title: 2012/546/EU, Euratom: Euroopan parlamentin päätös, 10. toukokuuta 2012 , vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2010, pääluokka III – Komissio#Euroopan parlamentin päätöslauselma, 10. toukokuuta 2012 , joka sisältää huomautukset, jotka ovat erottamaton osa päätöstä vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2010, pääluokka III – Komissio ja toimeenpanovirastot#Euroopan parlamentin päätöslauselma, 10. toukokuuta 2012 , tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksista komissiota koskevassa varainhoitovuoden 2010 vastuuvapausmenettelyssä

text:
               17.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 286/29

         EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖS,
   10. toukokuuta 2012,
   vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2010, pääluokka III – Komissio
   (2012/546/EU, Euratom)
   EUROOPAN PARLAMENTTI, joka

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionin yleisen talousarvion varainhoitovuodeksi 2010 (1),

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionin tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 2010 (COM(2011) 473 – C7-0256/2011) (2),

               —

               ottaa huomioon komission kertomuksen varainhoitovuotta 2009 koskevien vastuuvapauden myöntämispäätösten seurannasta (COM(2011) 736) sekä kertomuksen liitteinä olevat komission yksiköiden valmisteluasiakirjat (SEC(2011) 1350 ja SEC(2011) 1351),

               —

               ottaa huomioon 1. kesäkuuta 2011 päivätyn komission tiedonannon ”Yhteenveto komission hallintosaavutuksista vuonna 2010” (COM(2011) 323),

               —

               ottaa huomioon komission vuosikertomuksen vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle vuonna 2010 toimitetuista sisäisistä tarkastuksista (COM(2011) 643) sekä kertomuksen liitteenä olevan komission yksiköiden valmisteluasiakirjan (SEC(2011) 1189),

               —

               ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2010 ja toimielinten vastaukset (3) sekä tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukset,

               —

               ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 287 artiklan mukaisesti antaman, varainhoitovuotta 2010 koskevan tarkastuslausuman tilien luotettavuudesta sekä tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta (4),

               —

               ottaa huomioon neuvoston 21. helmikuuta 2012 antaman suosituksen varainhoitovuoden 2010 yleisen talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle (06081/1/2012 – C7-0053/2012),

               —

               ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 317, 318 ja 319 artiklan ja Euratomin perustamissopimuksen 106 a artiklan,

               —

               ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (5) ja erityisesti sen 55, 145, 146 ja 147 artiklan,

               —

               ottaa huomioon työjärjestyksen 76 artiklan ja liitteen VI,

               —

               ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön ja lausunnot valiokunnilta, joita asia koskee (A7-0098/2012),

               A.

               ottaa huomioon, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti komissio toteuttaa talousarvion ja hallinnoi ohjelmia ja että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 317 artiklan mukaisesti se toimii näitä tehtäviä hoitaessaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa omalla vastuullaan sekä moitteettoman varainhoidon periaatteita noudattaen;

               1.

               myöntää komissiolle vastuuvapauden Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2010;

               2.

               esittää huomautuksensa päätöslauselmassa, joka on erottamaton osa päätöksiä vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2010, pääluokka III – Komissio ja toimeenpanovirastot, sekä 10. toukokuuta 2012 annettavassa päätöslauselmassa tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksista komissiota koskevassa varainhoitovuoden 2010 vastuuvapausmenettelyssä (6);

               3.

               kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen ja siihen erottamattomasti kuuluvat päätöslauselmat neuvostolle, komissiolle, Euroopan unionin tuomioistuimelle, tilintarkastustuomioistuimelle ja Euroopan investointipankille sekä huolehtimaan niiden julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä (L-sarja).

            Puhemies

         Martin SCHULZ

            Pääsihteeri

         Klaus WELLE

      (1)  EUVL L 64, 12.3.2010.

      (2)  EUVL C 332, 14.11.2011, s. 1.

      (3)  EUVL C 326, 10.11.2011, s. 1.

      (4)  EUVL C 332, 14.11.2011, s. 134.

      (5)  EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (6)  Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2012)0154 (ks. tämän virallisen lehden sivu 68).

      EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖSLAUSELMA,
      10. toukokuuta 2012,
      joka sisältää huomautukset, jotka ovat erottamaton osa päätöstä vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2010, pääluokka III – Komissio ja toimeenpanovirastot
      EUROOPAN PARLAMENTTI, joka

                  —

                  ottaa huomioon Euroopan unionin yleisen talousarvion varainhoitovuodeksi 2010 (1),

                  —

                  ottaa huomioon Euroopan unionin tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 2010 (COM(2011) 473 – C7-0256/2011) (2),

                  —

                  ottaa huomioon komission kertomuksen varainhoitovuotta 2009 koskevien vastuuvapauden myöntämispäätösten seurannasta (COM(2011) 736) sekä kertomuksen liitteinä olevat komission yksiköiden valmisteluasiakirjat (SEC(2011) 1350 ja SEC(2011) 1351),

                  —

                  ottaa huomioon 1. kesäkuuta 2011 päivätyn komission tiedonannon ”Yhteenveto komission hallintosaavutuksista vuonna 2010” (COM(2011) 323),

                  —

                  ottaa huomioon komission vuosikertomuksen vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle vuonna 2010 toimitetuista sisäisistä tarkastuksista (COM(2011) 643) sekä kertomuksen liitteenä olevan komission yksiköiden valmisteluasiakirjan (SEC(2011) 1189),

                  —

                  ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2010 ja toimielinten vastaukset (3) (jäljempänä vuosikertomus) sekä tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukset,

                  —

                  ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 287 artiklan mukaisesti antaman, varainhoitovuotta 2010 koskevan tarkastuslausuman tilien luotettavuudesta sekä tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta (4),

                  —

                  ottaa huomioon neuvoston 21. helmikuuta 2012 antaman suosituksen varainhoitovuoden 2010 talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle (06081/1/2012 – C7-0053/2012) ja toteaa, että Yhdistynyt kuningaskunta, Alankomaat ja Ruotsi ovat ensimmäisen kerran kieltäytyneet suosittelemasta vastuuvapauden myöntämistä,

                  —

                  ottaa huomioon neuvoston 21. helmikuuta 2012 antaman suosituksen varainhoitovuoden 2010 talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden myöntämisestä toimeenpanovirastoille (06084/2012 – C7-0052/2012) ja toteaa, että Yhdistynyt kuningaskunta, Alankomaat ja Ruotsi ovat ensimmäisen kerran kieltäytyneet suosittelemasta vastuuvapauden myöntämistä,

                  —

                  ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 317, 318 ja 319 artiklan ja Euratomin perustamissopimuksen 106 a artiklan,

                  —

                  ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (5) ja erityisesti sen 55, 145, 146 ja 147 artiklan,

                  —

                  ottaa huomioon tiettyjä yhteisön ohjelmien hallinnointitehtäviä hoitavien toimeenpanovirastojen asemasta 19 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 58/2003 (6) ja erityisesti sen 14 artiklan 2 ja 3 kohdan,

                  —

                  ottaa huomioon työjärjestyksen 76 artiklan ja liitteen VI,

                  —

                  ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön ja lausunnot valiokunnilta, joita asia koskee (A7-0098/2012),

                  A.

                  ottaa huomioon, että Euroopassa on vakava budjetti- ja rahoituskriisi, joka voi johtaa luottamuskriisiin unionissa, ja että unionin on tärkeää näyttää talousarviota toteuttavan komission välityksellä esimerkkiä hyvästä julkisesta hallinnosta; katsoo, että hyvä julkinen hallinto on tarpeen, jotta unioni voi säilyttää AAA-luokituksen, joka on hyödyllinen varsinkin siksi, että unioni on sitoutunut takaamaan Euroopan rahoituksenvakautusmekanismin 60 000 000 000 euroon saakka;

                  B.

                  ottaa huomioon, että vuosi 2010 oli ensimmäinen kokonainen varainhoitovuosi, jolloin sovellettiin Lissabonin sopimusta ja sen uusia budjettimenettelyjä sekä perustettiin Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH) ja Eurooppa-neuvosto sai puheenjohtajan kiertävän puheenjohtajuuden lisäksi; toteaa, että kyseessä oli myös uuden Eurooppa 2020 -strategian ensimmäinen toteutusvuosi;

                  C.

                  toteaa, että hyvän hallintotavan mukaisesti poliittiset tavoitteet asetetaan ennen niiden saavuttamiseksi tarvittavien lainsäädäntövälineiden hyväksymistä ja että nykyisiä lainsäädäntövälineitä, jotka eivät ole täysin poliittisten tavoitteiden mukaisia, olisi muutettava;

                  D.

                  katsoo, että julkisten varojen käytön yhteydessä on huolehdittava riittävin järjestelyin avoimuudesta, julkisesta tilivelvollisuudesta ja julkisten varojen valvonnasta; toteaa, että seitsemäntenä peräkkäisenä vuonna tilintarkastustuomioistuin ei ole pystynyt antamaan myönteistä tarkastuslausumaa unionin talousarviosta;

                  E.

                  toteaa, että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 287 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa vaaditaan tilintarkastustuomioistuinta antamaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle lausuma tilien luotettavuudesta sekä tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta ja lisätään, että lausumaa voidaan täydentää unionin jokaista keskeistä toiminta-alaa koskevilla erityisarvioilla;

                  F.

                  ottaa huomioon, että yli 90 prosenttia kaikista virheistä ilmenee komission ulkopuolella jäsenvaltioiden viranomaisten ja lopullisen edunsaajien tasolla (vuosikertomus, 1.22 kohta);

                  G.

                  ottaa huomioon, että suurimmassa osassa tapauksia, joissa virheitä ilmeni koheesiopolitiikan alalla, jäsenvaltioiden viranomaisilla oli riittävästi tietoa niin, että ne olisivat voineet havaita ja korjata virheet ennen menojen todentamista komissiolle (vuosikertomus, 4.25 kohta);

                  H.

                  katsoo, että on syytä pitää erillään jäsenvaltiot, joiden kansalliset viranomaiset ovat perustaneet hyvin toimivat valvontajärjestelmät, ja jäsenvaltiot, joissa järjestelmät ovat vain osittain vaikuttavia, jotta ei aiheuteta lisärasitetta kaikille jäsenvaltioille;

                  I.

                  ottaa huomioon, että jäsenvaltioiden vastuuvapausmenettelyä kohtaan osoittaman todellisen kiinnostuksen puute saattaa johtua siitä, että komissio ei ole pyrkinyt tarpeeksi hyvin yksilöimään julkisesti, selkeästi, yksiselitteisesti ja perustellusti, mitkä jäsenvaltiot, alueet ja ohjelmat eivät toimi tehokkaasti unionin varoja hallinnoitaessa;

                  J.

                  katsoo, että pakolliset kansalliset hallinnointia koskevat ilmoitukset, jotka ministerit laativat ja allekirjoittavat ja riippumaton tarkastaja tarkastaa asianmukaisesti, ovat tarpeellinen väline pyrittäessä torjumaan joidenkin kansallisten viranomaisten vastuullisuuden puutetta unionin varojen käytön ja hallinnoinnin yhteydessä;

                  K.

                  ottaa huomioon, että komissio on lisännyt ennakkorahoituksen käyttöä, millä on vaikutusta tilintarkastustuomioistuimen tarkastuskäytäntöön, ja katsoo, että tilintarkastustuomioistuin voisi mukauttaa menetelmiään uusiin olosuhteisiin, jotta voidaan varmistaa, että sen toimittamat tiedot ovat hyödyllisiä vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle;

                  L.

                  katsoo, että unioni tarvitsee enemmän kuin koskaan vahvaa, riippumatonta ja tehokasta tosiasiallisesti ulkoista tarkastuselintä, mikä luonnollisesti – ja kunnioituksesta veronmaksajia kohtaan – tarkoittaa sitä, että tilintarkastustuomioistuimen jäseniä ei pitäisi koskaan nimittää poliittisin vaan pelkästään ammatillisin perustein;

                  M.

                  katsoo, että innovatiivisten ja monimutkaisten rahoitusvälineiden käytön vastapainona on oltava täysi avoimuus, muun muassa täydellisten tietojen julkaiseminen kaikista lopullisista edunsaajista, ja raportointia koskevat selkeät säännöt, jotta unionin talousarviolle ja maineelle ei aiheudu riskejä;

                  N.

                  ottaa huomioon, että jäsenvaltiot toimivat yhteistyössä komission kanssa siten, että määrärahat käytetään moitteettoman varainhoidon periaatteiden mukaisesti;

                  O.

                  ottaa huomioon, että jäsenvaltiot kantavat vastuun muuhun maailmaan ja unioniin nähden, vaikka ne olisivat rakenteeltaan liittovaltioita;

                  P.

                  katsoo, että sääntöjen noudattamista ja toiminnan tuloksellisuutta koskeviin kysymyksiin on kiinnitettävä enemmän huomiota, jotta voidaan vahvistaa unionin legitimiteettiä;

                  Q.

                  ottaa huomioon, että tilintarkastustuomioistuimen tarkastuslausuman jatkuvalla kehityksellä vuosien aikana on ollut suuri merkitys pyrittäessä määrittämään aloja, joilla jäsenvaltioiden ja komission hallinnointia on parannettava;

                  R.

                  ottaa huomioon, että tilintarkastustuomioistuin ei taaskaan ole pystynyt antamaan myönteistä tarkastuslausumaa maksujen laillisuudesta ja asianmukaisuudesta, mikä on valitettavaa;

         Komission ensisijaiset toimet

                  1.

                  kehottaa komissiota esittämään parlamentille toimintasuunnitelman siitä, kuinka seuraavat ensisijaiset toimet toteutetaan:

                              —

                              seurataan tiiviisti rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden käyttöä, kuten tämän päätöslauselman 21 kohdassa kuvataan

                              —

                              parannetaan vastuuvelvollisuusketjua ja lisätään sen luotettavuutta, kuten tämän päätöslauselman 36 kohdassa kuvataan

                              —

                              harkitaan uudelleen ennakkorahoituksen lisäämistä, kuten tämän päätöslauselman 56 kohdassa kuvataan

                              —

                              luodaan koheesiopolitiikan alalle tehokas seuraamusmekanismi, kuten tämän päätöslauselman 124 kohdassa kuvataan;

         Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuslausuma

         Tilinpäätös – puhdas lausuma

                  2.

                  toteaa, että unionin vuotuinen tilinpäätös varainhoitovuodelta 2010 antaa olennaisilta osiltaan oikeat ja riittävät tiedot unionin taloudellisesta asemasta 31 päivältä joulukuuta 2010 sekä toimien tuloksista ja rahavirroista päättyneeltä varainhoitovuodelta;

                  3.

                  panee merkille lisätietokappaleen, joka koskee komission tilinpäätöksen laatimisperiaatteiden muutosta rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden yhteydessä ja josta käy ilmi, että olennaisesti virheellisten tietojen riskit ovat yhä olemassa, vaikka tilinpäätöksestä on annettu huomautuksia sisältämätön lausuma vuodesta 2007 lähtien; kehottaa komissiota tarkastelemaan vuosittain, kuvastaako valittu uusi menettelytapa todellisuutta asianmukaisesti;

         Tulojen laillisuus ja asianmukaisuus – puhdas lausuma

                  4.

                  panee tyytyväisenä merkille, että 31. joulukuuta 2010 päättyneen varainhoitovuoden osalta tarkastetut tilinpäätöksen perustana olevat tulot ovat olennaisilta osiltaan lailliset ja asianmukaiset;

         Sitoumusten laillisuus ja asianmukaisuus – puhdas lausuma

                  5.

                  panee tyytyväisenä merkille, että 31. joulukuuta 2010 päättyneen varainhoitovuoden osalta tarkastetut tilinpäätöksen perustana olevat sitoumukset ovat olennaisilta osiltaan lailliset ja asianmukaiset;

         Maksujen laillisuus ja asianmukaisuus – kielteinen lausuma

                  6.

                  pitää erittäin valitettavana, että maksujen virhetaso on yhä olennainen;

                  7.

                  ottaa huomioon, että tilintarkastustuomioistuimen kielteinen lausuma perustuu havaintoon, että valvontajärjestelmät ovat vain osittain vaikuttavat, ja sen seurauksena maksujen todennäköisimmäksi virhetasoksi arvioidaan 3,7 prosenttia;

                  8.

                  palauttaa mieliin, että varainhoitovuonna 2009 maksujen todennäköisimmäksi virhetasoksi arvioitiin 3,3 prosenttia;

                  9.

                  on huolestunut virhetason noususta, koska se muuttaa viime vuosien positiivisen kehityssuunnan; kehottaa komissiota pyrkimään siihen, että virhetason aleneminen jatkuu, kuten aiemmissa vastuuvapausmietinnöissä on vaadittu;

                  10.

                  katsoo tämän kehityksen johtuvan pääasiassa todennäköisimmän virhetason noususta koheesiopolitiikan sekä energian ja liikenteen aloilla, joilla virhetaso nousi huomattavasti, 7,7 prosenttiin;

         Horisontaaliset näkökohdat

         Rahoitusjärjestelyjä koskevat välineet

                  11.

                  muistuttaa, että komissio kannattaa rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden käytön lisäämistä seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen (7) yhteydessä, vaikka se itsekin katsoo, että kyseisiin välineisiin liittyy suuria riskejä (8); katsoo, että rahoitusjärjestelyjä koskevat välineet eivät korvaa vaan täydentävät nykyistä rahoitusta ja että niiden mahdollisena etuna on se, että niitä voidaan käyttää useammin kuin kerran;

                  12.

                  on syvästi huolissaan nykyisten rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden toteuttamista koskevan tiedon puutteesta, joka näyttää vaikuttavan kaikkiin toimintalohkoihin (vuosikertomus, 1.31 ja 1.33 kohta);

                  13.

                  pitää virallisten raportointivaatimusten puuttumista valitettavana ja antaa tunnustusta komission toimille hankkia jäsenvaltioilta tietoa rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden nykyisestä käytöstä Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) yhteydessä; suhtautuu myönteisesti komission kokoamaan ja budjettivaliokunnalle toimittamaan yhteenvetokertomukseen jäsenvaltioiden EAKR:n maksuosuuksien avulla toteuttamista rahoitusjärjestelyjä koskevista välineistä, jossa kuvataan tilanne 31. joulukuuta 2010; panee merkille, että rahoitusjärjestelyjä koskevia välineitä on perustettu kaikkiaan noin 8 100 000 000 euron arvosta ja että vuoden 2010 loppuun mennessä niille on maksettu ohjelmakauden 2007–2013 toimenpideohjelmista noin 5 200 000 000 euroa (vuosikertomus, 4.32 kohta);

                  14.

                  pahoittelee, että komissio on saanut tiedot vain noin 75 prosentista kaikista rahoitusjärjestelyjä koskeviin välineisiin yritystoimintaa varten osoitetuista maksuosuuksista (9); on huolestunut siitä, että jäsenvaltioilta saadut tiedot poikkesivat toisistaan kattavuuden ja tarkkuuden suhteen ja että jotkut jäsenvaltiot tai alueet eivät antaneet palautetta tai eivät täyttäneet seurantaraportointilomakkeita; ymmärtää, että näin ollen komissiolla ei ole mahdollisuutta ottaa huomioon kaikkien rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden tilannetta 31. joulukuuta 2010;

                  15.

                  korostaa, että

                              —

                              perustettujen erityisrahastojen tarkka lukumäärä ja koko
                              (komission arvion mukaan Ranskaan ja Italiaan on perustettu noin 92 rahastoa, joista ei ole saatu seurantakertomuksia tai joista on saatavilla vain riittämättömät tiedot, ja lisäksi on perustettu lähes 300 rahastoa, joista on saatavilla tietoa (10))

                              —

                              rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden vaikuttavuutta kuvaavat indikaattorit ja tavoitetasot
                              (esimerkiksi investoinnit pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, luodut tai turvatut työpaikat, yrityksissä tai rahastoissa käyttöön otetut lisäresurssit (11)) sekä

                              —

                              rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden tehokkuutta ja taloudellisuutta kuvaavat indikaattorit
                              (esimerkiksi hallintokustannukset ja se, kannustavatko ne varojen mahdollisimman hyvään käyttöön, tiedot rahaston lakkauttamisesta tai siihen tehtävistä palautuksista, tiedot rahastoon ohjelmakauden jälkeen jääneistä varoista (12))

                        ovat ehdottoman välttämättömiä osatekijöitä arvioitaessa rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden käyttöä, ja pitää erittäin valitettavana, että kaikkia tällaisia tietoja ei ole vielä käytettävissä;

                  16.

                  pitää valitettavina tilintarkastustuomioistuimen pääasiassa koheesiopolitiikan alaa koskevia havaintoja, joita ovat rahoitusjärjestelyjä koskeviin välineisiin kohdennettujen varojen kohtuuton korottaminen, mikä johtaa n + 2 -säännön kiertämiseen (vuosikertomus, esimerkki 4.4 a), viivästykset ja rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden hidas toteuttaminen (vuosikertomus, esimerkki 4.4 b), sääntöjenvastaiset lakkauttamista koskevat säännökset (vuosikertomus, esimerkki 4.4 c), rahoitusosuuksien maksaminen ennakkoina heti, kun välineen oikeudellinen rakenne on toteutettu (vuosikertomus, 4.34 kohta) sekä asianmukaisten tarkastusten suorittamiseen liittyvät ongelmat (vuosikertomus, 4.35 ja 4.36 kohta);

                  17.

                  uskoo, että havainnot ovat yhteydessä rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden puutteelliseen oikeusperustaan; on huolestunut siitä, että rahoitusjärjestelyjä koskeviin välineisiin sovellettavat säännöt eivät kannusta käyttämään niitä vaikuttavasti; on huolissaan myös siitä, että ne antavat jäsenvaltioille liian paljon joustonvaraa; panee kuitenkin tyytyväisenä merkille viimeaikaiset parannukset rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden oikeusperustan kehittämisessä; toteaa, että kyseisenä ajankohtana oikeusperusta oli neuvoston asetus (13), ja tuo esiin siihen liittyvät seuraavat suurimmat puutteet:

                              —

                              säännökset, joilla kannustetaan välineiden nopeaan toteuttamiseen, ovat riittämättömät

                              —

                              säännökset, jotka koskevat välineiden vivutusta ja pääoman kerryttämistä, ovat riittämättömät

                              —

                              säännökset, joilla estetään varojen liiallinen korottaminen, ovat riittämättömät

                              —

                              säännökset, jotka koskevat välineiden mahdollisimman tehokkaaseen käyttöön kannustavan hallinnointipalkkioiden rakenteen luomista, ovat riittämättömät

                              —

                              säännökset, jotka koskevat rahastoon ohjelmakauden lopussa jääneitä varoja, ovat riittämättömät

                              —

                              käyttöpääomaan sovellettavat tukikelpoisuusvaatimukset ovat epäselvät

                              —

                              yksityistä sektoria voidaan suosia perusteettomasti etuuskohtelun kautta;

                  18.

                  yhtyy tilintarkastustuomioistuimen lausuntoon, jonka mukaan rahoitusvälineisiin takaisinmaksettuja varoja ja rahoitusvälineiden kerryttämiä tuloja ei pitäisi ohjata muualle ennen toimenpideohjelman päättämistä vaan varojen olisi palauduttava kyseisiin rahoitusvälineisiin (tilintarkastustuomioistuin, lausunto 7/2011 (14), sivu 11); edellyttää, että tätä suositusta käsitellään vakavasti tavallisessa lainsäätämisjärjestyksessä, joka koskee ehdotusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi rakennepolitiikan välineitä koskevista yleisistä säännöksistä (COM(2011) 615 – 2011/0276(COD));

                  19.

                  on tyytyväinen siihen, että ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi unionin vuotuiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä (COM(2010) 815 – 2010/0395(COD)) 130 ja 131 artiklan säännökset mahdollistavat rahoitusvälineen keston vahvistamisen; pyytää komissiota antamaan katsauksen siitä, millä toimenpiteillä voitaisiin estää rahoitusjärjestelyjä koskevista välineistä unionin talousarviolle aiheutuvat riskit;

                  20.

                  ottaa huomioon, että rahoitusjärjestelyjä koskevia välineitä käytetään myös muilla politiikan aloilla; panee merkille näiden välineiden päällekkäisyyden ja epäjohdonmukaisuuden riskin, jos niitä ei koordinoida asianmukaisesti; kehottaa tilintarkastustuomioistuinta sen vuoksi tarkastamaan rahoitusjärjestelyjä koskevat välineet horisontaalisesti kaikilla politiikan aloilla;

                  21.

                  kehottaa komissiota pitämään ensisijaisena toimena rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden tiivistä seurantaa muun muassa siten, että se

                              —

                              arvioi puolueettomasti ja kriittisesti rahoitusjärjestelyjä koskevista välineistä koheesiopolitiikan toimintalohkossa ohjelmakaudella 2007–2013 toistaiseksi saadut kokemukset ottaen erityisesti huomioon tilintarkastustuomioistuimen havainnot ja sisällyttäen arviointiin myös aiemmat kokemukset ja niistä tehdyt johtopäätökset sekä raportoi parlamentille arvioinnin tuloksista

                              —

                              suorittaa riskinarvioinnin, jossa se käsittelee rahoitusjärjestelyjä koskevia eri välineitä erikseen sekä ottaa huomioon näiden välineiden edunsaajien riskirakenteen

                              —

                              saattaa päätökseen tietojen keruun jäsenvaltioilta vielä keskeneräisistä kysymyksistä, joita ovat rahastojen tarkka lukumäärä ja koko sekä rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden vaikuttavuutta, tehokkuutta ja taloudellisuutta kuvaavat indikaattorit; kehittää mekanismeja, joilla valvotaan jäsenvaltioiden raportointivelvoitteiden täyttämistä

                              —

                              raportoi vuosittain vastuuvapausmenettelyn yhteydessä parlamentille rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden käytöstä jäsenvaltioissa, rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden vaikuttavuutta, tehokkuutta ja taloudellisuutta kuvaavat indikaattorit mukaan luettuina, sekä siitä, kuinka komissio koordinoi, varmistaa johdonmukaisuuden ja lieventää päällekkäisyyksien riskiä toimintalohkojen välillä;

         Komission vastuu ja sen johdon antamat tiedot

                  22.

                  muistuttaa, että SEUT-sopimuksen 317 artiklan mukaisesti komissio toteuttaa unionin talousarviota omalla vastuullaan; tähdentää, että kun komissio toteuttaa talousarviota yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, talousarvion toteuttamistehtäviä siirretään jäsenvaltioille varainhoitoasetuksen 53 b artiklan mukaisesti;

                  23.

                  korostaa jälleen kerran (15), että näin ollen komissiolla on ensisijainen vastuu kyseisten unionin varojen hallinnoinnista ja siten velvollisuus ryhtyä toimiin, joilla pyritään varmistamaan laillisuus ja asianmukaisuus sekä moitteeton varainhoito;

                  24.

                  painottaa, että komissio ei voi siirtää taloudellista vastuutaan jäsenvaltioille edes silloin, kun jäsenvaltion tasolla on havaittu hallinnollinen puute tai sääntöjenvastaisuus;

                  25.

                  katsoo, että ”hajautetun hallinnoinnin” käsitteen mielekkään soveltamisen perusajatuksena on oltava, että unioni siirtää osan toimivaltuuksistaan jäsenvaltioille ja että jäsenvaltioiden on suoritettava oma osuutensa työstä unionin säädösten mukaisesti; kehottaa panemaan kokonaisuudessaan täytäntöön talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja moitteettomasta varainhoidosta 17. toukokuuta 2006 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (16) 44 kohdan; katsoo, että vuotuisten yhteenvetojen saatavilla olevista tarkastuksista ja ilmoituksista on oltava julkisia, jotta niillä voitaisiin parantaa unionin talousarvion hoitoa;

                  26.

                  toteaa, että komissiolla viime kädessä oleva vastuu talousarvion toteuttamisesta on tiiviissä yhteydessä vastuuvapausmenettelyn merkitykseen; tähdentää, että komission lopullinen vastuu talousarvion toteuttamisesta kattaa myös jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmien puutteet;

                  27.

                  korostaa, että taloudellinen vastuu on jakamaton ja pysyy jakamattomana, ja palauttaa mieliin varainhoitoasetuksen 53 b artiklan 4 kohdan säännökset, joiden mukaan ”komissio toteuttaa tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyjä tai tekee rahoituskorjauksia varmistaakseen, että varat käytetään asiaan sovellettavan lainsäädännön mukaisesti ja että sen on mahdollista kantaa lopullinen vastuu talousarvion toteuttamisesta” (kursivointi lisätty);

                  28.

                  painottaa tässä yhteydessä komission johdon antamien tietojen merkitystä; panee kuitenkin merkille tilintarkastustuomioistuimen komission vuotuisista toimintakertomuksista esittämät yleiset huomautukset, joiden mukaan niissä ei annettu ohjeita jäännösvirhetason tai jäännösriskin laskemisesta; toteaa myös, että näistä seikoista on tullut tärkeitä pyrittäessä määrittämään, onko syytä esittää varauma (vuosikertomus, 1.19 ja 1.20 kohta); on huolestunut siitä, että tällainen tilanne johtaa epäjohdonmukaiseen soveltamiseen pääosastojen välillä;

                  29.

                  panee lisäksi merkille tilintarkastustuomioistuimen huomautukset seuraavista yksittäisistä vuotuisista toimintakertomuksista:

                              —

                              toimintalinjan 2 alaisia maaseudun kehittämistoimia koskevaa varaumaa ei olisi pitänyt poistaa (vuosikertomus, 3.53 kohta), tukijärjestelmän jäännösvirhetasojen laskennassa oli puutteita (vuosikertomus, 3.54 kohta)

                              —

                              aluepolitiikan pääosaston ja työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston vuotuisissa toimintakertomuksissa esitetyt arvioidut riskialttiit määrät saattavat olla aliarvioituja (vuosikertomus, liite 4.3)

                              —

                              laajentumisasioiden pääosaston vuotuisessa toimintakertomuksessa esitetty jäännösvirhetasoa koskeva laskelma koskee vain 30:tä prosenttia suoritetuista maksuista (vuosikertomus, 5.33 kohta)

                              —

                              EuropeAidin vuotuisessa toimintakertomuksessa annetaan vain osittain oikea ja riittävä arvio varainhoidon sääntöjenmukaisuudesta (vuosikertomus, 5.34 kohta)

                              —

                              tietoyhteiskunnan ja viestinten pääosaston vuotuisessa toimintakertomuksessa olisi pitänyt säilyttää kuudetta puiteohjelmaa koskeva varauma (vuosikertomus, 6.47 kohta);

                  30.

                  muistuttaa komissiota, että kaikki varaumat sisältyvät liitteenä komission yhteenvetokertomukseen, ja korostaa, että antamalla yhteenvetokertomuksen ”komissio ottaa poliittisen vastuun pääjohtajiensa ja toimialajohtajiensa hallinnointitoimista niiden lausumien ja varaumien perusteella, joita nämä ovat esittäneet vuotuisissa toimintakertomuksissaan” (17);

                  31.

                  korostaa, että näin kollegio ja komission jäsenet ottavat lopullisen vastuun valtuutettuina tulojen ja menojen hyväksyjinä toimivien pääjohtajien ja yksikönpäällikköjen esittämien varaumien luotettavuudesta ja kattavuudesta, ja tähdentää, että valtuuttaminen ei millään tavoin siirrä lopullista vastuuta kollegiolta ja komission jäseniltä;

                  32.

                  panee merkille tilintarkastustuomioistuimen sisäisen tarkastajan kokonaislausunnosta esittämät huomautukset; katsoo, että kokonaislausunnon hyöty jää rajalliseksi, jos sitä ei tarkisteta perusteellisesti siten, että puututaan tilintarkastustuomioistuimen mainitsemiin seikkoihin;

                  33.

