTI – TUKI TIETYN TALOUDELLISEN TOIMINNAN TAI TALOUSALUEEN KEHITYKSEN EDISTÄMISEEN

               (604)

               Arvioitaessa tukitoimenpidettä SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella on tarkasteltava, täyttääkö tuki seuraavat edellytykset:

                           a)

                           Sillä pyritään selkeästi määritellyn yhteisen edun mukaiseen tavoitteeseen.

                           b)

                           Se on välttämätön, asianmukainen ja oikeasuhteinen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

                           c)

                           Se ei vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kilpailuun ja kauppaan yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.

               (605)

               Komissio toteaa alustavana huomautuksena, että toimenpiteet, joihin sisältyy toimintatukea, eivät lähtökohtaisesti sovellu sisämarkkinoille SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella.

               (606)

               Kuten edellä johdanto-osan 87 kappaleessa on todettu, kiviainesverolla edistetään ympäristönsuojelua unionin yleisen tuomioistuimen toteamusten mukaisesti. Ympäristönsuojelua voidaan pitää unionin yhteisen edun mukaisena.

               (607)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten mukaan kiviainesveron vapautuksilla, joita sovelletaan tuotteisiin, jotka koostuvat kokonaan tai pääosin savikivestä tai savikivijätteestä, pyritään saavuttamaan ympäristönsuojelutavoite siirtämällä kysyntää vastalouhituista kiviaineksista savikiveen (kokonaan tai pääosin) ja savikivijätteeseen. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät, ettei tällaisia materiaaleja perinteisesti louhita kiviaineskäyttöön, eikä viranomaisilla ole viitteitä siitä, että niitä louhitaan tarkoituksellisesti tällaiseen käyttöön.

               (608)

               Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset antoivat tietoa kiviainesalan tilasta ennen kiviainesveron käyttöönottoa ja tarpeesta ottaa käyttöön vero, jolla vähennetään kiviainesten uutta louhintaa ja annetaan asianmukaisia vaihtoehtoja.

               (609)

               Komissio toteaa, että kiviainesveron vapautuksilla oli lähtökohtaisesti tarkoitus edistää sen ympäristötavoitteen saavuttamista.

               (610)

               On myös viitteitä siitä, että uusien kiviainesten louhinnassa ei olisi saavutettu vastaavaa vähennystä ilman kiviainesveroa ja sitä koskevia vapautuksia. Asianosaisten lukuisat asiaa koskevat huomautukset viittaavat siihen, että kiviainesverosta vapautetut materiaalit ovat korvanneet menestyksekkäästi vastalouhitut kiviainestuotteet. Sekä korkealaatuiset peruskiviainekset mutta etenkin myös heikompilaatuiset sivutuotteina saatavat kiviainekset on korvattu verosta vapautetuilla aineksilla. Tämä ei koske i) ainesta, joka koostuu kokonaan tai pääosin savikivestä ja on tarkoituksellisesti louhittu kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, mihin tässä sisältyy myös muiden veronalaisten ainesten uuden louhinnan sivutuotteena saatava savikivi, eikä ii) savikivijätettä, joka on louhittu tarkoituksellisesti kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi.

               (611)

               Savikiveä käytetään erilaisiin tarkoituksiin kiviaineksena, ja sitä louhitaan myös tarkoituksellisesti kiviaineksena käytettäväksi, kuten todetaan edellä johdanto-osan 341 kappaleessa.

               (612)

               Siksi savikiven ja tarkoituksellisesti louhitun savikiven jätteen vapauttaminen verosta tekee sen louhinnasta pelkästään kilpailukykyisemmän, ja vaarana on, että sillä kannustetaan lisäämään savikiven louhintaa. Kuten edellä johdanto-osan 575–580 kappaleessa todetaan, savikivi, jota louhitaan tarkoituksellisesti kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, vastaa sellaisia uusia veronalaisia aineksia, joita louhitaan kiviaineskäyttöön, ja vastaavasti veronalaisten ainesten sivutuotteena louhittu savikivi vastaa veronalaisten ainesten muita sivutuotteita, joista kannetaan veroa. Vapautuksilla alennetaan vain yhden vastalouhitun aineksen (savikiven) hintaa muihin luokkiin nähden. Tällä voidaan kannustaa uuden savikiven louhintaan. Tätä päätelmää tukevat unionin yleisen tuomioistuimen toteamukset (93).

               (613)

               Savikivi on kiveä, jonka louhinnalla on samankaltaisia ympäristövaikutuksia kuin muiden mineraalien louhinnalla. Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset eivät ole esittäneet väitteitä, joilla pyrittäisiin osoittamaan, että savikivi on ympäristöystävällisempi vaihtoehto muihin kiviaineslähteisiin verrattuna, vaikka sitä louhittaisiin tarkoituksellisesti kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi. Asianosaiset ovat myös väittäneet, että kiviainesveron vapautuksella vahingoitetaan ympäristöä jopa enemmän kuin itse louhintaprosessilla, sillä vapautuksen ansiosta savikiveä voidaan kuljettaa kauemmas ja se voi edelleen kilpailla muiden veronalaisten ainesten kanssa. Savikiveä kuljetetaan kuorma-autoilla, jotka saastuttavat ilmaa ja vahingoittavat teitä painonsa vuoksi. Komissio panee merkille, että kuljetuskustannukset muodostavat hyvin suuren osan savikiven myyntikustannuksista (ks. johdanto-osan 292 kappale), joten savikiven tuottajat hyödyntävät kiviainesveron antamaa marginaalia kuljettaakseen ainesta tavanomaista kauemmas ja kilpaillakseen muiden louhosten kanssa laajemmalla alueella.

               (614)

               Lisäksi, vaikka Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset väittävät yleisesti, että tutkinnan kohteena olevilla vapautuksilla pyritään vähentämään jätteen muodostumista, ne eivät ole osoittaneet, että valtiontueksi katsottavilla savikiveä koskevat vapautuksilla voidaan tosiasiallisesti auttaa vähentämään jätteitä. Komissio katsoo, että näillä vapautuksilla pikemminkin korvataan jätekasat, joita aiheutuu uuden savikiven louhinnasta kiviaineskäyttöön ja veronalaisten ainesten louhinnasta sivutuotteena saatavasta savikivestä, sellaisten heikompilaatuisten veronalaisten kiviainesten kasoilla, joille ei enää löydy ostajaa.

