Avis juridique important

|

32002D0177

2002/177/EY: Neuvoston päätös, tehty 18 päivänä helmikuuta 2002, jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista vuodeksi 2002

Virallinen lehti nro L 060 , 01/03/2002 s. 0060 - 0069

Neuvoston päätös,tehty 18 päivänä helmikuuta 2002,jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista vuodeksi 2002(2002/177/EY)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 128 artiklan 2 kohdan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon(4),ottaa huomioon työllisyyskomitean lausunnon,sekä katsoo seuraavaa:(1) Luxemburgin prosessi, joka perustuu Euroopan yhteensovitetun työllisyysstrategian täytäntöönpanoon, käynnistettiin 20 ja 21 päivänä marraskuuta 1997 pidetyssä työllisyyttä käsitelleessä ylimääräisessä Eurooppa-neuvoston kokouksessa. Vuoden 1998 työllisyyden suuntaviivoista 15 päivänä joulukuuta 1997 annetulla neuvoston päätöslauselmalla(5) käynnistettiin näkyvä prosessi, johon on sitouduttu poliittisesti hyvin vahvasti ja jolla on kaikkien osapuolten laaja hyväksyntä.(2) Lissabonissa 23 ja 24 päivänä maaliskuuta 2000 kokoontunut Eurooppa-neuvosto asetti Euroopan unionille uuden strategisen päämäärän, jonka mukaan siitä on tultava maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous, joka kykenee ylläpitämään kestävää talouskasvua, luomaan uusia ja parempia työpaikkoja ja lisäämään sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Saavuttamalla tämän päämäärän unioni voi saavuttaa täystyöllisyyden edellytykset.(3) Nizzassa 7-9 päivänä joulukuuta 2000 kokoontunut Eurooppa-neuvosto hyväksyi Euroopan sosiaalisen toimintaohjelman, jossa todetaan, että täystyöllisyyteen palaaminen edellyttää kunnianhimoista politiikkaa työllisyysasteen nostamiseksi, alueellisten erojen pienentämiseksi, eriarvoisuuden vähentämiseksi sekä työpaikkojen laadun parantamiseksi.(4) Tukholmassa 23 ja 24 päivänä maaliskuuta 2001 kokoontunut Eurooppa-neuvosto päätti täydentää Lissabonin tavoitteita vuoteen 2010 mennessä saavutettavien työllisyysasteiden osalta asettamalla työllisyysasteille välitavoitteet vuodeksi 2005 ja määrittämällä uuden tavoitteen niin ikääntyneiden miesten kuin ikääntyneiden naistenkin työllisyysasteen kohottamisesta vuoteen 2010 mennessä.(5) Tukholman Eurooppa-neuvosto totesi myös, että täystyöllisyyden saavuttamiseen kuuluu uusien työpaikkojen luomisen lisäksi myös työpaikkojen laadun parantaminen. Tätä varten on määriteltävä yhteiset lähestymistavat työn laadun ylläpitämiseksi ja parantamiseksi, ja tämä tavoite olisi otettava yleistavoitteena työllisyyden suuntaviivoihin.(6) Tukholman Eurooppa-neuvosto katsoi lisäksi, että työmarkkinoiden uudistamista ja työvoiman liikkuvuutta on edistettävä poistamalla olemassa olevia esteitä, jotta voitaisiin paremmin mukautua muutoksiin.(7) Göteborgissa 15 ja 16 päivänä kesäkuuta 2001 kokoontunut Eurooppa-neuvosto tunnusti, että perustamissopimuksessa keskeiseksi tavoitteeksi kirjattu kestävä kehitys edellyttää työllisyyden, talousuudistusten sekä sosiaali- ja ympäristöpolitiikan käsittelemistä toisiaan vahvistavalla tavalla. Eurooppa-neuvosto kehotti myös jäsenvaltioita laatimaan omat kestävän kehityksen strategiansa, joihin olisi sisällyttävä työllisyyden edistäminen ympäristöalalla. Ympäristö- ja työllisyyspolitiikkojen yhteisvaikutus olisi osoitettava, ja sitä olisi hyödynnettävä.(8) Kun jäsenvaltiot panevat täytäntöön työllisyyden suuntaviivoja, niiden olisi pyrittävä johdonmukaisuuteen kahden muun Lissabonissa sovitun keskeisen toiminta-alan kanssa. Nämä ovat sosiaalisen suojelun uudistaminen sekä sosiaalisen osallisuuden edistäminen. Samalla on varmistettava, että työnteko on taloudellisesti kannattavaa ja että sosiaalisen suojelun järjestelmien kestävyys taataan pitkällä aikavälillä.(9) Lissabonin Eurooppa-neuvosto korosti, että on mukautettava Euroopan koulutusjärjestelmiä niin, että ne vastaavat osaamisyhteiskunnan vaatimuksiin sekä tarpeeseen parantaa työllisyyden tasoa ja laatua. Se myös kehotti jäsenvaltioita, neuvostoa ja komissiota lisäämään henkilöresursseihin asukasta kohti tehtäviä investointeja merkittävästi vuosittain. Jäsenvaltioiden olisi erityisesti tehostettava toimiaan tieto- ja viestintätekniikan käyttämiseksi oppimisessa.(10) Santa Maria da Feirassa 19 ja 20 päivänä kesäkuuta 2000 kokoontunut Eurooppa-neuvosto kehotti työmarkkinaosapuolia osallistumaan aktiivisemmin niitä koskevien työllisyyden suuntaviivojen määrittelyyn, toteuttamiseen ja arviointiin. Niiden olisi keskityttävä erityisesti työn organisoinnin uudistamiseen, elinikäiseen oppimiseen ja varsinkin naisten työllisyysasteen kohottamiseen.(11) Vuoden 2001 jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 19 päivänä tammikuuta 2001 tehdyssä neuvoston päätöksessä(6) otettiin huomioon Lissabonin ja Santa Maria da Feiran Eurooppa-neuvostojen vahvistamat uudet poliittiset painotukset.(12) Neuvoston ja komission laatimassa vuoden 2001 yhteisessä työllisyysraportissa kuvataan työllisyystilannetta yhteisössä ja tarkastellaan toimia, joita jäsenvaltiot ovat toteuttaneet pannessaan täytäntöön työllisyyspolitiikkaansa vuoden 2001 työllisyyden suuntaviivojen mukaisesti ja jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan täytäntöönpanosta 19 päivänä tammikuuta 2001 annetun neuvoston suosituksen(7) mukaisesti.