                  panee huolestuneena merkille tilintarkastustuomioistuimen vuotuisia toimintakertomuksia ja yhteenvetokertomusta koskevat huomautukset (vuosikertomus, 1.17–1.25 kohta); katsoo, että huomautuksia on käsiteltävä viipymättä, jotta voidaan turvata kyseisten asiakirjojen arvo vastuuvelvollisuuden välineinä; on kuitenkin tietoinen siitä, että jäännösvirhetason laskenta on vain yksi menetelmä, jota komissio käyttää arvioidessaan määrää, johon riski kohdistuu; kehottaa komissiota antamaan johdonmukaiset ohjeet, joita kaikkien pääosastojen on noudatettava;

                  34.

                  ottaa huomioon komission vihreän kirjan EU:n yritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmää koskevasta kehyksestä yksityissektoria varten (18); panee merkille myös, että komissio on edistynyt merkittävästi pyrkiessään luomaan asianmukaisen sisäisen hallinnointi- ja ohjausjärjestelmän Santerin komission eroon vuonna 1999 johtaneiden tapahtumien jälkeen;

                  35.

                  panee merkille 30. toukokuuta 2007 hyväksytyn komission hallintotapaselvityksen, joka kattaa komission sisäisen toiminnan ja jossa selitetään, miten sitä johdetaan ja valvotaan ja minkälaiset suhteet sillä on sidosryhmiinsä; kannustaa komissiota edelleen parantamaan hallinnointi- ja ohjausjärjestelmäänsä sekä ilmoittamaan vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle toteutetuista toimista ja toimenpiteistä

                              —

                              ottamalla mukaan unionin toimielinten kannalta merkitykselliset, unionin yhtiölainsäädännössä vaaditut tai ehdotetut hallinnointi- ja ohjausjärjestelmän osatekijät

                              —

                              ryhtymällä toimiin, jotta puheenjohtaja voi allekirjoittaa tilinpäätöksen ja antaa tilinpäätöksen kanssa

                                          i)

                                          kuvauksen riskeistä ja epävarmuustekijöistä, jotka saattavat vaikuttaa politiikan tavoitteiden saavuttamiseen, sekä lausunnon, jossa puheenjohtaja ottaa yhdessä komission jäsenten kollegion kanssa vastuun riskinhallinnasta sekä

                                          ii)

                                          muodollisen hallinnointi- ja ohjausjärjestelmää koskevan ilmoituksen, josta käy selvästi ilmi, mitä kansainvälisiä hallinnointi- ja ohjausjärjestelmän standardeja komissio noudattaa, sekä tavoite ja kattava selvitys, jos on tarvetta poiketa hallinnointi- ja ohjausjärjestelmää koskevassa säännöstössä annetuista suosituksista (”noudata tai selitä” -periaate);

                  36.

                  kehottaa komissiota pitämään ensisijaisena toimena vastuuvelvollisuusketjun parantamista ja vahvistamista muun muassa seuraavilla tavoilla:

                              —

                              antamalla talousarvion valvontavaliokunnalle täydellisen katsauksen jäsenvaltioiden vuosittaisista yhteenvedoista; pitää valitettavana, ettei komissio ole tähän mennessä antanut lainkaan tietoa vuosittaisista yhteenvedoista, sillä vuosittaisia yhteenvetoja ei voida katsoa kansallisiksi hallinnointia koskeviksi ilmoituksiksi, jos niiden sisällöstä ei ole minkäänlaista tietoa

                              —

                              antamalla poliittisen julistuksen, jossa se ottaa lopullisen ja kokonaisvaltaisen vastuun talousarvion toteuttamisesta, myös siitä osasta EU:n talousarviota, jota toteutetaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa

                              —

                              lisäämällä asiasta vastaavan komission jäsenen allekirjoituksen vuotuiseen toimintakertomukseen

                              —

                              laatimalla vuotuiset toimintakertomukset puolueettomuuden periaatetta noudattaen ja optimistisia arvioita välttäen

                              —

                              antamalla pääjohtajille pakollista, kattavaa ja asiaan liittyvää ohjeistusta erityisesti jäännösvirhetason ja jäännösriskin arvioinnista varovaisuusperiaatteen mukaisesti

                              —

                              antamalla jokaisessa vuotuisessa toimintakertomuksessa täydellisen ja luotettavan selvityksen jäännösriskin tai jäännösvirhetason ja tilintarkastustuomioistuimen virhetason välisestä suhteesta; kehottaa komissiota tarkastelemaan tiiviissä yhteistyössä tilintarkastustuomioistuimen kanssa mahdollisuuksia saattaa sen jäännösvirhetason laskentamenetelmä vastaamaan tilintarkastustuomioistuimen todennäköisimmän virhetason laskentamenetelmää

                              —

                              tarkistamalla sisäisen tarkastajan kokonaislausunnon laatimista koskevaa menetelmää ja puuttumalla tilintarkastustuomioistuimen havaitsemiin puutteisiin

                              —

                              analysoimalla, voidaanko komission hallinnointi- ja ohjausjärjestelmää parantaa entisestään ottamalla huomioon edellä mainitun komission vihreän kirjan EU:n yritysten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmää koskevasta kehyksestä yksityissektoria varten;

         Eurooppa-koulut

                  37.

                  pitää valitettavana, että huolimatta Eurooppa-kouluille osoitetuista huomattavista määrärahoista ne eivät edelleenkään onnistu hoitamaan päätehtäväänsä, joka on riittävien paikkojen tarjoaminen vaadituilla kielillä virkamiesten työskentely- ja asuinpaikkojen läheisyydessä, vaan ne ovat sen sijaan laajentaneet toimintaansa sisällyttämällä siihen opetuksen muita aloja;

                  38.

                  toteaa, että keskeisenä ongelmana ovat Eurooppa-kouluja koskevan sopimuksen päätöksenteko- ja rahoitusrakenteet; vaatii siksi komissiota tarkastelemaan jäsenvaltioiden kanssa mahdollisuutta kyseisen sopimuksen tarkistamiseen ja raportoimaan saavutetusta edistymisestä 31. joulukuuta 2012 mennessä; kehottaa komissiota sillä välin vaatimaan lisätoimia edellä mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi käyttämällä saatavilla olevat määrärahat tarkoituksenmukaisemmin;

         Komission hallinto

                  39.

                  kehottaa komissiota antamaan selvityksen muuttosuunnitelmistaan, niistä aiheutuvista kustannuksista, vapautuvista ja uusista toimistotiloista sekä niiden henkilöstön jäsenten määrästä, joihin suunnitelmat kussakin pääosastossa vaikuttavat;

                  40.

                  pyytää komissiota saattamaan viipymättä päätökseen kaikkien Euroopan petostentorjuntavirastossa toimivien sellaisten väliaikaisten toimihenkilöiden aseman uudelleen määrittämisen, joilla on toistaiseksi voimassa olevat sopimukset, kuten komission jäsen Šefčovič ilmoitti käynnissä olevan vastuuvapausmenettelyn valmistelua varten laaditussa kyselylomakkeessa (19);

                  41.

                  huomauttaa, että salliessaan vuonna 2010 joustavan työajan ja ylityötuntien korvaamisen vapaana vapaaehtoisuuden pohjalta komissio hyväksyi henkilöstölleen noin 90 000 ylimääräistä vapaapäivää, mikä vastaa noin 445:tä virkaa – vaikka henkilöstösääntöjen 56 artiklassa todetaan, että ylitöitä ei korvata vapaana palkkaluokasta AD 5 / AST 5 alkaen; vaatii selvitystä ylityövapaiden veronmaksajille aiheuttamista kokonaiskustannuksista;

         Jäsenvaltioiden vastuu

                  42.

                  muistuttaa, että SEUT-sopimuksen 317 artiklan mukaisesti komissio toteuttaa unionin talousarviota omalla vastuullaan mutta myös yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa;

                  43.

                  korostaa, että kahta korkealle virhetasolle altista toimintalohkoa (koheesiopolitiikka, energia ja liikenne sekä maatalous ja luonnonvarat) toteutetaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, ja pahoittelee, että todennäköisimmät arvioidut virhetasot ovat näillä toimintalohkoilla 7,7 prosenttia ja 2,3 prosenttia;

                  44.

                  pitää tässä yhteydessä myönteisenä komission analyysia tilintarkastustuomioistuimen varainhoitovuosilta 2006–2009 ilmoittamista virheistä, koska siinä tuodaan ensimmäistä kertaa esiin, että EAKR:n ja koheesiorahaston kohdalla kolmen jäsenvaltion (Espanja, Italia ja Yhdistynyt kuningaskunta) osuus kumulatiivisista kvantitatiivisesti ilmaistavista virheistä kyseisen jakson aikana oli 59 prosenttia ja että ESR:n kohdalla neljän jäsenvaltion (Espanja, Portugali, Yhdistynyt kuningaskunta ja Saksa) osuus kumulatiivisista kvantitatiivisesti ilmaistavista virheistä kyseisen jakson aikana koheesiopolitiikan alalla oli 68 prosenttia (20); ottaa huomioon, että EAKR:n ja koheesiorahaston kohdalla useimmat Italiassa havaitut virheet koskivat Calabrian, Campanian ja Puglian alueita ja että Espanjassa 75 prosenttia havaituista virheistä liittyi pieneen määrään Andalucían, Valencian ja Castilla La Manchan alueilla toteutettavia toimenpideohjelmia (21); on saanut myös sen käsityksen, että Espanja ja Italia ovat vaikuttaneet huomattavasti myös varainhoitovuoden 2010 virhetasoon;

                  45.

                  ottaa huomioon, että Italiassa EAKR:n yhteydessä havaitut ongelmat liittyvät tarkastuksista vastaavien ja niitä hallinnoivien viranomaisten tasolla havaittuihin järjestelmän heikkouksiin sekä julkisia hankintoja koskevien sääntöjen soveltamiseen ja hankkeiden valintaan, takautuvasti rahoitettavien hankkeiden tukikelpoisuus mukaan luettuna (22); panee samoin merkille, että Espanjassa ongelmat ovat alkuisin monimutkaisesta hallinto- ja valvontajärjestelmästä, joka saattaa käytännössä johtaa siihen, että vastuun jakautuminen jää epäselväksi ja hallinnoivat viranomaiset eivät harjoita vaikuttavaa valvontaa (23);

                  46.

                  palauttaa mieliin, että parlamentin talousarvion valvontavaliokunta kutsui Kreikan, Italian ja Espanjan valtiovarainministerit keskusteluun; on pahoillaan siitä, ettei yksikään kutsutuista valtiovarainministereistä tullut keskustelemaan valiokunnan jäsenten kanssa tilintarkastustuomioistuimen havainnoista, jotta rakennerahastojen hallinnointia ja mahdollisesti oikeusperustaa olisi voitu parantaa; kehottaa puhemiestä ottamaan seuraavassa valtionpäämiesten kokouksessa esille kyseisten valtiovarainministerien kieltäytymisen keskustella näistä tärkeistä kysymyksistä julkisesti parlamentin asiasta vastaavan valiokunnan kanssa;

                  47.

                  toistaa komissiolle usein esittämänsä kehotuksen antaa ehdotus sellaisten pakollisten kansallisten hallinnointia koskevien ilmoitusten käyttöönotosta, jotka annetaan ja julkistetaan ja jotka asiasta vastaava tarkastusviranomainen tarkastaa osana komission lopullista kokonaisvastuuta unionin talousarvion toteuttamisesta; toteaa, että kansallisiin hallinnointia koskeviin ilmoituksiin olisi sisällytettävä kattavat tiedot unionin varojen käytöstä;

                  48.

                  ehdottaa, että pääosastojen tasolla allekirjoitettavien kansallisten ilmoitusten sisällön olisi vastattava kansainvälisiä tarkastusstandardeja, niitä olisi hyödynnettävä tilintarkastustuomioistuimen tarkastustoiminnassa ja niiden olisi perustuttava muun muassa niiden viranomaisten ilmoituksiin, joille hallinnointi on siirretty;

                  49.

                  huomauttaa, että jäsenvaltioiden hallinnoinnin tehokkuudessa yhteisesti hallinnoitavien tulojen ja menojen alalla on merkittäviä eroja, jotka liittyvät etenkin sääntöjenvastaisuuksien, petosten ja virheiden havaitsemiseen sekä varainhoitoon liittyviin jatkotoimiin sekä tullialalla että unionin varojen käytön suhteen; katsoo, että jos kaikki jäsenvaltiot toimisivat asianmukaisesti, unionin talousarvioon olisi yksin tullialalla mahdollista saada vähintään 100 000 000 euron lisä(netto)tulot; toteaa, että komissio on tähän mennessä seurannut hallinnoinnin tehokkuutta tapauskohtaisesti jälkikäteen eikä se siten analysoi kehityssuuntia riittävän hyvin voidakseen kartoittaa riskialoja; kehottaa komissiota käyttämään kehityssuuntien analysointia rahoitusriskien kartoitusmenetelmänä sekä toteuttamaan toimenpiteitä jäsenvaltioiden hallinnoinnin tehokkuuden parantamiseksi;

         Bulgaria ja Romania

                  50.

                  panee erittäin huolestuneena merkille komission välikertomuksen yhteistyö- ja tarkastusmekanismin puitteissa saavutetusta edistyksestä Bulgariassa; on huolestunut siitä, että Bulgarian oikeuslaitoksen tila on edelleen surkea; panee merkille, että käynnissä on 27 rikosoikeudenkäyntiä 28:aa tuomaria vastaan; vaatii selvitystä useista Bulgariassa käsitellyistä unionin varoihin kohdistuvista väitetyistä petostapauksista, joiden vuoksi maksut keskeytettiin vuonna 2008 ja joissa syyttäjäviranomainen päätti tutkinnan, vaikka toisessa jäsenvaltiossa tutkintaa samanlaisissa ja samoihin tosiseikkoihin perustuvissa tapauksissa jatkettiin; on hämmästynyt siitä, että kaikissa unionin varoihin kohdistuvissa petostapauksissa, jotka vietiin oikeuteen, rikoskanne korvattiin hallinnollisilla rangaistuksilla ja että yhdessä merkittävässä unionin varoihin kohdistuvassa petostapauksessa muutoksenhakumenettely kesti 18 kuukautta; pitää lisäksi valitettavana, ettei maa ole noudattanut komission suositusta antaa rikollisesta toiminnasta saatujen varojen määrittämiskomitealle (CEPACA) valtuudet ylinten virkamiesten ja politiikkojen varallisuuden ennakkotarkastukseen; on huolissaan siitä, että tuomioiden ja niiden perustelujen yhtenäinen, nopea ja järjestelmällinen julkaiseminen ei ole Bulgariassa tavallista; kehottaa komissiota painostamaan oikeusviranomaisia, jotta ne tehostaisivat uudistuspyrkimyksiään ja panisivat komission suositukset mahdollisimman pian täytäntöön; kehottaa komissiota tässä yhteydessä julkistamaan Bulgarian uudistustoimien tueksi myönnetyt varat ja arvioimaan, missä määrin maksut ovat johtaneet luvattuihin tuloksiin; edellyttää, että tulevana vuonna saadaan aikaan tuntuvia parannuksia ja että komissio tarkastelee tilannetta uudelleen ja laatii yhteistyössä Bulgarian hallituksen kanssa toimenpiteitä, joiden avulla voidaan palauttaa Bulgarian oikeusjärjestelmän luotettavuus;

                  51.

                  panee huolestuneena merkille komission välikertomuksen yhteistyö- ja tarkastusmekanismin puitteissa saavutetusta edistyksestä Romaniassa; panee kuitenkin samalla tyytyväisenä merkille, että viranomaisten lahjomattomuutta valvova kansallinen virasto (ANI) on saavuttanut yhä parempia tuloksia perusteetonta varallisuutta koskevien tapausten syytteeseenpanossa ja eturistiriitojen havaitsemisessa; toteaa, että ANIn rahoitusta korotettiin unionin varoin; on kuitenkin huolestunut siitä, ettei ANIn tapausten johdosta ole ryhdytty yhtenäisiin jatkotoimiin ja että jatkotoimet usein viivästyvät; on tyytyväinen siihen, että kansallinen korruptiontorjuntavirasto (DNA) toimi edelleen tehokkaasti syyttäjätoimena korkean tason korruptiotapauksissa; toteaa, että syytteiden, tuomioistuinten päätösten ja tuomioiden määrä kasvoi vuonna 2011 ja tapausten käsittelytahti nopeutui korkeimmassa oikeudessa ja kassaatiotuomioistuimessa, mikä näkyy siinä, että DNA:n käynnistämissä asioissa tehtyjen lopullisten päätösten määrä lisääntyi 85 prosenttia vuoteen 2011 verrattuna (24); on huolestunut siitä, että korkean tason korruptiotapauksiin liittyvistä tuomioistuinten tuomioista tehdyn analyysin tulosten mukaan 60 prosenttia rangaistuksista on ehdollisia ja langetetut tuomiot ovat usein lakisääteisten vähimmäistuomioiden tasoa; ihmettelee myös epätyydyttävää käytäntöä, joka liittyy tuomioiden ja niiden perustelujen julkaisemiseen määräaikojen puitteissa ja joka lisää riskiä, että eräissä korkean tason korruptiotapauksissa perustelujen viivästyminen saattaa johtaa asian vanhenemiseen, kun valituksia ei voida esittää ajoissa; kehottaa komissiota julkistamaan oikeuslaitoksen uudistamiseen tähtäävien Romanian toimien tueksi myönnetyt varat; edellyttää ensi vuonna jälleen uusia parannuksia; kehottaa komissiota painostamaan entistä voimakkaammin Romanian hallitusta panemaan täytäntöön komission suositukset; edellyttää komission vaativan tinkimättömästi Romanian hallitusta tehostamaan toimiaan johdonmukaisen oikeuskäytännön kehittämiseksi julkisiin hankintoihin liittyvissä oikeuskäsittelyissä; kehottaa komissiota myös vaatimaan sinnikkäästi ja määrätietoisesti Romanian hallitukselta, että komission suosituksia noudatetaan ja että laaditaan selkeä ja kattava toteuttamissuunnitelma, jota noudatetaan valmistauduttaessa rikoslain ja rikosprosessilain säännösten täytäntöönpanoon; edellyttää, että Romaniassa toteutetaan lisätoimia, joiden avulla voidaan edistyä rikoksen tuottaman hyödyn menetetyksi tuomitsemisessa; edellyttää myös, että komissio laatii yhteistyössä Romanian hallituksen kanssa toimenpiteitä, joiden avulla voidaan parantaa Romanian oikeusjärjestelmän luotettavuutta;

         Ennakkorahoitus

                  52.

                  ottaa huomioon, että ennakkorahoitusta pidetään tarpeellisena, jotta edunsaajat voivat käynnistää hyväksytyt toimet;

                  53.

                  panee merkille tilintarkastustuomioistuimen huomautukset, joiden mukaan komissio on lisännyt ennakkomaksujen käyttöä huomattavasti vuosina 2005–2010 (vuosikertomus, 1.28 kohta); on huolestunut siitä, että ennakkomaksujen selvittäminen on puutteellista (vuosikertomus, 1.29 kohta ja tilintarkastustuomioistuimen lausunnon nro 6/2010 86 kohta);

                  54.

                  on huolestunut ennakkorahoituksen vaikutuksesta varsinkin toimintalohkoissa ”unionin ulkopuolelle suunnattu tuki sekä kehitysyhteistyö ja laajentumisasiat” sekä ”tutkimus ja sisäiset politiikat”; panee merkille, että ennakkomaksujen käyttö on lisääntynyt ja kokonaisvirhetaso on alle 2 prosenttia näissä kahdessa toimintalohkossa; panee lisäksi merkille tilintarkastustuomioistuimen päätelmät, että ennakkomaksujen virhetaso ei ollut olennainen mutta väli- ja loppumaksujen virhetaso oli olennainen (vuosikertomus, 5.35 ja 6.48 kohta);

                  55.

                  katsoo, että maksaessaan suuria määriä ennakkorahoitusta komissio ottaa suuremman rahoitusriskin esimerkiksi edunsaajien maksukyvyttömyystilanteessa sekä suuremman laillisuuteen ja asianmukaisuuteen liittyvän riskin, koska edunsaajien ilmoittamien kustannusten hyväksyminen lykkääntyy;

                  56.

                  katsoo, että on tehokkaampaa ehkäistä sääntöjenvastaisuuksia kuin korjata jälkikäteen aiheettomia maksuja takaisinperinnän avulla; kehottaa sen vuoksi komissiota ensisijaisena toimena harkitsemaan uudelleen ennakkomaksujen käytön lisäämistä sekä valvonta- ja tarkastusmekanismeja siten, että se

                              —

                              ilmoittaa parlamentille syyt, joiden vuoksi se on lisännyt ennakkomaksujen käyttöä vuosina 2005–2010

                              —

                              mukauttaa ennakkorahoituksen käyttöä eri ohjelmissa tasolle, jolla varmistetaan tarvittava käteisennakko, jotta edunsaajat voivat käynnistää hankkeen, mutta turvataan samalla unionin taloudelliset edut, ja ilmoittaa parlamentille asiasta;

         Maksattamatta olevat talousarviositoumukset

                  57.

                  palauttaa mieliin, että maksattamatta olevat talousarviositoumukset ovat määrärahoja, jotka on sidottu mutta joita ei ole käytetty (toisin sanoen maksettu), ja että ne ovat pääasiassa peräisin monivuotisista ohjelmista (esimerkiksi koheesio), joissa sitoumuksia tehdään ohjelmakauden ensimmäisinä vuosina, kun taas niitä vastaavia maksuja suoritetaan vaiheittain koko ohjelmakauden ajan;

                  58.

                  toteaa, että maksattamatta olevien talousarviositoumusten suuri määrä saattaa olla merkki jäsenvaltioiden vaikeuksista käyttää kohdennetut määrät;

                  59.

                  panee merkille tilintarkastustuomioistuimen havainnon, että vuonna 2010 maksattamatta olevien talousarviositoumusten määrä kasvoi lähes 10 prosentilla noin 194 000 000 000 euroon (vuosikertomus, 1.43 kohta ja kaavio 1.2), mikä vastaa nykyisellä tasolla lähes kolmen vuoden menoja;

                  60.

                  katsoo, että ohjelmakauden 2007–2013 osalta on vaarana, että

                              —

                              sidotut varat on käytettävä tavallista nopeammin, jolloin virheriski kasvaa

                              —

                              jäsenvaltiot saattavat pyrkiä käyttämään kaikki sidotut varat ohjelmakauden 2007–2013 lopussa, jolloin ne saattavat osarahoittaa hankkeita, jotka on jo toteutettu ja rahoitettu kansallisin varoin (takautuvasti rahoitettavat hankkeet, joita ei ole valvottu unionin hallinnointi- ja valvontajärjestelmän avulla ja jotka ovat siksi alttiimpia virheille);

                  61.

                  kehottaa komissiota antamaan tietoja maksattamatta olevien sitoumusten määrästä jäsenvaltioittain sekä antamaan tietoa jäsenvaltioiden kanssa tekemästään yhteistyöstä määrärahojen käyttöön ja sääntöjenmukaisuuteen liittyvien riskialojen kartoittamiseksi ja riskeihin puuttumiseksi;

         Rahoitusosuus hajautetuille erillisvirastoille ja yhteisyrityksille

                  62.

                  panee merkille, että unioni myönsi varainhoitovuonna 2010 määrärahoja hajautetuille virastoille yli 620 000 000 euroa ja yhteisyrityksille yli 500 000 000 euroa; toteaa, että virastoja koskevasta unionin rahoitusosuudesta oli hieman vaikea löytää tietoa; kehottaa komissiota antamaan vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle vuosittain konsolidoidut tiedot kokonaisrahoituksesta, jonka kukin virasto/yhteisyritys saa vuosittain unionin yleisestä talousarviosta, esimerkiksi seuraavista seikoista:

                              —

                              talousarvioon otettu alkuperäinen unionin maksuosuus virastolle/yhteisyritykselle

                              —

                              ylijäämän palautuksesta saatujen varojen määrä

                              —

                              unionin kokonaismaksuosuus virastolle/yhteisyritykselle

                              —

                              tarvittaessa Euroopan vapaakauppaliiton (EFTA) maksuosuus;

                  63.

                  edellyttää, että komissio välttää rahoituskriisin aikana virastojen talousarvioiden kasvattamista ja harkitsee jopa unionin maksuosuuden supistamista sen painopisteitä koskevan arvion perusteella;

                  64.

                  kehottaa komissiota laatimaan ohjeita malleista, joita kaikki virastot/yhteisyritykset voisivat käyttää laatiessaan vuotuisia työohjelmiaan ja vuotuisia toimintakertomuksiaan, jotta tuloksia voidaan verrata mielekkäällä tavalla suunniteltuihin tavoitteisiin;

                  65.

                  kehottaa komissiota toimittamaan parlamentille yksityiskohtaisen selvityksen perusteista ja varmennusmekanismeista, joita virastoissa/yhteisyrityksissä sovelletaan eturistiriitojen ja pyöröovitapausten välttämiseksi;

         Unionin talousarvio ja rahoitus- ja budjettikriisi

                  66.

                  ilmaisee huolensa jäsenvaltioissa jatkuvasta rahoitus- ja budjettikriisistä; katsoo, että kriisi aiheuttaa unionin talousarviolle erityyppisiä riskejä seuraavilla tavoilla:

                              —

                              jäsenvaltioille myönnettyihin lainoihin liittyvät rahoitusriskit

                              —

                              tuloihin liittyvät rahoitusriskit;

                  67.

                  muistuttaa, että kuuden jäsenvaltion (Kreikka, Unkari, Irlanti, Latvia, Portugali ja Romania) katsotaan olevan tällä hetkellä vaikeuksissa, koska ne saavat apua maksutaselainojen muodossa, lainoja Euroopan rahoituksenvakautusmekanismista tai apua Kreikan lainajärjestelystä;

                  68.

                  ottaa huomioon, että unionin talousarviosta myönnetään vakuudet maksutaselainoille (31. joulukuuta 2010 mennessä maksetut lainat olivat yhteensä noin 12 000 000 000 euroa) ja Euroopan rahoituksenvakautusmekanismista maksettaville lainoille (ei maksettuja lainoja 31. joulukuuta 2010 mennessä) (25); ottaa lisäksi huomioon, että mahdollisten maksutaselainojen pääoma on enintään 50 000 000 000 euroa (neuvoston asetuksen (EY) N:o 332/2002 (26) 1 artiklan 1 kohdan toinen alakohta) ja Euroopan rahoituksenvakautusmekanismista mahdollisesti maksettavien lainojen pääoma on enintään 60 000 000 000 euroa (27); korostaa, että kokonaismäärä (110 000 000 000 euroa) vastaa lähes unionin vuotuista talousarviota, koska unionin talousarviosta maksettavien maksujen kokonaismäärä oli noin 122 000 000 000 euroa vuonna 2010 (28);

                  69.

                  on huolissaan siitä, että tilintarkastustuomioistuin ei kiinnittänyt näihin unionin uusiin haasteisiin riittävästi huomiota vuosikertomuksessaan vuodelta 2010; pitää erityisen valitettavana, että tilintarkastustuomioistuin ei riittävästi maininnut näitä unionin talousarvioon kohdistuvia riskejä; korostaa, että tilintarkastustuomioistuimen on otettava uusi Euroopan vakausmekanismi tärkeäksi osaksi tulevaa työtään;

                  70.

                  muistuttaa, että talousarvion suojaamiseksi tällaisilta vakuusvaateilta ei ole perustettu vakuusrahastoa; kehottaa komissiota sen vuoksi arvioimaan, onko mahdollisesti tarpeen perustaa vakuusrahasto kattamaan mahdolliset tappiot ulkosuhteisiin liittyvien hankkeiden vakuusrahaston tapaan, jotta voidaan suojata unionin talousarviota;

                  71.

                  korostaa, että Euroopan rahoituksenvakautusmekanismi oli 30. syyskuuta 2011 allekirjoittanut lainoja 48 500 000 000 euron edestä, kun käytettävissä on yhteensä 60 000 000 000 euroa; kannustaa tilintarkastustuomioistuinta antamaan ennen vuoden 2012 loppua kertomuksen Euroopan rahoituksenvakautusmekanismin toimista ja erityisesti komission käyttöön ottamista valvontamekanismeista;

                  72.

                  palauttaa mieliin, että unionin talousarvion tulot tulevat eri lähteistä; toistaa, että talousarvio rahoitetaan kokonaisuudessaan unionin omin varoin, tämän kuitenkaan rajoittamatta muita tuloja; toteaa, että erityisesti bruttokansantuloon (BKTL) perustuvat varat, joiden osuus on 73 prosenttia kaikista tuloista, ovat peräisin jäsenvaltioiden kansallisista talousarvioista (29);

                  73.

                  katsoo, että mitä vakavammaksi tiettyjen jäsenvaltioiden rahoitustilanne käy, sitä vaikeampi niiden on maksaa osuutensa unionin talousarvioon; katsoo tämän tilanteen vaarantavan unionin talousarvion tulot, jotka ovat peräisin vaikeuksissa olevilta jäsenvaltioilta, jotka saattavat jopa lisätä julkista velanottoa rahoittaakseen unionin talousarviota tai osallistuakseen tiettyjen apujärjestelyjen kansalliseen rahoitukseen;

                  74.

                  toteaa, että varainhoitovuonna 2010 vaikeuksissa olevilta jäsenvaltioilta peräisin olevat BKTL-varat muodostivat noin 6 prosenttia kaikista BKTL-varoista (30);

                  75.

                  panee lisäksi merkille, että vaikeuksissa olevien jäsenvaltioiden osuutta Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto), rakennerahastojen, koheesiorahaston ja Euroopan kalatalousrahaston osarahoituksesta lisättiin; odottaa korkeampien osarahoitusosuuksien mahdollistavan suuremmat investoinnit etenkin vaikeuksissa olevissa jäsenvaltioissa; korostaa tässä yhteydessä komission suurempaa valvontavastuuta;

         Euroopan rahoitusvakausväline (ERVV) ja Euroopan vakausmekanismi (EVM)

                  76.

                  arvostelee sitä, että neuvosto sovelsi vuonna 2010 SEUT:n 122 artiklaa Euroopan rahoitusvakausvälineen (ERVV) perustamiseen, koska kyseistä artiklaa sovelletaan vain luonnonkatastrofeihin eikä taloudellisiin katastrofeihin; on huolissaan siitä, että rahoitusvakausvälineeseen ei sisälly parlamentin harjoittamaa demokraattista valvontaa eikä tilintarkastustuomioistuimella ole sitä koskevia tarkastusoikeuksia; arvostelee voimakkaasti sitä, että ERVV-puitesopimus ei edes sisällä määräyksiä julkisesta ulkopuolisesta tarkastuksesta;

                  77.

                  panee merkille, että jäsenvaltiot allekirjoittivat äskettäin EVM-sopimuksen; tähdentää varoittaneensa 23. maaliskuuta 2011 antamassaan päätöslauselmassa (31), että pysyvää Euroopan vakausmekanismia (EVM) ei pitäisi perustaa EU:n toimielinjärjestelmän ulkopuolelle, sillä päätökseen liittyy ongelmia unionin toimielinten valvontamekanismin kannalta; jakaa joidenkin ylimpien tilintarkastuselinten huolen siitä, että sopimuksessa ei ole riittävästi vaikuttavan ulkoisen tarkastuksen varmistavia määräyksiä;

                  78.

                  toistaa neuvostolle ja jäsenvaltioille esittämänsä kehotuksen ottaa asianmukaisesti huomioon seuraavat, EVM:n toteuttamista koskevat seikat:

                              —

                              EVM:n perussäännössä on varmistettava asianmukaiset järjestelyt laillisuuteen, asianmukaisuuteen ja tuloksellisuuteen liittyviä julkisia ulkopuolisia tarkastuksia varten kansainvälisesti hyväksyttyjen tarkastusnormien mukaisesti ottaen huomioon seuraavat asiakirjat