               (615)

               Siksi komissio päättelee, että vaikka ympäristönsuojelu on yhteisen edun mukainen tavoite, vastalouhitun savikiven ja savikivijätteen yleinen vapauttaminen nykyisestä verosta on tosiasiassa omiaan vahingoittamaan tätä etua, eikä se ole asianmukainen toimenpide tavoitteen saavuttamiseksi.

               (616)

               Lisäksi komissio toteaa, ja kuten johdanto-osan 589 ja 590 kappaleessa mainitaan, että savikiven tuottajille myönnetyllä toimintatuella on kilpailua voimakkaasti vääristävä luonne, ja asianosaisten huomautusten mukaan se ajanut muut kiviainestuottajat markkinoilta tai syrjäyttänyt muut huonompilaatuiset kiviainekset, jotka yleensä kilpailevat savikiven kanssa, sillä ne eivät voi kilpailla savikivituottajien alhaisten hintojen kanssa.

               (617)

               Koska komissio on todennut, että tosiasiallinen ja oikeudellinen tilanne, joka koskee i) ainesta, joka koostuu kokonaan tai pääosin savikivestä ja on tarkoituksellisesti louhittu kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, mihin tässä sisältyy myös muiden veronalaisten ainesten uuden louhinnan sivutuotteena saatava savikivi, ja ii) savikivijätteeseen, joka on louhittu tarkoituksellisesti kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, on verrattavissa kiviainesveronalaisten kiviainesten tilanteeseen, tällaisten ainesten verovapautusta voidaan perustella vain kiviainesveron ympäristötavoitteilla, jos voidaan osoittaa, että näillä aineksilla voidaan kuitenkin edistää kiviainesveron ympäristötavoitteiden saavuttamista.

               (618)

               Kuten edellä johdanto-osan 611–615 kappaleessa selvennetään, komissio katsoo yhdenmukaisesti unionin yleisen tuomioistuimen (94) toteamusten kanssa, että koska savikiveä louhitaan tarkoituksellisesti kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi ja koska ei ole viitteitä siitä, että se olisi muita kiviaineksia ympäristöystävällisempi, kiviainesveron ympäristötavoitteita ei voida edistää vapauttamalla verosta i) aines, joka koostuu kokonaan tai pääosin savikivestä ja on tarkoituksellisesti louhittu kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, mihin tässä sisältyy myös muiden veronalaisten ainesten uuden louhinnan sivutuotteena saatava savikivi, ja ii) savikivijäte, joka on louhittu tarkoituksellisesti kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi.

               (619)

               Komissio ei ole saanut Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisilta savikiveä tai savikivijätettä, joka on tarkoituksellisesti louhittu kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, koskevia soveltuvuusperusteita, jotka se voisi ottaa huomioon arvioidessaan mainittujen kiviainesverovapautusten soveltuvuutta sisämarkkinoille.

               (620)

               Siksi komissio päättelee, että kiviainesveron vapautuksia, joita sovelletaan i) ainekseen, joka koostuu kokonaan tai pääosin savikivestä ja on tarkoituksellisesti louhittu kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, mihin tässä sisältyy myös muiden veronalaisten ainesten uuden louhinnan sivutuotteena saatava savikivi, ja ii) savikivijätteeseen, joka on louhittu tarkoituksellisesti kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, ei voida pitää sisämarkkinoille soveltuvana SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella.

         8.   PÄÄTELMÄ JA TAKAISINPERINTÄ

               (621)

               Komissio päättelee, että kiviainesveron vapautukset, joita sovelletaan i) ainekseen, joka koostuu kokonaan tai pääosin savikivestä ja on tarkoituksellisesti louhittu kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, mihin tässä sisältyy myös muiden veronalaisten ainesten uuden louhinnan sivutuotteena saatava savikivi, ja ii) savikivijätteeseen, jota louhitaan tarkoituksellisesti kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, ja jotka on pantu täytäntöön sääntöjenvastaisesti, ovat sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea.

               (622)

               Kun komissio on todennut, että tuki ei sovellu sisämarkkinoille, SEUT-sopimuksen ja vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan komissiolla on toimivalta päättää, että kyseisen jäsenvaltion on poistettava tuki tai muutettava sitä (95). Tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltiolle asetetulla velvollisuudella poistaa komission sisämarkkinoille soveltumattomaksi katsoma valtiontuki pyritään palauttamaan aikaisempi tilanne (96).

               (623)

               Tuomioistuin on todennut, että tällainen tavoite on saavutettu, kun tuensaaja on palauttanut sääntöjenvastaisesti myönnetyt tuet ja tämän myötä menettänyt markkinoilla kilpailijoihinsa nähden saamansa edun ja kun ennen tuen maksamista vallinnut tilanne on palautettu (97).

               (624)

               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (98) 14 artiklan 1 kohdassa säädetään oikeuskäytännön mukaisesti seuraavaa: ”Sääntöjenvastaista tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä komissio päättää, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta […].”

               (625)

               Koska tämän päätöksen johdanto-osan 620 kappaleessa tarkoitetuille aineksille myönnetyt kiviainesveron vapautukset on pantu täytäntöön SEUT-sopimuksen 108 artiklan vastaisesti ja koska niitä on pidettävä sääntöjenvastaisena ja sisämarkkinoille soveltumattomana tukena, ne on perittävä takaisin markkinoilla ennen tuen myöntämistä vallinneen tilanteen palauttamiseksi. Takaisinperinnän olisi koskettava ajanjaksoa, joka alkaa siitä hetkestä, jolloin tuki asetettiin tuensaajan käyttöön (eli siitä päivästä, jona tuensaaja olisi ollut velvollinen maksamaan kiviainesveroa, jos sääntöjenvastaisia ja sisämarkkinoille soveltumattomia kiviainesveron vapautuksia ei olisi myönnetty), ja päättyy siihen, jolloin tuensaajan etu lakkautettiin. Takaisinperittävään tukeen sisällytetään korko tuen varsinaiseen takaisinperintään asti.