(13) Työllisyyden suuntaviivojen ja talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen välinen johdonmukaisuus ja yhteisvaikutus olisi varmistettava.(14) Lissabonin ja Nizzan Eurooppa-neuvostoissa käynnistettiin avoin koordinointiprosessi sosiaalisen osallisuuden alalla. Työllisyyttä ja sosiaalista osallisuutta koskevien prosessien keskinäinen johdonmukaisuus ja yhteisvaikutus olisi varmistettava.(15) Työllisyyskomitean lausunto laadittiin yhdessä talouspoliittisen komitean kanssa.(16) Neuvosto antoi 18 päivänä helmikuuta 2002 lisäsuosituksen jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan täytäntöönpanosta(8).(17) Suuntaviivojen täytäntöönpano voi vaihdella suuntaviivojen luonteen, niiden kohteena olevien osapuolten ja jäsenvaltioiden eri tilanteiden mukaisesti. Niissä olisi noudatettava toissijaisuusperiaatetta ja otettava huomioon jäsenvaltioiden vastuualueet työllisyysasioissa.(18) Pannessaan täytäntöön työllisyyden suuntaviivoja jäsenvaltioiden olisi voitava ottaa huomioon alueelliset olot samalla kun ne kuitenkin pyrkivät saavuttamaan kaikki kansalliset tavoitteensa ja noudattavat tasa-arvoisen kohtelun periaatetta.(19) Luxemburgin prosessin tehokkuus edellyttää, että työllisyyden suuntaviivojen täytäntöönpano otetaan huomioon myös rahoituksessa. Siksi kansallisiin selvityksiin olisi tarvittaessa sisällytettävä budjettitietoja, joiden perusteella voitaisiin tehokkaasti arvioida, miten kukin jäsenvaltio on edistynyt suuntaviivojen täytäntöönpanossa niiden vaikutukset ja kustannusvaikuttavuus huomioon ottaen.(20) Muun muassa työmarkkinaosapuolten, alueellisten ja paikallisten viranomaisten sekä kansalaisyhteiskunnan edustajien kanssa kaikilla tasoilla toteutettavaa kumppanuutta olisi kannustettava, jotta nämä voivat omilla vastuualueillaan osaltaan edistää korkeaa työllisyyden tasoa.(21) Edelleen olisi vahvistettava ja kehitettävä vertailukelpoisia indikaattoreita, joiden avulla voidaan arvioida tämän päätöksen liitteenä olevien suuntaviivojen täytäntöönpanoa ja vaikutusta. Lisäksi olisi täsmennettävä niiden sisältämiä tavoitteita sekä helpotettava parhaiden toimintatapojen tunnistamista ja vaihtoa.(22) Jäsenvaltioiden olisi pyrittävä tehokkaammin ottamaan naisten ja miesten väliset tasa-arvonäkökohdat huomioon kaikissa pilareissa ja tuomaan ne näkyvämmin esiin.(23) Työn laatu on tärkeä tavoite Euroopan työllisyysstrategiassa. Se käsittää sekä työn ominaispiirteet että laajemmassa merkityksessä työmarkkinoihin liittyvät asiat, ja sitä pitäisi edistää kaikissa pilareissa toteutettavilla toimilla,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:Ainoa artiklaHyväksytään tämän päätöksen liitteenä olevat jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivat vuodeksi 2002. Jäsenvaltioiden on otettava suuntaviivat huomioon työllisyyspolitiikassaan.Tehty Brysselissä 18 päivänä helmikuuta 2002.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaM. Arias Cañete(1) Ehdotus annettu 12. syyskuuta 2001 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).(2) Lausunto annettu 29. marraskuuta 2001 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).(3) Lausunto annettu 17. lokakuuta 2001 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).(4) Lausunto annettu 14. marraskuuta 2001 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).(5) EYVL C 30, 28.1.1998, s. 1.(6) EYVL L 22, 24.1.2001, s. 18.(7) EYVL L 22, 24.1.2001, s. 27.(8) Ks. tämän virallisen lehden sivu 70.LIITETYÖLLISYYDEN SUUNTAVIIVAT VUODEKSI 2002Laaja-alaiset tavoitteet - täystyöllisyyden edellytysten luominen tietoon perustuvassa yhteiskunnassaViime vuosikymmenen aikana huolellisesti rakennetut vakautta ja kasvua edistävät talouspuitteet, jatkuvat pyrkimykset uudistaa työ-, pääoma-, tavara- ja palvelumarkkinoita sekä työmarkkinoiden tilanteen koheneminen viime vuosina ovat tuoneet joidenkin työllisyysstrategian tärkeimpien tavoitteiden saavuttamisen näköpiiriin. Tämän vuoksi Eurooppa-neuvosto on ottanut täystyöllisyyden Euroopan unionin työllisyys- ja sosiaalipolitiikan yleiseksi tavoitteeksi. Eurooppa-neuvosto on velvoittanut jäsenvaltiot pyrkimään strategiseen päämäärään, jonka mukaan unionista on tultava maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous, joka kykenee ylläpitämään kestävää talouskasvua, luomaan uusia ja parempia työpaikkoja ja lisäämään sosiaalista yhteenkuuluvuutta.Näiden tavoitteiden saavuttaminen edellyttää yhteisön ja jäsenvaltioiden yhtäaikaisia toimia. Se edellyttää myös kasvuun ja makrotalouden vakauteen tähtäävien monipuolisten politiikan keinojen käytön jatkamista, Euroopan työmarkkinoiden toimintaa parantavia sekä innovaatioita ja kilpailukykyä edistäviä uusia rakenneuudistuksia sekä aktiivista hyvinvointivaltiota, joka edistää henkilöresurssien kehittämistä, osallistumista, osallisuutta sekä solidaarisuutta. Jatkuva edistyminen ei kuitenkaan ole automaattista vaan edellyttää tehokkaampia toimia aiempaa epäsuotuisampien talous- ja työllisyysnäkymien vuoksi.Luxemburgin prosessin tärkeimpiä haasteita ovat valmistautuminen siirtymään tietoon perustuvaan yhteiskuntaan, tieto- ja viestintätekniikan etujen