                                          i)

                                          Euroopan unionin ylimpien tilintarkastuselinten yhteyskomitean 14. lokakuuta 2011 päivätty päätöslauselma euroalueen ylimpien tilintarkastuselinten lausumasta, joka koskee Euroopan vakausmekanismin ulkoista tarkastusta (CC-R-2011-01) (32)

                                          ii)

                                          Euroopan unionin ylimpien tilintarkastuselinten yhteyskomitean Euroopan parlamentille, Eurooppa-neuvostolle ja komissiolle sekä EU:n jäsenvaltioiden parlamenteille ja hallituksille osoittama 14. lokakuuta 2011 päivätty lausuma Euroopan talouden ohjausjakson ja EU:n talouden ohjausjärjestelmän muiden viimeaikaisten tapahtumien vaikutuksista Euroopan unionin jäsenvaltioiden ylimpiin tilintarkastuselimiin ja tilintarkastustuomioistuimeen (33)

                                          iii)

                                          Alankomaiden tilintarkastustuomioistuimen presidentin kirje kysymyksistä, joita EVM:n perussäännössä on käsiteltävä EVM-sopimuksen 30 artiklan yhteydessä (34)

                              —

                              EVM:a varten on luotava asianmukaiset vastuuta ja täydellistä avoimuutta koskevat järjestelyt

                              —

                              tietojen ja tilastojen luotettavuus on varmistettava

                              —

                              on selvitettävä kaikkien toimijoiden, joiden saatavat liittyvät mekanismien perustamiseen, velvollisuudet ja raportointijärjestelyt

                              —

                              on kehotettava komissiota raportoimaan parlamentille ja neuvostolle kahdesti vuodessa riskistä, joka unionin talousarviolle aiheutuu siitä, että se on ERVV:n vakuutena, ja kysyttävä komissiolta, miten rahat siirrettäisiin unionin talousarvioon ja sitten ERVV:lle, jos maksu laiminlyödään;

                  79.

                  kehottaa neuvostoa ja jäsenvaltioita määrittelemään parlamentin poliittisen valvontavallan, kun on kyse euro-obligaatioiden liikkeeseenlaskusta yleensä ja etenkin pysyvästä kriisimekanismista; yhtyy käsitykseen, että parlamentti olisi otettava mukaan mekanismiin tasapuolisin ehdoin;

         Seurattavuus

                  80.

                  tähdentää, että seurattavuus on keskeisessä asemassa pyrittäessä varmistamaan julkisten varojen käyttöä koskevan tilintekovelvollisuuden toteutuminen, ja muistuttaa, että se on tärkeimpiä välineitä pyrittäessä siihen, että menot ovat laillisia ja asianmukaisia; kehottaa jälleen kirjaamaan kaikki unionin varoista maksetut avustukset käyttäjäystävälliseen sähköiseen tietokantaan ja kiinnittämään tässä yhteydessä asianmukaista huomiota tietosuojalainsäädäntöön; katsoo, että unionin varojen maksamisen ehdoksi olisi nimenomaisesti asetettava edunsaajien antama hyväksyntä sille, että perustiedot – kuten määrä, vastaanottajan nimi ja tarkoitus – ovat yleisesti saatavissa;

                  81.

                  huomauttaa, että koheesiopolitiikan toimintalohkossa nykyjärjestelmä ei takaa EAKR:n ja koheesiorahaston tuensaajien täydellistä avoimuutta; toteaa, että tällä hetkellä komissio tarjoaa portaalin, josta on pääsy edunsaajien luetteloon kansallisilla verkkosivustoilla, jotka ovat laadittu ainoastaan kunkin jäsenvaltion kielellä ja joissa ei noudateta yhteisiä kriteereitä; edellyttää, että rakennepolitiikan välineitä koskevista yleisistä säännöksistä annettavassa tulevassa asetuksessa (COM(2011) 615 – 2011/0276(COD)) varmistetaan, että jäsenvaltiot toimittavat tiedot EAKR:n ja koheesiorahaston varojen lopullisista saajista ja ne julkaistaan komission virallisella verkkosivustolla yhdellä komission kolmesta työkielestä käyttäen yhteisiä kriteereitä, jotka mahdollistavat vertailun ja virheiden havaitsemisen; kehottaa jälleen komissiota käyttämään esimerkkinä Yhdysvaltojen takaisinperintöjä käsittelevää elintä (American Recovery Accountability and Transparency Board) ja sen verkkosivuja, www.recovery.gov;

                  82.

                  palauttaa mieliin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-92/09 Volker ja Markus Schecke GbR ja C-93/09 Hartmut Eifert 9. marraskuuta 2010 annetun tuomion, jolla on merkitystä maatalouden ja luonnonvarojen toimintalohkon kannalta; kehottaa komissiota antamaan mahdollisimman pian kyseinen tuomio huomioon ottaen ehdotuksen uudeksi asetukseksi, jossa jäsenvaltioita vaaditaan julkistamaan tiedot unionin maatalousrahastoista tukea saavista luonnollisista ja oikeushenkilöistä; katsoo, että edunsaajia koskevien tietojen pitäisi olla saatavilla komission virallisella verkkosivustolla yhdellä komission kolmesta työkielestä ja niiden olisi perustuttava yhteisiin kriteereihin, jotka mahdollistavat vertailun ja virheiden havaitsemisen;

         Tarkastuslausuman menetelmä

                  83.

                  on tietoinen siitä, että tilintarkastustuomioistuin aikoo antaa parlamentille lisätietoja maatalouden ja luonnonvarojen sekä koheesiopolitiikan, energian ja liikenteen toimintalohkoista; pitää aikomusta myönteisenä, koska se lisää avoimuutta ja auttaa kartoittamaan paremmin talousarvion ongelma-alat; katsoo, että tällä tavoin komissio, tilintarkastustuomioistuin, parlamentti ja muut sidosryhmät voivat keskittää huomionsa paremmin ja antaa suosituksia aloista, joilla hallinnointia on parannettava; haluaa kuitenkin korostaa, että on syytä varmistaa eri vuosilta olevien tietojen vertailtavuus;

                  84.

                  on tyytyväinen siihen, että tilintarkastustuomioistuin on arvioinut syvällisemmin komission johdon antamien tietojen luotettavuutta sekä vuotta 2010 koskevan vuosikertomuksen 1 luvussa että sen muissa luvuissa; palauttaa mieliin, että johdon antamista tiedoista tarvitaan tilintarkastustuomioistuimen vahva toinen mielipide; kehottaa tilintarkastustuomioistuinta lujittamaan edelleen komission johdon antamien tietojen analysointia ja antamaan siitä kuvaavan raportin;

                  85.

                  panee merkille ennakkorahoituksen käytön lisääntymisen; katsoo, että ennakkomaksut ovat vähemmän alttiita laillisuutta ja asianmukaisuutta koskeville riskeille kuin väli- ja loppumaksut, koska ennakkomaksuja varten kustannuksia ei tarvitse perustella; kehottaa tilintarkastustuomioistuinta harkitsemaan tarkastusmenetelmiensä mukauttamista siten, että niissä otettaisiin huomioon ennakkorahoituksen lisääntyminen, jotta se voisi antaa parlamentille entistä käyttökelpoisempia tietoja ja keskittyä tapahtumiin, joihin liittyy suurin riski;

                  86.

                  ottaa huomioon, että tilintarkastustuomioistuin noudattaa yhteistä menetelmää, jotta se voi ilmaista määrällisesti julkisissa hankinnoissa toimintalohkoissa ”maatalous ja luonnonvarat” sekä ”koheesiopolitiikka, energia ja liikenne” tapahtuneet virheet; pahoittelee, että komissio noudattaa näissä kahdessa toimintalohkossa eri menetelmiä, joista vielä kumpikaan ei vastaa tilintarkastustuomioistuimen menetelmää; on huolissaan siitä, että erilainen suhtautuminen näihin toimintalohkoihin saattaa vaarantaa yhteisesti hallinnoitavien varojen valvonnan ja tarkastamisen uskottavuuden; kehottaa siksi komissiota ja tilintarkastustuomioistuinta yhdenmukaistamaan pikaisesti julkisissa hankinnoissa tapahtuneiden virheiden käsittelyä näissä kahdessa toimintalohkossa ja raportoimaan saavutetusta edistyksestä parlamentin asiasta vastaavalle valiokunnalle vuoden 2012 loppuun mennessä;

         Yksittäisiä kysymyksiä

         Talousarvion valvontaan liittyvistä kysymyksistä vastaavan komission jäsenen rooli

                  87.

                  panee merkille, että kauden 2004–2009 komissiossa yksi komission jäsen oli kokopäivätoimisesti vastuussa talousarvion valvonnasta, kuten parlamentti oli aiemmin pyytänyt; pahoittelee, että nykyisessä komissiossa talousarvion valvontaan liittyvät kysymykset on yhdistetty muihin vastuualueisiin (”verotus ja tulliliitto”); ehdottaa, että kauden 2014–2019 komissiossa talousarvion valvontaan liittyvät asiat annetaan jälleen yhdelle kokopäivätoimiselle komission jäsenelle, joka vastaa muun muassa seuraavista aloista:

                              —

                              sisäinen tarkastus

                              —

                              petostentorjunta

                              —

                              yhteydet tilintarkastustuomioistuimeen ja parlamentin asianomaiseen valiokuntaan

                              —

                              yhteydet jäsenvaltioiden asianomaisiin budjetti- ja tarkastusviranomaisiin ja kattavan sisäisen valvonnan kehyksen kehittäminen

                              —

                              vuosittaisen yhteenvetokertomuksen valvonta ja siitä saatavan hyödyn lisääminen samoin kuin jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmien tarkastelu

                              —

                              riippumattomien ohjelma-arviointien tilaaminen ja arviointi ja SEUT:n 318 artiklassa määrätyn arviointikertomuksen kehittäminen arvokkaaksi toiminnan tulosten parantamisen välineeksi;

         Toiminnan tulokset: unionin talousarviosta rahoitetun toiminnan tuloksellisuus

                  88.

                  ilmaisee tyytyväisyytensä vuosikertomuksen 8 lukuun ”Talousarviosta rahoitetun toiminnan tuloksellisuus”, joka sisältää myös tilintarkastustuomioistuimen huomautukset komission vuotuisiin toimintakertomuksiin sisältyvästä toiminnan itsearvioinnista;

                  89.

                  panee merkille tilintarkastustuomioistuimen havainnot komission toiminnan tuloksellisuutta koskevan raportoinnin laadusta, joista voi mainita seuraavat esimerkit:

                              —

                              ”Hallintosuunnitelmassa ei nykyisin mainita taloudellisuuden ja tehokkuuden mittaamiseen tarkoitettuja tavoitteita ja indikaattoreita” (vuosikertomus, otsikko ennen 8.17 kohtaa)

                              —

                              ”Tavoitearvot eivät olleet riittävän kvantifioituja tai tarkkoja tietyillä aloilla” (vuosikertomus, otsikko ennen 8.18 kohtaa)

                              —

                              ”Monivuotisilla tavoitearvoilla ei ollut välietappeja tietyillä aloilla” (vuosikertomus, otsikko ennen 8.20 kohtaa)

                              —

                              ”Politiikan saavutusten kuvaus sisälsi rajallisesti tietoa tuloksista ja vaikutuksista” (vuosikertomus, otsikko ennen 8.22 kohtaa);

                  90.

                  katsoo, että näistä tärkeistä havainnoista käy ilmi, että parlamentti ei voi täysin luottaa toiminnan tuloksellisuutta koskevaan komission raportointiin; pitää luotettavia tietoja hyvän hallinnoinnin, politiikan laatimisen ja parlamentaarisen valvonnan perustana; toivoo, että tilintarkastustuomioistuin kehittäisi edelleen toimintaansa tällä alalla, jotta se voisi vahvistaa säännöllisesti komission antamat toiminnan tuloksellisuutta koskevat tiedot;

                  91.

                  pitää toiminnan tuloksellisuutta yhtä tärkeänä kuin laillisuutta ja asianmukaisuutta ja kehottaa tilintarkastustuomioistuinta harkitsemaan, olisiko mahdollista sisällyttää vuosikertomuksen eri toimintalohkoja koskeviin lukuihin uusi katsaus toiminnan tuloksellisuuteen;

                  92.

                  ottaa huomioon, että hallintosuunnitelmissa esitetyt tavoitteet, indikaattorit ja tavoitearvot koskivat pääasiassa vaikuttavuutta (vuosikertomus, 8.15 kohta); kehottaa komissiota parantamaan toiminnan tuloksellisuutta koskevaa raportointiaan, taloudellisuutta ja tehokkuutta koskevat indikaattorit mukaan luettuina, ja asettamaan asianmukaiset tavoitteet, jotta voidaan arvioida edistymistä monivuotisten tavoitteiden saavuttamisessa;

                  93.

                  kehottaa komissiota myös määrittelemään yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin alalla yhdessä jäsenvaltioiden kanssa soveltuvat toiminnan tuloksellisuutta kuvaavat indikaattorit, joita on sovellettava johdonmukaisesti, ja varmistamaan, että saavutettuja tuloksia koskeva jäsenvaltioiden raportointi on pakollista, kattavaa, tarkkaa ja julkista;

                  94.

                  ottaa huomioon sekä tilintarkastustuomioistuimen että komission toistuvat lausunnot, joiden mukaan hallinto- ja valvontajärjestelmien laatu vaihtelee huomattavasti jäsenvaltioiden kesken ja ohjelmien välillä;

                  95.

                  kehottaa komissiota ottamaan järjestelmällisesti huomioon erot valvontajärjestelmien vaikuttavuudessa ja antamaan käyttöön selkeitä arvioita jäsenvaltioiden toimista – tai niiden puutteesta – sääntöjenvastaisuuksien havaitsemiseksi ja korjaamiseksi, jotta voidaan varmistaa, että jäsenvaltiot, joilla on hyvin toimivat valvontajärjestelmät, eivät ole vaarassa saada turhaa kritiikkiä;

                  96.

                  pyytää komissiota antamaan parlamentin asiasta vastaavalle valiokunnalle ja täysistunnolle Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 318 artiklassa tarkoitetun arviointikertomuksen samaan aikaan, kun tilintarkastustuomioistuin antaa vuosikertomuksensa, ja kehottaa tilintarkastustuomioistuinta esittämään samassa yhteydessä huomautuksensa arviointikertomuksesta; korostaa, että arviointikertomus olisi jossain vaiheessa julkaistava, jotta sekä parlamentti että tilintarkastustuomioistuin voivat arvioida sitä asianmukaisesti;

                  97.

                  muistuttaa, että SEUT-sopimuksen 318 artiklan mukaan komission on esitettävä unionin varoja koskeva arviointikertomus, joka perustuu saavutettuihin tuloksiin; panee merkille, että komissio hyväksyi 17. helmikuuta 2012 ensimmäisen SEUT:n 318 artiklan mukaisen arviointikertomuksen, joka liittyy varainhoitovuoteen 2010;

                  98.

                  muistuttaa lisäksi, että parlamentti ehdotti varainhoitovuotta 2009 koskevan vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle antamassaan päätöslauselmassa (35), että

                              —

                              komission olisi nimitettävä toiminnan arvioija osoittaakseen selvästi olevansa vastuussa arviointikertomuksesta (199 kohta)

                              —

                              tulosindikaattoreiden, oikeudellisen tai poliittisen perustan, menojen määrän ja tulosten yhteys olisi osoitettava selvästi ja avoimesti (200 kohta)

                              —

                              sisäisen tarkastuksen toimialan olisi tarkastettava kertomuksen laatimiseen käytetty menetelmä ja arvioitava koko tehtyä työtä (200 kohta)

                              —

                              komission yksikköjen käyttämät keskeiset tulosindikaattorit olisi julkistettava (200 kohta);

                  99.

                  pitää valitettavana, ettei komissio ole pystynyt kattamaan kaikkia näitä ehdotuksia ensimmäisessä SEUT:n 318 artiklan nojalla annetussa arviointikertomuksessa; panee myös merkille, että ensimmäinen arviointikertomus on yhteenveto kahdesta toimintalohkosta (Koulutus ja kulttuuri ja Tutkimus) jo laadituista arviointikertomuksista; katsoo, että ensimmäisen arviointikertomuksen kattavuus ja sisältö eivät ole sitä, mitä voisi odottaa SEUT-sopimuksessa edellytetyltä arviointikertomukselta;

                  100.

                  kehottaa komissiota kehittämään edelleen SEUT:n 318 artiklan mukaisen arviointikertomuksen sisältöä ja erityisesti määrittämään tämän arviointikertomuksen lisäarvo verrattuna varainhoitoasetuksen (27 artikla) ja sen soveltamissääntöjen (komission asetus (EY, Euratom) N:o 2342/2002 (36), 21 artikla) nojalla suoritettaviin ”tavanomaisiin” arviointeihin;

                  101.

                  tukee kaikin puolin komission aikomusta ”pyrkiä varmistamaan, että seuraavan rahoituskehyksen yhteydessä parannetaan koordinaatiota, tiedonvaihtoa ja johdonmukaisuutta sekä komission sisällä että suhteessa jäsenvaltioihin ohjelmoinnin, organisoinnin sekä seurannan ja arvioinnin osalta” (37);

                  102.

                  panee tyytyväisenä merkille, että tilintarkastustuomioistuin suunnittelee esittävänsä huomautuksia SEUT:n 318 artiklan nojalla laadittavasta ensimmäisestä arviointikertomuksesta (38);

                  103.

                  toistaa komissiolle esittämänsä kehotuksen tarkastella uudelleen henkilöstölle annettavaa, henkilöstösääntöjen II osastoa ”Virkamiehen oikeudet ja velvollisuudet” koskevaa ohjeistusta ja koulutusta, jotta koko henkilöstö voisi tutustua perinpohjaisesti sen ehtoihin ja erityisesti henkilöstösääntöjen 22 a artiklan mukaisiin velvollisuuksiin; pyytää komissiota toimittamaan parlamentin asiasta vastaavalle valiokunnalle syyskuuhun 2012 mennessä kertomuksen toiminnastaan tällä alalla;

                  104.

                  pyytää komissiota toimittamaan parlamentin asiasta vastaavalle valiokunnalle syyskuuhun 2012 mennessä kertomuksen toiminnastaan, jolla se pyrkii edistämään suuren yleisön mahdollisuuksia antaa ilmi väärinkäytöksiä;

         Koheesiopolitiikka, energia ja liikenne – kielteinen päätelmä

                  105.

                  pitää valitettavana, että koheesiopolitiikan, energian ja liikenteen toimintalohkossa virhetaso nousi 7,7 prosenttiin, vaikka maksujen määräajan kulumisen keskeyttämiseen turvauduttiin aiempaa useammin; on erittäin huolissaan siitä, että 58 prosentissa virheellisistä tapahtumista osa virheistä olisi voitu havaita ja korjata (vuosikertomus, 4.25 kohta); on huolestunut siitä, että puhe virhetasojen pysymisestä ”vakaina” paljastaa kasvavan itsetyytyväisyyden;

                  106.

                  kehottaa tilintarkastustuomioistuinta esittämään Euroopan aluekehitysrahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, energiaa ja liikennettä koskevat virhetasot erikseen eikä yhteenlaskettuina;

                  107.

                  pahoittelee sitä, että vuosi toisensa jälkeen suuri osa virheistä johtuu julkisia hankintoja koskevien sääntöjen noudattamatta jättämisestä; ottaa huomioon asian laajemmat vaikutukset ja pitää tilannetta osoituksena siitä, että sisämarkkinoiden toiminta on vaarassa; kehottaa komissiota jatkamaan käynnissä olevaa julkisten hankintojen uudistusta ottaen nämä huolestuttavat tulokset asianmukaisesti huomioon ja seuraamaan rikkomuksia tarkasti, koska tilintarkastustuomioistuin on havainnut myös tapauksia, joissa EU:n direktiivien ottaminen osaksi julkisia hankintoja koskevaa kansallista lainsäädäntöä on tehty virheellisesti (vuosikertomus, 4.27 kohta);

                  108.

                  panee erittäin huolestuneena merkille, että tarkastusviranomaiset toimivat vain osittain vaikuttavasti; on erittäin huolestunut siitä, että tarkastusviranomaisten soveltamat tarkastuksen lähestymistavat eroavat toisistaan niin paljon, ettei niiden tuloksia voida käyttää kunkin rahaston yleislausuman antamiseen kansallisella tai EU:n tasolla (vuosikertomus, 4.41 kohta); pyytää komissiota ilmoittamaan, kuinka se yhdenmukaistaa tarkastusviranomaisilta saamansa tiedot ja kuinka se varmistaa johdonmukaisuuden voidakseen antaa parlamentille luotettavaa tietoa vuotuisissa toimintakertomuksissaan;

                  109.

                  kehottaa tilintarkastustuomioistuinta antamaan SEUT-sopimuksen 287 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan mukaisesti lausunnon kansallisten tarkastusviranomaisten riippumattomuudesta yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin suhteen;

                  110.

                  pyytää komissiota tiedottamaan parlamentille, koska se aikoo ryhtyä käyttämään jäsenvaltioiden tarkastusviranomaisia neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 (39) 73 artiklan mukaisesti ja siten vähentää omia paikalla tehtäviä tarkastuksia; kehottaa tilintarkastustuomioistuinta seuraamaan tiiviisti tätä kehitystä ja toimittamaan siitä tarkastuksen;

                  111.

                  kannustaa tilintarkastustuomioistuinta tarkastelemaan mahdollisuutta reagoida varojen käytön monivuotisuuden ja tilintarkastustuomioistuimen tarkastusten vuotuisuuden jatkuvaan ongelmaan; korostaa, että virhetaso on yleensä täytäntöönpanokauden aikana korkeampi kuin kauden päättyessä, jolloin menoille on tehty kaikenlaisia tarkastuksia;

         Komission valvontarooli koheesiopolitiikan toimintalohkossa

                  112.

                  katsoo, että komissiolla on mahdollisuus (mutta ei velvollisuutta) määrätä jäsenvaltioille, jotka eivät noudata sääntöjä, seuraamuksia eri välineiden avulla:

                              Maksun määräajan kulumisen keskeyttäminen

                              Maksujen keskeyttäminen

                              Jäsenvaltioiden hyväksymät rahoitusoikaisut

                              Rahoitusoikaisut, joita jäsenvaltiot eivät hyväksy

                              Vaikutus

                              Valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä keskeyttää maksun määräajan kulumisen enintään kuudeksi kuukaudeksi

                              Komission jäsenten kollegio keskeyttää maksut määräämättömäksi ajaksi

                              Jäsenvaltio voi käyttää vapautuneet varat, joten jäsenvaltio ei menetä varoja

                              Unionin rahoitusosuus perutaan kokonaan tai osittain (nettovähennys)

                              Edellytykset

                              Näyttö viittaa huomattaviin puutteisiin hallinto- ja valvontajärjestelmässä

                              Vakava puute hallinto- ja valvontajärjestelmässä tai menot liittyvät vakavaan sääntöjenvastaisuuteen

                              Jäsenvaltio hyväksyy komission, tilintarkastustuomioistuimen tai unionin muun tilintarkastajan tarkastuksista johtuvat rahoitusoikaisut

                              Jäsenvaltio ei hyväksy komission, tilintarkastustuomioistuimen tai unionin muun tilintarkastajan tarkastuksista johtuvia rahoitusoikaisuja

                              Oikeusperusta
                              (Asetus (EY) N:o 1083/2006)

                              91 artikla

                              92 artikla

                              98 artikla

                              99 artikla

                  113.

                  panee tyytyväisenä merkille komission esittämän selvennyksen ”huomattavan puutteen” ja ”vakavan puutteen” erosta (40); panee merkille, että tällaiseen luokitukseen johtava arviointi perustuu ohjeeseen COCOF 08/0019/01-EN ja siinä käytetään kyseisessä ohjeessa esitettyjä keskeisiä vaatimuksia;

                  114.

                  pitää valitettavana, että komissiolla ei ole valtuuksia määrätä rangaistuksia jäsenvaltioille tai alueille, jotka tekevät toistuvasti virheitä rakennerahastojen ja koheesiorahaston toteuttamisessa;

         Maksun määräajan kulumisen ja maksujen keskeyttämisen vaikuttavuus

                  115.

                  muistuttaa kehottaneensa käyttämään maksujen keskeyttämistä ja jäädyttämistä järjestelmällisesti poliittisista näkökohdista riippumatta (vuoden 2009 vastuuvapautta koskeva päätöslauselma (41), 194–196 kohta);

                  116.

                  toteaa, että vuonna 2010 komissio keskeytti määräajan kulumisen aiempaa useammin, koska aluepolitiikan pääosasto keskeytti määräajan kulumisen 49 tapauksessa (ks. aluepolitiikan pääosaston vuotuinen toimintakertomus, s. 42–44) ja työllisyyden, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosasto 14 tapauksessa (ks. työllisyyden, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston vuotuinen toimintakertomus, s. 50); ottaa lisäksi huomioon, että komissio ei vuonna 2010 keskeyttänyt maksuja EAKR:n tai koheesiorahaston osalta, mutta se keskeytti kuusi maksua ESR:sta;

                  117.

                  pitää valitettavana, että koheesiopolitiikan ja erityisesti aluepolitiikan alan virhetaso on noussut, vaikka keskeytyksiä on tehty enemmän ja vaikka komissio on yksilöinyt jäsenvaltiot ja alueet, jotka vaikuttavat virhetasoon eniten; muistuttaa komissiota sen toimintasuunnitelmasta, jonka avulla se pyrkii vahvistamaan asemaansa valvojana rakennetoimien yhteisen hallinnoinnin yhteydessä (42); kehottaa komissiota analysoimaan puutteita jäsenvaltioissa ja alueilla, joilla esiintyy eniten korkeita virhetasoja, ja hoitamaan valvontatehtäväänsä huolehtimalla toimintasuunnitelmassa esitettyjen toimenpiteiden toteuttamisesta;

                  118.

                  kehottaa komissiota aloittamaan maksut uudelleen vain, jos on riittävästi asianmukaista paikalla toimitetusta tarkastuksesta saatua näyttöä, joka osoittaa, että puutteet on korjattu, jotta nämä seuraamusvaltuudet olisivat vaikuttavammat ja maksuja ei aloitettaisi uudelleen liian nopeasti;

                  119.

                  panee merkille, että joulukuussa 2010 aluepolitiikan pääosasto käynnisti uudelleen 24 prosenttia keskeytetyistä maksuista (12 maksua kaikkiaan 49:stä lokakuussa 2010 keskeytetystä maksusta (43)); katsoo, että maksujen aloittaminen uudelleen joulukuussa pahentaa maksujen epätasapainoa koko vuoden ajan, mikä lisää virheriskiä maksujen hallinnoinnissa ja vähentää tilintarkastustuomioistuimella maksujen tarkastamiseen käytettävissä olevaa aikaa; kehottaa komissiota ilmoittamaan parlamentille, missä näistä 12 tapauksesta varat olisi menetetty n + 2 / n + 3 -säännön mukaan, jos maksut olisi aloitettu vuonna 2011;

         Rahoitusoikaisujen vaikuttavuus

                  120.

                  haluaa korostaa merkittävää eroa siinä, onko kyseessä jäsenvaltion tekemä rahoitusoikaisu, joka ei johda nettovähennykseen, vai komission perintämääräyksen avulla tekemä rahoitusoikaisu, joka aiheuttaa nettovähennyksen; katsoo, että jäsenvaltioiden tekemät rahoitusoikaisut ovat luonteeltaan virtuaalisia eli niillä ei ole suurta seuraamusvaikutusta; panee tyytyväisenä merkille parannukset Euroopan unionin tilinpäätöksen liitetietoon nro 6 ja kehottaa komissiota parantamaan edelleen antamiaan tietoja esimerkiksi vertailemalla rahoitusoikaisuja ja takaisinperintöjä sekä vastaavien maksujen määriä;

                  121.

                  on erittäin huolestunut seuraavista seikoista:

                              —

                              rahoitusoikaisut johtivat vuonna 2010 nettovähennykseen vain noin 20 prosentissa kaikista tapauksista (ks. Euroopan unionin tilinpäätös, s. 68), koska tukeen oikeuttamattomiksi katsotut hankkeet voidaan korvata toisilla hankkeilla, mahdollisesti myös takautuvasti rahoitettavilla hankkeilla, vaikka niihin liittyy suurempi laillisuutta ja asianmukaisuutta koskeva riski eivätkä ne tuota unionille lisäarvoa

                              —

                              useimmissa tapauksissa rahoitusoikaisuilla puututaan jäsenvaltioiden valvontajärjestelmien heikkouksiin eikä yksittäisiin hankkeisiin, minkä vuoksi järjestelmän heikkouksista aiheutuvat rahoitusseuraukset tulevat tavallisesti veronmaksajien maksettaviksi, vaikka he ovat jo antaneet osuutensa unionin talousarvioon

                              —

                              ohjelmakautta 2000–2006 koskevien rahoitusoikaisujen toteutumisaste on laskenut 62 prosentista 58:aan (ks. Euroopan unionin tilinpäätös, s. 78) pääasiassa EAKR:n ja koheesiorahaston alhaisen toteutusasteen vuoksi;

                  122.

                  katsoo näiden seikkojen haittaavan vakavasti rahoitusoikaisujen vaikuttavuutta; pelkää, että mahdollisuus korvata tukeen oikeuttamattomat kustannukset muilla aiheuttaa jäsenvaltioille paineen esittää muita, mahdollisesti takautuvasti rahoitettavia hankkeita, millä saattaa jopa olla kielteinen vaikutus siten, että laillisuutta ja asianmukaisuutta koskeva riski unionin talousarviolle kasvaa;

         Komission valvontavaltaa koskevat päätelmät

                  123.

                  kehottaa komissiota ja varsinkin aluepolitiikan pääosastoa käyttämään kattavasti nykyisiä seuraamuksiin liittyviä välineitä; katsoo kuitenkin, että kauden 2007–2013 lainsäädäntöpuitteet eivät riittävästi kannusta jäsenvaltioita noudattamaan sääntöjä eivätkä tarjoa komissiolle tarpeeksi tehokkaita välineitä, joilla se voisi palkita sääntöjen noudattamisesta ja määrätä seuraamuksia noudattamatta jättämisestä;

                  124.

                  kehottaa näin ollen komissiota tukemaan ensisijaisena toimena parlamentin pyrkimyksiä luoda tehokkaat seuraamusjärjestelmät tavallisessa lainsäätämisjärjestyksessä, joka koskee ehdotusta asetukseksi rakennepolitiikan välineitä koskevista yleisistä säännöksistä (COM(2011) 615 – 2011/0276(COD)), jotta komissio voi ottaa täydellisesti lopullisen kokonaisvastuun talousarvion toteuttamisesta, ja katsoo, että tähän olisi sisällytettävä muun muassa seuraavat osatekijät:

                              —

                              tehdään komission tekemien rahoitusoikaisujen yhteydessä nettovähennyksistä poikkeuksen sijaan sääntö ja poistetaan mahdollisuus ilmoittaa takautuvasti rahoitettavia hankkeita

                              —

                              velvoitetaan jäsenvaltiot perimään takaisin tukeen oikeuttamattomat kustannukset lopullisilta edunsaajilta mahdollisuuksien mukaan niin, että tukeen oikeuttamattomien kustannusten seuraukset kohdistuvat edunsaajiin eivätkä valtion veronmaksajiin, ja toimitetaan parlamentille mahdollisuuksien mukaan tiedot komission suorittamista takaisinperinnöistä

                              —

                              annetaan komissiolle mahdollisuus kannustaa jäsenvaltioita sekä noudattamaan sääntöjä että toteuttamaan koheesiopolitiikkaa vaikuttavasti, tehokkaasti ja taloudellisesti