               (626)

               Koska vapautusten vuoksi Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisilta jää tuloja saamatta, tuen takaisinperinnän yhteydessä vapautusten saajien olisi maksettava kiviainesveroa sen soveltamisajalta sekä korkoa varsinaiseen takaisinperintäpäivään asti.

               (627)

               Komissio toteaa, että savikiviainesta, jota i) saadaan kivihiilen louhinnan sivutuotteena tai ii) käytetään keraamisissa prosesseissa tai iii) käytetään saven, kuonan tai muiden ainesten sijasta alumiinisilikaatin lähteenä sementin valmistuksessa tai iv) käytetään muutoin todistettavasti muuhun tarkoitukseen kuin kiviaineksena, ei pitäisi katsoa kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, ja siksi se olisi suljettava takaisinperinnän ulkopuolelle.

               (628)

               Palautusvelvollisuutta ei pitäisi soveltaa tukeen, joka on myönnetty sellaisen järjestelmän mukaan, joka täyttää neuvoston asetuksen (EY) N:o 994/98 (99) 1 ja 2 artiklan mukaisessa vähämerkityksistä tukea koskevassa asetuksessa (de minimis -asetuksessa) tai ryhmäpoikkeusasetuksessa säädetyt edellytykset, joita sovellettiin tuen myöntämisajankohtana.

               (629)

               Koska samoihin tukikelpoisiin kustannuksiin myönnettävä tuki ei saa kasautua, jos tuensaajan saaman tuen kokonaismäärä on yli 200 000 euroa, Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten olisi perittävä tuki kokonaisuudessaan takaisin, sillä asetuksen (EY) N:o 994/98 2 artiklan nojalla annettuihin de minimis -sääntöihin, joita sovellettiin tuen myöntämisajankohtana, ei voida tukeutua.

               (630)

               Voidakseen yksilöidä sääntöjenvastaisen ja sisämarkkinoille soveltumattoman tuen saajat ja vastaavat tuen määrät Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten olisi ensin määritettävä kaikki yritykset, jotka tuottivat savikiveä ja pääosin savikivestä koostuvia tuotteita 1. päivästä huhtikuuta 2002 nykyhetkeen (savikiven tuottajat). Sen jälkeen Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten olisi kaikkia saatavilla olevia tietolähteitä, myös julkisia tietoja ja luottamuksellisia verotietoja, käyttäen vahvistettava tämän päätöksen johdanto-osan 621 kappaleessa tarkoitetun, asianomaisten savikiven tuottajien kaupallisesti hyödyntämän savikiviaineksen määrät. Jos määriä ei voida vahvistaa saatavilla olevien tietojen perusteella, Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaisten olisi pyydettävä savikiven tuottajia osoittamaan, missä määrin niiden tuottama savikiviaines on (ja missä määrin se ei ole) tämän päätöksen johdanto-osan 621 kappaleessa tarkoitettua ainesta,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   1.   Tukijärjestelmä, joka muodostuu vuoden 2001 rahoituslain, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2002 ja 2007 rahoituslaeilla, 17 §:n 4 momentin a kohdassa ja 17 §:n 3 momentin f kohdan i alakohdassa vahvistetuista kiviainesveron vapautuksista, jotka on myönnetty:

               a)

               ainekselle, joka koostuu kokonaan tai pääosin savikivestä ja on tarkoituksellisesti louhittu kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, mihin tässä sisältyy myös muiden veronalaisten ainesten uuden louhinnan sivutuotteena saatava savikivi; ja

               b)

               kiviaineksille, jotka koostuvat kokonaan sellaisessa prosessissa syntyneestä jätteestä, jossa savikivi, joka on tarkoituksellisesti louhittu kaupallisesti hyödynnettäväksi kiviainekseksi, on erotettu muusta kivestä sen jälkeen kun se on louhittu tai otettu talteen kyseisen kiven kanssa;

         ja jonka Yhdistynyt kuningaskunta on pannut täytäntöön SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti, ei sovellu sisämarkkinoille.
   2.   Verovapautukset, poissulkemiset ja verohelpotukset, joista on säädetty vuoden 2001 rahoituslain, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2002 ja 2007 rahoituslaeilla,

               —

               17 §:n 3 momentin e kohdassa, 17 §:n 3 momentin f kohdan i ja ii alakohdassa (tämän päätöksen 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja aineksia lukuun ottamatta),

               —

               17 §:n 4 momentin a kohdassa (tämän päätöksen 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja aineksia lukuun ottamatta), 17 §:n 4 momentin c kohdan i ja ii alakohdassa, 17 §:n 4 momentin f kohdassa (siltä osin kuin kyse on savesta),

               —

               18 §:n 2 momentin b kohdassa ja

               —

               30 §:n 1 momentin b kohdassa (siltä osin kuin se liittyy 18 §:n 2 momentin b kohdassa tarkoitettuun poikkeusmenettelyyn),

         eivät ole valtiontukea.
   2 artikla
   Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan on poistettava käytöstä tukijärjestelmä siltä osin kuin se koskee 1 artiklan 1 kohdassa mainittuja aineksia.
   3 artikla
   Edellä 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun järjestelmän mukaan myönnetty yksittäinen tuki ei ole valtiontukea, jos se täyttää kaikki asetuksen (EY) N:o 994/98 2 artiklan mukaisesti annetussa säädöksessä vahvistetut olennaiset edellytykset, jotka olivat voimassa tuen myöntämishetkellä.
   4 artikla
   Edellä 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun järjestelmän mukaan myönnetty yksittäinen tuki, joka täyttää asetuksen (EY) N:o 994/98 1 artiklan mukaisesti annetussa säädöksessä vahvistetut edellytykset, jotka olivat voimassa tuen myöntämishetkellä, tai muun hyväksytyn tukijärjestelmän mukaiset edellytykset, soveltuu sisämarkkinoille.
   5 artikla
   1.   Yhdistyneen kuningaskunnan on perittävä 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun järjestelmän mukaan myönnetty sisämarkkinoille soveltumaton tuki takaisin tuensaajilta.
   2.   Takaisinperittävästä tuesta on maksettava korkoa siitä lähtien, kun se saatettiin tuensaajien käyttöön, sen tosiasialliseen takaisinperintään saakka.
   3.   Korolle on laskettava korkoa komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 (100) V luvun mukaisesti.
   6 artikla
   1.   Edellä 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun järjestelmän mukaan myönnetty tuki on perittävä viipymättä ja tehokkaasti takaisin.
   2.   Yhdistyneen kuningaskunnan on varmistettava, että tämä päätös pannaan täytäntöön neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksiantamisesta.
   7 artikla
   1.   Yhdistyneen kuningaskunnan on toimitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta seuraavat tiedot:

               a)

               luettelo kaikista yksiköistä, jotka ovat tuottaneet 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua ainesta 1 päivästä huhtikuuta 2002 luettelon toimittamispäivään asti;

               b)

               kunkin edellä a alakohdassa tarkoitetun yksikön osalta:

                           i)

                           1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun, 1 päivästä huhtikuuta 2002 kaupallisesti hyödynnetyn aineksen kokonaismäärä;

                           ii)

                           kultakin tuensaajalta takaisinperittävän tuen kokonaismäärä (pääoma ja korot);

               c)

               yksityiskohtainen kuvaus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi;

               d)

               asiakirjat, jotka osoittavat, että tuensaajat on määrätty maksamaan tuki takaisin.

         2.   Yhdistyneen kuningaskunnan on laadittava luettelo savikiven tuottajista ja 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun, kyseisten tuottajien 1 päivästä huhtikuuta 2002 kaupallisesti hyödyntämän aineksen kokonaismäärästä käyttämällä kaikkia mahdollisia tietolähteitä julkisista tietolähteistä luottamuksellisiin verotietoihin, kuten yritysten oma vero-, myynti- ja muu kirjanpito, verokirjanpito, liikevoittoveroa koskevat asiakirjat mukaan luettuina, yritysrekisteri, kiinteistörekisterit, tilastotiedot, maankäyttö- ja rakennusluvat, paikallisviranomaisten ja kreivikuntavaltuustojen tiedot, mukaan lukien rajoituksetta Yhdistyneen kuningaskunnan veroviranomaisen (Her Majesty's Revenue and Customs) kiviainesveroa koskevat rekisteritiedot ennen 1 päivää huhtikuuta 2014 ja sen jälkeen, kaivostoiminnan suunnittelusta vastaavien viranomaisten (Mineral Planning Authorities) tiedot, Annual Minerals Raised Inquiry -kysely, BritPits-tietokanta ja British Geological Survey -tietoaineisto, UK Minerals Yearbook -vuosikirja sekä Cornish Building Stone and Slate Guide 2007 -opas.
   3.   Yhdistyneen kuningaskunnan on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka, kunnes 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tukijärjestelmän nojalla myönnetyn tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Sen on annettava välittömästi komissiolle tämän pyynnöstä tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi.
   Sen on annettava myös tarkat tiedot tuensaajilta perityistä tukimääristä ja koroista.
   8 artikla
   Tämä päätös on osoitettu Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneelle kuningaskunnalle.

      Annettu Brysselissä 27 päivänä maaliskuuta 2015.

            Komission puolesta

         Margrethe VESTAGER

            Komission jäsen

      (1)  EUVL C 348, 28.11.2013, s. 162.

      (2)  EYVL C 133, 5.6.2002, s. 11.

      (3)  Ks. alaviite 1.

      (4)  Wikipedia: https://en.wikipedia.org/wiki/Construction_aggregate (29.5.2013); FAOterm: http://termportal.fao.org/faoterm/search/pages/termUrl.do?id=204 (29.5.2013), European Standard BSEN 12620:2002; Dictionary of Building, James H. Maclean and John S. Scott, Penguin Books, neljäs painos; Oxford Dictionary of Construction, Surveying & Civil Engineering, Christopher Gorse, David Johnston and Martin Pritchard, Oxford University Press 2012; Glossary of Building and Civil Engineering Terms, British Standard Institution, Blackwell Scientific Publications, 1993, 100–4403; http://www.uepg.eu/what-are-aggregates. Ks. myös asia T-210/02 RENV, British Aggregates Association v. komissio, tuomio 7. maaliskuuta 2012, ECLI:EU:T:2012:110, 1 kohta.

      (5)  Betoni on kiviaineksien, sementin ja veden seos. Kiviaineksilla pyritään tarjoamaan tässä seoksessa luja rakenne ja vähentämään sementtipastan viemää tilaa.

      (6)  Kiviaineksia käytetään laajalti salaojituksessa niiden suuren vedenjohtavuuden arvon vuoksi.

      (7)  Kiviaineksia käytetään pohjamateriaalina perustojen, maanteiden ja rautateiden alla. Tässä tapauksessa ne auttavat täyttämään koloja ja suojelemaan putkia (puhtaan veden putkia tai kaapeliputkia on suojattava teräviltä esineiltä maassa ja siksi ne on asetettava hienolle kiviainekselle ja ympäröitävä sillä ennen kaivantojen täyttämistä). Kiviainekset auttavat myös kovien pintojen rakentamisessa (ne estävät tien, rakennuksen tai rautatien alle syntyvän tasoeron). Päällystämättömät tiet ja pysäköintialueet katetaan pintakerroksessa kiviaineksella, joka tarjoaa vakaamman pinnan kaikenlaisille ajoneuvoille polkupyöristä kuorma-autoihin. Tämä estää ajoneuvoja uppoamisen maahan erityisesti kostealla säällä. Wikipedia: https://en.wikipedia.org/wiki/Construction_aggregate (29.5.2013); http://sustainableaggregates.com/overview/uses.htm (29.5.2013).

      (8)  Eurooppalainen standardi BS EN 12620:2002.

      (9)  UEPG, http://www.uepg.eu/what-are-aggregates, 28.3.2013. Ks. myös http://www.bgs.ac.uk/planning4minerals/assets/downloads/86210_P4M_A_Guide_On_Aggregates.pdf, s. 6.

      (10)  http://www.bgs.ac.uk/planning4minerals/Resources_1.htm (29.5.2013); http://sustainableaggregates.com/sourcesofaggregates/recycled/rib_introduction.htm (29.5.2013); http://www.uepg.eu/what-are-aggregates (29.5.2013).