hyödyntäminen, Euroopan sosiaalisen mallin uudistaminen investoimalla ihmisiin ja torjumalla sosiaalista syrjäytymistä sekä yhtäläisten mahdollisuuksien edistäminen. Lissabonissa asetetun täystyöllisyyspäämäärän saavuttamiseksi jäsenvaltioiden on vastattava suuntaviivojen neljän pilarin mukaisiin vaatimuksiin johdonmukaisella kokonaisstrategialla, johon sisältyvät seuraavat laaja-alaiset tavoitteet:A. Vahvistetaan työmahdollisuuksia ja tarjotaan riittäviä kannustimia kaikille, jotka ovat halukkaita ryhtymään ansiotyöhön, jotta saavutettaisiin tavoitteena oleva täystyöllisyys. Samalla tunnustetaan, että jäsenvaltioilla on erilaiset lähtökohdat ja että täystyöllisyys on yleisen kansallisen talouspolitiikan tavoite. Tätä varten jäsenvaltioiden olisi harkittava kansallisten tavoitteiden asettamista työllisyysasteen kohottamiselle, jotta tuettaisiin seuraavia yleisiä yhteisön tavoitteita:- saavuttaa tammikuuhun 2005 mennessä 67 prosentin yleinen työllisyysaste ja 57 prosentin työllisyysaste naisten osalta,- saavuttaa vuoteen 2010 mennessä 70 prosentin yleinen työllisyysaste ja yli 60 prosentin työllisyysaste naisten osalta,- saavuttaa vuoteen 2010 mennessä 50 prosentin työllisyysaste ikääntyneiden (55-64-vuotiaat) osalta.B. Työllisyysasteiden kohottamiseksi, sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja sosiaalisen kehityksen edistämiseksi sekä kilpailukyvyn, tuottavuuden ja työmarkkinoiden toiminnan parantamiseksi jäsenvaltioiden on pyrittävä varmistamaan, että kaikkien neljän pilarin alalla toteutettava politiikka tukee työn laadun ylläpitämistä ja parantamista. Tässä voitaisiin ottaa huomioon muun muassa työn ominaispiirteet (kuten työn itsensä laatu, taidot, elinikäinen oppiminen ja urakehitys) sekä yleisemmin työmarkkinoihin liittyvät asiat, joihin kuuluu naisten ja miesten tasa-arvo, työterveys ja -turvallisuus, joustot ja turva, sosiaalinen osallisuus ja pääsy työmarkkinoille, työn organisointi sekä työn ja perhe-elämän välinen tasapaino, sosiaalinen vuoropuhelu ja työntekijöiden osallistuminen, moniarvoisuus ja syrjimättömyys sekä yleinen työsuoritus ja työn tuottavuus.C. Jäsenvaltioiden on kehitettävä kattava ja yhtenäinen elinikäistä oppimista koskeva strategia, jolla autetaan ihmisiä hankkimaan taidot, joita he tarvitsevat taloudellisten ja yhteiskunnallisten muutosten hallintaan elinaikanaan, sekä pitämään nämä taidot ajan tasalla. Strategiassa on otettava huomioon sellaisten nuorille ja aikuisille tarkoitettujen perus-, keski- ja korkea-asteen koulutuksen, täydennyskoulutuksen sekä ammatillisen koulutuksen järjestelmien kehittäminen, joilla parannetaan heidän työllistyvyyttään, sopeutumiskykyään ja ammattitaitoaan sekä heidän mahdollisuuksiaan osallistua tietoyhteiskuntaan. Strategiassa olisi tuotava esiin viranomaisten, yritysten, työmarkkinaosapuolten ja yksittäisten ihmisten yhteinen vastuu ja kansalaisyhteiskunnan asianmukainen osuus tietoyhteiskunnan toteutumisessa. Työmarkkinaosapuolia kehotetaan neuvottelemaan ja sopimaan toimenpiteistä, joilla kehitetään täydennyskoulutusta ja aikuisten ammatillista koulutusta työntekijöiden sopeutumiskyvyn ja yritysten kilpailukyvyn lisäämiseksi. Jäsenvaltioiden olisi tätä varten asetettava kansallisia tavoitteita, jotka koskevat henkilöresursseihin tehtävien investointien sekä (formaaliin tai informaaliin) yleissivistävään ja ammatilliseen täydennyskoulutukseen osallistumisen lisäämistä, ja seurattava säännöllisesti näiden tavoitteiden saavuttamista.D. Jäsenvaltioiden on kehitettävä kattava yhteistyökumppanuus työmarkkinaosapuolten kanssa työllisyysstrategian täytäntöönpanoa, seuraamista ja jatkotoimia varten. Työmarkkinaosapuolia kehotetaan tehostamaan kaikilla tasoilla toimintaansa Luxemburgin prosessin tukemiseksi. Suuntaviivoissa asetettujen yleisten puitteiden ja tavoitteiden mukaisesti työmarkkinaosapuolia kehotetaan kehittämään - kansallisten perinteidensä ja käytäntöjensä mukaisesti - niitä koskevien suuntaviivojen osalta oma täytäntöönpanoprosessinsa. Niitä kehotetaan myös määrittelemään ne kysymykset, joista ne neuvottelevat, ja raportoimaan säännöllisesti - halutessaan kansallisissa toimintasuunnitelmissa - edistymisestä ja toteuttamiensa toimien vaikutuksista työllisyyteen ja työmarkkinoiden toimintaan. Euroopan tason työmarkkinaosapuolia kehotetaan määrittelemään oma panoksensa sekä seuraamaan, edistämään ja tukemaan kansallisella tasolla toteutettavia toimia.E. Kun jäsenvaltiot toteuttavat työllisyyden suuntaviivoja kansallisessa työllisyyspolitiikassaan, niiden on kiinnitettävä huomiota kaikkiin neljään pilariin ja laaja-alaisiin tavoitteisiin sekä tasapainotettava painopistealueensa niin, että niissä otetaan huomioon suuntaviivojen yhtenäisyys ja yhtäläinen arvo. Kansallisissa toimintasuunnitelmissa on valtavirtaistettava naisten ja miesten tasa-arvo ja kehitettävä työllisyysstrategiaa siten, että niissä määritetään kaikkiin pilareihin ja laaja-alaisiin tavoitteisiin perustuva toimintalinjojen yhdistelmä, jossa tuodaan selvästi esiin, miten eri suuntaviivoihin kuuluvat toiminta-aloitteet on jäsennetty pitkän ajan tavoitteiden saavuttamiseksi. Strategian toteuttamisessa on otettava huomioon alueellinen ulottuvuus ja alueelliset erot