                              —

                              varmistetaan, että seuraamusten koko kirjo (keskeyttäminen, lykkääminen, rahoitusoikaisut ja rangaistukset) on käytössä kaikkien rahastojen kohdalla ja liikkumavaraa on mahdollisimman vähän havaittaessa sääntörikkomuksia

                              —

                              annetaan komissiolle mahdollisuus määrätä rangaistuksia jäsenvaltioille tai keskeyttää toimenpideohjelmat jäsenvaltioissa tai alueilla, jotka tekevät toistuvasti virheitä rakennerahastojen ja koheesiorahaston toteuttamisessa

                              —

                              ryhdytään oikeustoimiin, jos jäsenvaltiot laiminlyövät jatkuvasti SEUT:n 258 artiklan mukaisia velvoitteitaan

                              —

                              toimitetaan komissiolle kaikki tarpeelliset tiedot, joita se tarvitsee valvoessaan varojen käyttöä jäsenvaltioissa;

         Maatalous ja luonnonvarat – varauksellinen päätelmä

                  125.

                  pitää myönteisenä sitä, että yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän suorissa maksuissa – joiden osuus kaikista yhteisen maatalouspolitiikan menoista vuonna 2010 oli 77 prosenttia – virhetaso ei ollut olennainen (vuosikertomus, 3.55 kohta ja komission vastaus siihen);

                  126.

                  ilmaisee tyytyväisyytensä siihen, että komissio on onnistunut pitämään todennäköisimmän virhetason 2,3 prosentissa (vuosikertomus, liite 3.1), ja rohkaisee komissiota jatkamaan pyrkimyksiään alentaa virhetasoa entisestään;

                  127.

                  muistuttaa, että yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän avulla on varmistettava, että viljelijöille suoritettavat maksut ovat asianmukaisia ja jäljitettävissä; toteaa kuitenkin, että yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän vaikuttavuutta heikentää se, että tietokantoihin sisältyvät tiedot eivät ole oikeellisia, ristiintarkastukset eivät ole kattavia tai poikkeamien seuranta ei ole asianmukaista tai kattavaa (tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus, 3.29 kohta); kehottaa komissiota varmistamaan, että kaikki tietokannat ovat ajan tasalla ja kaikkien poikkeamien seuranta on asianmukaista;

                  128.

                  panee merkille tilintarkastustuomioistuimen esimerkin Euroopan maatalouden tukirahaston piiriin kuuluvasta tukikelpoisuusvirheestä (44), johon liittyy vaihtosopimusjärjestelyjä, joissa käytetään interventiovarastoja; panee lisäksi merkille, että unionin talousarviosta maksettiin yhteensä noin 900 000 euroa järjestelyyn sisältyvän 9 894 tonnin voimäärän kuljettamisesta (45); on erittäin huolestunut tällaisten toimien moitteettomasta varainhoidosta; kehottaa komissiota ryhtymään kaikkiin tarpeellisiin toimiin varmistaakseen, että jos vaihtokauppajärjestelyjä jatketaan, ne ovat avoimia ja kustannustehokkaita;

                  129.

                  toteaa, että maaseudun kehittämisen alan menot (noin 11 483 000 000 euroa (46)) ovat erityisen alttiita virheille, koska otokseen poimituista 80 tapahtumasta virheitä esiintyi 40 tapahtumassa (50 prosentissa) ja näistä tapahtumista 21:ssä (52 prosentissa) esiintyi kvantitatiivisesti ilmaistavissa olevia virheitä (vuosikertomus, 3.19 kohta);

                  130.

                  toteaa, että tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettely on osoittautunut yleisesti ottaen vaikuttavaksi unionin talousarvion taloudellisten etujen suojaamisessa, koska menot, joita ei ole toteutettu unionin sääntöjen mukaisesti, on jätetty unionin rahoituksen ulkopuolelle;

                  131.

                  kannustaa komissiota lyhentämään edelleen sääntöjenmukaisuuden tarkastamista koskevan menettelyn kestoa ja varmistamaan samalla, että jäsenvaltioiden puolustautumisoikeus säilyy; kehottaa komissiota tuomaan paremmin esiin tehtyjen rahoitusoikaisujen ja sääntöjenvastaisten maksujen todellisen määrän välisen yhteyden; pyytää jäsenvaltioita tekemään komission kanssa yhteistyötä toimittamalla kaikki tarvittavat tiedot hyvissä ajoin;

                  132.

                  panee tyytyväisenä merkille tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessaan nro 8/2011 ”Yhteisen maatalouspolitiikan alaan liittyvien aiheettomien maksujen takaisinperintä” esittämät havainnot, että takaisinperintöihin ja rahoitusoikaisuihin liittyviä järjestelmiä on parannettu viime vuosina; toistaa käsityksensä, että aiheettomasti maksetut maatalousvarat on aina mahdollisuuksien mukaan perittävä takaisin lopullisilta edunsaajilta, jotta veronmaksajiin ei kohdistu kaksinkertaista rasitetta; kehottaa komissiota ryhtymään lisätoimiin, jotta jäsenvaltioilla ei olisi tulkinnanvaraa ja poikkeavia käytäntöjä, ja valvomaan tiukasti jäsenvaltioiden takaisinperintäjärjestelmiä;

                  133.

                  on ehdottomasti sitä mieltä, että tilintarkastustuomioistuimen, komission ja kansallisten viranomaisten väliset kolmikantakokoukset olisi ulotettava koskemaan maatalouden ja luonnonvarojen toimintalohkoa, jotta voidaan edistää menojen hallinnointia ja valvontaa koskevien sääntöjen yhdenmukaista tulkintaa ja soveltamista ja siten välttää mahdollisuuksien mukaan väärinkäsityksiä;

         Unionin ulkopuolelle suunnattu tuki sekä kehitysyhteistyö ja laajentumisasiat – varauksellinen päätelmä

                  134.

                  panee merkille tilintarkastustuomioistuimen päätelmän, jonka mukaan unionin ulkopuolelle suunnattua tukea sekä kehitysyhteistyötä ja laajentumisasioita koskevilla valvontajärjestelmillä kyettiin varmistamaan maksujen sääntöjenmukaisuus vain osittain vaikuttavasti (vuosikertomus, 5.36 kohta);

                  135.

                  toteaa, että tilintarkastustuomioistuimen arvion mukaan todennäköisin virhetaso on 1,7 prosenttia (vuosikertomus, 5.13 kohta); pitää kuitenkin valitettava sitä, että väli- ja loppumaksujen virhetaso oli olennainen, ja ottaa huomioon, että se oli komission jäsenen Andris Piebalgsin mukaan noin 5 prosenttia (47) ja olisi vielä korkeampi, jos talousarviotuki jätettäisiin laskelmien ulkopuolelle; panee lisäksi merkille, että kaikki kvantitatiivisesti ilmaistavissa olevat virheet havaittiin väli- ja loppumaksuissa (vuosikertomus, 5.13 kohta); pitää valitettavana, että kaksi kolmannesta loppumaksuissa havaituista virheistä ei ollut tullut esille komission valvontamenettelyissä (vuosikertomus, 5.16 kohta);

                  136.

                  uskoo, että todennäköisin virhetaso on alle 2 prosentin olennaisuusrajan, ja katsoo sen johtuvan ennakkomaksujen ja talousarviotuen osuudesta kokonaistoimintamenoista; ottaa huomioon, että osuus on kasvanut 66 prosentista vuonna 2008 siten, että vuonna 2010 se oli 75 prosenttia (48);

                  137.

                  muistuttaa, että ennakkorahoituksella on erilainen riskiprofiili, joka ei tule esiin tarkastuslausumaa varten suoritettavassa tarkastuksessa; katsoo, että on tehokkaampaa ehkäistä sääntöjenvastaisuuksia kuin korjata jälkikäteen aiheettomia maksuja takaisinperinnän avulla;

                  138.

                  palauttaa mieliin, että talousarviotuen keskeiset riskit (erityisesti avun vaikuttavuuteen liittyvä riski sekä petosten ja korruption riskit) eivät myöskään käy ilmi tarkastuslausumaan liittyvässä tarkastuksessa; kehottaa komissiota tarkkailemaan tällaisia riskejä tarkasti; pitää alakohtaista talousarviotukea kuitenkin tehokkaana välineenä pyrittäessä lisäämään valmiuksia pitkällä aikavälillä; kehottaa komissiota ottamaan talousarviotuen käyttöön vain tiukoin ja tarkasti määritellyin ehdoin;

                  139.

                  panee tyytyväisenä merkille tilintarkastustuomioistuimen huomion, että ”EuropeAid on laatinut perusteellisen valvontastrategian ja parantanut edelleen merkittävällä tavalla valvontajärjestelmiensä suunnittelua ja täytäntöönpanoa” (vuosikertomus, liite 5.3);

                  140.

                  panee merkille tilintarkastustuomioistuimen toteamuksen, jonka mukaan pääjohtajan lausumassa ja vuotuisessa toimintakertomuksessa annetaan vain osittain oikea ja riittävä arvio varainhoidon sääntöjenmukaisuudesta EKR:jen ja Euroopan unionin yleisen talousarvion osalta (vuosikertomus, 5.34 kohta, kursivointi lisätty);

                  141.

                  pyytää, että komissio kehottaa EuropeAidia saattamaan mahdollisimman pian päätökseen työn, joka koskee menetelmää kaikkien tarkastusten jälkeen mahdollisesti jäävän jäännösvirhetason laskemiseksi, ja jakamaan tulokset muiden ulkosuhteiden alan pääosastojen kanssa, jotta saadaan aikaan tarvittavia parannuksia komission johdon antamiin tietoihin unionin ulkopuolelle suunnatun tuen sekä kehitysyhteistyön ja laajentumisasioiden alalla;

                  142.

                  kehottaa komissiota sallimaan, että edustuston apulaispäällikkö (jos edustustossa sellainen on), joka yleensä tulee jostain jäsenvaltiosta, toimimaan edustuston päällikön sijaisena tämän poissa ollessa kaikissa asioissa paitsi unionin edustuston hallinnoimien toimintamäärärahojen käytössä, johon voidaan edelleenvaltuuttaa vain komission henkilöstöä;

                  143.

                  panee merkille tilintarkastustuomioistuimen huomautukset vuosikertomuksen esimerkissä 5.3; ilmaisee syvän huolensa siitä, että ”yhteisrahoitettujen toimien tukikelpoisuutta tulkitaan joustavasti” ja että YK:n järjestöjen yhteydessä sovelletaan ”nimellistä lähestymistapaa”, jolloin riskinä on saman menon rahoittaminen kahteen kertaan; katsoo, että tämä vaikuttaa myös alentavasti tilintarkastustuomioistuimen virhetasoon; on erittäin huolissaan myös YK:n virastojen kanssa tehdyn rahoitusta ja hallintoa koskevan puitesopimuksen ja komission kumppaneiden kanssa tehtyjen kumppanuussopimusten mukaisista ”laajennetuista tukikelpoisuuskriteereistä”, koska myös niihin liittyy riski saman menon rahoittamisesta kahteen kertaan; kehottaa painokkaasti komissiota lopettamaan molemmat käytännöt; edellyttää YK:n järjestöjen myöntävän hallitustenvälisille avunantajajärjestöille vastaavat oikeudet saada sisäiset tarkastuskertomukset kuin YK:n jäsenvaltioille; toteaa, että uusia edistysaskeleita tarvitaan, jotta unionin varojen käyttöä koskevaa raportointia voidaan parantaa välittämällä tietoja mieluummin tuloksista kuin toiminnasta;

                  144.

                  panee tyytyväisenä merkille komission myöntämän tarkistetun valtuutuksen, jossa EIP:lle myönnetään talousarviovakuudet unionin ulkopuolella toteutettavien hankkeiden lainoista ja takuista aiheutuvien tappioiden varalta; korostaa, että EIP:lle myönnetyt unionin vakuudet kuuluvat epäilemättä tilintarkastustuomioistuimen valvonnan piiriin;

                  145.

                  panee merkille, että EuropeAidin (49) ja humanitaarisen avun pääosaston (50) myöntämistä sopimuksista annetut tiedot eivät noudata samaa mallia; kannustaa komissiota ottamaan käyttöön yhteisen mallin tietokannoille, jotka sisältävät näiden kahden pääosaston myöntämät sopimukset siten, että niissä on annettava vähintään seuraavat tiedot: sopimuksen numero/viite, sopimuksen otsikko, toimenpiteen aihe/ala, sopimuspuolen nimi ja kansallisuus, maa, jossa toimenpide toteutetaan, summa, sopimuksen tyyppi ja kesto (sekä alkamis- että päättymisajankohta);

                  146.

                  kehottaa komissiota antamaan yksityiskohtaisen selvityksen elokuvateattereissa, televisiossa, internetissä ja muissa viestimissä toteutetun EU:n laajentumiseen liittyvän mainonnan kokonaiskustannuksista, erittelemään kustannukset viestimittäin ja maittain, joissa mainoksia esitettiin, sekä antamaan yksityiskohtaisia tietoja yrityksistä, jotka toteuttivat mainonnan tuotannosta lähetykseen; edellyttää myös selvitystä kaikista muista EU:n laajentumiseen liittyvistä komission mainontatoimista sekä vastaavaa yksityiskohtaista selvitystä ja kustannuserittelyä;

         Unionin apu Haitille

                  147.

                  palauttaa mieliin Haitin maanjäristyksen ja sen katastrofaaliset seuraukset; pitää valitettavana, että humanitaarisen ja kehitysavun koordinointi oli riittämätöntä (hätäavun, kunnostustoimien ja kehitysyhteistyön niveltäminen); katsoo, että humanitaarisen avun antamisessa olisi muistettava irtaantumisstrategia; on sitä mieltä, että komission olisi kohdistettava ponnistelunsa ja rahoituksensa kunnostustoimiin ja kehitysyhteistyöhön;

                  148.

                  pitää valitettavana, että unionin edustustojen ja humanitaarisen avun pääosaston välinen koordinointi on riittämätöntä; kannattaa unionin kaikkien kyseisessä maassa toimivien edustajien keskinäisen koordinoinnin vahvistamista; kehottaa näin ollen komissiota parantamaan humanitaarisen avun ja kehitysavun yhtenäisyyttä ja keskinäistä täydentävyyttä sekä toimintalinjojen että käytännön tasolla;

                  149.

                  pitää joidenkin hankkeiden jatkuvuuden puutetta valitettavana ja korostaa, että hankkeilla olisi ennen kaikkea pyrittävä luomaan työpaikkoja ja kestävää kasvua, mikä antaisi Haitin valtiolle mahdollisuuden lisätä omia tulojaan ja vähentää näin riippuvuuttaan ulkomaisesta avusta; kehottaakin komissiota toimittamaan parlamentille luettelon viidentoista viime vuoden aikana Haitissa toteutetuista hankkeista ja arvioimaan siinä yksityiskohtaisesti hankkeiden tämänhetkisen tilanteen, jotta voitaisiin arvioida niiden jatkuvuutta;

                  150.

                  huomauttaa, että unionin apu Haitille ei ole näkyvää; katsoo, että näkyvyyden parantamiseksi tiedotusmateriaalissa olisi unionin lipun lisäksi oltava Euroopan unionin nimi kokonaisuudessaan sen sijaan, että niissä mainitaan vain komissio tai humanitaarisen avun pääosasto (ECHO), jotka tavallinen haitilainen tunnistaa paljon huonommin;

         Tutkimus ja muut sisäiset politiikat – varauksellinen päätelmä

                  151.

                  panee merkille tilintarkastustuomioistuimen päätelmän, jonka mukaan tutkimusta ja muita sisäisiä politiikkoja koskevilla valvontajärjestelmillä kyettiin varmistamaan maksujen sääntöjenmukaisuus vain osittain vaikuttavasti (vuosikertomus, 6.49 kohta);

                  152.

                  toteaa tämän toimintalohkon erityispiirteenä olevan, että suurin osa toimintamenoista (72 prosenttia, vuosikertomus, taulukko 6.1) toteutetaan ennakkorahoituksena, minkä edellytyksenä on noudatettava vain pientä määrää ehtoja toisin kuin väli- ja loppumaksujen yhteydessä, ja huomauttaa, että tämä erityispiirre vaikuttaa positiivisesti kokonaisvirhetasoon;

                  153.

                  on huolissaan erityisesti ennakkorahoituksen osuudesta elinikäisen oppimisen ohjelmassa, jossa ennakkomaksuja on mahdollista suorittaa jopa 100 prosenttia hankkeen budjetoiduista kustannuksista (vuosikertomus, 6.9 kohta) ja jossa 93 prosenttia kaikista vuonna 2011 suoritetuista maksuista oli ennakkomaksuja (vuosikertomus, taulukko 6.1);

                  154.

                  toteaa, että edunsaajille suoritettujen väli- ja loppumaksujen virhetaso oli olennainen ja että tilintarkastustuomioistuimen arvion mukaan todennäköisin virhetaso on 1,4 prosenttia (vuosikertomus, 6.12 kohta) ennakkorahoituksen vaikutuksen vuoksi; panee lisäksi merkille, että tilintarkastustuomioistuin ei julkaise väli- ja loppumaksujen virhetasoa erikseen;

                  155.

                  ottaa huomioon, että komissio arvioi kuudennen puiteohjelman edustavaksi monivuotiseksi virhetasoksi ilman ennakkorahoitusta 3,4 prosenttia ja seitsemännen puiteohjelman alustavaksi edustavaksi monivuotiseksi virhetasoksi hieman yli 4 prosenttia (51); toteaa edelleen, että monivuotinen jäännösvirhetaso, joka jää jäljelle, kun komission yksiköt ovat suorittaneet tekemiensä tarkastusten jälkeen rahoitusoikaisut ja takaisinperinnät, oli kuudennen puiteohjelman osalta noin 2,4 prosenttia ja että seitsemännen puiteohjelman osalta komissio ei ole vielä ehtinyt tutkia takaisinperintöjen ja rahoitusoikaisujen kaikkia vaikutuksia monen vuoden ajalta;

                  156.

                  korostaa riskinjakorahoitusvälineen merkitystä nykyisessä rahoituskriisissä; kehottaa komissiota lisäämään rahoitusvälineestä yliopistoille ja tutkimusorganisaatioille myönnettävää tukea unionin edun mukaisiin julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuteen ja tutkimusinfrastruktuurihankkeisiin liittyviin investointeihin, jotta voidaan saavuttaa Eurooppa 2020 -hankkeen älykästä julkista päätöksentekoa koskevat tavoitteet;

                  157.

                  toteaa, että komissio yksinkertaistaa parhaillaan etukäteisvalvontamenettelyjään mahdollisimman pitkälti voidakseen helpottaa maksujen käsittelyä, mistä seuraa, että on ainoastaan mahdollista noudattaa hallinnollisia vaatimuksia ja suorittaa aritmeettiset tarkastukset; on huolissaan siitä, että jopa tapauksissa, joissa epäillään ilmoitetun kustannuksen tukikelpoisuutta, suoritettiin vain rajoitetut etukäteistarkastukset (vuosikertomus, 6.17 kohta ja esimerkki 6.2); edellyttää, että tilanteen korjaamiseksi ryhdytään toimiin;

                  158.

                  katsoo, että maksujen helpottamisen ja ilmoitettujen kustannusten tukikelpoisuuden tarkastamisen välillä on löydettävä tasapaino; pyytää komissiota muuttamaan etukäteistarkastusstrategiaansa ja noudattamaan riskeihin perustuvaa lähestymistapaa voidakseen puuttua paremmin kustannusilmoitusten tiettyihin riskeihin ja merkittävän riskin tapauksessa sisällyttämään etukäteistarkastusmenettelyihin paikalla tehtävät tarkastukset;

                  159.

                  ilmaisee syvän huolensa siitä, että tarkastuslausunnot ovat edelleen vain osittain vaikuttavia (vuosikertomus, 6.22 kohta); palauttaa mieliin, että tarkastuslausunnot kuuluvat komission etukäteisvalvonnan tärkeimpiin osatekijöihin; kehottaa komissiota ottamaan viralliset yhteydet ulkoiseen tarkastajaan yleiseksi käytännöksi siten, että annetaan palautetta ja pyydetään selvityksiä, jos tarkastuslausunnot ovat epäluotettavia;

                  160.

                  pitää myönteisenä sitä, että komission jälkitarkastusstrategia arvioitiin kaiken kaikkiaan vaikuttavaksi pyrittäessä havaitsemaan ja korjaamaan virheitä (vuosikertomus, 6.30 kohta); ilmaisee tyytyväisyytensä myös siihen, että komission menettelyt aiheettomasti maksettujen varojen takaisinperimiseksi ovat asianmukaiset ja että komissio on käyttänyt enemmän korjaavia toimia, kuten sopimusten ennenaikaista päättämistä tai rangaistuksia;

                  161.

                  on erittäin huolestunut siitä, että jäännösvirhetason laskenta perustuu oletuksiin, jotka eivät aina pidä paikkaansa ja joista mainitaan esimerkkinä yhdessä kustannusilmoituksessa havaittujen virheiden ”ekstrapolointi” saman edunsaajan muihin kustannusilmoituksiin; on yhtä mieltä tilintarkastustuomioistuimen kanssa siitä, että jäännösvirhetasoa koskeviin laskelmiin voidaan luottaa vain vähäisessä määrin (vuosikertomus, 6.32 kohta); katsoo, että kyseinen seikka asettaa kyseenalaiseksi myös pääjohtajien tekemien varaumien luotettavuuden, koska jäännösvirhetaso kuuluu keskeisiin indikaattoreihin, joita käytetään päätettäessä varauman tekemisestä;

         Eri politiikanalojen näkökulmat

         Kehitysyhteistyöpolitiikan näkökulma

                  162.

                  katsoo, että monissa jäsenvaltioissa meneillään olevan budjetti- ja talouskriisin vuoksi on entistäkin tärkeämpää, että unioni varmistaa antamansa avun mahdollisimman tehokkaan ja vaikuttavan käytön; on tätä taustaa vasten huolestunut tilintarkastustuomioistuimen vuoden 2010 talousarvion toteuttamista koskevassa vuosikertomuksessaan esittämästä havainnosta, jonka mukaan unionin ulkopuolelle suunnattua tukea sekä kehitysasioita koskevilla komission valvontajärjestelmillä kyettiin jälleen kerran varmistamaan vain osittain maksujen sääntöjenmukaisuus ja kaksi kolmasosaa määrällisesti ilmaistavissa olevista virheistä todettiin loppumaksuissa, mutta komission valvontajärjestelmät eivät olleet havainneet virheitä;

                  163.

                  panee kuitenkin merkille komission jatkuvat pyrkimykset parantaa valvontajärjestelmiensä rakennetta ja täytäntöönpanoa sekä parantaa CRIS-hallintajärjestelmään syötettyjen tietojen laatua; pitää myönteisenä, että yleisesti ottaen unionin ulkopuolelle suunnattua tukea ja kehitysapua koskevien maksujen virhetaso ei vuonna 2010 ollut olennainen ja että arvioitu virhetaso oli alempi kuin vuonna 2009; rohkaisee komissiota kehittämään johdonmukaisen menetelmän, jonka avulla ulkosuhteiden pääosastot voivat laskea jäännösvirhetason, sekä parantamaan edelleen ulkoisen tarkastuksen puitteitaan ja pitämään yllä mahdollisimman korkeita tarkastusnormeja;

                  164.

                  rohkaisee komissiota ennen muuta parantamaan ennakkotarkastusten, seurannan ja raportoinnin, valvonnan ja riskilähtöisten tarkastustoimien laatua unionin edustustoissa, joissa useimmat virheet havaittiin, vahvistamaan edustustojen operatiivisten ja rahoitusyksikköjen valmiuksia, lisäämään edustustojen käytettävissä keskeisten seurantatehtäviensä hoitamiseksi olevia resursseja sekä tekemään seurannan puitteista järjestelmälliset, mikä käsittää muun muassa monivuotisten seuranta- ja arviointisuunnitelmien käyttöönoton sekä seurantaohjeistuksen parantamisen;

                  165.

                  kehottaa komissiota löytämään tarkoituksenmukaiset ratkaisut organisatorisiin haasteisiin, joita kehitysyhteistyöstä vastaavan pääosaston ja yhteistyötoimisto EuropeAidin yhdistyminen vuoden 2010 lopussa toi mukanaan; kehottaa komissiota ja joulukuussa 2010 käynnistettyä Euroopan ulkosuhdehallintoa saattamaan viipymättä päätökseen työjärjestelynsä tehden selväksi, mitkä ovat kummankin tehtävät ja vastuualueet unionin ulkopuolelle suunnatun avun suunnittelu- ja täytäntöönpanosyklissä, johon myös edustustot kuuluvat;

                  166.

                  katsoo, että seuraavaan monivuotiseen rahoituskehykseen 2014–2020 sisältyvissä uusissa rahoitusvälineissä on otettava täysimääräisesti huomioon Euroopan parlamentin Lissabonin sopimuksen mukaisesti lisääntyneet lainsäädäntö- ja valvontaoikeudet ja että parlamentin on voitava osallistua suunnitteluprosessiin neuvoston tasavertaisena kumppanina;

                  167.

                  rohkaisee komissiota lisäämään entisestään unionin perusopetukseen Saharan eteläpuolisessa Afrikassa ja Etelä-Aasiassa antaman avun (52) vaikuttavuutta erityisesti ottamalla käyttöön realistisia indikaattoreita ja tavoitteita tulosten tarkoituksenmukaista seurantaa varten, varmistamalla, että edustustoissa alakohtaista politiikkaa koskevaa vuoropuhelua kumppanimaiden hallitusten ja muiden lahjoittajien kanssa käyvät virkamiehet ovat riittävän asiantuntevia ja kokeneita, ja keskittymällä aiempaa enemmän koulutuksen laatuun ja avun vastaanottavien hallintojen valmiuksiin selviytyä koulujen kasvavista oppilasluvuista;

                  168.

                  pitää tyrmistyttävänä aidsin, tuberkuloosin ja malarian torjunnan maailmanlaajuisen terveysrahaston vuoden 2010 loppupuolella Malissa, Mauritaniassa, Djiboutissa ja Sambiassa havaitsemia laajoja petostapauksia ja on huolestunut mahdollisesti huomattavia rahasummia koskevasta väärinkäytöstä esimerkiksi maailmanlaajuisen terveysrahaston vuonna 2010 EU:lta saaman maksuosuuden osalta; rohkaisee komissiota tiivistämään yhteistyötään maailmanlaajuisen terveysrahaston kanssa voidakseen tukea ja seurata sen maakohtaisia toimia, jotta vältetään tällaisten lahjontatapausten toistuminen ja jotta rahaston toiminta olisi vastuullisempaa ja vaikuttavampaa;

                  169.

                  toistaa kehotuksensa syventää parlamenttien osallistumista sekä tehostaa kansalaisyhteiskunnan ja paikallisviranomaisten kuulemista kumppanimaissa laadittaessa ja tarkistettaessa kehitysyhteistyön rahoitusvälineen maakohtaisia strategia-asiakirjoja ja monivuotisia maa- ja alueohjelmia;

         Työllisyys- ja sosiaalipolitiikan näkökulma

                  170.

                  ottaa huomioon, että 18 prosenttia unionin koheesiopolitiikan määrärahoista käytetään työllisyys- ja sosiaalialan menoihin ja että ylivoimaisesti suurin osa eli 94 prosenttia tämän alan menoista rahoitetaan Euroopan sosiaalirahastosta (ESR);

                  171.

                  pitääkin myönteisenä ESR:oon kohdennettujen resurssien käytön yhteydessä, että rahaston maksusitoumusmäärärahoista käytettiin 100 prosenttia (10,8 miljardia euroa) ja maksumäärärahoista 87,9 prosenttia (7,1 miljardia euroa); toteaa, että maksumäärärahojen alhainen käyttöaste johtuu siitä, että osa sitoumuksista tehtiin vasta vuoden viimeisellä neljänneksellä; antaa tunnustusta komission toimille varainhoidon parantamiseksi;

                  172.

                  panee merkille, että tilintarkastustuomioistuimen arvion mukaan koheesiopolitiikan, energian ja liikenteen toimintalohkossa vuoden 2010 virhetaso oli 7,7 prosenttia; on yllättynyt tilintarkastustuomioistuimen havainnosta, jonka mukaan unionin direktiivejä ei ollut saatettu asianmukaisesti osaksi julkisia hankintoja koskevaa kansallista lainsäädäntöä; odottaa sen vuoksi komission valvovan paremmin säännösten saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja tarkastavan rahoitusta saavien hankkeiden tukikelpoisuuden; katsoo, että julkisia hankintoja sovelletaan vähemmän ESR:n yhteydessä;

                  173.

                  ilmaisee tyytyväisyytensä siihen, että komissio pyrkii kahden- ja monenvälisen koulutuksen avulla varmistamaan, että jäsenvaltiot antavat tuensaajille ja täytäntöönpanoelimille jatkuvasti koulutusta, tietoja, neuvoja ja ohjeistusta, jotta maksujen virhetasoa voidaan alentaa; pitää valitettavana sitä, että jäsenvaltiot ovat itse tähän ilmeisen kykenemättömiä;

                  174.

                  kehottaa toistamiseen velvoittamaan jäsenvaltiot raportoimaan rahoitusvälineiden täytäntöönpanosta ja yhtyy tilintarkastustuomioistuimen vaatimukseen siitä, että komission on valvottava ESR:n varojen käyttöä säännöllisesti;

                  175.

                  muistuttaa, että on varmistettava, että jäsenvaltiot käyttävät varat asianmukaisesti, ja tehokkaita keinoja tähän ovat maksatuksen keskeytys ja lykkäys;

                  176.

                  on huolissaan tilintarkastustuomioistuimen havaitsemien rahoitusjärjestelyjä koskeviin välineisiin liittyvien virheiden suuresta määrästä;

                  177.

                  pitää valitettavana, että komissio on toistaiseksi noudattanut vain osittain tilintarkastustuomioistuimen suosituksia ESR:n varojen käyttämisestä koulunkäynnin varhaisen keskeyttämisen torjumiseen;

                  178.

                  muistuttaa, että on määrärahoja hallinnoivan työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston tehtävä toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä petosten ja lahjonnan estämiseksi; pitää tiivistä yhteistyötä Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) kanssa myönteisenä; kehottaa varmistamaan, että myös kansalliset oikeusviranomaiset jatkavat tutkintaansa ja määräävät seuraamuksia ESR:oon liittyvien petostapausten johdosta;

                  179.

                  pitää myönteisenä, että komissio pyrkii varmistamaan kaikkien jäsenvaltioiden täyden tilivelvollisuuden tarkastuselinten vuotuisten tarkastuskertomusten ja yhteenvetojen avulla, ja pitää välttämättömänä, että komissio laajentaa tarkastustoimintaansa siten, että se ilmoittaa parlamentille unionin rahoituksen tuomasta lisäarvosta;

                  180.

                  korostaa ESR:n kohderyhmien ja hankkeiden edistäjien erityistarpeita; ehdottaa, että voittoa tavoittelemattomissa järjestöissä tehtävä vapaaehtoistyö ja luontoissuoritukset lasketaan mukaan hankkeiden osarahoitukseen; pyytää antamaan ajan tasalla olevan, jäsenvaltioittain ja hankkeittain eritellyn selvityksen ESR:n hankkeiden edistäjille aiheutuvista hallintomenoista;

                  181.