      (11)  Glossary of Building and Civil Engineering Terms, British Standard Institution, Blackwell Scientific Publications, 1993, 630–3.

      (12)  http://sustainableaggregates.com/overview/uses.htm (29.5.2013); HM Customs & Excises – Kuuleminen mahdollisesta kiviainesverosta – Yhteenveto vastauksista, huhtikuu 1999, 18 kohta.

      (13)  Esimerkiksi hiekkaa, yleensä kvartsihiekkaa, käytetään valumuottien valmistamiseen. Toinen esimerkki on kalkkikivi tai kalsiumkarbonaatti. Hienoksi jauheeksi jauhettuna sitä käytetään valkaisuaineena tai paperin, liimojen, maalien, muovien, PVC:n, hammastahnojen, lääketieteellisten tablettien ja puhdistusaineiden täyteaineena. Sitä käytetään myös kalsiumin lisäämiseksi vitamiini- ja kivennäisainelisiin, jauhoon ja rehuun. Kvartsihiekka on myös vesiteollisuuden käyttämä pääasiallinen suodatusaine kiintoaineiden erottamiseksi jätevedestä.

      (14)  Kasvit (joko viljely- tai nurmikasvit) ja puut sitovat kalkkia, mutta sitä menetetään luonnollisesti maaperästä sadeveden valuman ja lannoitteiden käytön vuoksi. Tämän vuoksi happamuus voi lisääntyä, maaperän hedelmällisyys voi vähetä ja maan rakenteelle voi joskus aiheutua haitallisia vaikutuksia. Tämän tasapainottamiseksi pelloille lisätään ”maanparannuskalkkia” viljelykasvien tai nurmen tarvitsemien kasvuolosuhteiden säilyttämiseen. Kalkki voi olla yksinkertaisesti jauhettua kalkkikiveä tai dolomiittia (joka sisältää myös magnesiumia) tai poltettua kalkkikiveä (tai poltettua dolomiittia), jolloin kiveä poltetaan uunissa.

      (15)  MPG6 – Guidelines for Aggregates Provision in England 1994, 6–123 kohta (23).

      (16)  Talousarviota koskeva ilmoitus, maaliskuu 2000 – Prudent for a Purpose: Working for a Stronger and Fairer Britain – 6 luku: Protecting the environment – Regenerating our cities/protecting our countryside – Waste; Aggregates, 6.91 kohta; Talousarvion valmisteluraportti – marraskuu 2001 – 7 luku: Protecting the environment – Protecting Britain's countryside – Aggregates quarrying – The aggregates levy, 7.71 kohta; Talousarviota koskeva ilmoitus, maaliskuu 2001 – 6 luku: Protecting the environment 6.91 kohta.

      (17)  19. helmikuuta 2002 päivätty kirje, joka rekisteröitiin 21. helmikuuta 2002 viitteellä A/31371, 4.10 kohta.

      (18)  Tällä säännöksellä on tarkoitus kattaa tapaus, jossa kiviaines siirretään samalle toimijalle kuuluvasta yhdestä paikasta toiseen. Paikasta toiseen siirtoon ei normaalisti sovelleta kiviainesveroa, ks. vuoden 2001 rahoituslain 19 §:n 3 momentin b kohta.

      (19)  Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset ilmoittivat, että kiviainekseen sovelletaan toimitussopimusta, kun sopimus tehdään tai kun tavara vaihtaa omistajaa ja asiasta otetaan vastaan asiakirja. Vuoden 2001 rahoituslain 19 §:n 6 momentissa todetaan, että kiviainekseen sovelletaan sopimusta siitä lähtien, jolloin se voidaan erikseen tunnistaa. Siinä säädetään lisäksi veron osalta, että sen maan, jossa kiviaines sijaitsee, omistusoikeuden siirto ei merkitse automaattisesti, että kyseistä kiviainesta toimitetaan.

      (20)  Ks. vuoden 2001 rahoituslain 48 §:n 2 momentti: ”Rakennustarkoituksella” tarkoitetaan kiviaineksen käyttämistä materiaalina tai tukiaineksena rakenteiden (myös tiet ja polut, rautateiden kiskojen aluset tai pengerrykset) rakentamisessa tai parantamisessa tai osana laastin, betonin, tervasepellyksen, pinnoitettujen tiekivien tai muiden samanlaisten rakennusmateriaalien valmistamisprosessia.

      (21)  Sallitut olosuhteet määritellään 19 §:n 7 momentissa. Tämä koskee tilannetta, jossa kiviainesta sekoitetaan verotettaviin kiviaineksiin, joihin ei ole aiemmin sovellettu kiviainesveroa, ja sekoitus suoritetaan paikassa, joka on alkuperäinen sijaintipaikka, paikka, joka on rekisteröity samalla nimellä kuin alkuperäinen paikka, tai paikka, josta kiviaines on poistettu poikkeusmenettelyn soveltamista varten mutta jota ei ole kuitenkaan sovellettu siihen.

      (22)  Kiviaineksen purkupaikka vastaa alkuperäistä sijaintipaikkaa ainoastaan, kun kyse on Yhdistyneen kuningaskunnan merenpohjasta/vesiltä saadusta kiviaineksesta.

      (23)  Ks. myös ilmoitus kiviaineverosta 1 (AGL 1): Aggregates Levy, huhtikuu 2011, 8.1 kohta.

      (24)  Jälkimmäinen säännös koskee ainoastaan tilannetta, jossa kiviaines palautetaan maahan, jossa sitä louhittiin ja on edelleen samassa tilassa kuin louhinnan jälkeen. Tällaisessa tilanteessa ei ole kiviaineksen toimitusta, johon sovelletaan veroa.

      (25)  Ks. ilmoitus kiviaineverosta 1 (AGL 1).