erilaisina ratkaisuina tai tavoitteina. Samalla on kuitenkin pyrittävä saavuttamaan kansalliset tavoitteet ja noudatettava tasa-arvoisen kohtelun periaatetta. Jäsenvaltioiden on noudatettava yleisiä puitteita, mutta niiden on myös asianmukaista keskittyä erityisesti sellaisiin strategian kohtiin, joilla on merkitystä niiden oman työmarkkinatilanteen tarpeiden kannalta.F. Jäsenvaltioiden ja komission olisi vahvistettava yhteisten indikaattoreiden kehittämistä, jotta voidaan riittävällä tavalla arvioida toimien edistymistä kaikissa neljässä pilarissa ja myös työn laadun osalta sekä tukea vertailuarvojen asettamista ja hyvien toimintatapojen kartoittamista. Työmarkkinaosapuolia pyydetään kehittämään asianmukaiset indikaattorit, vertailuarvot ja näitä tukevat tilastolliset tietokannat, joilla voidaan mitata niiden vastuulla olevien toimien edistymistä. Jäsenvaltioiden olisi erityisesti kansallisten toimintasuunnitelmiensa yhteydessä arvioitava toimiensa tehokkuus niiden tuottamana vaikutuksena työmarkkinoihin ja raportoitava siitä.I TYÖLLISTYVYYDEN PARANTAMINENNuorisotyöttömyyden torjuminen ja pitkäaikaistyöttömyyden ehkäiseminenNuorisotyöttömyyden ja pitkäaikaistyöttömyyden kasvun katkaisemiseksi jäsenvaltioiden on pyrittävä entistä tehokkaammin kehittämään ennaltaehkäiseviä ja työllistyvyyttä edistäviä strategioita, jotka perustuvat yksilöllisten tarpeiden varhaiseen tunnistamiseen. Vuoden kuluessa - tätä määräaikaa voidaan pidentää jäsenvaltioissa, joissa on erityisen korkea työttömyys, eikä tämä millään lailla rajoita vuonna 2002 tehtävää suuntaviivojen tarkistusta - jäsenvaltioiden on varmistettava seuraavat seikat:1. Kaikille työttömille nuorille, ennen kuin he ovat olleet kuusi kuukautta työttöminä, ja työttömille aikuisille, ennen kuin he ovat olleet kaksitoista kuukautta työttöminä, on annettava uusi tilaisuus tarjoamalla heille koulutusta, uudelleenkoulutusta, työharjoittelua, työpaikka tai muu työllistyvyyttä parantava toimenpide, kuten yksilöllistä ammatinvalinnanohjausta tai neuvontaa. Tällä pyritään siihen, että he integroituvat tehokkaasti työmarkkinoille.Nämä ennaltaehkäisevät ja työllistyvyyttä parantavat toimenpiteet olisi yhdistettävä toimiin, joilla pienennetään pitkäaikaistyöttömien määrää edistämällä heidän paluutaan työmarkkinoille.Jäsenvaltioiden olisi tässä yhteydessä edelleen nykyaikaistettava julkisia työvoimapalveluitaan varsinkin seuraamalla edistymistä, asettamalla selkeät määräajat ja antamalla työvoimapalveluiden henkilöstölle riittävää lisäkoulutusta. Jäsenvaltioiden olisi kannustettava työvoimapalveluiden tarjoajia yhteistyöhön muiden palveluiden tarjoajien kanssa ennaltaehkäisy- ja aktivointistrategian tehostamiseksi.Työllisyyden edistäminen etuus-, verotus- ja koulutusjärjestelmilläEtuus-, verotus- ja koulutusjärjestelmiä on tarvittaessa tarkistettava ja muutettava niin, että ne tukevat aktiivisesti työttömien työllistyvyyttä. Lisäksi järjestelmien olisi oltava vuorovaikutteisia siten, että ne kannustavat työelämän ulkopuolella olevia työhön haluavia ja kykeneviä henkilöitä palaamaan työmarkkinoille. Erityishuomiota olisi kiinnitettävä kannustimiin, joilla pyritään saamaan työttömät ja työelämän ulkopuolella olevat henkilöt hakemaan ja ottamaan vastaan työtä, sekä toimenpiteisiin, joilla pyritään saattamaan heidän ammattitaitonsa ajan tasalle ja lisäämään erityisesti niiden henkilöiden työnsaantimahdollisuuksia, joiden on vaikeinta saada työtä.2. Kunkin jäsenvaltion on:- tarkistettava ja tarvittaessa muutettava etuus- ja verotusjärjestelmäänsä köyhyysloukkujen vähentämiseksi ja tarjottava kannustimia työttömille ja työelämän ulkopuolella oleville henkilöille, jotta he hakisivat ja ottaisivat vastaan työtä tai osallistuisivat työllistyvyyttä edistävään toimenpiteeseen, sekä tarjottava kannustimia työnantajille uusien työpaikkojen luomiseksi,- pyrittävä lisäämään merkittävästi niiden työttömien ja työelämän ulkopuolella olevien henkilöiden osuutta, jotka osallistuvat aktiivisiin työllistyvyyttä parantaviin toimiin, tarkoituksena tehostaa integroitumista työmarkkinoille; jäsenvaltioiden on myös pyrittävä parantamaan tällaisten toimenpiteiden tuloksia ja kustannusvaikuttavuutta,- toteutettava toimenpiteitä, joilla työttömät ja työelämän ulkopuolella olevat henkilöt voivat hankkia tai parantaa esimerkiksi sellaisia tietotekniikkaan tai viestintään liittyviä taitojaan, jotka helpottavat heidän pääsyään työmarkkinoille ja vähentävät ammattitaidossa olevia puutteita. Kunkin jäsenvaltion on asetettava tavoite työttömille tarjottavien aktiivisten toimien, esimerkiksi yleissivistävän tai ammatillisen koulutuksen taikka vastaavien toimenpiteiden, toteuttamiselle siten, että se pyrkii asteittain saavuttamaan kolmen parhaiten onnistuneen jäsenvaltion keskiarvon, kuitenkin vähintään 20 prosenttia.Aktiivisena ikääntymistä koskevan politiikan kehittäminenTarvitaan syvällisiä muutoksia nykyisiin asenteisiin ikääntyneitä työntekijöitä kohtaan samoin kuin vero- ja etuusjärjestelmien uudistamista, jotta voidaan saavuttaa täystyöllisyys, varmistaa sosiaaliturvajärjestelmien oikeudenmukaisuus ja kestävyys pitkällä aikavälillä ja hyödyntää mahdollisimman hyvin ikääntyneiden työntekijöiden kokemusta. Työn