                  painottaa, että globalisaatiorahastosta on tuettu tähän mennessä 21:tä hanketta yhteensä 105 miljoonalla eurolla, vaikka määrärahasiirroin varoja olisi käytettävissä jopa 500 miljoonaa euroa; on tyytyväinen siihen, että jäsenvaltiot kehittävät ja esittävät tässä suhteessa yhä enemmän asianmukaisia hankkeita; kannustaa komissiota tukemaan tehokkaasti jäsenvaltioiden toimia hankkeiden kehittämiseksi ja esittämiseksi globalisaatiorahastolle, jotta maailmankaupan rakennemuutosten tai maailmanlaajuisen rahoitus- ja talouskriisin vuoksi työnsä menettäneitä työntekijöitä autettaisiin löytämään uusia työpaikkoja ja kehittämään uusia taitoja;

                  182.

                  kehottaa tilintarkastustuomioistuinta tarkastamaan myös muut sosiaali- ja työllisyysalan budjettikohdat ja päättelemään, miksi niihin otettuja määrärahoja ei ole käytetty kokonaan;

                  183.

                  kehottaa tilintarkastustuomioistuinta esittämään Euroopan aluekehitysrahastoon ja ESR:oon liittyvät virhetasot erikseen eikä yhteenlaskettuina;

                  184.

                  odottaa komissiolta perusteellisia kertomuksia pilottihankkeista;

         Sisämarkkina- ja kuluttajansuojapolitiikan näkökulma

                  185.

                  panee tyytyväisenä merkille, että osaston 12 maksumäärärahojen käyttöaste on noussut; korostaa kuitenkin, että budjettikohdan 17 02 04 käyttöaste on alhainen, mikä on vaikuttanut kielteisesti kuluttajapolitiikan keskimääräiseen toteutusasteeseen; korostaa, että komission on käytettävä tehokkaampia maksutarpeiden ennakoimismenetelmiä, jotta talousarvion toteuttamista voidaan parantaa; panee tyytyväisenä merkille, että komissio edistyi asian suhteen vuonna 2011;

                  186.

                  korostaa, että kuluttajille annettavaa rahoitusalan valistusta on edistettävä, jotta voidaan vahvistaa heidän asemaansa rahoituspalvelujen suhteen; ottaa edellä korostetusta toteuttamisvajeesta huolimatta huomioon äskettäisen myönteisen kehityksen ja toistaa kannattavansa vuonna 2010 käynnistettyä rahoitusmarkkinoiden avoimuuden ja vakauden pilottihanketta; kannustaa komissiota selvittämään kohdennettujen varojen parhaat käyttötavat;

                  187.

                  pitää myönteisenä komission aloitetta järjestää jäsenvaltioissa työpajoja, joissa käsitellään kansallisten hallintojen sisämarkkinalainsäädännön täytäntöönpanossa ja täytäntöönpanon valvonnassa kohtaamia ongelmia; uskoo, että tällä tulee olemaan myönteinen vaikutus talousarvion toteuttamiseen;

                  188.

                  pyytää uudelleen komissiota analysoimaan pk-yrityksille tarkoitettujen nykyisten rahoitusohjelmien vaikuttavuutta ja kartoittamaan uusien yhteisten rahoitusvälineiden kehittämistä;

                  189.

                  panee tyytyväisenä merkille, että komissio pitää tärkeänä edistää Solvit-järjestelmää ja EU Pilot -hanketta vaihtoehtoisina ongelmanratkaisumekanismeina, ja pyytää komissiota tehostamaan toimiaan asiassa; korostaa, että Solvit-järjestelmä on osoittautunut tehokkaaksi ratkaistaessa kansalaisiin vaikuttavia ongelmia, kuten ammatillisten tutkintojen tunnustamiseen ja työelämän oikeuksiin liittyviä ongelmia; toistaa kannattavansa erillisen budjettikohdan luomista ja asianmukaista rahoitusta Solvit-järjestelmälle, ”Sinun Eurooppasi” -portaalille ja kaikille muille välineille, joilla varmistetaan sisämarkkinoiden toimivuus käytännössä; on tyytyväinen parannettuun ”Sinun Eurooppasi” -portaaliin, joka on keskitetty verkkosivusto ja tarjoaa tietoa oikeuksista eri aloilla sekä saatavilla olevista palveluista; katsoo, että julkisten tietojen välittämistä ”Sinun Eurooppasi” -portaalin avulla olisi lisättävä ja että portaalia olisi tehtävä laajemmin tunnetuksi unionin kansalaisten ja yritysten keskuudessa;

                  190.

                  on tyytyväinen siihen, että Euroopan kuluttajakeskusten (EKK) verkostolle myönnettävää taloudellista tukea on jatkettu ja että on teetetty verkoston tehokkuutta arvioiva tutkimus; pyytää komissiota hyödyntämään tämän tutkimuksen päätelmiä ja ryhtymään toimiin tarjottavien palvelujen laadun parantamiseksi ja verkoston vakaan rahoituksen varmistamiseksi; korostaa, että EKK-verkoston tarjoamien palveluiden tunnettuutta on lisättävä kuluttajien keskuudessa; pitää tässä yhteydessä erittäin myönteisinä komission toteuttamia toimia, kuten mediakampanjoita ja hakukoneiden optimointia;

                  191.

                  pyytää komissiota tehostamaan toimiaan sen varmistamiseksi, että jäsenvaltioiden perinteisiä omia varoja koskevat tilinpäätöslaskelmat ovat tarkkoja, ja parantamaan kansallista tullivalvontaa, jotta vältytään virheiltä kannettujen perinteisten omien varojen määrissä, kuten tilintarkastustuomioistuin suosittelee (kohta 2.21); kannustaa siksi komissiota jatkamaan edelleen oikeudellisten puitteiden yksinkertaistamista etenkin, jotta voidaan ratkaista eräitä valvontajärjestelmiä edelleen vaivaavat ongelmat;

                  192.

                  korostaa, että tutkimusta ja muita sisäisiä politiikkoja koskevan luvun virheet johtuvat enimmäkseen sääntöjen monimutkaisuudesta; pyytää komissiota tarkastelemaan eri vaihtoehtoja, jotta yksinkertaistaminen ja valvonta voitaisiin tasapainottaa paremmin pk-yritysten hallinnollisen rasituksen keventämiseksi; korostaa, että julkisia hankintoja koskevat säännöt ovat monimutkaisia, ja suosittelee sääntöjen yksinkertaistamista virheiden vähentämiseksi;

                  193.

                  pitää huolestuttavana, että komission valvontajärjestelmät ovat vain osittain vaikuttavia; korostaa, että tilintarkastustuomioistuin on löytänyt eräitä komissiolta havaitsematta jääneitä virheitä, ja tähdentää siksi, että nykyisiä valvontajärjestelmiä on pyrittävä parantamaan;

                  194.

                  on tyytyväinen komission toimiin uudistetun tullikoodeksin täytäntöönpanemiseksi; panee merkille viiveet prosessissa ja kehottaa komissiota asettamaan aikaisempaa realistisemman määräajan;

                  195.

                  muistuttaa uudelleen komissiota siitä, että sen olisi toimitettava vuosittain parlamentille ja neuvostolle yksityiskohtaisempi kuvaus kunkin budjettikohdan menoista verrattuna kunkin kohdan selvitysosaan;

                  196.

                  katsoo tilintarkastustuomioistuimen esittämästä perustellusta arvostelusta (53) huolimatta, että pk-yritysten takausjärjestelmä on tärkeä rahoitusväline, jolla lisätään käsiteollisuusyritysten ja vähittäismyyntiliikkeiden tarjoaman potentiaalin hyödyntämistä; kannustaa komissiota optimoimaan pk-yritysten takausjärjestelmän tuottaman lisäarvon ja edistämään unionin innovointia ja yrittäjyyttä kaikkialla maailmassa;

                  197.

                  ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen nro 13/2011 ”Pystytäänkö tullimenettelyn 42 valvonnalla estämään ja havaitsemaan arvonlisäveronkierto?”; kehottaa komissiota jatkamaan unionin sääntelykehyksen muuttamista, jotta perimättä jäävästä arvonlisäverosta ei aiheutuisi merkittäviä tappioita kansallisille talousarvioille; kehottaa lisäksi jäsenvaltioita parantamaan yhteistyötä ja tehostamaan tiedonvaihtoa, jotta tulliviranomaiset hallinnoisivat arvonlisäverosta vapauttamista koskevia asioita yhdenmukaisesti;

                  198.

                  palauttaa mieliin jäsenvaltioiden SEUT-sopimuksen 317 artiklan mukaisen vastuun ja muistuttaa, että niiden on tehostettava valvontajärjestelmiään ottaen huomioon ennen menojen todentamista komissiolle suoritettavat hallinnolliset tarkastukset sekä komission antamat ohjeet vuosittaisista yhteenvedoista, jotka ovat tärkeä varmistuskeino;

                  199.

                  viittaa tiedonantoon ”Eurooppa 2020 -strategiaa tukeva talousarvio” ja kehottaa komissiota jatkamaan työskentelyä parlamentin ja neuvoston kanssa ja varmistamaan, että unionin tulevissa ohjelmatoiminnoissa noudatetaan yksinkertaistamisen, moitteettoman varainhoidon ja vastuuvelvollisuuden periaatteita; kehottaa jäsenvaltioita ja komissiota keskittymään SMART-tavoitteisiin, jotka ovat täsmällisiä, mitattavia, saavutettavia ja realistisia ja jotka on ajoitettu samanaikaisiksi unionin meno-ohjelmien kanssa, ja ottamaan samalla huomioon toteuttamisen mahdolliset riskit;

         Liikenne- ja matkailupolitiikan näkökulma

                  200.

                  panee merkille, että lopullisesti hyväksytyssä ja vuoden aikana muutetussa vuoden 2010 talousarviossa nimenomaisesti liikenne- ja matkailuvaliokunnan toimialaan kuuluviin politiikkoihin osoitettiin yhteensä 2 640 819 360 euroa maksusitoumusmäärärahoina ja 1 895 014 386 euroa maksumäärärahoina; panee lisäksi merkille, että näistä määrärahoista

                              —

                              osoitettiin Euroopan laajuisille liikenneverkoille (TEN-T) 1 012 440 000 euroa maksusitoumusmäärärahoina ja 890 594 000 euroa maksumäärärahoina,

                              —

                              osoitettiin liikenneturvallisuuteen 16 876 000 euroa maksusitoumusmäärärahoina ja 15 375 000 euroa maksumäärärahoina,

                              —

                              osoitettiin Marco Polo -ohjelmaan 63 940 000 euroa maksusitoumusmäärärahoina ja 30 257 000 euroa maksumäärärahoina,

                              —

                              osoitettiin liikennealan virastoille 165 788 360 euroa maksusitoumusmäärärahoina ja 128 447 410 euroa maksumäärärahoina,

                              —

                              osoitettiin Galileo-ohjelmaan 896 035 000 euroa maksusitoumusmäärärahoina ja 455 135 000 euroa maksumäärärahoina,

                              —

                              osoitettiin liikenteeseen, kestävän kaupunkiliikenteen painopisteala tutkimuksen ja teknologian kehittämisen seitsemännessä puiteohjelmassa mukaan lukien, 427 740 000 euroa maksusitoumusmäärärahoina ja 346 880 476 euroa maksumäärärahoina,

                              —

                              osoitettiin matkailuun liittyviin toimiin 4 600 000 euroa maksusitoumusmäärärahoina ja 3 520 000 euroa maksumäärärahoina;

                  201.

                  panee merkille, että tarkastellessaan talousarvion toteuttamista varainhoitovuonna 2010 tilintarkastustuomioistuin päätti keskittyä liikennepolitiikan sijaan koheesio- ja energiapolitiikkaan;

                  202.

                  on tyytyväinen Euroopan laajuisia liikenneverkkoja koskeviin hankkeisiin osoitettujen maksusitoumusmäärärahojen korkeaan käyttöasteeseen; pyytää jäsenvaltioita varmistamaan, että kansallisista talousarvioista osoitetaan riittävästi varoja tämän unionin sitoumuksen täydennykseksi; muistuttaa, että parlamentti on tukenut unionin rahoituksen lisäämistä; kannustaa jäsenvaltioita tekemään kaikkensa päästäkseen ydinverkkoon liittyvissä valtioiden rajat ylittävissä hankkeissa tasapainoisiin ja unionin tavoitteiden tasolla oleviin rahoitussopimuksiin;

                  203.

                  kehottaa komissiota esittämään vuosittain luetteloja koheesiorahastosta ja alueellisista rahastoista yhteisrahoitetuista matkailu- ja liikenneinfrastruktuurihankkeista, kuten jo tehdään Euroopan laajuisen liikenneverkon rahoituksen kohdalla, tarjotakseen muille toimielimille ja veronmaksajille vaivatta ja avoimesti tietoja unionin yhteisrahoituksesta;

                  204.

                  panee tyytyväisenä merkille liikenteen ja liikkumisen pääosaston vuonna 2010 toteuttaman Euroopan laajuista liikenneverkkoa vuosina 2007–2013 koskevan monivuotisen ohjelman ensisijaisten hankkeiden väliarvioinnin, joka koski edistymistä verkon toteutuksessa; toteaa, että arvioinnissa vahvistettiin periaate, jonka mukaan suunniteltu rahoitus edellyttää todellista edistymistä hankkeissa, jotta käytettävissä olevat resurssit hyödynnettäisiin optimaalisesti; kehottaa komissiota arvioimaan samalla tavoin tulosten perusteella myös muita pääosastoja ja unionin muita toimintalinjoja ja pyytää parlamentin muita valiokuntia yhtymään tähän vaatimukseen;

                  205.

                  panee tyytyväisenä merkille Euroopan laajuisia liikenneverkkoja koskevat komission ehdotukset sekä niihin liittyvän Verkkojen Eurooppa -rahoitusvälineen, korostaa varojen käytön parantamisesta saatavaa eurooppalaista lisäarvoa ja tukee komission talousarviositoumuksia, jotka vastaavat uuden ehdotuksen tavoitteita; kannustaa kehittämään sellaisia uudenlaisia rahoituslähteitä, joiden avulla eurooppalaisia liikenneinfrastruktuureja koskevat hankkeet, jotka ovat väistämättä pitkiä ja kalliita, saadaan ajoissa päätökseen;

                  206.

                  panee tyytyväisenä merkille hankejoukkolainoja koskevan aloitteen ja pyytää komissiota valvomaan tämän uuden välineen tehokkuutta ja kerrannaisvaikutuksia; pitää erittäin järkevänä ehdotusta kohdentaa 10 000 000 000 euroa koheesiorahaston varoista liikenneinfrastruktuuriin Verkkojen Eurooppa -välineen yhteydessä, koska se sekä tehostaisi rakenne- ja koheesiopolitiikkoja että parantaisi niistä saatavaa lisäarvoa; kehottaa parantamaan koheesiorahaston määrärahojen käyttöön liittyviä hallinto- ja valvontajärjestelmiä, jotta rahoitus käytettäisiin asianmukaisesti ja tehokkaasti;

                  207.

                  pitää valitettavana, että liikenteen turvaamisen maksumäärärahojen käyttöaste jäi alhaiseksi (65 prosenttia); toteaa, että vuoden 2010 talousarvioon oli otettu komission alustavassa talousarvioesityksessä ehdottama määrä; kehottaa komissiota antamaan yksityiskohtaisen selvityksen näiden määrärahojen vajaakäytöstä sekä toimenpiteistä, joita se aikoo toteuttaa estääkseen ongelman toistumisen;

                  208.

                  panee tyytyväisenä merkille liikenneturvallisuuteen, matkustajien oikeuksiin sekä Marco Polo II -ohjelmaan osoitettujen maksumäärärahojen käyttöasteen parantumisen; panee kuitenkin merkille, että 14 prosenttia Marco Polo -ohjelman määrärahoista siirrettiin muihin budjettikohtiin; huomauttaa, että osa SESAR-ohjelman budjettikohdan määrärahoista on myös siirretty, ja haluaa muistuttaa tämän ohjelman tärkeydestä unionin teollisuuspolitiikan vahvistamisessa;

                  209.

                  panee tyytyväisenä merkille EGNOS- ja Galileo-ohjelmien maksumäärärahojen käyttöasteen, jonka kehitys jatkui vuoden 2009 tapaan myönteisenä; korostaa tämän alan investointien suurta merkitystä, koska ne vaikuttavat kaikkiin unionin toimintalinjoihin ja etenkin logistiikka-alaan, kestävään liikenteeseen ja liikenneturvallisuuteen; on tyytyväinen siihen, että kaksi ensimmäistä toimintavalmista Galileo-satelliittia laukaistiin ilmaan 21. lokakuuta 2011, koska tämä on erittäin tärkeä vaihe näiden kahden ohjelman onnistumisen kannalta; kehottaa varmistamaan, että näistä ohjelmista tuettuja liikennealan innovatiivisia sovelluksia ja palveluja rahoitetaan, kehitetään ja pannaan täytäntöön asianmukaisesti ja että ne ovat toteuttamiskelpoisia, jotta ohjelmien tarjoamat mahdollisuudet hyödynnettäisiin optimaalisesti;

                  210.

                  panee merkille tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen ”Ovatko Euroopan aluekehitysrahastosta osarahoitetut matkailualan hankkeet olleet vaikuttavia?”, jossa todetaan, että matkailu on unionin suurin palvelutoimiala; panee tyytyväisenä merkille tilintarkastustuomioistuimen päätelmän siitä, että suurimmalla osalla hankkeista saatiin aikaan useita tuloksia: luotiin tai säilytettiin työpaikkoja taikka lisättiin matkailualan vastaanottokapasiteettia tai matkailun määrää; kehottaa komissiota noudattamaan matkailuhankkeisiin osoitetun EAKR-rahoituksen hallintoa ja valvontaa koskevia tilintarkastustuomioistuimen suosituksia ja hyödyntämään Lissabonin sopimuksen määräyksiä ehdottaakseen matkailua koskevaa monivuotista ohjelmaa sekä asianmukaisin määrärahoin varustettuja budjettikohtia;

                  211.

                  panee tyytyväisenä merkille, että tilintarkastustuomioistuin katsoi Euroopan laajuisen liikenneverkon toimeenpanoviraston tilinpäätöksen olevan olennaisilta osiltaan laillinen ja asianmukainen; panee huolestuneena merkille siirrettyjen maksusitoumusmäärärahojen osuuden (14,5 prosenttia); pyytää komissiolta yksityiskohtaista selvitystä näistä määrärahojen siirroista;

                  212.

                  kehottaa liittämään kunkin varainhoitovuoden talousarvioon kertomuksen edellisen varainhoitovuoden määrärahasiirroista ja ilmoittamaan siinä syyt määrärahojen käyttämättä jättämiseen sekä menettelyt ja määräajat määrärahojen käyttöön ottamiselle;

         Kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden alan näkökulma

                  213.

                  pitää valitettavana, että vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta koskevien maksusitoumusmäärärahojen käyttöaste aleni (94,8 prosenttia vuonna 2010, kun se vuonna 2009 oli 97,7 prosenttia), sekä sitä, että myös maksumäärärahojen käyttöaste aleni hieman (88,7 prosenttia vuonna 2010, kun se vuonna 2009 oli 89,6 prosenttia);

                  214.

                  pitää myönteisenä, että maksumäärärahojen peruuntumisia on onnistuttu vähentämään merkittävästi (8,5 prosenttia vuonna 2009 ja 2,8 prosenttia vuonna 2010); pitää valitettavana siirrettyjen määrärahojen määrän lisääntymistä (1,9 prosenttia vuonna 2009 ja 8,5 prosenttia vuonna 2010), mikä johtui pääasiassa siirroista ulkorajarahastoon, Euroopan paluurahastoon ja toisen sukupolven Schengenin tietojärjestelmään (SIS II); rohkaisee komissiota vähentämään vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aluetta koskevien määrärahojen siirtoja talousarviossa;

                  215.

                  on tyytyväinen siihen, että neljästä yhteisvastuuta ja maahanmuuttovirtojen hallintaa koskevasta rahastosta kolmen kohdalla määrärahojen käyttöaste oli korkea; panee merkille komission perustelun ulkorajarahaston määrärahojen käyttöasteen alenemiselle, eli sen, että tähän rahastoon vuonna 2010 ensimmäistä kertaa osallistuneiden viiden jäsenvaltion vuosiohjelmia ei hyväksytty vuonna 2010;

         Kulttuuri- ja koulutuspolitiikan näkökulma

                  216.

                  on tyytyväinen siihen, että koulutus- ja kulttuurialan ohjelmiin liittyviä menettelyjä on pyritty yksinkertaistamaan entisestään ja niihin osallistumista helpottamaan, ja toteaa, että koulutuksen, audiovisuaalialan ja kulttuurin toimeenpanovirastolla (EACEA) oli vuonna 2010 käytössään sähköiset lomakkeet useimpia toimia ja ohjelmia varten, joista voi mainita erityisesti elinikäisen oppimisen ohjelma, kulttuuriohjelma ja Kansalaisten Eurooppa -ohjelma; on hyvillään kiinteämääräisen rahoituksen ja avustuspäätösten käytön laajentamisesta; korostaa joustavien menettelyjen ja tarvittavan valvonnan välisen asianmukaisen tasapainon merkitystä;

                  217.

                  pahoittelee, että kansalliset virastot eivät voineet toteuttaa elinikäisen oppimisen ohjelman perustason valvontaa kattavasti, koska raportointitiedot eivät olleet yhdenmukaisia ja tarkastusten vähimmäismäärää ei suoritettu ajoissa, ja että siksi ohjelman rahoitusta ei hyödynnetty kokonaan; kehottaa komissiota jatkamaan toimiaan sen varmistamiseksi, että kaikki kansalliset virastot suorittavat velvollisuutensa;

                  218.

                  panee tyytyväisenä merkille, että komissio on parantanut valvontajärjestelmiään ja että tutkimuksen ja muiden sisäisten politiikkojen toimintalohkoon kuuluvalla kulttuurin ja koulutuksen alalla ei ole olennaisia virheitä;

                  219.

                  on tyytyväinen siihen, että maksujen viivästymisten alalla on saavutettu huomattavia parannuksia, ja panee tyytyväisenä merkille, että koulutuksen, audiovisuaalialan ja kulttuurin toimeenpanovirasto suoritti 94 prosenttia maksuistaan määräajassa; muistuttaa, että kaikki maksujen viivästykset vaikuttavat suoraan edunsaajien oikeuksiin ja varsinkin pienten ja keskisuurten yritysten oikeuksiin ja siten ohjelmien onnistumiseen; palauttaa kuitenkin mieliin, että avustuksen pääosa olisi maksettava mahdollisimman nopeasti ja joka tapauksessa tukikauden aikana, jotta ei lisätä organisaatioiden riippuvuutta lainoja myöntävistä pankeista, koska koulutuksen, audiovisuaalialan ja kulttuurin toimeenpanovirasto ei pidä korkoja tukikelpoisina;

                  220.

                  ottaa huomioon, että komissio on julkaissut ehdotuspyynnön Euroopan laajuisesta televisioverkosta, kuten vuosien 2009 ja 2010 talousarvioissa kaavailtiin; on siksi erittäin huolestunut siitä, että komissio päätti vuonna 2010 lopettaa hankkeen ja kohdentaa varat toisaalle ilman parlamentin ja neuvoston suostumusta; pyytää julkistamaan kaikki televisioverkkoa koskevat sopimukset ja suositukset sekä valintalautakunnan laatimat arvioinnit;

         Ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden alan näkökulma

                  221.

                  pitää ympäristöä, kansanterveyttä ja elintarvikkeiden turvallisuutta koskevien budjettikohtien yleistä toteutusastetta tyydyttävänä; palauttaa tässä yhteydessä mieliin, että vain 0,76 prosenttia unionin talousarviosta käytetään ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan vastuulla oleviin politiikan välineisiin;

         Ympäristö ja ilmastotoimet

                  222.

                  korostaa, että ympäristön ja ilmastotoimien yleinen toteutusaste oli 99,26 prosenttia; panee lisäksi merkille, että maksumäärärahojen käyttöaste oli 84,1 prosenttia;

                  223.

                  panee tyytyväisenä merkille, että Life+-ohjelman toimintatalousarviossa päästiin 99,4 prosentin toteutusasteeseen; huomauttaa, että vuonna 2010 hankeavustuksiin osoitettiin 240 000 000 euroa, valtiosta riippumattomien järjestöjen operatiivisia toimia tuettiin 9 300 000 eurolla, yhteensä 42 500 000 euroa käytettiin toimiin, joiden tarkoituksena oli tukea komission roolia politiikan ja lainsäädännön kehittämisen alullepanijana ja valvojana, ja 14 500 000 euroa osoitettiin hallinnolliseen tukeen;

                  224.

                  korostaa, että Life+-ohjelman ohjeelliset kansalliset ja lopulliset määrärahat vaihtelivat jäsenvaltioittain ja että eri jäsenvaltioista saatujen ehdotusten määrissä oli eroja; kannustaa komissiota edelleen antamaan koulutusta vuosittain kansallisille viranomaisille ja järjestämään kussakin jäsenvaltiossa seminaareja, joissa voidaan antaa yleistä tietoa Life+-ohjelman tavoitteista ja onnistuneen ehdotuksen laatimisesta;

                  225.

                  toteaa, että ilmastonmuutoksen torjuntaa koskevan EU:n toimintaohjelman toteutukselta puuttuu oikeusperusta; pitää myönteisenä, että kestävää energiaa koskevan rahoitusaloitteen rahoitusvälineeseen on siirretty koko 15 000 000 euron määrä, sillä näin voidaan kehittää sopivia rahoitusvälineitä ja antaa siten merkittävä kannustin energiatehokkuutta ja uusiutuvien energialähteiden hyödyntämistä koskeviin hankkeisiin;

                  226.

                  panee merkille tilintarkastustuomioistuimen huomautukset komission vuodesta 2006 lähtien toteuttamista riskilähtöisistä jälkitarkastuksista; pitää myönteisenä, että ympäristöasioiden pääosasto päätti muuttaa otantamenetelmäänsä vuonna 2011, jotta saataisiin myös satunnaisotantaan perustuvia tuloksia, jotka voitaisiin yleistää helpommin koskemaan koko hanketta;

                  227.

                  pitää myönteisenä ilmastoasioiden pääosaston kansallisten turvallisuusmääräysten parantamiseksi laatimaa toimintasuunnitelmaa, joka katsottiin tarpeelliseksi, kun EU:n päästökauppajärjestelmän kansallisten rekisterien turvallisuudessa oli havaittu merkittävä puute;

                  228.

                  panee merkille, että vuoden 2010 talousarviosta toteutettiin seitsemän pilottihanketta ja yksi valmistelutoimi;

                  229.

                  korostaa, että osallistumista ympäristöalan kansainvälisiin toimiin koskevan budjettikohdan – josta on tarkoitus kattaa kansainvälisiin sopimuksiin ja pöytäkirjoihin liittyvät pakolliset ja vapaaehtoiset maksuosuudet – toteutusasteessa näkyvät valuuttakurssivaihtelut, sillä valtaosa maksuosuuksista suoritetaan dollareina;

         Kansanterveys ja elintarvikkeiden turvallisuus

                  230.

                  pitää myönteisenä, että kansanterveyttä koskevien maksusitoumusmäärärahojen toteutusaste oli 99,7 prosenttia (lukuun ottamatta Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiselle, Euroopan tautienehkäisy- ja -valvontakeskukselle ja Euroopan lääkevirastolle osoitettuja määrärahoja); panee merkille, että elintarvikkeiden turvallisuutta, eläinten terveyttä ja hyvinvointia sekä kasvinterveyttä koskevien maksusitoumusmäärärahojen toteutusaste oli 95,3 prosenttia;

                  231.

                  korostaa kansanterveysohjelman merkitystä; pitää sen vuoksi myönteisenä maksusitoumusmäärärahojen tyydyttävää, lähes 100 prosentin käyttöastetta; on tietoinen siitä, että maksumäärärahojen käyttöaste jäi alhaisemmaksi (95,1 prosenttiin) avustuksen saajien myöhästyneiden maksupyyntöjen tai pidennettyjen sopimusten vuoksi;

                  232.

                  korostaa, että on tärkeää tiedottaa edelleen tupakoinnin haittavaikutuksista; pitää vuoden 2010 määrien täyttä käyttöastetta osoituksena HELP-kampanjan onnistumisesta;

                  233.

                  panee merkille tilintarkastustuomioistuimen huomautukset terveys- ja kuluttaja-asioiden toimeenpanovirastosta, joka on komission hallinnollinen yksikkö; pyytää toimeenpanovirastoa vähentämään merkittävästi määrärahasiirtojen määrää uudistamalla talousarvion suunnittelu- ja raportointivälineitään, jotta voidaan noudattaa unionin talousarvion vuotuisuusperiaatetta; panee merkille myös komission vuosikertomuksen vuonna 2010 toimitetuista sisäisistä tarkastuksista ja kannustaa toimeenpanovirastoa yhteistyössä kumppaninaan toimivan pääosaston kanssa tarkastelemaan siinä mainittuja kysymyksiä, kuten tietotekniikan hallintoa ja järjestelmiä;

                  234.

                  panee merkille, että talousarvion luvun 17 04 (elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuus, eläinten terveys ja hyvinvointi sekä kasvinterveys) toteutusaste oli 95,3 prosenttia; on tietoinen siitä, että täyteen toteutusasteeseen ei päästy, koska eläintautitapauksia oli vähän, joten hätärahastoa tarvinnut käyttää kokonaan, kuten oli ennakoitu, ja että myöskään hätärokotteita ei tarvinnut hankkia;

                  235.

                  huomauttaa hävittämistoimenpiteistä, että jäsenvaltioiden lopulliset maksupyynnöt olivat useissa tapauksissa alustavaa arviota pienemmät; huomauttaa myös, että tarkastuksia on pitänyt lisätä aiempien korkeiden virhetasojen vuoksi ja että tämäkin viivästyttää maksuja tällä alalla;

                  236.

                  pitää valitettavana, että kasvinterveyttä koskevien toimenpiteiden maksumäärärahojen käyttöaste jäi alhaisemmaksi, koska jäsenvaltiot toimittivat vaaditut asiakirjat myöhässä tai asiakirjat olivat puutteellisia; pyytää jäsenvaltioita parantamaan menettelyjä tältä osin;

         Ulkopolitiikan näkökulma

                  237.

                  panee merkille, että suurin osa tilintarkastustuomioistuimen havaitsemista muista kuin kvantitatiivisesti ilmaistavissa olevista virheistä liittyi hankintamenettelyihin ja jatkosopimuksiin; toistaa aiempien vastuuvapausmenettelyjen tapaan huolensa siitä, että nämä kaksi alaa ovat huomattavan alttiita petoksille ja huonolle hallinnolle;

                  238.

                  panee huolestuneena merkille, että ulkoisiin toimiin, kehitysyhteistyöhön ja laajentumisasioihin liittyviä valvontajärjestelmiä pidetään vain osittain vaikuttavina, ja kehottaa komissiota ja EUH:ta toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet maksujen sääntöjenmukaisuuden parantamiseksi;

                  239.

                  palauttaa mieliin, että talousarviotuen keskeiset riskit (erityisesti avun vaikuttavuuteen liittyvä riski sekä petosten ja korruption riskit) eivät käy ilmi tarkastuslausumaan liittyvästä tarkastuksesta; kehottaa komissiota tarkkailemaan tällaisia riskejä tarkasti;

                  240.

                  katsoo, että maksujen sääntöjenmukaisuuden parantamisen edellyttämien toimien lisäksi komission olisi toteutettava kaikkien tukitoimenpiteiden järjestelmällistä arviointia, jossa lähtökohtana on kustannus-hyötysuhde, kuten tilintarkastustuomioistuin suosittelee erityiskertomuksessaan (54); edellyttää, että parlamentille budjettivallan käyttäjänä ilmoitetaan tällaisten arviointien tulokset ja myös YUTP-toimia koskevien arviointien tulokset;

                  241.