      (26)  Vuoden 2002 (yleisissä) määräyksissä kiviainesverosta (SI 2002/761) määrätään, missä tapauksissa kiviaineksien hävittämisestä voidaan saada verohelpotus. Määräyksen 13 a perusteella henkilöllä on oikeus verohyvitykseen kannetusta kiviainesverosta, kun kyseinen verotettava kiviaines hävitetään (kaivamalla se maahan tai muilla keinoin) seuraavilla tavoilla:

               ”i.

               se palautetaan ilman muuta käsittelyä alkuperäiselle paikalleen tai muulle paikalle, joka ei ole alkuperäinen, mutta joka on rekisteröity samalla nimellä;

               ii.

               se hävitetään kaatopaikalla;

               iii.

               se on soraa tai hiekkaa ja sitä käytetään rantojen kunnostamiseen paikalla, joka ei ole sen alkuperäinen paikka.”

      (27)  Ilmoitus AGL2 teollisuuden ja maatalouden menettelyjen verohelpotuksista, joka on saatavilla HM Revenue & Customsin (vero- ja tullilaitos) verkkosivuilla.

      (28)  Vuoden 2001 rahoituslain, sellaisena kuin se on muutettuna vuoden 2002 ja 2007 rahoituslaeilla, 17 §:n 3 momentin e kohdassa, 17 §:n 3 momentin f kohdan i ja ii alakohdassa 17 §:n 4 momentin a kohdassa (siinä määrin kuin verosta vapautettu materiaali koostuu kokonaisuudessaan kivihiilestä, ruskohiilestä, savikivestä tai liuskekivestä, jota käytetään kiviaineksena, tai pääasiassa kivihiilestä, ruskohiilestä, liuskeesta ja savikivestä), 17 §:n 4 momentin c kohdan i ja ii alakohdassa (jos materiaali koostuu pääasiassa jätemaasta), 17 §:n 4 momentin f kohdassa (siinä määrin kuin kyse on savesta), 18 §:n 2 momentin b kohtaa (siinä määrin kuin kyse on verosta vapautetuista menettelyistä, jotka liittyvät materiaaleihin, joita käytetään kiviaineksena) ja 30 §:n 1 momentin b kohdassa (siinä määrin kuin kyse on verosta vapautetuista menettelyistä, joita tarkoitetaan 18 §:n 2 momentin b kohdassa, jossa säädetään materiaaleista, joita käytetään kiviaineksena) säädetyistä verovapautuksista ja veron poissulkemisista.

      (29)  Yhteisön suuntaviivat valtiontuesta ympäristönsuojelulle (EYVL C 37, 3.2.2001, s. 3).

      (30)  Yhteisön suuntaviivat valtiontuesta ympäristönsuojelulle (EUVL C 82, 1.4.2008, s. 1).

      (31)  Bird ei antanut yhtään esimerkkiä tai todisteita asiasta.

      (32)  Ks. alaviite 31.

      (33)  Ks. esim. kilpailuneuvoston tutkimus ”Competition Commission Aggregates Cement and Ready-mix Concrete Market Investigation”, markkinoiden määrittelyä koskeva työasiakirja, 1. marraskuuta 2011, 19 kohta ja alustavia päätelmiä koskeva raportti, 21. toukokuuta 2013, 5.5 kohdan b alakohta, 5.6 kohdan b alakohta ja 5.24 kohta; OFT:n 2. marraskuuta 2011 tekemä päätös ehdotetusta yhteisyrityksestä Anglo American plc:n ja Lafarge SA:n välillä, ME/5007/11, 72 kohta.

      (34)  Ks. yhdistetyt asiat C-328/99 ja C-399/00, Italia ja SIM 2 Multimedia v. komissio, tuomio 8.5.2003 (Kok., s. I-4035, 35 kohta); asia C-222/04, Cassa di Risparmio di Firenze ym., tuomio 10.1.2006 (Kok., s. I-289, 131 kohta) ja yhdistetyt asiat C-393/04 ja C-41/05, Air Liquide Industries Belgium, tuomio 15.6.2006 (Kok., s. I-5293, 29 kohta) oikeuskäytäntöviittauksineen.

      (35)  Asia C-143/99, Adria-Wien Pipeline, tuomio 8.11.2001 (Kok., s. I-8365, 41 kohta); ks. myös asia C-172/03, Heiser, tuomio 3.3.2005 (Kok., s. I-1627, 40 kohta); yhdistetyt asiat C-182/03 ja C-217/03, Belgia ja Forum 187 v. komissio, tuomio 22.6.2006 (Kok., s. I-5479, 119 kohta); asia C-88/03, Portugali v. komissio, tuomio 6.9.2006 (Kok., s. I-7115, 54 kohta) ja yhdistetyt asiat C-428/06–C-434/06, UGT-Rioja ym., tuomio 11.9.2008 (Kok., s. I-6747, 46 kohta); asia T-210/02 RENV, British Aggregates Association v. komissio, ECLI:EU:T:2012:110, 47 kohta; asia C-487/06 P, British Aggregates Association v. komissio, tuomio 22.12.2008 (Kok., s. I-10515, 82 kohta).

      (36)  Asia Adria-Wien Pipeline, mainittu edellä alaviitteessä 35, 42 kohta ja Portugali v. komissio, mainittu alaviitteessä 35, 52 kohta; asia C-487/06 P, British Aggregates Association v. komissio, tuomio 22.12.2008 (Kok., s. I-10515, 83 kohta).

      (37)  Asia Portugali v. komissio, mainittu edellä alaviitteessä 35, 56 kohta, ja asia T-308/00, Salzgitter v. komissio, tuomio 1.7.2004 (Kok., s. II-1933, 81 kohta); asia T-210/02 RENV, British Aggregates Association, ECLI:EU:T:2012:110, 49 kohta.

      (38)  Asia T-210/02 RENV, British Aggregates Association, ECLI:EU:T:2012:110, 51 kohta.

      (39)  Ks. Economic and Fiscal Strategy Report and Financial Statement and Budget Report 1999 – 5 luku: Building A Fairer Society – Tackling tax abuse; Protecting the environment, s. 27: ”Hallitus julkaisee piakkoin lakiehdotuksen verosta, jota sovelletaan kiviainekseksi käytettävän kovan kalliokiven, hiekan ja soran louhintaan”. Talousarviota koskeva ilmoitus, maaliskuu 2000 – Prudent for a Purpose: Working for a Stronger and Fairer Britain – 6 luku: Protecting the environment – Regenerating our cities/protecting our countryside – Waste; Aggregates, 6.91 kohta; Talousarvion valmisteluraportti – marraskuu 2001 – 7 luku: Protecting the environment – Protecting Britain's countryside – Aggregates quarrying – The aggregates levy, 7.71 kohta; Talousarviota koskeva ilmoitus, maaliskuu 2001 – 6 luku: Protecting the environment 6.91 kohta; mitkä osoittavat, että Yhdistynyt kuningaskunta suunnitteli erityisesti pelkästään kiviaineksia koskevaa veroa.