laadun parantamista olisi myös pidettävä tärkeänä tekijänä, jolla ikääntyneet työntekijät saadaan pysymään työelämässä.3. Jäsenvaltioiden on näin ollen tarvittaessa työmarkkinaosapuolten kanssa kehitettävä aktiivisena ikääntymistä koskevaa politiikkaa, jonka tavoitteena on parantaa ikääntyneiden työntekijöiden mahdollisuuksia pysyä mahdollisimman pitkään työelämässä ja kannustaa heitä siihen. Tämän saavuttamiseksi on erityisesti:- toteutettava positiivisia toimenpiteitä, joilla pyritään säilyttämään ikääntyneiden työntekijöiden työkyky ja ammattitaito myös tietoon perustuvilla työmarkkinoilla erityisesti riittävän koulutuksen avulla, ottamaan käyttöön joustavia työjärjestelyjä, kuten osa-aikatyö työntekijän niin halutessa, ja kiinnittämään työnantajien huomiota ikääntyneiden työntekijöiden potentiaaliin, sekä- tarkasteltava verotus- ja etuusjärjestelmiä niiden kielteisten vaikutusten vähentämiseksi ja jotta työmarkkinoilla pysyminen olisi ikääntyneiden työntekijöiden kannalta nykyistä houkuttelevampi vaihtoehto.Uusilla työmarkkinoilla tarvittavien taitojen kehittäminen elinikäisen oppimisen yhteydessäTyömarkkinoiden tarpeita vastaava tehokas ja toimiva koulutusjärjestelmä on avainasemassa kehitettäessä tietoon perustuvaa taloutta ja parannettaessa työllisyyden tasoa ja laatua. Se on olennaisen tärkeä myös elinikäisen oppimisen kannalta, koska sen avulla voidaan tarjota kitkaton siirtyminen koulusta työelämään, luoda perusta tuottaville perus- ja erityistaidoilla varustetuille henkilöresursseille sekä mahdollistaa ihmisten ongelmaton sopeutuminen yhteiskunnallisiin ja taloudellisiin muutoksiin. Työllistyvän työvoiman kehittämiseen kuuluu se, että ihmisille annetaan valmius päästä osalliseksi tietoon perustuvasta yhteiskunnasta ja käyttää hyväkseen sen tarjoamia etuja. Lisäksi on korjattava ammattitaidossa olevia puutteita ja kaikissa elämän vaiheissa estettävä työttömyydestä, työmarkkinoiden ulkopuolelle jäämisestä ja syrjäytymisestä aiheutuva taitojen rapistuminen. Jäsenvaltioiden on edistettävä aikuisten, niin työntekijöiden kuin työnhakijoidenkin, mahdollisuuksia saada ammatillista täydennyskoulutusta kehittämällä sille asianmukaiset puitteet yhteistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa.4. Jäsenvaltioita kehotetaan näin ollen parantamaan koulutusjärjestelmiensä ja opetussuunnitelmiensa laatua muun muassa tarjoamalla asianmukaista ohjausta sekä ammatillisen peruskoulutuksen että elinikäisen oppimisen yhteydessä ja nykyaikaistamalla ja tehostamalla oppisopimusjärjestelmää ja työssä tapahtuvaa koulutusta sekä edistämään paikallisten oppimisen monitoimikeskusten kehittämistä, jotta voidaan:- antaa nuorille perustaidot, jotka ovat työmarkkinoiden hyödynnettävissä ja joita tarvitaan elinikäiseen oppimiseen osallistumista varten,- vähentää nuorten ja aikuisten lukutaidottomuutta ja vähentää huomattavasti niiden nuorten määrää, jotka lopettavat varhain koulunkäyntinsä; erityistä huomiota olisi kiinnitettävä nuoriin, joilla on oppimisvaikeuksia ja koulutukseen liittyviä ongelmia; jäsenvaltioiden on tähän liittyen kehitettävä toimia, joiden tavoitteena on puolittaa vuoteen 2010 mennessä niiden 18-24-vuotiaiden määrä, jotka ovat käyneet vain peruskoulun eivätkä sen jälkeen jatka opiskelua tai osallistu koulutukseen,- parantaa (myös epätyypillisissä työsuhteissa olevien) aikuisten edellytyksiä osallistua elinikäiseen oppimiseen, jotta voidaan lisätä koulutukseen osallistuvien työikäisten aikuisten (25-64-vuotiaat) osuutta; jäsenvaltioiden olisi asetettava tähän liittyviä tavoitteita,- helpottaa liikkuvuutta ja elinikäistä oppimista ja kannustaa siihen kiinnittäen huomiota muun muassa vieraiden kielten opetukseen ja siihen, että tutkinnot sekä koulutuksella ja kokemuksella hankitut tiedot ja taidot tunnustetaan paremmin.5. Jäsenvaltioiden on pyrittävä kehittämään tietotekniikkaa hyödyntävää opetusta (e-learning), joka on suunnattu kaikille kansalaisille. Niiden on erityisesti jatkettava ponnisteluita sen varmistamiseksi, että kaikilla kouluilla on käytettävissään Internet ja multimediaresursseja ja että tarvittava määrä opettajia osaa käyttää näitä välineitä vuoden 2002 loppuun mennessä, jotta kaikille oppilaille pystytään tarjoamaan laaja digitaalinen lukutaito.Aktiivinen politiikka, jolla kehitetään sopivien työpaikkojen löytämistä sekä ehkäistään ja poistetaan tulevia pullonkauloja uusilla eurooppalaisilla työmarkkinoillaKaikissa jäsenvaltioissa ilmenee yhtäaikaisesti työttömyyttä ja syrjäytymistä työmarkkinoilta ja toisaalta taas työvoimapulaa tietyillä aloilla, tietyissä ammateissa ja tietyillä alueilla. Kun työllisyystilanne paranee ja teknologian kehitys nopeutuu, nämä pullonkaulat pahenevat. Syntymässä olevan työvoimapulan ehkäisemiseen ja torjuntaan tarkoitettujen aktiivisten linjausten riittämättömyys vahingoittaa kilpailukykyä, lisää inflaatiopaineita ja pitää rakenteellisen työttömyyden korkeana. Työntekijöiden liikkuvuutta on helpotettava ja kannustettava, jotta avoimien ja kansalaisten ulottuvilla olevien eurooppalaisten työmarkkinoiden tarjoamat mahdollisuudet voidaan hyödyntää täysin.6. Jäsenvaltioiden on - tarvittaessa työmarkkinaosapuolten kanssa - lisättävä ponnisteluitaan syntymässä olevien