                  korostaa kuitenkin, ettei kustannus-hyötysuhdetta aina voida itsessään pitää riittävänä kriteerinä, jolla arvioidaan unionin kolmanteen maahan antaman avun asianmukaisuutta; on itse asiassa vakuuttunut siitä, että avun vaikuttavuutta suhteessa unionin ulkopolitiikan tavoitteisiin on arvioitava järjestelmällisesti ja arvioinnissa olisi otettava huomioon myös muita kriteereitä, kuten unionin strategiset edut, tarve unionin läsnäoloon paikalla tai unionin arvoja ja perusperiaatteita edistävien hankkeiden ja toimien toteuttaminen;

                  242.

                  yhtyy tilintarkastustuomioistuimen lausuntoon, että unionin antamaa apua eri aloilla voitaisiin joissakin tapauksissa optimoida ja avun vaikutusta voitaisiin lisätä parantamalla koordinointia jäsenvaltioiden kanssa, joiden ulkoisia toimia ei saisi pitää unionin toimien kilpailijoina vaan pikemminkin täydentäjinä; kehottaa siksi tehostamaan avunantajien välistä koordinointia unionin sisällä sekä kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa;

         Aluepolitiikan näkökulma

                  243.

                  toteaa, että talousarvio toteutui aluepolitiikan alalla hyvin (määrärahoja maksettiin 30 557 000 000 euroa) ja että suurin osa vuoden 2010 maksuista koski pääasiallisesti ja ensimmäistä kertaa vuosien 2007–2013 ohjelmien täytäntöönpanoa (välimaksujen määrä oli 25 550 000 000 euroa, kun niiden määrä vuonna 2009 oli 9 420 000 000 euroa);

                  244.

                  pitää valitettavana, että aluepolitiikka kuului virheille alttiisiin unionin menoluokkiin, ja toteaa, että 49 prosentissa tilintarkastustuomioistuimen tarkastamista 243 maksusta oli virhe; panee kuitenkin merkille, että ainoastaan joillakin virheillä on taloudellisia vaikutuksia ja että 49 prosentin virhetaso on alhaisempi kuin kauden 2000–2006 prosenttiosuus; korostaa, että virhetaso on alentunut ohjelmakaudesta 2000–2006; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita varmistamaan yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin yhteydessä, että virhetaso alenee yhä johdonmukaisesti;

                  245.

                  muistuttaa, että kyseessä on virhe, kun tapahtumassa ei noudateta laillisuutta ja asianmukaisuutta koskevia määräyksiä, jolloin ilmoitetut (ja korvatut) menot eivät ole sääntöjenmukaisia; panee myös merkille, että virhe ei välttämättä tarkoita sitä, että varat ovat kadonneet, että ne on menetetty tai tuhlattu tai että olisi tapahtunut petos;

                  246.

                  toteaa, että arvioitu virhetaso (31 prosenttia ja 43 prosenttia) johtuu suurelta osin julkisia hankintoja koskevien sääntöjen ja tukikelpoisuussääntöjen noudattamatta jättämisestä; panee tässä yhteydessä merkille tilintarkastustuomioistuimen suosituksen sellaisten alojen yksilöimisestä, joilla sääntöjä voitaisiin vielä yksinkertaistaa; kehottaa sen tähden arvioimaan, olisiko teknistä tukea lisättävä, ja ennen kaikkea, onko tarvetta säilyttää taloudelliseen valvontaan liittyvä toimintakyky täydellisenä; korostaa, että komission on yksinkertaistettava sääntöjä, jotta menettelyistä voidaan tehdä käyttäjäystävällisempiä ja jotta mahdolliset edunsaajat eivät jättäisi osallistumatta hankkeisiin; kehottaa jäsenvaltioita yksinkertaistamaan kansallisia määräyksiään, jotka menevät hyvin usein byrokraattisissa vaatimuksissaan unionin sääntöjä pidemmälle; katsoo näin ollen, että virhetason pienentämistä olisi jatkettava tinkimättä;

                  247.

                  pitää valitettavina rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden täytäntöönpanossa ilmeneviä puutteita, kuten säännösten noudattamisen puutetta siirrettäessä varoja toimenpideohjelmista rahastoihin, joista tällaisten välineiden täytäntöönpano rahoitetaan, sekä voimassa olevissa raportointia ja valvontaa koskevissa vaatimuksissa olevia puutteita; panee merkille, että rahoitusjärjestelyjä koskevien välineiden tarjoamia mahdollisuuksia olisi laajennettava entisestään, jotta voitaisiin kehittää kvalitatiivisia strategisia hankkeita ja mahdollistettaisiin yksityisten toimijoiden, etenkin pk-yritysten, osallistuminen ja pääoman käyttö EU:n hankkeissa; kehottaa komissiota yksinkertaistamaan näitä välineitä koskevia sääntöjä, sillä nyt niiden monimutkaisuus rajoittaa niiden käyttöä; suosittelee tarkempia analyyseja, joilla selvitetään näiden välineiden ja täytäntöönpano-ohjeiden todellista vaikuttavuutta; kehottaa jäsenvaltioita täyttämään raportointivelvoitteensa;

                  248.

                  toteaa, että jäsenvaltioiden viranomaisilla oli suuressa osassa virheellisiä rahoitustapahtumia riittävästi tietoa virheiden havaitsemiseksi ja korjaavien toimien toteuttamiseksi ennen menojen hyväksymistä; kehottaa komissiota lisäämään tukeaan hallintoviranomaisille järjestämällä kohdennettuja seminaareja, antamalla ohjeita, jakamalla hyviä käytäntöjä ja kouluttamalla hallinnosta vastaavia virkamiehiä ottaen huomioon, että suurin osa virheistä tapahtuu ensimmäisellä tarkastustasolla; toteaa, että hallintoviranomaisille tarkoitettujen koulutustoimien vaikuttavuutta olisi seurattava jatkuvasti, jotta varmistetaan tietojen todellinen jakaminen, ja erityistä huomiota olisi kiinnitettävä paikallistasoon; kehottaa vahvistamaan oikaisumekanismit, mukaan luettuina selkeissä laiminlyöntitapauksissa langetettavat seuraamukset.

                  249.

                  panee tyytyväisenä merkille komission antaman selvityksen, jossa todetaan ensimmäisen kerran, että suurin osa virheistä on keskittynyt ainoastaan kolmeen jäsenvaltioon ja muutamaan toimenpideohjelmaan;

         Naisten oikeuksien ja sukupuolten tasa-arvon alan näkökulma

                  250.

                  muistuttaa tilintarkastustuomioistuimelle ja komissiolle, että SEUT-sopimuksen 8 artiklan mukaan miesten ja naisten välisen tasa-arvon edistäminen on yksi Euroopan unionin kaikkien toimien perusperiaatteista; kehottaa siksi tilintarkastustuomioistuinta arvioimaan talousarvion toteuttamista soveltuvin osin sukupuolinäkökulmasta;

                  251.

                  pitää valitettavana, että vuosikertomukseen ei sisälly sukupuolikohtaisia menoja koskevia tilintarkastustuomioistuimen huomioita eikä komission vastauksia;

                  252.

                  korostaa, että talousarvion tarkastaminen siten, että sukupuolinäkökohdat otetaan huomioon, on edellytys sukupuolinäkökulman sisältävän talousarvion laatimiselle, koska tarkastuksen avulla voidaan paljastaa sukupuolten tasa-arvoa koskevien menojen vaikutukset ja erityisesti se, hyötyvätkö miehet ja naiset menoista samassa suhteessa ja onko talousarviota mukautettava, jotta se vastaisi paremmin miesten ja naisten erilaisiin tarpeisiin;

         Kansainvälisen kaupan alan näkökulma

                  253.

                  kiinnittää huomiota siihen, että makrotaloudelliseen apuun liittyy unionin taloudellisten etujen tehokas suojaaminen; pitää välttämättömänä, että komissio valvoo tätä välinettä asianmukaisesti ja että tilintarkastustuomioistuin toteuttaa siihen liittyvät asianmukaiset tarkastukset;

                  254.

                  korostaa, että kauppaa tukevan avun strategian vuoksi unionin varoja on käytettävä vaikuttavasti ja voimassa olevien sääntöjen ja asetusten mukaisesti siten, että edunsaajat pyritään ottamaan paremmin mukaan sääntöihin pohjautuvaan maailmankauppajärjestelmään ja että edistetään köyhyyden poistamista;

                  255.

                  korostaa, että Kiinassa, Thaimaassa ja Intiassa olevia unionin yrityskeskuksia olisi tuettava; katsoo samalla, että kyseisten keskusten moitteeton ja tehokas toiminta on varmistettava riittävällä valvonnalla;

         Kalatalouspolitiikan näkökulma

                  256.

                  panee merkille komission tiedonannon Euroopan parlamentille, neuvostolle ja tilintarkastustuomioistuimelle Euroopan unionin tilinpäätöksestä – varainhoitovuosi 2010 (55) sekä tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuodelta 2010 (56); korostaa, että näissä kahdessa asiakirjassa on vain vähän viittauksia meri- ja kalastusasioihin;

                  257.

                  kiittää pääosastoa MARE sen toimittamista täydentävistä asiakirjoista ja pitää meri- ja kalastusasioiden toimintalohkon budjettikohtien vuoden 2010 kokonaiskäyttöastetta tyydyttävänä;

                  258.

                  korostaa, että kaiken kaikkiaan talousarvion maksusitoumusmäärärahojen käyttöaste oli 97,20 prosenttia ja maksumäärärahojen käyttöaste oli 79,23 prosenttia; toteaa kuitenkin, että luvun 11 02 (Kalatalouden markkinat) käyttöaste oli erittäin alhainen, ja panee merkille komission selitykset, joissa viitataan erityisesti syrjäisimpien alueiden hyväksi laadittujen kalastusohjelmien täytäntöönpanoon;

                  259.

                  panee tyytyväisenä merkille pääosaston MARE aikomukset parantaa jäsenvaltioiden kanssa yhteisrahoitettavia hankkeita varten käytettävissä olevien määrärahojen käyttöä ja kannustaa asianomaisia komission yksiköitä jatkamaan tällä tiellä;

                  260.

                  panee merkille pääosaston MARE toiminnan sisäisen tarkastuksen alalla ja pyytää komissiota käsittelemään myös jatkossa kaikki hankkeet ja asiakirja-aineistot mahdollisimman tehokkaasti ja nopeasti;

                  261.

                  toteaa, että pääosasto MARE on säilyttänyt varauksen, joka koskee kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen (KOR) toimenpideohjelmien hallinnointi- ja valvontajärjestelmiä Saksassa (pakkaamo); toteaa, että kyseessä on vanha ja monimutkainen ohjelma, joka on käynnistetty vuonna 2001, ja pyytää komissiota lopettamaan sen nopeasti ja turvaamaan samanaikaisesti unionin intressit;

                  262.

                  on tyytyväinen pääosaston MARE toimiin, joilla on tehostettu kansainvälisten sopimusten valvontaa, ja päätökseen pitää erillään puhtaasti kaupalliset maksut (104 017 795 euroa eli 72 prosenttia kokonaismäärästä) ja toimialakohtaiset tukimaksut (40 211 849 euroa eli 28 prosenttia kokonaismäärästä);

                  263.

                  korostaa, että unionin rahoittamia toimia, jotka koskevat kansainvälisten sopimusten yhteydessä myönnettävää toimialakohtaista tukea, on tarpeen valvoa tehokkaasti mahdollisimman yksityiskohtaisesti laadittujen matriisien avulla, ja että toimialakohtaisen tuen osuutta on tarpeen kasvattaa; on vakuuttunut, että pitkällä aikavälillä sopimusten kaupallinen osa on kytkettävä yhteen vaikuttavan, riittävästi valvotun ja merkittävän toimialakohtaisen tuen kanssa;

                  264.

                  pyytää lainsäädäntöön ja talousarvioon liittyvien tehtäviensä vuoksi saada osallistua kalastuspolitiikkaan aikaisempaa voimakkaammin erityisesti kansainvälisten kalastussopimusten ja niihin liittyvien erilaisten tapaamisten osalta (esimerkiksi sekakomiteat ja kahdenväliset neuvottelut kolmansien maiden kanssa);

                  265.

                  pyytää tilintarkastustuomioistuinta laatimaan erityiskertomuksia yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) tärkeimmistä aloista, ulkopoliittiset ulottuvuudet mukaan lukien, edellä mainitun politiikanalan uudistuspaketin sisältämien erilaisten lainsäädäntöehdotusten ja tiedonantojen seurauksena.

         (1)  EUVL L 64, 12.3.2010.

         (2)  EUVL C 332, 14.11.2011, s. 1.

         (3)  EUVL C 326, 10.11.2011, s. 1.

         (4)  EUVL C 332, 14.11.2011, s. 134.

         (5)  EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

         (6)  EYVL L 11, 16.1.2003, s. 1.

         (7)  COM(2011) 662.

         (8)  SEC(2011) 1179, s. 24.

         (9)  Yhteenvetokertomus rahoitusjärjestelyjä koskevista välineistä, s. 6.

         (10)  Yhteenvetokertomus rahoitusjärjestelyjä koskevista välineistä, s. 10.

         (11)  Yhteenvetokertomus rahoitusjärjestelyjä koskevista välineistä, s. 9.

         (12)  Yhteenvetokertomus rahoitusjärjestelyjä koskevista välineistä, s. 21 ja 26.

         (13)  Neuvoston asetus (EY) N:o 1083/2006, annettu 11. heinäkuuta 2006, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä (EUVL L 210, 31.7.2006, s. 25).

         (14)  EUVL C 47, 17.2.2012, s. 1.

         (15)  Euroopan parlamentin päätöslauselma 21. huhtikuuta 2004 komissiolle myönnettävästä vastuuvapaudesta varainhoitovuodelta 2002 (EUVL L 330, 4.11.2004, s. 82).

         (16)  EUVL C 139, 14.6.2006, s. 1.

         (17)  Yhteenveto komission hallintosaavutuksista vuonna 2010 (COM(2011) 323), s. 2.

         (18)  COM(2011) 164.

         (19)  Komission jäsenen Šefčovičin Euroopan parlamentin talousarvion valvontavaliokunnan 8. joulukuuta 2011 järjestämässä kuulemistilaisuudessa antama vastaus kirjalliseen kysymykseen nro 12.

         (20)  SEC(2011) 1179, s. 13.

         (21)  Komission jäsenen Johannes Hahnin Euroopan parlamentin talousarvion valvontavaliokunnan 19. joulukuuta 2011 järjestämässä kuulemistilaisuudessa antama vastaus kirjalliseen kysymykseen nro 4.

         (22)  SEC(2011) 1179, s. 20.

         (23)  SEC(2011) 1179, s. 21.

         (24)  Komission kertomus yhteistyö- ja seurantamekanismin puitteissa saavutetusta edistyksestä Romaniassa, COM(2012) 56, s. 4.

         (25)  Euroopan unionin tilinpäätös (COM(2011) 473), s. 32 ja 90.

         (26)  Neuvoston asetus (EY) N:o 332/2002, annettu 18. helmikuuta 2002, järjestelystä keskipitkän ajan rahoitustuen myöntämiseksi jäsenvaltioiden maksutaseille (EYVL L 53, 23.2.2002, s. 1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 431/2009 (EUVL L 128, 27.5.2009, s 1).

         (27)  Neuvoston asetuksen (EU) N:o 407/2010, annettu 11. toukokuuta 2010, Euroopan rahoituksenvakautusmekanismin perustamisesta (EUVL L 118, 12.5.2010, s. 1) 2 artiklan 2 kohdassa asetetaan enimmäismääräksi 1,23 prosenttia, joten komission arvion mukaan olisi mahdollista ottaa käyttöön 60 000 000 000 euroa (COM(2010) 713, s. 4).

         (28)  Lähde: Tilintarkastustuomioistuimen vuotta 2010 koskevan vuosikertomuksen liitteessä oleva kaavio IV.

         (29)  Lähde: Tilintarkastustuomioistuimen vuotta 2010 koskevan vuosikertomuksen liitteessä oleva kaavio I.

         (30)  Lähde: Tilintarkastustuomioistuimen vuotta 2010 koskevan vuosikertomuksen liitteessä oleva kaavio V.

         (31)  Euroopan parlamentin päätöslauselma 23. maaliskuuta 2011 luonnoksesta Eurooppa-neuvoston päätökseksi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 136 artiklan muuttamisesta niitä jäsenvaltioita koskevaa vakausmekanismia varten, joiden rahayksikkö on euro (P7_TA(2011)0103).

         (32)  http://eca.europa.eu/portal/pls/portal/docs/1/9406723.PDF

         (33)  http://eca.europa.eu/portal/pls/portal/docs/1/9504723.PDF

         (34)  Luettavissa Alankomaiden tilintarkastustuomioistuimen verkkosivustolla http://www.courtofaudit.com/english/News/2012/02/Letter_of_president_Netherlands_Court_of_Audit_on_ESM_Board_of_Auditors

         (35)  EUVL L 250, 27.9.2011, s. 33.

         (36)  EYVL L 357, 31.12.2002, s. 1.

         (37)  COM(2012) 40, s. 16.

         (38)  Euroopan tilintarkastustuomioistuimen työohjelma 2012, s. 6.

         (39)  EUVL L 210, 31.7.2006, s. 25.

         (40)  Vastaus kysymykseen 21, asiakirja ”Annex: questions to Commissioner Šemeta”, jonka talousarvion valvontavaliokunnan sihteeristö asetti saataville 16. joulukuuta 2011 talousarvion valvontavaliokunnassa 8. joulukuuta 2011 järjestetyn komission jäsenen Šemetan kuulemisen jälkeen.

         (41)  Ks. alaviite 35.

         (42)  COM(2008) 97.

         (43)  Komission jäsenen Johannes Hahnin parlamentin talousarvion valvontavaliokunnan 19. joulukuuta 2011 järjestämässä kuulemistilaisuudessa esitettyihin kirjallisiin kysymyksiin antamien vastausten liite.

         (44)  Vuosikertomus, esimerkki 3.1, s. 79.

         (45)  Vuosikertomus, alaviite 23, s. 79.

         (46)  Vuosikertomus, taulukko 3.1, s. 72.

         (47)  Komission jäsenen Andris Piebalgsin Euroopan parlamentin talousarvion valvontavaliokunnan 12. tammikuuta 2012 järjestämässä kuulemistilaisuudessa antama vastaus suulliseen kysymykseen.

         (48)  Laskelma perustuu komission jäsenen Andris Piebalgsin 12. tammikuuta 2012 pidetyssä kuulemistilaisuudessa esitettyyn kirjalliseen kysymykseen antamaan vastaukseen.

         (49)  http://ec.europa.eu/europeaid/work/funding/beneficiaries/index.cfm?lang=en&mode=SM&type=contract

         (50)  http://ec.europa.eu/echo/files/funding/agreements/agreements_2010.pdf

         (51)  Komission jäsenen Máire Geoghegan-Quinnin Euroopan parlamentin talousarvion valvontavaliokunnan 23. tammikuuta 2012 järjestämässä kuulemistilaisuudessa hänelle esitettyihin kysymyksiin antamat täydentävät vastaukset.

         (52)  EU:n kehitysapu perusopetukseen Saharan eteläpuolisessa Afrikassa ja Etelä-Aasiassa (erityiskertomus nro 12/2010).

         (53)  Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 4/2011 ”Pk-yritysten takausjärjestelmän tarkastus”.

         (54)  Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 1/2011 ”Onko unionin ulkopuolelle suunnattavan tuen hallinnoinnin hajauttaminen komissiolta edustustoille parantanut tuen toimittamista?”.

         (55)  EUVL C 332, 14.11.2011, s. 1.

         (56)  EUVL C 326, 10.11.2011, s. 3.

      EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖSLAUSELMA,
      10. toukokuuta 2012,
      tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksista komissiota koskevassa varainhoitovuoden 2010 vastuuvapausmenettelyssä
      EUROOPAN PARLAMENTTI, joka

                  —

                  ottaa huomioon Euroopan unionin yleisen talousarvion varainhoitovuodeksi 2010 (1),

                  —

                  ottaa huomioon Euroopan unionin tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 2010 (COM(2011) 473 – C7-0256/2011) (2),

                  —

                  ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2010 ja toimielinten vastaukset (3) sekä tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukset,

                  —

                  ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 287 artiklan mukaisesti antaman, varainhoitovuotta 2010 koskevan tarkastuslausuman tilien luotettavuudesta sekä tilien perustana olevien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta (4),

                  —

                  ottaa huomioon 10. toukokuuta 2012 tekemänsä päätöksen vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2010, pääluokka III – Komissio (5), sekä päätöslauselman, joka sisältää huomautukset, jotka ovat erottamaton osa päätöstä,

                  —

                  ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukset, jotka on laadittu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 287 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan mukaisesti,

                  —

                  ottaa huomioon neuvoston 21. helmikuuta 2012 antaman suosituksen varainhoitovuoden 2010 yleisen talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle (06081/1/2012 – C7-0053/2012),

                  —

                  ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 17 artiklan 1 kohdan, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 317, 318 ja 319 artiklan ja Euratomin perustamissopimuksen 106 a artiklan,

                  —

                  ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (6) ja erityisesti sen 55, 145, 146 ja 147 artiklan,

                  —

                  ottaa huomioon työjärjestyksen 76 artiklan ja liitteen VI,

                  —

                  ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön (A7-0102/2012),

                  A.

                  ottaa huomioon, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti komissio toteuttaa talousarvion ja hallinnoi ohjelmia ja että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 317 artiklan mukaisesti se toimii näitä tehtäviä hoitaessaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa omalla vastuullaan sekä moitteettoman varainhoidon periaatteita noudattaen;

                  B.

                  ottaa huomioon, että tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksissa on tietoja huolta aiheuttavista, varojen käyttämiseen liittyvistä kysymyksistä ja että ne ovat siten hyödyllisiä parlamentille sen hoitaessa vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle kuuluvaa tehtäväänsä;

                  C.

                  ottaa huomioon, että sen tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksia koskevat huomautukset ovat keskeinen osa edellä mainittua parlamentin 10. toukokuuta 2012 tekemää päätöstä vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan unionin yleisen talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2010, pääluokka III – Komissio;

         Osa I   Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 7/2010 ”Tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyä koskeva tarkastus”

                  1.

                  panee tyytyväisenä merkille tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyä koskevan erityiskertomuksen nro 7/2010 maatalouden alalta, koska sillä on hyvin tärkeä merkitys komission Euroopan parlamentille vastuuvapausmenettelyn aikana tarjoamien tietojen laadun kannalta;

                  2.

                  pitää erityiskertomuksen nro 7/2010 tärkeimpänä johtopäätöksenä sitä, että tilien tarkastamisen ja hyväksymisen perusteella jälkikäteen tehtävät oikaisut toteutetaan sääntöjenmukaisuustarkastusta koskevien päätösten avulla, vaikka tällä välin parlamentti on myöntänyt vastuuvapauden ja vastuuvapausmenettelyssä annettuja tietoja on suhteutettu tilanteeseen;

                  3.

                  on tietoinen siitä, että ainoan mahdollisen ja kokonaisvaltaisen parannuksen tarjoaisi maatalouspolitiikan valvontajärjestelmän muuttaminen, mikä olisi toteutettavissa ainoastaan lisäämällä tuensaajien ja hallintaviranomaisten kuormitusta huomattavasti;

                  4.

                  keskittyy tästä syystä oheisissa suosituksissa käytössä olevan järjestelmän parantamismahdollisuuksiin; nostaa esiin järjestelmän todellista toimivuutta arvioitaessa tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen nro 8/2011 ”Yhteisen maatalouspolitiikan alaan liittyvien aiheettomien maksujen takaisinperintä” ja tähdentää tilintarkastustuomioistuimen esittämää kritiikkiä, jonka mukaan kokonaisjärjestelmä ei salli sitä, että maatalouspolitiikassa aiheettomasti suoritetut maksut vain kvantifioitaisiin;

                  5.

                  on yhtä mieltä tilintarkastustuomioistuimen kanssa tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn uudistusvaatimuksesta, jonka tavoitteena on

                              —

                              lyhentää varainhoitoa koskevia oikaisumenettelyjä ja ottaa käyttöön täsmälliset määräajat ja porrastetut muutoksenhakumenettelyt,

                              —

                              muodostaa selvä yhteys takaisinperittyjen summien ja todellisten sääntöjenvastaisten maksujen välille ja sulkea ”neuvottelut” varainhoitoa koskevien oikaisujen ulkopuolelle, sillä kyse on todellisesta sääntöjenvastaisten maksujen takaisinperinnästä eikä ”seuraamuksesta”;

                  6.

                  pitää vuosittaisen vastuuvapausmenettelyn uskottavuuden ja unionin taloudellisten etujen suojelun kannalta välttämättömänä, että nykyistä järjestelmää parannetaan, ja vaatii komissiolta vastuuvapausmenettelyssä seuraavia tietoja:

                              —

                              mitkä menot, menoalueet ja menovuodet ovat vielä tarkistamatta ja kuinka monta varainhoitoa koskevaa oikaisua siinä yhteydessä vähintään ja enintään on vielä toteutettava ja missä jäsenvaltioissa,

                              —

                              mihin varainhoitovuosiin sääntöjenmukaisuustarkastukset todellisuudessa liittyvät ja miten nämä päätökset muuttavat niiden varainhoitovuosien lukuja, joilta vastuuvapaus on jo myönnetty,

                              —

                              täsmällinen arvio siitä, miten monta välttämätöntä oikaisua jää sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyssä toteuttamatta ja kuinka monta oikaisua sääntöjenmukaisuustarkastuksissa joudutaan jättämään määräämättä 24 kuukauden säännön perusteella;

                  7.

                  hyväksyy komission toimenpiteet, joihin se on ryhtynyt tilien tarkastamisen ja hyväksymisen perustana olevien jäsenvaltioiden valvontaviranomaisten antamien tietojen luotettavuuden parantamiseksi; viittaa tilintarkastustuomioistuimen dramaattiseen johtopäätökseen, että valvontaviranomaiset eivät enimmäkseen kykene toteuttamaan komission määräämiä toimenpiteitä; vaatii tästä syystä komissiolta enemmän aloitteita kouluttaa jäsenvaltioiden hallintoviranomaisia; kehottaa komissiota seuraamaan ja tukemaan jäsennellysti maksajaviranomaisten ja todentamisviranomaisten tietojenvaihtoa niiden verkkojen ja seminaarien kautta, välittämään esimerkkejä parhaista käytännöistä ja suunnittelemaan yhteistä ratkaisua oikeudellisiin kysymyksiin tulkinnan avulla; pitää riskeihin perustuvaa valvontaa välttämättömänä myös todentamisviranomaisten keskuudessa;

                  8.

                  katsoo, että maksajaviranomaisten ja todentamisviranomaisten tarkastuslausumien parantaminen on välttämätön toimenpide vastuuvelvollisuuden lisäämiseksi; vaatii palkitsemisjärjestelmää oikeista ilmoituksista ja seuraamuksia riittämättömistä ilmoituksista ennen kaikkea, kun on kyse jo havaituista järjestelmävirheistä, joista ei ole ennalta ilmoitettu;

                  9.

                  vaatii systemaattista tietovirtaa komission alimman tason täytäntöönpanevilta hallintoyksiköiltä, jotta paikan päällä esiintyvät vaikeudet voitaisiin ottaa huomioon yksinkertaistetuissa lakiteksteissä ja niiden tulkinnassa; vaatii komissiota varmistamaan, että kansalliset viranomaiset ja kansallisten virastojen johtajat eivät rankaise kansallisia maksajaviranomaisia tai todentamisviranomaisia sen vuoksi, että ne ovat ilmoittaneet oikaisuista komissiolle;

                  10.

                  kehottaa komissiota ottamaan kyseiset maksajavirastot ja todentamisviranomaiset riskiperustaiseen tarkastukseen tapauksissa, joissa on paljon henkilöstövaihdoksia, ja sisällyttämään vuotuiseen toimintakertomukseen vastuuvapauden myöntävälle viranomaiselle esitetyn ilmoituksen; vaatii tarkastuslausumien oikeellisuuden analysointia ja jäsenvaltiokohtaista virhemäärän esittelyä keskeisten virhelähteiden kera vastuuvapauden myöntämisestä vastaavalle viranomaiselle;

                  11.

                  vaatii sääntöjenmukaisuustarkastusten perustana olevien menettelyjen tarkastamista ja asiantuntijaryhmän työskentelyn nopeampaa aloittamista sovittelua varten ja itse sovittelun kohdennettua käyttöönottoa varten;

                  12.

                  suosittelee, että 6 kohdassa pyydetyt luvut sisällytetään omaan jaksoonsa vuotuisissa vastuuvapauspäätöslauselmissa ja että asiasta järjestetään täysistuntoäänestys;

         Osa II   Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 13/2010 ”Onnistuiko eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineen käynnistäminen ja saavutetaanko välineen avulla tuloksia Etelä-Kaukasiassa (Armeniassa, Azerbaidžanissa ja Georgiassa)?”