      (40)  Asia T-210/02 RENV, British Aggregates Association, ECLI:EU:T:2012:110, 66 kohta.

      (41)  HM Customs & Excises – Kuuleminen mahdollisesta kiviainesverosta – Yhteenveto vastauksista, huhtikuu 1999, 13 kohta.

      (42)  Komissiolle ei ole toimitettu tällaista näyttöä.

      (43)  Ks. alaviite 42.

      (44)  Komissiolle on toimitettu kopio sähköpostiviestistä.

      (45)  Liikesalaisuus.

      (46)  Unionin yleinen tuomioistuin totesi asiasta T-210/12 RENV antamassaan tuomiossa, että ”kiviainesveron perustana olevan normaalin verotuksen periaate perustuu yksinomaan kiviaineksena verotettavan materiaalin kaupalliseen hyödyntämiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa”. Komissio katsoo, että näin määritelty normaalin verotuksen periaate edellyttää, että on määriteltävä tarkemmin, milloin materiaalia verotetaan kiviaineksena. Koska vuoden 2001 lain 17 §:n 2 momentissa ei anneta todellista määritelmää verotettavista kiviaineksista, vaan ne määritellään kiviaineksiksi, joita ei ole vapautettu verosta ja b–d kohdissa tarkoitetuiksi kiviaineksiksi, kiviainesveron normaalin verotuksen periaatteen on – kuten yleinen tuomioistuin määritteli – väistämättä riiputtava määrityksestä, milloin materiaalia käytetään kiviaineksena.

      (47)  Ks. alaviite 39.

      (48)  Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 58 ja 59 kappale.

      (49)  Asia T-210/02 RENV, British Aggregates Association v. komissio, ECLI:EU:T:2012:110, 64 kohta.

      (50)  Asia T-210/02 RENV, British Aggregates Association v. komissio, ECLI:EU:T:2012:110, 55 kohta.

      (51)  Ks. vuoden 2001 rahoituslain 48 §:n 2 momentti:

      (52)  Lain 18 §:n 2 momentin b kohta: kaikki menettelyt, joilla kyseinen aines louhitaan tai otetaan muuten (joko osana louhintaa maaperästä tai muuten) kaikesta kiviaineksesta. Lain 18 §:n 3 momentissa luetellaan kyseiset ainekset: a) anhydriitti, b) kaoliinisavi, c) baryytit, e) kaoliini, f) maasälpä, g) tulenkestävä savi, i) fluorisälpä, j) kuohusavi (fullermaa), k) jalokivet ja puolijalokivet, l) kipsi, m) kaikki metallit tai kaikkien metallien malmit, n) muskoviitti, o) perliitti, p) potaska, q) hohkakivi, r) raakafosfaatit, s) natriumkloridi, t) talkki, u) vermikuliitti. Lain 18 §:n 3 momentin d ja h kohdat poistettiin takautuvasti 1. huhtikuuta 2002 lähtien vuoden 2002 rahoituslaissa säädettyjen muutosten nojalla.

      (53)  Vuoden 2001 rahoituslain 30 §:n 1 momentin b kohdassa säädetään verohelpotuksesta, kun kyse on lain 18 §:n 2 momentin a, b tai c kohdassa tarkoitetusta verosta vapautetusta menettelystä, jota on sovellettu materiaaliin, josta on jo kannettu kiviainesvero. Se siis kuvastaa 18 §:n 2 momentissa säädettyjä vapautuksia.

      (54)  Nämä ainekset hyötyvät myös verovähennyksestä, kun vero on maksettu ja verosta vapauttamista koskeva menettely toteutetaan jälkeenpäin (30 §:n 1 momentin b kohta). Veron poissulkemisen arviointi koskee soveltuvin osin verohelpotusta.

      (55)  Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 73 kappale.

      (56)  Ks. Glossary of Building and Civil Engineering Terms, British Standard Institution, Blackwell Scientific Publications, 1993, 630–3007 ja 630–3013.

      (57)  Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 83 kappale.

      (58)  Otteita (30. lokakuuta 2002) Alfred McAlpinen verkkosivuilta:
   http://www.amslate.com/applications/ima/ima.sbtml. Otteita geologisesta tutkimuksesta Construction Raw Materials Policy and Supply Practices in Northwestern Europe – Facts and Figures – England, Scotland and Wales (Great Britain), British Geological Surveyn toimeksiannosta laadittu raportti CR/02/082N toimeksiantajana Alankomaiden liikenne-, julkisten töiden ja vesihuollon ministeriön alainen tie- ja vesirakennuslaitos, s. 50; Aggregate Industries -yrityksen Geoff Tophamin asiakirja louhinnasta Holme Park Quarry -louhoksessa, 19. kesäkuuta 2002.

      (59)  Mitään esimerkkejä louhoksista ei toimitettu.

      (60)  Ks. esimerkiksi http://www.honister.com/ ja http://www.callywithquarry.co.uk/quarry

      (61)  ”Survey of Arisings and Use of Secondary Materials as Aggregates in England and Wales in 2001”, Symonds Group, marraskuu 2002.

      (62)  Liuskekivestä peräisin olevaa kiviainesta käytettiin korkealaatuisen kiviaineksen sijasta moottoritie A55:n Bangorin ohikulkutiellä (jossa käytettiin 150 000 tonnia liuskekivijätettä), ja sitä käytetään laajalti Pohjois-Walesissa yleiseksi täyttömateriaaliksi ja pengerryksiin.

      (63)  […] arvioi, että liuskekiven tuotantokustannukset ovat 6,50 Englannin puntaa tonnilta, joista murskauskustannukset ovat noin 5 Englannin puntaa tonnilta. […] arvioi liuskekiven kiviaineksen yhden tonnin tuotantokustannukseksi 5,69 Englannin puntaa.