pullonkaulojen tunnistamiseksi ja ehkäisemiseksi erityisesti:- kehittämällä työvoimapalveluiden kykyä löytää sopivat työpaikat sopiville työnhakijoille,- kehittämällä politiikkaa, jolla ehkäistään ammattitaidon puutteita,- edistämällä ammatillista ja maantieteellistä liikkuvuutta sekä kunkin jäsenvaltion sisällä että unionin alueella,- lisäämällä työmarkkinoiden toimivuutta parantamalla avoimia työpaikkoja ja opiskelumahdollisuuksia käsitteleviä tietokantoja, jotka olisi liitettävä yhteen yhteisön tasolla hyödyntämällä uutta tietotekniikkaa ja yhteisön tasolla jo saatuja kokemuksia.Syrjinnän torjuminen ja sosiaalisen osallisuuden edistäminen tarjoamalla työpaikkojaMonilla ryhmillä ja yksittäisillä ihmisillä on suuria vaikeuksia hankkia asianmukaisia taitoja sekä päästä työmarkkinoille ja pysyä siellä. Tämä saattaa lisätä syrjäytymisvaaraa. Tarvitaan yhtenäistä politiikkaa, jolla edistetään sosiaalista osallisuutta tukemalla heikommassa asemassa olevien ryhmien ja ihmisten integroitumista työmarkkinoille ja parantamalla heidän työnsä laatua. Työmarkkinoille pääsyssä ja itse työmarkkinoilla esiintyvää syrjintää on torjuttava.7. Kunkin jäsenvaltion on:- tunnistettava ja torjuttava kaikki työmarkkinoille ja koulutukseen pääsyssä esiintyvät syrjinnän muodot,- kehitettävä malleja, jotka sisältävät ehkäiseviä ja aktiivisia toimenpiteitä riskialttiiden tai heikommassa asemassa olevien ryhmien ja henkilöiden integroimiseksi työmarkkinoille, jotta vältettäisiin syrjäytyminen ja "työssäkäyvien köyhälistön" muodostuminen,- toteutettava asianmukaisia toimenpiteitä, jotka vastaavat vammaisten, etnisten vähemmistöjen ja siirtotyöläisten tarpeita heidän työmarkkinoille integroitumisensa osalta, ja asetettava tarvittaessa tätä varten kansalliset tavoitteet.II YRITTÄJYYDEN KEHITTÄMINEN JA TYÖPAIKKOJEN LUOMINENYrityksen perustamisen ja toiminnan helpottaminenYleisesti ottaen uusien yritysten kehittäminen ja varsinkin pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) kasvun tukeminen on olennaisen tärkeää työpaikkojen luomisen ja nuorten koulutusmahdollisuuksien laajentamisen kannalta. Prosessia on edistettävä lisäämällä tietoa yrittäjyydestä kaikkialla yhteiskunnassa ja oppilaitosten opetusohjelmissa asettamalla selkeät, vakaat ja johdonmukaiset säännöt sekä parantamalla riskipääomamarkkinoiden kehittämisedellytyksiä ja pääsyä niille. Jäsenvaltioiden olisi myös kevennettävä ja yksinkertaistettava pk-yritysten hallinnollisia ja verorasitteita. Politiikan keinoin olisi tehostettava pimeän työn ennaltaehkäisyä ja torjuntaa.8. Jäsenvaltioiden on kiinnitettävä erityishuomiota yritysten yleiskustannusten vähentämiseen ja hallinnollisen taakan keventämiseen erityisesti yritystä perustettaessa ja lisätyövoimaa palkattaessa. Uusia säädöksiä laatiessaan jäsenvaltioiden olisi lisäksi arvioitava niiden mahdollinen vaikutus yritysten hallinnolliseen taakkaan ja yleiskustannuksiin.9. Jäsenvaltioiden on kannustettava yrittäjäksi ryhtymistä- tarkastelemalla varsinkin verotus- ja sosiaaliturvajärjestelmään liittyviä mahdollisia esteitä ja pyrittävä vähentämään niitä, jotta yrittäjäksi ryhtyminen ja pienyrityksen perustaminen helpottuisi,- edistämällä yrittäjyyttä ja itsenäistä ammatinharjoittamista koskevaa koulutusta, kohdennettuja tukipalveluita sekä nykyisten ja tulevien yrittäjien kouluttamista,- torjumalla pimeää työtä ja kannustamalla tällaisten työpaikkojen muuttamista laillisiksi työpaikoiksi hyödyntämällä kaikkia asiaan liittyviä toimia, myös sääntelytoimia, kannustimia sekä vero- ja etuusjärjestelmän uudistamista yhteistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa.Uudet työllistymismahdollisuudet tietoyhteiskunnassa ja palvelualallaJos unioni haluaa vastata menestyksekkäästi työllisyyshaasteeseen, sen on hyödynnettävä tehokkaasti kaikki mahdollisuudet luoda uusia työpaikkoja ja käyttää uutta teknologiaa. Innovatiivisilla yrityksillä voi olla merkittävä asema tietoyhteiskunnan mahdollisuuksien käyttämisessä korkealaatuisten työpaikkojen luomiseksi. Myös palvelualalla on huomattavia mahdollisuuksia luoda työpaikkoja. Lisäksi ympäristösektori voi avata merkittäviä mahdollisuuksia päästä työmarkkinoille, ja nykyaikaisen ympäristöteknologian nopeammalla käyttöönotolla on mahdollista saattaa työntekijöiden taidot ajan tasalle. Tätä varten:10. Jäsenvaltioiden on poistettava palvelujen tarjontaa haittaavat esteet ja kehitettävä toimintaedellytyksiä palvelualan kaikkien työllistämismahdollisuuksien hyödyntämiseksi useampien ja parempien työpaikkojen luomiseksi. Erityisesti olisi hyödynnettävä tietoyhteiskunnan ja ympäristösektorin työllistämismahdollisuudet.Työllisyyttä edistävä paikallinen ja alueellinen toimintaKaikki alue- ja paikallistason toimijat työmarkkinaosapuolet mukaan lukien on saatava mukaan Euroopan työllisyysstrategian täytäntöönpanoon. Tämä on tehtävä tunnistamalla mahdollisuudet luoda työpaikkoja paikallistasolla ja lujittamalla tähän tähtäävää kumppanuutta.11. Jäsenvaltioiden on:- otettava aluekehityskysymykset tarvittaessa huomioon yleisessä työllisyyspolitiikassaan,- kannustettava paikallis- ja alueviranomaisia kehittämään työllisyysstrategioita, jotta voitaisiin täysimääräisesti hyödyntää mahdollisuudet luoda