                  13.

                  on tyytyväinen Euroopan tilintarkastustuomioistuimen tarkastukseen ja siinä annettuihin suosituksiin; on hyvin huolissaan tarkastuksen havainnoista, joiden mukaan komissiolla vaikuttaa olevan vakavia ongelmia eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineen (ENPI) toteutuksessa;

                  14.

                  on syvästi huolissaan tarkastuksessa esiin tulleista ohjelmatyön menettelyjen puutteista; kehottaa komissiota noudattamaan tilintarkastustuomioistuimen suosituksia järkeistämällä menettelyjä ja parantamalla strategisten ohjelmatyöasiakirjojen (Euroopan naapuruuspolitiikan toimintasuunnitelmat, maakohtaiset strategia-asiakirjat ja kansalliset maaohjelmat) välisiä yhteyksiä pitäen tavoitteena sitä, että naapuruusmaille tarjotaan mahdollisuutta tiiviimpiin yhteyksiin EU:n kanssa;

                  15.

                  ei voi hyväksyä tapaa, jolla komissio turvautuu ENPI-välineessä talousarviotukeen, ikään kuin se olisi tuen paras mahdollinen muoto kyseisessä kolmessa maassa, arvioimatta yksityiskohtaisesti saatavilla olevien välineiden vaikuttavuutta; korostaa tässä yhteydessä, että alakohtainen talousarviotuki liittyy usein heikkoon näkyvyyteen ja hallitusten satunnaiseen innostumiseen; on hyvin huolissaan tilintarkastustuomioistuimen päätelmästä, jonka mukaan kunkin alan soveltuvuudesta alakohtaisen talousarviotuen kohteeksi tuli vuoden 2007 toimintaohjelmassa tärkeä avun määrittämisperuste; kehottaa komissiota noudattamaan tilintarkastustuomioistuimen suositusta siitä, että alakohtaista talousarviotukea on käytettävä valikoivammin niin, että kaikkia ENPI-välineen mahdollistamia vaihtoehtoja harkitaan, ja siitä, että eri toimintatapojen käyttöä on tasapainotettava; korostaa tarvetta parantaa kansalaisjärjestöjen ja yksityisen sektorin mahdollisuutta saada annettua tukea edunsaajamaissa;

                  16.

                  on huolissaan tarkastuksen tuloksista, joiden mukaan apua koskeva ohjelmatyö ja suunnittelu eivät riittävässä määrin perustu edunsaajamaiden kanssa käytävään jäsenneltyyn vuoropuheluun, sillä vuoropuhelua ovat johtaneet lähinnä komission keskusyksiköt, mikä on rajoittanut suoran näkemystenvaihdon niihin muutamiin päiviin, jolloin näiden edustajat ovat käyneet edunsaajamaissa, eikä raporteista aina käy selvästi ilmi, mistä käyntien aikana on keskusteltu; katsoo, että uusiutuvien energianlähteiden laajempaan käyttöön tähtäävän alakohtaisen talousarviotuen tarjoaminen öljyntuottaja- ja öljynvientimaalle ei missään tapauksessa voi olla voimakkaana kannusteena kyseisen maan hallitukselle; kehottaa komissiota toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet tämän vuoropuhelun vahvistamiseksi;

                  17.

                  kehottaa komissiota ja Euroopan ulkosuhdehallintoa tarkastelemaan Euroopan tilintarkastustuomioistuimen suositusta henkilöstöön liittyvän asianmukaisen tuen antamisesta myös itse paikalla, mukaan luettuina talousarviotuen asiantuntijat, ja auttamaan edunsaajamaiden julkishallinnon yleisten puitteiden vahvistamista Twinning-välinettä täydentävien toimenpiteiden avulla;

                  18.

                  on tyytyväinen komission toteuttamaan pilottiohjelmaan, johon kuuluu tuloksiin painottuvaa seurantaa ja joka on laadittu nimenomaan alakohtaisten tukiohjelmien toimintojen perusteella, ja edellyttää arviointikertomusta kolmessa maassa havaitusta lisäarvosta;

         Osa III   Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 14/2010 ”Tuontilihaan kohdistettavien eläinlääkinnällisten tarkastusten hallinnointi komissiossa vuonna 2004 toteutettujen hygienialainsäädännön uudistusten jälkeen”

                  19.

                  panee tyytyväisenä merkille tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen, komission vastauksen ja komission kertomuksen elintarvikkeiden, rehujen, eläinten ja kasvien tuonnin yhteydessä tehtävien terveys- ja kasvinsuojelutarkastusten vaikuttavuudesta ja johdonmukaisuudesta (COM(2010) 785);

                  20.

                  tukee tilintarkastustuomioistuimen suositusta, jonka mukaan komission olisi optimoitava toimiaan valvontaan ja koordinointiin liittyvän toimivaltansa perusteella;

                  21.

                  vaatii erityisesti seuraavilla aloilla parannuksia, joilla lisätään tuontilihavalmisteiden turvallisuutta ja siten eurooppalaisten kuluttajien suojelua arveluttavilta tuontielintarvikkeilta, jättämättä kuitenkaan huomiotta a–e kohdassa nimenomaisesti mainitsemattomia tilintarkastustuomioistuimen suosituksia:

                              a)

                              tilintarkastustuomioistuimen ensimmäisen suosituksen yhteydessä komissiota kehotetaan tasoittamaan eroja, joita esiintyy jäsenvaltioiden kohtelussa kolmansissa maissa, sekä torjumaan niistä aiheutuvia syrjiviä kilpailuhaittoja;

                              b)

                              tilintarkastustuomioistuimen kolmannen suosituksen yhteydessä komissiota kehotetaan velvoittamaan jäsenvaltiot tehostamaan olemassa olevien tietojärjestelmien käyttöä ja niiden välisiä yhteyksiä, jotta voidaan parantaa rajatarkastusasemien ja tulliviranomaisten välistä koordinointia;

                              c)

                              tilintarkastustuomioistuimen neljännen suosituksen yhteydessä komissiota kehotetaan avustamaan jäsenvaltioita kansallisten valvontasuunnitelmien kehittämisessä, täytäntöönpanossa ja arvioinnissa; katsoo, että toissijaisuusperiaatetta noudattamalla olisi vahvistettava analyyttityyppien järjestelmä, joka kattaa yleisimmät hormonijäämät (mm. anaboliset aineet), ympäristösaasteet (mm. dioksiinit ja raskasmetallit) ja muut vastaavat aineet ja jonka soveltaminen on pakollista; toteaa, että ensimmäiseksi voitaisiin pyrkiä lisäämään tietoisuutta elintarviketurvallisuutta painottavan koulutusohjelman (Better Training for Safer Food) yhteydessä, jotta jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset saataisiin kiinnittämään huomiota asiaan; katsoo, että lisäksi on pyrittävä valvomaan maksumääräysten noudattamista;

                              d)

                              tilintarkastustuomioistuimen seitsemännen suosituksen yhteydessä komissiota kehotetaan esittämään Euroopan parlamentille ja neuvostolle ehdotus, joka mahdollistaa oikeustoimien toteuttamisen sellaisia jäsenvaltioita vastaan, jotka rikkovat säännöllisesti ja pitkään asetusta (EY) N:o 882/2004 (7) ja vaarantavat siten EU:n kansalaisten turvallisuuden;

                              e)

                              tilintarkastustuomioistuimen kahdeksannen suosituksen yhteydessä komissiota kehotetaan yhdenmukaistamaan tehostettuja tarkastuksia sekä muotoilemaan rajatarkastusasemilla tehtäviä tehostettuja tarkastuksia koskevat oikeussäännöt täsmällisesti ja selkeästi; komissiota kehotetaan lisäksi harkitsemaan sitä, että jäsenvaltiot velvoitetaan suorittamaan tietty määrä laboratoriotutkimuksia rajatarkastusasemilla tehtävien fyysisten tarkastusten yhteydessä;

                  22.

                  toteaa, että eurooppalaisten lihan ja elintarvikkeiden tuottajien on täytettävä tiukat tuotanto- ja laatuvaatimukset; on erittäin huolissaan siitä, ettei näitä tuotantovaatimuksia tarvitse soveltaa EU:hun tuotteita tuoviin kolmansien maiden tuottajiin, kuten myös tilintarkastustuomioistuin toteaa; kehottaa komissiota käsittelemään tätä ongelmaa sekä toimittamaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle viipymättä ehdotuksia siitä, miten eurooppalaisten lihan ja elintarvikkeiden tuottajien kilpailukykyyn kohdistuvia kielteisiä vaikutuksia voidaan torjua;

         Osa IV   Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 1/2011 ”Onko unionin ulkopuolelle suunnattavan tuen hallinnoinnin hajauttaminen komissiolta edustustoille parantanut tuen toimittamista?”

                  23.

                  pitää tilintarkastustuomioistuimen laatimaa erittäin kattavaa ja analyyttistä kertomusta myönteisenä ja on tyytyväinen hajauttamisen tulosten arvioinnin erinomaiseen ajoitukseen;

                  24.

                  tukee tilintarkastustuomioistuimen havaintoja siitä, että hajauttaminen on selvästikin nopeuttanut tuen toimittamista sekä parantanut tuen laatua ja tukeen liittyvää varainhoitoa;

                  25.

                  kehottaa komissiota täydentämään rahoitettavien hankkeiden laadun arvioinnin perusteita ja tehostamaan siinä käytettyjä menettelyjä, jotta voidaan parantaa tuen laatua ja vähentää tuloksellisuudeltaan heikkojen hankkeiden määrää; pitää ensisijaisen tärkeänä, että tukimenoilla on vaikutusta;

                  26.

                  kehottaa komissiota harkitsemaan paikallistason neuvottelujen edistämistä mahdollisuuksien mukaan päätettäessä tukihankkeista ja seurattaessa niiden edistymistä;

                  27.

                  odottaa komission toteuttavan kaikki tarvittavat toimet valvontajärjestelmissä havaittujen puutteiden poistamiseksi erityisesti unionin edustustojen tasolla;

                  28.

                  ilmaisee huolensa ongelmista, jotka liittyvät tukitoimenpiteistä vastaavaan henkilöstöön; katsoo, että kehitys- ja -yhteistyöpääosaston EuropeAid-henkilöstön suurta vaihtuvuutta ja unionin edustustoissa olevaa pätevän henkilöstön riittämättömyyttä on käsiteltävä viipymättä; katsoo, että komission olisi tarvittaessa tehtävä yhteistyötä Euroopan ulkosuhdehallinnon kanssa, jotta voidaan varmistaa unionin edustustojen asianmukaiset henkilöstöresurssit tuen hallinnoinnissa; odottaa komissiolta vuoden 2012 loppuun mennessä yksityiskohtaista kertomusta, jossa näiden puutteiden korjaamiseksi suunnitellaan ja otetaan käyttöön toimenpiteitä;

                  29.

                  kannustaa komissiota vaatimaan, että unionin edustustot suorittaisivat systemaattisesti teknisiä ja taloudellisia hankkeiden seurantakäyntejä ja painottaisivat sisäisessä raportointijärjestelmässä enemmän tukitoimenpiteiden avulla saavutettuja tuloksia;

                  30.

                  kehottaa komissiota unionin edustustojen aktiivisella tuella analysoimaan ja määrittämään mahdollisuuksia toteuttaa tukiohjelmia kumppanuusmaissa EIP:n sekä kehitysyhteistyötä rahoittavien eurooppalaisten, kansallisten ja kansainvälisten laitosten avulla;

         Osa V   Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 2/2011 ”Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) hallinnoinnista annetun erityiskertomuksen nro 1/2005 seuranta”

                  31.

                  kehottaa komissiota panemaan erityiskertomuksen nro 1/2005 suositukset viipymättä täytäntöön, sillä 14:stä komission hyväksymästä suosituksesta vain kaksi on pantu tähän mennessä täysimääräisesti täytäntöön; edellyttää saavansa täysimääräisesti tietoja jäljellä olevien 12 suosituksen täytäntöönpanossa saavutetusta edistymisestä;

                  32.

                  panee tyytyväisenä merkille, että Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF) hyödyntää entistä enemmän tutkintavaltuuksiaan muun muassa tekemällä paikan päällä toimitettavia tarkastuksia ja haastatteluja sekä keskittämällä toiminnan vakavampiin ja monimutkaisempiin tapauksiin; pitää hyvänä sitä, että OLAF käyttää enemmän sähköistä tapausten hallinnointijärjestelmää ja on ottanut käyttöön ajanhallintajärjestelmän; pahoittelee kuitenkin sitä, että tapausten tutkinta kestää yhä keskimäärin yli kaksi vuotta ja että vuonna 2009 tapausten tutkintaan liittyvä työ vei viraston kokonaistyöajasta vain 37 prosenttia;

                  33.

                  kehottaa OLAFia parantamaan ajanhallintaa siten, että tehtävät voidaan jakaa paremmin muihin kuin tutkintaan liittyviin toimintoihin kuluvan ajan vähentämiseksi; odottaa kiinnostuneena, mitä todellisia tuloksia on saavutettu muulla kuin tutkintaan liittyvällä työllä, joka kattaa 63 prosenttia kokonaisajasta;

                  34.

                  panee merkille, että tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen nro 2/2011 kaavion 2 mukaan ”tavoitteiden ja suunnittelun selkeyttä” pidettiin tutkimusten puutteellisimpana osa-alueena; kehottaa vastaisuudessa asettamaan kullekin tutkimukselle selkeät tavoitteet, sillä kaikki tutkinta ja tutkinnan resurssien suunnittelu perustuu selkeisiin tavoitteisiin;

                  35.

                  panee merkille, että tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen nro 2/2011 mukaan käynnissä olevien tutkimusten laillisuutta ei edelleenkään valvota riippumattomasti eikä ole olemassa säännöstöä, joka takaisi, että tutkimukset sujuvat ennakoidusti, vaikka OLAF on aiemmin toistuvasti näin ilmoittanut; toteaa myös, että vaikka komission muutetussa ehdotuksessa asetukseksi asetuksen (EY) N:o 1073/1999 muuttamisesta (COM(2011) 135) vaaditaan selvästi tarkastusmenettelyn käyttöönottamista, tämä ei vastaa yksittäisten tutkimusten laillisuuden riippumatonta valvontaa ja on siten tältä osin jopa alkuperäistä ehdotusta heikompi ratkaisu; muistuttaa, että tämä on keskeinen vaatimus, jota myös Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö ilmentää; pitää siksi välttämättömänä tällaisen valvontamekanismin takaamista asianomaisten henkilöiden ja taloudellisten toimijoiden oikeuksien suojaamiseksi ja samalla myös OLAFin tutkijoiden oikeuksien suojaamiseksi näiden henkilöiden ja taloudellisten toimijoiden nostamien kanteiden yhteydessä; painottaa myös tarvetta antaa OLAFille selvät valtuudet myös unionin muiden toimielinten suhteen;

                  36.

                  on tilintarkastustuomioistuimen kanssa samaa mieltä siitä, että tarvitaan yksi kattava asiakirja, joka osoittaa selvästi OLAFin toiminnan tuloksellisuuden eri aloilla ja mahdollistaa edistyksen mittaamisen vuosikohtaisesti; painottaa, että on tärkeää erottaa toisistaan julkisiksi tarkoitetut ja sisäiseen käyttöön laaditut kertomukset; pitää yksityiskohtaisen kertomuksen tuomista yleisön saataville erittäin tärkeänä, sillä se mahdollistaisi OLAFin tuloksellisuuden luotettavan aikasidonnaisen ja alojen välisen vertailun;

                  37.

                  pitää valitettavana, että aina ei ole mahdollista arvioida OLAFin toimien tuloksia, koska tiedot esitetään eri tarkoituksia ja eri vastaanottajia varten laadituissa toisistaan poikkeavissa asiakirjoissa; kehottaa komissiota luomaan yhtenäisen, selkeän ja vertailukelpoisen tiedonjakojärjestelmän, jonka avulla voidaan arvioida OLAFin toimintaa kattavasti ja puolueettomasti;

                  38.

                  korostaa, että vastaanotetun tiedon arviointiin käytettävä aika on kaksinkertaistunut vuoden 2004 jälkeen 3,5 kuukaudesta 7,1 kuukauteen; katsoo, että alustava arviointivaihe tulisi rajoittaa alustavien tietojen sisältämien väitteiden todistamiseen tai hylkäämiseen; katsoo, että tutkintaan liittyvien toimintojen toteuttamista tulisi välttää alustavan arviointivaiheen aikana, sillä se aiheuttaa oikeudellista epävarmuutta ja vääristää tutkinnan eri osa-alueita koskevia tilastoja; suosittelee, että tutkinta käynnistetään käytettävissä olevien tutkintamahdollisuuksien pohjalta, jos OLAF ei pysty alustavan arvioinnin aikana kerättyjen tietojen eikä sen aikana käytettävissä olevien oikeudellisten välineiden pohjalta päättämään, pitäisikö asiasta käynnistää tutkinta;

                  39.

                  on tilintarkastustuomioistuimen kanssa samaa mieltä siitä, että lyhyemmät tutkintajaksot ja laadukkaammat loppukertomukset auttaisivat tehostamaan seuraamusjärjestelmää, joka mahdollistaisi takaisinperintää koskevat, kurinpidolliset ja oikeudelliset menettelyt;

                  40.

                  panee merkille OLAFin ja Eurojustin vuonna 2008 allekirjoittaman yhteistyösopimuksen, jonka mukaan OLAF on velvollinen ilmoittamaan Eurojustille kaikista taloudellisten toimijoiden parissa useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa havaituista epäillyistä petostapauksista, mutta pahoittelee, että vuonna 2008 OLAF lähetti Eurojustille ilmoituksen vain viidestä tapauksesta ja vuonna 2009 vain yhdestä tapauksesta; katsoo tämän osoittavan, että OLAFin ja Eurojustin välinen yhteistyö ei toimi, ja kehottaa ryhtymään kaikkiin toimiin toiminnan tehostamiseksi tässä asiassa;

                  41.

                  kehottaa OLAFia tiivistämään jäsenvaltioiden kanssa vakaalta oikeusperustalta tehtävää yhteistyötä; kannattaa tässä yhteydessä ajatusta lujittaa entisestään olemassa olevia eri oikeusperustoja yhteistyön tehostamiseksi; tukee tilintarkastustuomioistuimen suositusta tehdä asiaa koskevan lainsäädännön puuttuessa sopimuksia kansallisten tutkintayksiköiden kanssa, jotta yhteistyölle ja tietojenvaihdolle voidaan määrittää yksityiskohtaiset säännöt;

         Osa VI   Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 3/2011 ”Yhdistyneiden Kansakuntien järjestöjen kautta konflikteista kärsiviin maihin ohjatun EU:n avun tehokkuus ja vaikuttavuus”

                  42.

                  pitää tilintarkastustuomioistuimen kertomusta myönteisenä ja hyväksyy kertomuksessa esitetyt päätelmät ja suositukset;

                  43.

                  arvostaa sitä, että toimimalla Yhdistyneiden kansakuntien (YK) kanssa komissio kykenee antamaan apua sellaisille maailman alueille, joita se ei yksin kykenisi tavoittamaan; tiedostaa konfliktialueille toimitettavaan apuun liittyvät suuret luontaiset riskit; on kuitenkin hankkeiden tehokkuudessa havaituista puutteista ja hankkeiden loppuun saattamisen viivytyksistä; suhtautuu myönteisesti Unicefin, UNDP:n, UNOPS:n ja UNFPA:n johtokuntien äskettäisiin päätöksiin antaa sisäiset tilintarkastuskertomukset tiedoksi komissiolle;

                  44.

                  kehottaa komissiota varmistamaan YK:n kautta ohjattavien unionin varojen avoimuuden vuosittaisen talousarviomenettelyn aikana, parantamaan varojen käytön suunnittelua YK:n kanssa ja vauhdittamaan sisäisiä menettelyjään tulosten saavuttamiseksi nopeammin;

                  45.

                  katsoo, että asianmukainen seuranta on väistämättä riippuvaista riittävästä raportoinnista; on hyvin huolestunut siitä, että raportointi on edelleen puutteellista, vaikka parlamentti on useissa peräkkäisissä vastuuvapauden myöntämistä koskevissa mietinnöissä kehottanut komissiota parantamaan tilannetta ja vaikka komissio ja YK:n järjestöt ovat useisiin otteisiin sitoutuneet panemaan tarvittavat toimenpiteet nopeasti täytäntöön; kehottaa komissiota esittämään parlamentille viimeistään maaliskuun 2012 loppuun mennessä selkeitä ja sopimukseen perustuvia välitavoitteita sisältävän toimintasuunnitelman, joka on erityisesti suunniteltu kaikkien yhteistyössä toteutettavan hallinnoinnin puitteissa rahoitettavien ja YK:n järjestöille siirrettyjen hankkeiden ja ohjelmien raportointijärjestelmän merkittävää parantamista varten;

                  46.

                  kehottaa komissiota pyrkimään siihen, että rahoitettaessa hankkeita muiden rahoittajien kanssa monenvälisten rahastojen kautta se tietää tarkkaan, mikä osa hankkeesta rahoitetaan; katsoo, että valvontamekanismien parantamiseksi varoja pitäisi hallinnoida erillisellä tilillä; katsoo, että mikäli hanke-eritelmät eivät ole tyydyttäviä, komissiolla on oltava mahdollisuus kieltäytyä hankkeesta; katsoo, että saman pitäisi päteä myös, mikäli unionin edustajia ei oteta riittävässä määrin mukaan ohjelman suunnitteluvaiheeseen;

                  47.

                  on samaa mieltä tilintarkastustuomioistuimen kanssa siitä, että laillisuutta ja sääntöjenmukaisuutta koskevaa komission valvontaa pitäisi täydentää asianmukaisilla tarkastuksilla, joissa paneudutaan hankkeiden vaikuttavuuteen ja tehokkuuteen; kehottaa siksi komissiota määrittämään yhdessä Euroopan ulkosuhdehallinnon kanssa selkeät ja mitattavissa olevat tavoitteet ja luomaan asianmukaiset valvontatoimenpiteet; korostaa tässä yhteydessä täytäntöönpanosta vastaavilta kumppaneilta saatavan riittävän varmuuden merkitystä; muistuttaa, että parlamentti on vaatinut tarkastuslausumaa täytäntöönpanosta vastaavilta kumppaneilta, ja pysyy tässä vaatimuksessa; pyytää komissiota virallistamaan lausumat ja saattamaan ne parlamentin käyttöön vastuuvapausmenettelyn aikana; on samaa mieltä komission sisäisen tarkastuksen suosituksista toteuttaa sopimusten ja maksujen ennakkotarkastuksia esitettyjen ja korvattavaksi haettujen kustannusten tukikelpoisuuden tarkistamiseksi; vaatii, että näistä kysymyksistä käydyt keskustelut on dokumentoitava; painottaa sisäisen tarkastuksen lausuntoa, jonka mukaan YK:n korvattavaksi hakemat ja unionin maksamat hallinnolliset lisäkustannukset ja muut välilliset kustannukset on dokumentoitava hyvin ja perusteltava;

                  48.

                  tukee tilintarkastustuomioistuimen kantaa, jonka mukaan hankkeille pitäisi määrittää realistiset aikataulut tiedossa olevien olosuhteiden perusteella toteutuksen suuren viivästymisen ja kustannusten voimakkaan nousun välttämiseksi; toteaa, että tästä on määrätty Euroopan yhteisön ja YK:n välisessä rahoituksesta ja hallinnosta tehdyssä puitesopimuksessa (FAFA-puitesopimus); muistuttaa, että komissiolla on viime kädessä vastuu talousarvion toteutuksesta; pyytää komissiota toimittamaan parlamentille viimeisimmät tiedot unionin ja YK:n välistä raportointia koskevien tarkistettujen ohjeiden käytöstä;

                  49.

                  kehottaa komissiota soveltamaan kustannusvertailua liikalaskutuksen tunnistamiseksi ja välttämiseksi ja hylkäämään alihankinnan käytöstä johtuvat välilliset lisäkustannukset, joita tilintarkastustuomioistuin havaitsi kahdessa tapauksessa; pyytää komissiota toteuttamaan yhteisiä tutkimuksia YK:n kanssa, mikäli hankkeiden uskottavuutta epäillään;

                  50.

                  pahoittelee, että vain muutamat tarkastetuista hankkeista liittyvät monenvälisiin rahastoihin; kehottaa tilintarkastustuomioistuinta julkaisemaan erityiskertomuksen, jossa keskitytään yksinomaan monenvälisten rahastojen hallinnointiin;

                  51.

                  kehottaa tilintarkastustuomioistuinta ilmoittamaan parlamentille, mikäli sillä on jatkuvia vaikeuksia saada käyttöönsä kaikki YK:n tilintarkastajien työskentelyasiakirjat FAFA-puitesopimuksen mukaisesti; muistuttaa, että parlamentti on vaatinut, että lupa voida perehtyä kyseisiin asiakirjoihin on myönnettävä; pyytää komissiota, mikäli sen omat yksiköt eivät jatkossakaan saa riittävässä määrin kyseisiä asiakirjoja käyttöönsä, pidättämään vastaavia hankkeita koskevat tulevat maksut soveltamalla varainhoitoasetuksen erityissäännöksiä, joita käytetään perusteiden puuttuessa; kehottaa komissiota raportoimaan talousarvion valvontavaliokunnalle seuraavan vastuuvapausmenettelyn aikana tilanteen kehittymisen mukaan sekä tilintarkastuskertomusten käyttöön saamisesta että raportoinnin laadusta; pyytää komissiota olemaan siirtämättä uusia hankkeita ja ohjelmia YK:n järjestöille, jos kyseisiä toimenpiteitä ei panna täytäntöön;

         Osa VII   Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 4/2011 ”Pk-yritysten takausjärjestelmän tarkastus”

                  52.

                  pitää erityiskertomusta ensimmäisenä tilintarkastustuomioistuimen rahoitusvälinettä koskevana analyysina; huomauttaa, että pk-yritysten takausjärjestelmää pidetään unionin menestyksekkäimpänä rahoitusvälineisiin liittyvänä ohjelmana; odottaa komissiolta lausuntoja siitä, onko rahoitusvälineen vivutussuhde muuttunut vuoden 2009 suhteesta (1:10), sekä siitä, onko tilintarkastustuomioistuimen vuoden 2009 lopussa toteama maksulaiminlyöntien osuus (noin 0,045 prosenttia) muuttunut;

                  53.

                  pitää pk-yritysten takausjärjestelmää järkevänä ohjelmana huolimatta tilintarkastustuomioistuimen oikeutetusta kritiikistä, jonka mukaan ohjelman unionin tason lisäarvoa tai puhtaasti paikallista merkitystä käsiteollisuusyritysten ja vähittäismyymälöiden tukemisessa ei ole todistettu; ottaa huomioon pk-yritysten merkityksen jäsenvaltioiden ja koko unionin talousrakenteelle ja esittää näin ollen, että ohjelman 13 maata esitellään ja niiden tuloksia tarkastellaan, koska tästä voidaan tehdä päätelmiä pk-yritysten takausjärjestelmän kohdennuksen parantamiseksi;

                  54.

                  odottaa, että komissio käsittelee unionin tason lisäarvoon ja nollavaikutuksiin liittyvät kysymykset uskottavasti ja ratkaisee ne, koska unionin toiminnan tavoitteena ei voi olla rakenteiden luominen puhtaasti kansallista toimintaa varten tai kansallisen toiminnan korvaaminen; pitää tilintarkastustuomioistuimen pk-yritysten takausjärjestelmään kohdistamaa periaatteellista kritiikkiä vakavana, kuten myös tilintarkastustuomioistuimen huomautuksia tuen myöntämisestä liian laaja-alaisesti sen sijaan, että rahoitettaisiin vain niitä pk-yrityksiä, joilla on rajalliset mahdollisuudet hankkia vierasta pääomaa;

                  55.

                  pitää tarpeellisena avointa keskustelua siitä, miten pk-yritysten takausjärjestelmää rahoitetaan; viittaa siihen, että kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelmaan liittyvästä budjettikohdasta vähennettiin 57 300 000 euroa vuonna 2010; vaatii selvitystä siitä, kuinka monta komission työntekijää ja kuinka monta Euroopan investointirahaston työntekijää työskentelee pk-yritysten takausjärjestelmän parissa, sekä siitä, kuinka suuret asiaan liittyvät hallintokulut ovat; vaatii tietoja siitä, kuinka monta hakemusta tosiasiassa hylätään;

                  56.

                  ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen yleiset huomautukset Euroopan investointirahaston parannetusta ja tulossuuntautuneesta maksujärjestelmästä rahoituspalveluissa; kaipaa komissiolta kannanottoa asiaan ja sen konkretisointia;

                  57.

                  tukee seuraavia tilintarkastustuomioistuimen suosituksia:

                              —

                              tulevien pk-yritysten tukiohjelmien olisi perustuttava selkeään toimintalogiikkaan

                              —

                              tulosindikaattoreita olisi parannettava, jotta komissio voisi seurata paremmin järjestelmän tavoitteiden saavuttamista

                              —

                              olisi asetettava tarkemmat kohteet, jotka ilmentävät paremmin rahoitusvälineen tavoitteita, päivitettävä seurantaa tavoitteiden saavuttamisen edistymisen mittaamiseksi ja toteutettava toimia nollavaikutusten minimoimiseksi;

                        panee tyytyväisenä merkille, että komissio on hyväksynyt edellä mainitut suositukset, ja kehottaa komissiota ilmoittamaan parlamentille toimista, joita se suunnittelee ja/tai on jo toteuttanut;

                  58.

                  yhtyy tilintarkastustuomioistuimen suosituksiin ja kehottaa komissiota varmistamaan, että

                              —

                              vastaavien uusien järjestelmien yhteydessä oikeusperusta ja hallinnointijärjestelmä viimeistellään hyvissä ajoin ennen ohjelmakauden varsinaista alkua

                              —

                              tulevien ohjelmien yhteydessä otetaan käyttöön pisteytysjärjestelmä, jonka avulla arvioidaan mahdollisten rahoituksen välittäjien esittämiä hakemuksia, ja asetetaan valintaa koskevat vähimmäisvaatimukset;

                        panee merkille, että komissio on ilmoittanut tarkastelevansa kyseisiä suosituksia lähemmin, ja kehottaa sitä ilmoittamaan parlamentille niitä koskevat päätelmänsä sekä ilmoittamaan, suunnitteleeko se toimia suositusten täytäntöönpanemiseksi;

         Osa VIII   Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 5/2011 ”Miten tilatukijärjestelmän varainhoitoa voitaisiin parantaa?”

                  59.

                  pitää tilintarkastustuomioistuimen kertomusta hyvänä ja tutustuu mielenkiinnolla siihen sisältyviin päätelmiin ja suosituksiin; antaa tilintarkastustuomioistuimelle tunnustusta siitä, että se on toimittanut kertomuksen ajankohtaisesta aiheesta oikeaan aikaan;

                  60.

                  katsoo, että tilatukijärjestelmä ei edistä perustamissopimuksessa asetettuja yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) tavoitteita riittävästi; kehottaa siksi komissiota ehdottamaan tarvittavia muutoksia lainsäädäntöön, jotta tilatukijärjestelmä myötävaikuttaisi YMP:n tavoitteiden saavuttamiseen parhaalla mahdollisella tavalla; katsoo, että tilatukijärjestelmää olisi kehitettävä siten, että sen tuki kohdistuisi paremmin oikeille viljelijöille; kehottaa neuvostoa tukemaan parlamenttia ja komissiota niiden pyrkimyksissä parantaa suurimman yksittäisen eurooppalaisen tukijärjestelmän tehokkuutta ja vaikuttavuutta ja siten auttaa kohdistamaan unionin veronmaksajien rahoja paremmin;

                  61.

                  katsoo, että tilatukijärjestelmän perussäännöissä on liikaa joustavuutta (esim. hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimusta koskevat säännöt) ja tulkinnanvaraisuutta; kehottaa komissiota antamaan tarkempia ohjeita Euroopan unionin lainsäädännön saattamisesta osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä, jotta voitaisiin estää jäsenvaltioita joustamasta näistä säännöistä; katsoo tässä yhteydessä, että komissiolle olisi annettava riittävä toimivalta, jotta se voisi korjata aukot ja puutteet mahdollisimman nopeasti;

                  62.

                  katsoo, että perusmalli on aikansa palvellut ja siitä pitäisi siksi luopua seuraavassa monivuotisessa rahoituskehyksessä; tukee tilintarkastustuomioistuimen suositusta nro 6, jossa suositellaan, että tilatukijärjestelmän maksujen olisi perustuttava unionin eri alueilla nykyisin vallitseviin viljelyolosuhteisiin; katsoo lisäksi, että kahtakymmentä nykyistä mallia olisi karsittava mieluiten siten, että kaikissa jäsenvaltioissa sovellettaisiin yhtä unionin mallia;

                  63.

                  muistuttaa, että maatalousalan uudistumisen varmistamisen kannalta on tärkeää, että alalle tulee uusia viljelijöitä; on tämän vuoksi huolissaan tilintarkastustuomioistuimen havainnoista, joiden mukaan osa tilatukijärjestelmää soveltavista jäsenvaltioista (viisi 17:stä) ei hyödynnä tarjolla olevia mahdollisuuksia käyttää kansallista varantoa helpottaakseen uusien viljelijöiden toiminnan aloittamista ja vauhdittaakseen siten sukupolvenvaihdosta maaseudulla;

                  64.

                  katsoo, että nykyinen tilatukijärjestelmä toimii tavalla, joka ei edistä innovointia maatalousalalla riittävästi ja lisäksi estää uusien tulokkaiden pääsyn alalle;

                  65.

                  on erityisen huolestunut siitä, että tilatuki ei ole suorassa yhteydessä kustannuksiin, joita viljelijöille aiheutuu hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimuksen noudattamisesta; katsoo, että tämä johtaa epätasapainoon tuen määrän ja paremman ympäristön, eläinten hyvinvoinnin ja elintarviketurvallisuuden välillä; myöntää kuitenkin, että periaate tuen ja tuotannon erottamisesta rajoittaa tällaisen yhteyden luomista;

                  66.

                  katsoo, että komission olisi varmistettava ehdotuksessaan yhteisestä maatalouspolitiikasta vuoden 2013 jälkeiselle ajalle, että tuet jakautuvat tasapuolisemmin viljelijöiden kesken;

         Osa IX   Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 6/2011 ”Ovatko Euroopan aluekehitysrahastosta osarahoitetut matkailualan hankkeet olleet vaikuttavia?”