      (64)  Ks. alaviite 60.

      (65)  Yhdistyneen kuningaskunnan veroviranomaisten avuksi vuonna 2003 valmisteltu, liuskekiveä, savikiveä ja savea koskevien verovapautusten geologisesti oikeaan soveltamiseen opastava British Geological Societyn raportti.

      (66)  Missä määrin aines voidaan helposti lohkaista levyiksi lähekkäisiä samansuuntaisia tasoja pitkin.

      (67)  Tiedot on saatu avoimista lähteistä, kuten internetistä.

      (68)  Annetuista tiedoista ei käy ilmi, mitä ainesta yhdessä louhoksessa tosiasiassa tuotetaan, vaikka se mainitaan savikiveä tuottavien louhosten luettelossa.

      (69)  Irtomaalla tarkoitetaan sen mineraalin päällä olevaa ainesta, jota louhostoiminnan harjoittaja haluaa louhia.

      (70)  Ks. alaviite 64.

      (71)  Asia T-210/02 RENV, British Aggregates Association, tuomio 7.3.2012, ECLI:EU:T:2012:110, 72 kohta.

      (72)  Ks. johdanto-osan 143 kappaleessa oleva taulukko.

      (73)  Ks. alaviite 67.

      (74)  Tiedot ovat saatavilla osoitteesta: http://www.brauntonaggregates.co.uk/technical-details.html, viittauspäivä 11.3.2015.

      (75)  Yhdistyneen kuningaskunnan antamien tietojen mukaan kaoliini on hienojakoista sedimenttisavea, joka koostuu kaoliniitista. Sitä käytetään posliinin ja kiiltävän paperin sekä lääkinnällisten ja kosmeettisten tuotteiden valmistuksessa.

      (76)  Kaoliinisavi on hienojakoista kaoliniittista sedimenttisavea, jonka koostumus on tavallisesti 20–80 prosenttia kaoliniittia, 10–25 prosenttia kiillettä ja 6–65 prosenttia kvartsia. Sitä käytetään keramiikan tuotannossa antamaan muovailtavuutta ja lujuutta ilman polttoa.

      (77)  British Geological Survey, Mineral Planning Factsheet, Construction aggregates (Tietoaineisto mineraalisuunnittelua varten, rakennuskivet), s. 3.

      (78)  Asia T-210/02 RENV, British Aggregates Association, tuomio 7.3.2012, ECLI:EU:T:2012:110, 89 ja 90 kohta.

      (79)  Ks. alaviite 77.

      (80)  AOD = Argon Oxygen Decarburisation (hiilenpoisto argonin ja hapen avulla).

      (81)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/21/EY, annettu 15 päivänä maaliskuuta 2006, kaivannaisteollisuuden jätehuollosta ja direktiivin 2004/35/EY muuttamisesta – Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission julistus (EUVL L 102, 11.4.2006, s. 15).

      (82)  Ks. Glossary of Building and Civil Engineering Terms, British Standard Institution, Blackwell Scientific Publications, 1993, 630–3006. Ks. myös British Aggregates Associationin näyttö unionin tuomioistuimelle osoitetussa vastauksessa asiassa T-210/02: Construction Raw Materials Policy and Supply Practices in Northwestern Europe – Facts and Figures – England, Scotland and Wales (Great Britain), British Geological Survey, toimeksiannosta laadittu raportti CR/02/082N, toimeksiantajana Alankomaiden liikenne-, julkisten töiden ja vesihuollon ministeriön (Ministerie van Verkeer en Waterstaat) alainen Dienst Weg- en Waterbouwkunde (tie- ja vesirakennuslaitos), s. 50.

      (83)  Ks. alaviite 64.

      (84)  Ks. päätös tukiohjelmasta SA.18859 (11/C) (ex 65/10 NN), jonka Yhdistynyt kuningaskunta on toteuttanut – Pohjois-Irlannissa myönnettävä kiviainesveron alennus (ex N 2/04) http://ec.europa.eu/competition/state_aid/cases/241379/241379_1594138_163_2.pdf

      (85)  Ks. asia C-199/06, tuomio 12.2.2008, ECLI:EU:C:2008:79 (Kok., s. I-469, 61 ja 64 kohta).

      (86)  Ks. asia C-199/06, tuomio 12.2.2008, ECLI:EU:C:2008:79 (Kok., s. I-469, 63 ja 66–68 kohta).

      (87)  Komission ilmoitus valtiontuen sääntöjenvastaisuuden arvioinnissa sovellettavien sääntöjen määräytymisestä (EYVL C 119, 22.5.2002, s. 22).

      (88)  Menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdanto-osan 150 kappale.

      (89)  Todisteita ei ole toimitettu.

      (90)  Ks. alaviite 77.

      (91)  Ks. alaviite 77.

      (92)  Yhdistetyt asiat T-254/00, T-270/00 ja T-277/00, Hotel Cipriani ym., tuomio 28.11.2008, ECLI:EU:T:2008:537, 337 kohta.

      (93)  Asia T-210/02 RENV, British Aggregates Association, tuomio 7.3.2012, ECLI:EU:T:2012:110, 89 kohta.

      (94)  Ks. alaviite 77.

      (95)  Ks. asia C-70/72, komissio v. Saksa, tuomio 12.7.1973 (Kok., s. 813,13 kohta).

      (96)  Ks. yhdistetyt asiat C-278/92, C-279/92 ja C-280/92, Espanja v. komissio, tuomio 14.9.1994 (Kok., s. I-4103, 75 kohta).

      (97)  Ks. asia C-75/97, Belgia v. komissio, tuomio 17.6.1999 (Kok., s. I-3671, 64 ja 65 kohta).

      (98)  Neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999, annettu 22 päivänä maaliskuuta 1999, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1).

      (99)  Neuvoston asetus (EY) N:o 994/98, annettu 7 päivänä toukokuuta 1998, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta tiettyihin valtion monialaisen tuen muotoihin (EYVL L 142, 14.5.1998, s. 1).

      (100)  Komission asetus (EY) N:o 794/2004, annettu 21 päivänä huhtikuuta 2004, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 täytäntöönpanosta (EUVL L 140, 30.4.2004, s. 1).