uusia työpaikkoja paikallistasolla, ja edistettävä tätä varten kumppanuutta kaikkien asianomaisten toimijoiden kanssa kansalaisyhteiskunnan edustajat mukaan lukien,- edistettävä toimenpiteitä, joilla vahvistetaan osuus- ja yhteisötalouden kilpailukykyä sekä kykyä luoda työpaikkoja ja parantaa niiden laatua ja erityisesti kehitetään tavaroiden ja palvelujen tarjoamista sellaisiin tarpeisiin, joita nykyiset markkinat eivät vielä pysty täyttämään; lisäksi on tutkittava tällaisten toimien tiellä olevia esteitä ja pyrittävä vähentämään niitä,- vahvistettava julkisten työnvoimapalveluiden asemaa kaikilla tasoilla paikallisten työllistämismahdollisuuksien tunnistamisessa ja paikallisten työmarkkinoiden toimivuuden parantamisessa.Verouudistukset työllisyyden ja koulutuksen edistämiseksiOn tärkeää tutkia tarkemmin verotuksen vaikutusta työllisyyteen ja tehdä verotusjärjestelmästä työllisyyttä kannustavampi kääntämällä vastakkaiseksi pitkäaikainen suuntaus, jossa verot ja työvoimakustannukset kohoavat. Verotusjärjestelmien vaikutusta työllisyyteen on tutkittava enemmän. Verouudistuksissa on otettava huomioon myös tarve lisätä yritysten, viranomaisten ja yksilöiden omia investointeja henkilöresursseihin, jotta saavutettaisiin pitkäaikainen vaikutus työllisyyteen ja kilpailukykyyn.12. Kunkin jäsenvaltion on:- tarvittaessa, oman lähtökohtansa mukaisesti, asetettava tavoite kokonaisverorasituksen asteittaiselle keventämiselle ja soveltuvin osin sekä työhön että välillisiin työvoimakustannuksiin, etenkin suhteellisen vähän ammattitaitoa vaativaan ja heikosti palkattuun työhön, kohdistuvan verorasituksen asteittaiselle keventämiselle; tällaiset uudistukset on toteutettava niin, ettei vaaranneta julkista taloutta tai sosiaaliturvajärjestelmien kestävyyttä pitkällä aikavälillä,- tarjottava kannustimia ja poistettava verotukselliset esteet henkilöresursseihin tehtävien investointien edistämiseksi,- tutkittava vaihtoehtoisten verotuslähteiden, esimerkiksi energia- tai saastepäästöveron, käyttökelpoisuutta ottaen huomioon ympäristöverouudistuksista useissa jäsenvaltioissa saadut kokemukset.III YRITYSTEN JA NIIDEN TYÖNTEKIJÖIDEN SOPEUTUMISKYVYN PARANTAMINENTietoon perustuvan talouden luomat mahdollisuudet ja näkymät työllisyyden paremmasta tasosta ja laadusta edellyttävät työn organisoinnin muuttamista ja kaikkien asiaan liittyvien tahojen, myös yritysten, osallistumista elinikäisen oppimisen strategian täytäntöönpanoon, jotta voidaan täyttää sekä työntekijöiden että työnantajien tarpeet.Työn organisoinnin nykyaikaistaminenJotta työn organisointia ja työmuotoja voidaan nykyaikaistaa - mikä osaltaan parantaa muun muassa työn laatua - olisi saatava aikaan kiinteä kumppanuus kaikilla soveltuvilla tasoilla (yhteisön tasolla, kansallisella, alakohtaisella ja paikallisella tasolla sekä yrityksissä).13. Työmarkkinaosapuolia kehotetaan- neuvottelemaan ja panemaan kaikilla asianmukaisilla tasoilla täytäntöön sopimuksia työn organisoinnin nykyaikaistamiseksi joustavat työjärjestelyt mukaan lukien; tavoitteena on tehdä yrityksistä tuottavia ja kilpailukykyisiä ja parantaa niiden kykyä sopeutua rakennemuutoksiin, saavuttaa tarvittava tasapaino joustavuuden ja turvan välillä ja kohottaa työpaikkojen laatua; käsiteltäviä aiheita voisivat olla esimerkiksi uuden teknologian käyttöönotto, uudet työskentelymuodot ja työaikakysymykset, kuten työajan ilmaiseminen vuotuisena työaikana, työajan lyhentäminen, ylityön vähentäminen, osa-aikatyön kehittäminen, mahdollisuus sapattivapaisiin ja asiaan liittyvät työsuhdeturvakysymykset, ja- raportoimaan Luxemburgin prosessin puitteissa vuosittain niistä työn organisoinnin uudistamisen näkökohdista, joita on käsitelty neuvotteluissa, samoin kuin niiden täytäntöönpanon edistymisestä sekä vaikutuksista työllisyyteen ja työmarkkinoiden toimintaan.14. Jäsenvaltioiden on tarvittaessa yhteistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa tai työmarkkinaosapuolten neuvottelemien sopimusten perusteella- tarkasteltava nykyistä lainsäädäntöä ja tutkittava ehdotuksia uusista säännöksistä ja kannustimista sen varmistamiseksi, että niillä pyritään madaltamaan työllisyyden esteitä, helpottamaan uudenaikaistetun työn organisoinnin käyttöönottoa ja lisäämään työmarkkinoiden kykyä sopeutua talouden rakennemuutoksiin,- tutkittava mahdollisuutta säätää kansallisessa lainsäädännössään joustavammista sopimusmuodoista ottaen huomioon, että työn muodot ovat yhä moninaisempia; lisäksi on varmistettava, että uusien, joustavampien työsopimusten mukaisesti työskentelevillä henkilöillä on riittävä turva ja parempi ammattiasema, joka vastaa sekä yrityksen tarpeita että työntekijöiden toiveita,- pyrittävä varmistamaan nykyisen työterveys- ja työturvallisuuslainsäädännön parempi soveltaminen työpaikkatasolla vauhdittamalla täytäntöönpanoa ja tehostamalla sen valvontaa, antamalla neuvoja yrityksille, erityisesti pk-yrityksille, jotta niiden olisi helpompi noudattaa nykyistä lainsäädäntöä, kehittämällä työterveyttä ja työturvallisuutta koskevaa koulutusta sekä edistämällä toimenpiteitä työtapaturmien ja ammattitautien vähentämiseksi perinteisesti riskialttiilla aloilla.Sopeutumiskyvyn tukeminen yrityksissä osana elinikäistä oppimistaYritysten