                  67.

                  on tyytyväinen tilintarkastustuomioistuimen havaintoihin ja etenkin siihen, että kaikilla hankkeilla oli jonkinlaisia myönteisiä tuloksia ja suurimmalla osalla jopa monella eri osa-alueella; panee myös merkille, että hankkeiden havaittiin olleen eduksi paikalliselle talouselämälle tai auttaneen suojelemaan alueen kulttuuri-, taide- ja ympäristöperintöä ja historiallista perintöä;

                  68.

                  tukee tilintarkastustuomioistuimen havaintoa siitä, että työpaikkojen luominen tai säilyttäminen on keskeinen tekijä pyrkimyksissä tasapainoiseen talouden ja työllisyyden kestävään kehitykseen;

                  69.

                  panee huolestuneena merkille, että vain 58 prosentissa otoksen hankkeista oli asetettu tuloksellisuutta koskevia tavoitteita, kun taas lopuissa 42 prosentissa hankkeista tavoitteita ei asetettu, ja että suurimmassa osassa otoksen hankkeista tuloksia ei seurattu;

                  70.

                  pahoittelee, että oli vaikea selvittää hankkeiden todellista tuloksellisuutta tai osoittaa, missä määrin niillä on saatu aikaan lisäarvoa Euroopan tasolla, koska hankkeille ei ollut asetettu systemaattisesti tavoitteita, päämääriä ja indikaattoreita, eikä tuloksia ollut myöhemmin seurattu ja arvioitu;

                  71.

                  tukee tilintarkastustuomioistuimen suositusta, että hallintoviranomaisten olisi varmistettava, että hankkeille asetetaan tukea haettaessa ja tukipäätöstä tehtäessä tarkoituksenmukaiset tavoitteet, päämäärät ja indikaattorit (esimerkiksi luotujen työpaikkojen määrä, luodun matkailualan vastaanottokapasiteetin kasvun määrä ja matkailun määrän lisääminen), jotta valituksi tulisivat hankkeet, jotka todennäköisesti ovat tehokkaimpia, ja jotta niiden tulokset olisi mahdollista arvioida; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita edistämään tätä käytäntöä;

                  72.

                  tukee tilintarkastustuomioistuimen suositusta, että komission olisi arvioitava matkailualalle myönnettävä tuki selvittääkseen, kuinka kustannustehokkaasti se auttaa jäsenvaltioita edistämään talouskasvua, ja pohdittava, voitaisiinko tuki kohdentaa paremmin;

                  73.

                  panee tyytyväisenä merkille komission toimet EAKR:n tukiprosessin yksinkertaistamiseksi, jotta hankkeen edistäjien hallinnollinen taakka kevenisi; kehottaa komissiota raportoimaan edistymisestä tässä asiassa;

         Osa X   Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 7/2011 ”Ovatko maatalouden ympäristötuet hyvin suunniteltuja ja hallinnoituja?”

                  74.

                  tunnustaa maatalouden ympäristötoimien merkityksen unionin keskeisenä toiminnanalana, jolla pyritään vähentämään maatalouden kielteisiä ympäristövaikutuksia; tunnustaa, että maatalouden ympäristötukien tarkoituksena on kannustaa viljelijöitä ja muita maankäyttäjiä palvelemaan koko yhteiskuntaa ja siksi ottamaan käyttöön tai soveltamaan edelleen maatalouden tuotantomenetelmiä, joissa otetaan huomioon ympäristön, maiseman ja sen ominaispiirteiden, luonnonvarojen, maaperän ja geneettisen monimuotoisuuden suojelu ja parantaminen (8);

                  75.

                  korostaa samalla, että julkista rahoitusta on annettava niin, että varmistetaan mahdollisimman suuri kustannustehokkuus ja näkyvät tulokset; korostaa, että unionin sitoumukset (mm. kasvihuonekaasujen vähentäminen vuoteen 2020 mennessä, EU:n vuoteen 2020 ulottuva biologista monimuotoisuutta koskeva strategia) on täytettävä kiireellisesti ja mahdollisimman tehokkaasti;

                  76.

                  on huolissaan tilintarkastustuomioistuimen havainnosta, että maatalouden ympäristötoiminnan suunnittelulla ja seurannalla ei saada aikaiseksi näkyviä ympäristöhyötyjä, sillä maatalouden ympäristötukien tavoitteiden saavuttamista ei voida arvioida, koska tavoitteita ei ole määritetty riittävän täsmällisesti, mainituilla ympäristöpaineilla ei ole helppo perustella selkeästi maatalouden ympäristötukia ja maatalouden ympäristöpolitiikan saavutusten seuranta ei ole helppoa; kehottaa jäsenvaltioita laatimaan selkeästi kohdennettuja maaseudun kehittämisohjelmia ja kehottaa komissiota arvioimaan näitä ohjelmia tiukemmin ennen niiden hyväksymistä; korostaa hyvin hallinnoidun unionin tason arviointiverkoston merkitystä maaseudun kehittämisen alalla;

                  77.

                  on tyytyväinen tilintarkastustuomioistuimen päätelmään, että viljelijöitä tuetaan yleisesti ottaen asianmukaisella neuvonnalla; toteaa, että parhaiden käytäntöjen ja tuloksia koskevan palautteen jakamista on kuitenkin edistettävä; kehottaa tätä varten komissiota ja jäsenvaltioita hyödyntämään paremmin olemassa olevia järjestelmiä, kuten Euroopan maaseudun kehittämisen verkostoa;

                  78.

                  on tyytyväinen tilintarkastustuomioistuimen päätelmään, että viljelijöitä tuetaan yleisesti ottaen asianmukaisella neuvonnalla, ja panee merkille tilintarkastustuomioistuimen havaitsemat monet esimerkit parhaista käytännöistä; on huolissaan siitä, että useimmat jäsenvaltiot eivät arvioi, kuinka paljon osallistujia vähintään tarvitaan varmistamaan, että alatoimenpiteillä päästään toivottuihin ympäristövaikutuksiin, ja riittävätkö tukimäärät tämän vähimmäismäärän saavuttamiseen; katsoo, että Leader-yhteisöaloitteen yhteydessä maaseudun kehittämiseen sovellettua lähestymistapaa voitaisiin käyttää myös kollektiivisen lähestymistavan kohdalla;

                  79.

                  on huolissaan tilintarkastustuomioistuimen havaitsemista puutteista tukimäärien vahvistamisessa; kehottaa komissiota varmistamaan, että ennen ohjelmien hyväksymistä kaikki ne tekijät, jotka ovat tilintarkastustuomioistuimen mukaan välttämätön edellytys tukimäärien asianmukaiselle vahvistamiselle, on otettu asianmukaisesti huomioon;

                  80.

                  on huolissaan siitä, että suurin osa menoista käytettiin horisontaalisiin alatoimenpiteisiin, joita toteutettiin ohjelman koko soveltamisalueella, vaikkei tätä aina ollut perusteltu maaseudun kehittämisohjelmissa; ei pidä hyväksyttävänä sitä, että jäsenvaltiot hyödyntävät kohdentamista ja valintamenettelyjä vain harvoin; katsoo, että ohjelmissa olisi aina perusteltava puutteellinen kohdentaminen;

                  81.

                  on erittäin huolissaan siitä, ettei maatalouden ympäristötukien hallinnoinnissa oteta riittävästi huomioon erityisiä ympäristötarpeita eikä näin ollen rahalle saada parasta vastinetta; ei pidä hyväksyttävänä sitä, että tilintarkastustuomioistuimen havaintojen mukaan tarkastetuista sopimuksista 39 prosentissa sopimuksen soveltamisalueella ei ollut erityisiä ympäristöpaineita tai jäsenvaltiot eivät voineet yksilöidä niitä; kehottaa jäsenvaltioita keskittymään kollektiiviseen lähestymistapaan, mikäli näin voidaan varmistaa toivotut ympäristövaikutukset;

                  82.

                  korostaa, että tulevalla ohjelmakaudella on välttämätöntä kohdentaa maatalouden ympäristöjärjestelmät ensisijaisiin ympäristötavoitteisiin, jotta maatalouden ympäristötuilla voidaan saada aikaan toivotut ympäristövaikutukset biologisen monimuotoisuuden, luonnonarvoltaan merkittävien maa- ja metsätalousjärjestelmien ja perinteisten maatalousmaisemien säilyttämisen ja kehittämisen, vesien ja ilmastonmuutoksen aloilla;

                  83.

                  on tyytyväinen lähestymistapaan, jonka komissio on valinnut ehdotuksessa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) tuesta (COM(2011) 627/2), jossa korotetaan jatkuvaa valvontaa ja maaseudun kehittämisohjelmien vaikutusindikaattoreita;

         Osa XI   Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 8/2011 ”Yhteisen maatalouspolitiikan alaan liittyvien aiheettomien maksujen takaisinperintä”

                  84.

                  suhtautuu myönteisesti tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukseen ja panee merkille sen havainnot; korostaa, että parlamentti on jo pitkään arvostellut takaisinperintäjärjestelmää siitä, että se toimii vain osittain; korostaa, että komission takaisinperintää koskevat ”paremmat” luvut merkitsevät silti sitä, että 60 prosenttia aiheettomasti maksetusta määrästä jää lainvastaisesti vastaanottajalle; toteaa tilintarkastustuomioistuimen esittämien lukujen perusteella, että osuus on niinkin korkea kuin 90 prosenttia;

                  85.

                  tukee tilintarkastustuomioistuimen suosituksia siitä, että komission olisi

                              —

                              kehotettava jäsenvaltioita raportoimaan sääntöjenvastaisuuksista ja muista takaisinperintätoimista ajankohtana, jolloin perintäilmoitus on laadittu

                              —

                              otettava käyttöön yhdenmukainen aikaraja, jota sovelletaan mahdollisen sääntöjenvastaisuuden havaitsemisen ja velalliselle perintämääräyksestä ilmoittamisen välillä kuluvaan aikaan, jolloin edistetään käytäntöjen harmonisointia jäsenvaltioiden välillä ja varmistetaan, että tiedot toimitetaan nopeammin OLAFille

                              —

                              annettava selkeät ja yksiselitteiset säännöt maksamattomia velkoja koskevien korkojen soveltamisesta, kirjaamisesta ja raportoimisesta

                              —

                              tarkennettava, millaisin edellytyksin voidaan todeta, että velat eivät ole perittävissä takaisin erityisesti maksukyvyttömyystapauksissa, ja

                              —

                              annettava tarkka arvio siitä, kuinka suuri lopullisille edunsaajille aiheettomasti maksettu summa on vuodessa, jotta tiedetään, kuinka paljon rahaa lopulliselta edunsaajalta olisi pitänyt periä takaisin; takaisinperinnän kohteena oleva määrä on esitettävä tarkasti sen vuoden kohdalla, jolloin vahinko on aiheutunut;

                  86.

                  panee merkille, että takaisinperintäjärjestelmä kattaa kaiken kaikkiaan vain osan maksuista ja että viimeksi kuluneiden kymmenen vuoden aikana suoritetuista yhteensä noin 500 000 000 000 euron suuruisista YMP-maksuista on saatu perittyä takaisin vain 5 000 000 000 (1 prosentti) (erityiskertomus nro 7/2010); toteaa lisäksi, että toimivan tarkastusjärjestelmän ylläpitäminen tulee siten kalliimmaksi kuin rahoitusoikaisujen maksaminen komissiolle;

                  87.

                  panee merkille, että komissio on ilmoittanut tarkastelevansa kyseisiä suosituksia lähemmin, ja kehottaa komissiota ilmoittamaan parlamentille, mitä toimia se suunnittelee ottaakseen suositukset huomioon;

                  88.

                  pitää valitettavana, että kirjanpidosta poistettujen ja unionin talousarviosta maksettavaksi lankeavien velkojen osuus oli 87,8 prosenttia eli 428 900 000 euroa kaudella 2006–2009; pyytää komissiota ottamaan käyttöön seuraamusmekanismin, mikäli jäsenvaltiot aiheettomasti poistavat velkoja sillä perusteella, että ne eivät ole takaisinperittävissä; toteaa tämän edellyttävän, että ohjeet on määriteltävä selkeästi ja käytännöllisesti, jotta niitä ei voi tulkita monin eri tavoin;

                  89.

                  yhtyy tilintarkastustuomioistuimen suosituksiin ja kehottaa komissiota varmistamaan, että

                              —

                              velkojen hallinnointi- ja raportointitapaa parannetaan ja että velkoja käsitellään yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa

                              —

                              ohjeet, joilla korjataan nykyisten keskeisten raportointi- ja kirjanpitokäsitteiden jatkuvia epäjohdonmukaisuuksia, annetaan hyvissä ajoin

                              —

                              50/50-säännön soveltamista tarkistetaan, erityisesti kun on kyse määristä, jotka saattavat jäädä tarkistamis- ja hyväksymismenettelyn ulkopuolelle, ja että 50/50-sääntöä sovelletaan vaikuttavasti

                              —

                              jäsenvaltioiden todentamisviranomaiset tarkastavat velallisten tilejä tutkiessaan myös esiin tuodut riskit

                              —

                              edunsaajilta peritään takaisin suurempi osuus aiheettomista maksuista

                              —

                              takaisinperinnästä vastaavan erityisryhmän vanhojen tapausten seuranta saatetaan päätökseen ja toteutetaan yhtenäisesti eri jäsenvaltioissa;

                  90.

                  panee merkille kyseessä olevia suosituksia koskevat komission selvennykset ja pyytää komissiota tarkastelemaan suosituksia lähemmin; pyytää komissiota ilmoittamaan johtopäätöksistään parlamentille sekä ilmoittamaan, suunnitteleeko se toimia kyseisten suositusten osalta;

                  91.

                  panee myös tyytyväisenä merkille OLAFin aloitteen tutkia mahdollisuutta muuttaa yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksen yhteydessä esiintyvistä sääntöjenvastaisuuksista ja aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperinnästä sekä tätä alaa koskevan tiedotusjärjestelmän järjestämisestä komission 14 päivänä joulukuuta 2006 antamaa asetusta (EY) N:o 1848/2006 (9) tiedonkulun ja olemassa olevien tietojen käytön parantamiseksi; pyytää OLAFia ilmoittamaan havainnoistaan parlamentille;

                  92.

                  vaatii yhtäläistä menettelytapaa eri jäsenvaltioissa maksamatta olevien velkojen (takaisinperinnän) osalta ja vaatii toteuttamaan toimenpiteitä, joilla varmistetaan, että unionin lainsäädännön rikkomisen johdosta unionille kuuluva raha on tosiasiallisesti maksettava takaisin huolimatta siitä, että jotkut jäsenvaltiot kärsivät rahoituskriisistä;

                  93.

                  toteaa, että jäsenvaltioiden vastuulle 50/50-säännön mukaisesti jäävä määrä (2006–2009) on 424 000 000 euroa, ja 58 prosenttia tästä lankeaa Italialle; vaatii, että Italiaa varten laaditaan toimintasuunnitelma tämän tilanteen korjaamiseksi;

                  94.

                  muistuttaa, että parlamentille esitetyssä rahoitusselvityksessä ei edelleenkään esitetä avoimesti jäsenvaltioilta (käytännössä veronmaksajien rahoista) vähennettyjä määriä ja edunsaajilta tosiasiassa takaisinperittyjä määriä; kehottaa komissiota toimittamaan nämä tiedot parlamentille;

                  95.

                  pyytää tilintarkastustuomioistuinta julkaisemaan samaa aihetta koskevan kertomuksen rakennerahastojen osalta;

         Osa XII   Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 9/2011 ”Ovatko Euroopan aluekehitysrahastosta tuetut sähköistä hallintoa koskevat hankkeet olleet vaikuttavia?”

                  96.

                  suhtautuu myönteisesti tilintarkastustuomioistuimen arvioon siitä, että EAKR:sta tuetut sähköistä hallintoa koskevat hankkeet ovat vauhdittaneet sähköisten julkisten palvelujen kehitystä;

                  97.

                  tukee erityisesti seuraavia tilintarkastustuomioistuimen suosituksia:

                              —

                              jäsenvaltioiden tulisi laatia sähköistä hallintoa koskevia yksilöityihin tarpeisiin perustuvia strategioita, joilla on selkeät tavoitteet ja joissa vastuu on jaettu tavoitteiden saavuttamisesta vastaavien elinten välillä

                              —

                              hallintoviranomaisten tulisi valita EAKR:sta tuettavat sähköistä hallintoa koskevat hankkeet niiden todennäköisten kustannusten sekä määrällisten ja laadullisten hyötyjen arvioinnin perusteella

                              —

                              jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten tulisi varmistaa, että EAKR:sta rahoitettaviksi valituissa sähköistä hallintoa koskevissa hankkeissa ei keskitytä ainoastaan tuotoksiin vaan myös prosessi- tai organisaatiomuutoksiin, joiden avulla kehitetyistä järjestelmistä saadaan täysi hyöty

                              —

                              hallintoviranomaisia olisi rohkaistava soveltamaan parhaita käytäntöjä, jotka ovat saatavilla esim. ePractice-yhteisön kautta, ja suosittelemaan asianmukaisen projektinhallintamenetelmän käyttöä sähköistä hallintoa koskevissa hankkeissa, jotka saavat EAKR:n rahoitusta

                              —

                              komissiota olisi kehotettava varmistamaan jatkossakin, että Euroopan laajuista yhteentoimivuutta koskevia unionin periaatteita ja suosituksia – erityisesti eurooppalaisia yhteentoimivuusperiaatteita – noudatetaan EAKR:sta rahoitetuissa hankkeissa

                              —

                              hallintoviranomaisten olisi varmistettava sähköistä hallintoa koskevia hankkeita valitessaan, että kaikki merkittävät kustannukset – myös ylläpitokustannukset – on otettu riittävästi huomioon kustannus-hyötyanalyysissa, johon rahoituspäätöksen tulisi perustua

                              —

                              komission olisi varmistettava jatkossakin, että hallintoviranomaiset seuraavat ja arvioivat hankkeiden tuloksia ja vaikutuksia, jotta voidaan osoittaa, että EU:n rahoitusta on käytetty tehokkaasti, ja saada tärkeää palautetta tulevien ohjelmien suunnittelun parantamiseksi;

         Osa XIII   Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 10/2011 ”Ovatko koulumaitoa ja kouluhedelmiä koskevat ohjelmat vaikuttavia?”

                  98.

                  palauttaa mieliin koulumaito-ohjelmaan vuonna 1999 kohdistetun ulkoisen arvioinnin ja tilintarkastustuomioistuimen huomautuksen, että ohjelmaan ei ole tehty todellisia muutoksia sen jälkeen;

                  99.

                  korostaa, että pelkkä nykyisen koulumaito-ohjelman jatkaminen sellaisenaan olisi veronmaksajien rahojen tuhlaamista, ja katsoo, että ohjelma olisi näin ollen keskeytettävä, jollei sitä välittömästi uudisteta kattavasti;

                  100.

                  korostaa, että vain 10 prosenttia kouluista, jotka ovat oikeutettuja osallistumaan koulumaito-ohjelmaan, hyödyntävät sitä tällä hetkellä; katsoo täten, että jäsenvaltiot ovat osoittaneet tukensa ohjelmalle tuen vähäisestä määrästä ja ohjelman mahdollisesta nollavaikutuksesta huolimatta; kannustaa jäsenvaltioita perustamaan kansallisia ravitsemusohjelmia kouluille ja korvaamaan täten koulumaito- ja kouluhedelmäohjelmat paremmin kohdennetuilla toimenpiteillä;

                  101.

                  on vakuuttunut, että jos koulumaito- ja kouluhedelmäohjelmia jatketaan, molempien ohjelmien olisi toimittava samalla tavalla, jotta koordinointi helpottuisi ja saataisiin luotua synergiaa, sillä niiden tavoitteet ovat samat;

                  102.

                  pyytää komissiota ja jäsenvaltioita kohdentamaan toimet tieteellisin perustein niihin lapsiin ja oppilaisiin, jotka hyötyvät eniten (ravitsemukselliset tarpeet, ikäryhmä, terveydentila, sosiaaliryhmä jne.) näistä ohjelmista; korostaa, että kohdentaminen helpottaa myös ohjelmien vaikutuksen mittaamista;

                  103.

                  katsoo, että tuotteiden jakelun olisi oltava ilmaista ja että jakelua ruokaloissa olisi vältettävä;

                  104.

                  vaatii, että näihin ohjelmiin kuuluvien tuotteiden jakelu olisi sisällytettävä kansalliseen ja/tai alueelliseen strategiaan, ja katsoo, että strategian olisi käsitettävä myös liitännäistoimenpiteitä (pedagogisia toimenpiteitä ja tiedotustoimenpiteitä, joissa ovat mukana lasten vanhemmat ja opettajat);

                  105.

                  pyytää komissiota ja jäsenvaltioita luomaan koulumaito-ohjelmalle samanlaisen osarahoitusjärjestelmän, kuin kouluhedelmäohjelmalla on; katsoo, että komissio ja jäsenvaltiot voisivat harkita osarahoituksen ulottamista liitännäistoimenpiteisiin; katsoo myös, että käyttämättä jääneet kansalliset määrärahat voitaisiin jakaa uudelleen jäsenvaltioiden kesken;

                  106.

                  pyytää komissiota ja jäsenvaltioita luomaan tehokkaat seuranta- ja valvontajärjestelmät;

         Osa XIV   Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 11/2011 ”Edistävätkö maantieteellisten merkintöjen järjestelmän rakenne ja hallinnointitapa järjestelmän vaikuttavuutta?”

                  107.

                  suhtautuu myönteisesti tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukseen ja panee merkille sen tulokset, joiden mukaan

                              —

                              maantieteellisten merkintöjen järjestelmästä annetuissa säännöksissä ei säädetä vähimmäisvaatimuksista, joita olisi sovellettava tuote-eritelmiä koskeviin tarkastuksiin, eikä niissä käsitellä tarkastusten vähimmäiskattavuutta, tiheyttä eikä tarkastusten valinnassa käytettäviä menetelmiä, eikä niissä myöskään määritetä, mitkä ovat ne tuotannon ja jakelun eri vaiheiden osapuolet, joihin tarkastuksia kohdistetaan

                              —

                              asetuksessa (EY) N:o 882/2004 ei käsitellä niiden tarkastusten pakollisuutta ja luonnetta, joita jäsenvaltioiden pitäisi toimittaa ehkäistäkseen ja havaitakseen kielletyt käytännöt maantieteellisten merkintöjen järjestelmässä;

                  108.

                  on huolissaan siitä, että tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksen mukaan tämä johtaa siihen, että jäsenvaltioiden valvontajärjestelmät eroavat toisistaan monissa tärkeissä näkökohdissa, ja katsoo, että näitä eroja on tulevaisuudessa vähennettävä; panee merkille komission ehdotuksen niin sanotusta ”laatupaketista” (COM(2010) 733); pyytää riittävää valvontajärjestelmää, jolla varmistetaan jatkuvasti suojattua alkuperänimitystä ja suojattua maantieteellistä merkintää käyttävien tuotteiden korkea laatu sekä estetään ja havaitaan tehokkaasti kielletyt käytännöt kaikissa jäsenvaltioissa; on kuitenkin sitä mieltä, ettei tämä saa johtaa valvontatoimien lisäämiseen, valvonnan enimmäisvaatimusten määrittämiseen eikä byrokratian lisäämiseen;

                  109.

                  kannattaa tilintarkastustuomioistuimen suositusta, jonka mukaan jäsenvaltioiden maantieteellisten merkintöjen järjestelmään kohdistamien valvontamenettelyjen tarkastaminen olisi sisällytettävä osaksi komission suunnitelmaa, jonka se on laatinut jäsenvaltioissa säännöllisesti toimitettavista tarkastuksista, ja kehottaa komissiota ryhtymään suosituksen mukaisiin toimiin;

                  110.

                  muistuttaa tilintarkastustuomioistuimen havainnosta, että hakemusten käsittely jäsenvaltioissa ja komissiossa vie paljon aikaa, ja pyytää komissiota yksinkertaistamaan ja lyhentämään byrokraattisia ja aikaa vieviä rekisteröintimenettelyjä, jotta maantieteellisten merkintöjen järjestelmä houkuttelisi enemmän niitä mahdollisia hakijoita, joiden kiinnostusta tällä hetkellä vähentävät liian aikaa vievät hakemismenettelyt;

                  111.

                  on huolissaan siitä, että tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksen mukaan kuluttajien ja tuottajien tietoisuus maantieteellisten merkintöjen järjestelmästä on vähäistä; on huolissaan myös siitä, että tällä hetkellä käytettävissä olevat vaihtoehdot eivät todennäköisesti lisää tietoisuutta maantieteellisten merkintöjen järjestelmästä eivätkä riitä lisäämään tuottajien osallistumista siihen; kehottaa näin ollen komissiota tarkastelemaan tilannetta perusteellisesti, kehittämään selkeän strategian ja määrittämään tehokkaita toimenpiteitä ja välineitä, joilla maantieteellisten merkintöjen järjestelmää, siihen kuuluvia tuotteita ja logoja voidaan tehdä tunnetuksi, sekä käynnistämään oman tiedotuskampanjan jne.;

                  112.

                  kannattaa tilintarkastustuomioistuimen suositusta, jonka mukaan on otettava käyttöön keskinäisen avunannon järjestelmä, joka vastaa maantieteellisten merkintöjen järjestelmästä huolehtivien kansallisten viranomaisten erityisiä tarpeita;

                  113.

                  palauttaa mieliin, että maantieteellisiä merkintöjä koskevassa unionin järjestelmässä erotetaan toisistaan kaksi suojattua nimitystä: suojattu alkuperänimitys ja suojattu maantieteellinen merkintä; huomauttaa, että nämä nimitykset voivat aiheuttaa kuluttajien keskuudessa sekaannuksia, koska niiden välinen ero ei käy niistä selvästi ilmi; ehdottaa siksi yksiselitteisempiä nimityksiä, joiden avulla kuluttajat ymmärtäisivät, että suojattujen nimitysten väliset erot liittyvät siihen, minkä tasoinen ja minkälainen tuotteen ja maantieteellisen alueen välinen yhteys on;

                  114.

                  on huolissaan viimeaikaisista tiedotteista, joissa kerrotaan maantieteellisten merkintöjen väärinkäytöstä tietyissä kolmansissa maissa; kehottaa komissiota ryhtymään aktiivisiin toimenpiteisiin EU:n maantieteellisten merkintöjen järjestelmään rekisteröityjen tuotteiden suojelemiseksi myös kansainvälisessä kaupassa ja laatimaan asiaa koskevia sopimuksia kolmansien maiden kanssa;

                  115.

                  kehottaa komissiota tiedottamaan Euroopan parlamentille toimiensa tuloksista;

         Osa XV   Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 15/2011 ”Varmistetaanko komission toteuttamilla menettelyillä valtiontuen valvonnan vaikuttava hallinnointi?”

                  116.

                  on tyytyväinen erityiskertomukseen ja hyväksyy yleisesti ottaen tilintarkastustuomioistuimen suositukset seuraavin huomautuksin, ottaen huomioon, että tähän tarkastukseen valittiin vain kahdeksan jäsenvaltiota;

                  117.

                  panee merkille tilintarkastustuomioistuimen arvion, jonka mukaan komissio reagoi nopeasti ja tehokkaasti rahoituskriisiin ja vaikutti näin merkittävästi siihen, että unionissa toimipaikkaa pitävien suurten rahoituslaitosten vararikko voitiin välttää;

                  118.

                  kehottaa komissiota omaksumaan ennakoivamman lähestymistavan suhteessaan jäsenvaltioihin ja erityisesti

                              —

                              lisäämään tietoisuutta valtiontukea koskevista säännöistä levittämällä tietoa parhaista käytännöistä ja antamalla käytännönläheisempää opastusta

                              —

                              varmistamaan tarvittaessa, että kaikki valtiontuet ilmoitetaan asianmukaisesti, ja kehittämään seuraamuksia jäsenvaltioille, jotka eivät tätä tee

                              —

                              osoittamaan valtiontukien valvontaan viipymättä enemmän henkilöresursseja;

                  119.

                  panee merkille puutteet, jotka liittyvät päätöksentekomenettelyn vauhdittamisen ja sen avoimuuden lisäämisen tarpeeseen, ja kehottaa komissiota toteuttamaan toimia tutkintamenettelyjen keston rajaamiseksi; panee merkille jäsenvaltioille lähetettyjen tietojensaantipyyntöjen suuren määrän ja kehottaa komissiota vähentämään määrää menettelyn nopeuttamiseksi; kehottaa komissiota toimittamaan parlamentille tiedot tapausten loppuun saattamiseen keskimäärin käytetystä ajasta viimeisten neljän vuoden ajalta jäsenvaltioittain;

                  120.

                  rohkaisee komissiota tarkastelemaan edelleen sitä, voidaanko rahoituskriisin menestyksekkäästä käsittelystä ottaa oppia työn tehostamiseksi myös ”tavallisissa” oloissa, ja kehottaa komissiota tiedottamaan parlamentille mahdollisista muutoksista ennen syyskuuta 2012;

                  121.

                  korostaa, että kaikille sidosryhmille on taattava oikeusvarmuus; kehottaa sen vuoksi komissiota

                              —

                              käsittelemään aiheettomat kantelut nopeasti

                              —

                              nopeuttamaan kanteluiden käsittelyä yleisesti ja osoittamaan tarvittavat resurssit töiden kasautumisen vähentämiseksi entisestään

                              —

                              tiedottamaan asianmukaisesti kantelun tekijöille, jäsenvaltioille ja edunsaajille tapauksen edistymisestä ja tutkimustuloksista;

                  122.

                  panee merkille heikkoudet saatavilla olevien henkilöresurssien käytössä ja ilmaisee tyytyväisyytensä komission aikeisiin ottaa käyttöön tehostettu ajankäytön seuranta; kannattaa tilintarkastustuomioistuimen ehdotusta johdon raportointiin tarkoitetusta järjestelmästä, jotta voitaisiin valvoa vaikuttavalla tavalla tapauskohtaista ajankäyttöä ja kunkin tapausten käsittelijän työmäärää; odottaa järjestelmän olevan toiminnassa vuoden 2012 loppuun mennessä;

                  123.

                  korostaa valtiontuen seurannan merkitystä; rohkaisee sen tähden komissiota tehostamaan seurantatoimiaan sekä otosten koon että sisällön osalta;

                  124.

                  panee merkille tietojenkeruuprosessin heikkoudet ja kehottaa komissiota tehostamaan prosessiaan ja lisäämään sen luotettavuutta sekä raportoimaan edistymisestä SARI-sovelluksen (10) käyttöönotossa ennen vuoden 2010 vastuuvapausmenettelyn päättymistä;

                  125.

                  kehottaa komissiota arvioimaan entistä laajemmin jälkikäteen, miten valtiontuki ja valtiontuen valvonta vaikuttavat yrityksiin, markkinoihin ja yleisesti ottaen koko talouteen;

                  126.

                  kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, Euroopan unionin tuomioistuimelle ja tilintarkastustuomioistuimelle sekä huolehtimaan sen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä (L-sarja).

         (1)  EUVL L 64, 12.3.2010.

         (2)  EUVL C 332, 14.11.2011, s. 1.

         (3)  EUVL C 326, 10.11.2011, s. 1.

         (4)  EUVL C 332, 14.11.2011, s. 134.

         (5)  Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2012)0153 (ks. tämän virallisen lehden sivu 31).

         (6)  EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

         (7)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 882/2004, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta (EUVL L 165, 30.4.2004, s. 1).

         (8)  Neuvoston asetus (EY) N:o 1698/2005, annettu 20 päivänä syyskuuta 2005, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen (EUVL L 277, 21.10.2005, s. 1), johdanto-osan 35 kappale.

         (9)  EUVL L 355, 15.12.2006, s. 56.

         (10)  SARI on uusi keskustietokantasovellus, johon tukia myöntävät jäsenvaltioiden viranomaiset voivat kirjata tukikustannuksensa suoraan (erityiskertomus nro 15/2011, s. 60).