ammattiosaamisen pitäminen ajan tasalla on keskeinen tekijä elinikäisessä oppimisessa, ja sen toteuttamiseksi15. Työmarkkinaosapuolia kehotetaan kaikilla asiaankuuluvilla tasoilla tekemään tarvittaessa elinikäistä oppimista koskevia sopimuksia sopeutumiskyvyn ja innovoinnin helpottamiseksi erityisesti tieto- ja viestintätekniikan alalla. Tähän liittyen olisi määriteltävä edellytykset, joilla kaikille työntekijöille annetaan mahdollisuus hankkia tietoyhteiskunnassa tarvittavat taidot vuoteen 2003 mennessä.IV YHTÄLÄISIÄ MAHDOLLISUUKSIA KOSKEVIEN TOIMINTALINJOJEN TUKEMINENNaisten ja miesten tasa-arvon valtavirtaistaminenJotta jäsenvaltiot voisivat saavuttaa yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevan tavoitteen ja kohottaa naisten työllisyysastetta Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti, niiden olisi vahvistettava naisten ja miesten välistä tasa-arvopolitiikkaansa ja käsiteltävä siinä kaikkia tekijöitä, jotka voivat vaikuttaa naisten päätöksiin siirtyä työelämään, kuten miesten osallistumista kodinhoitoon.Naisilla on edelleen erityisiä vaikeuksia päästä työelämään, edetä urallaan ja sovittaa yhteen työ- ja perhe-elämä, ja heidän ansiotasonsa on edelleen alhaisempi kuin miehillä. Tämän vuoksi on tarpeen muun muassa:- varmistaa, että naisille suunnattuja aktiivisia työmarkkinatoimia toteutetaan suhteessa heidän osuuteensa työttömistä,- kiinnittää erityistä huomiota vero- ja etuusjärjestelmien vaikutukseen eri sukupuoliin; jos vero- ja etuusjärjestelmissä havaitaan tekijöitä, jotka jarruttavat naisten hakeutumista työmarkkinoille, järjestelmiä olisi uudistettava,- kiinnittää erityistä huomiota siihen, että samasta tai samanarvoisesta työstä maksetaan sama palkka,- kiinnittää erityistä huomiota seikkoihin, jotka ovat esteenä yksityisyrittäjiksi tai itsenäisiksi ammatinharjoittajiksi aikoville naisille, jotta nämä esteet voitaisiin poistaa,- varmistaa, että sekä miehet että naiset voivat vapaaehtoiselta pohjalta hyödyntää joustavia työn organisointimuotoja työn laadun siitä kärsimättä,- varmistaa sellaisten edellytysten olemassaolo, jotka helpottavat naisten osallistumista yleissivistävään koulutukseen, täydennyskoulutukseen ja elinikäiseen oppimiseen ja erityisesti tietotekniikkakoulutukseen ja tietotekniikan alan ammattien edellyttämiin tutkintoihin.16. Tätä varten jäsenvaltiot ottavat naisten ja miesten välisen tasa-arvonäkökulman huomioon työllisyyden suuntaviivojen täytäntöönpanossa kaikkien neljän pilarin osalta:- kehittämällä ja vahvistamalla tasa-arvoelinten kanssa toteutettavia kuulemismenettelyjä,- soveltamalla menettelyitä kunkin suuntaviivan naisten ja miesten väliseen tasa-arvoon kohdistuvien vaikutusten arvioimiseksi,- kehittämällä indikaattoreita, joilla voidaan mitata naisten ja miesten välisen tasa-arvon edistymistä kunkin suuntaviivan alalla.Jäsenvaltioiden on luotava asianmukaiset tiedonkeruujärjestelmät ja -menettelyt ja varmistettava työllisyystilastojen erittely sukupuolen mukaan, jotta kehitystä voidaan arvioida luotettavasti.Sukupuolten välisen eriarvoisuuden korjaaminenJäsenvaltioiden ja työmarkkinaosapuolten olisi kiinnitettävä huomiota naisten ja miesten määrän epätasapainoon tietyillä aloilla ja tietyissä ammateissa sekä naisten uramahdollisuuksien parantamiseen. Tältä osin on ensiarvoisen tärkeää, että koulutuksessa tarjotaan runsaasti vaihtoehtoja jo varhaisessa vaiheessa.17. Jäsenvaltioiden on tarvittaessa työmarkkinaosapuolten kanssa:- tehostettava pyrkimyksiään kaventaa naisten ja miesten työttömyysasteen välistä eroa tukemalla aktiivisesti naisten työllisyyden lisäämistä ja harkittava kansallisten tavoitteiden asettamista Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmissä asetettujen tavoitteiden mukaisesti,- toteutettava toimia, jotta naiset ja miehet olisivat tasapainoisesti edustettuina kaikilla aloilla, kaikissa ammateissa ja kaikilla tasoilla,- käynnistettävä myönteisiä toimia, joilla edistetään saman palkan maksamista samasta tai samanarvoisesta työstä ja kavennetaan naisten ja miesten tuloeroja: sekä julkisella että yksityisellä sektorilla on toteutettava toimia miesten ja naisten välisen palkkaeron kaventamiseksi; lisäksi miesten ja naisten välistä palkkaeroa koskevan politiikan vaikutus olisi arvioitava ja tarvittavat toimet toteutettava,- tarkasteltava mahdollisuuksia käyttää naisten urakehitystä edistäviä toimia nykyistä laajemmin naisten ja miesten eriarvoisen aseman korjaamiseksi.Työ- ja perhe-elämän yhteensovittaminenPolitiikka, joka koskee sapattivapaita, vanhempainlomaa, osa-aikatyötä ja joustavia työjärjestelyitä, jotka ovat sekä työnantajien että työntekijöiden etujen mukaisia, on erittäin tärkeää sekä naisten että miesten kannalta. Alaa koskevat direktiivit ja työmarkkinaosapuolten sopimukset olisi pantava täytäntöön nopeammin, ja niiden soveltamista olisi seurattava säännöllisesti. Käytettävissä on oltava riittävästi laadukkaita hoitopalveluita lapsille ja muille huollettaville, jotta tuetaan naisten ja miesten pääsyä työmarkkinoille ja pysymistä työelämässä. Perhevelvollisuuksien tasapuolinen jakaminen on tässä mielessä ratkaisevan tärkeää. Poissaolon jälkeen työmarkkinoille palaavien taidot ovat saattaneet vanhentua, ja heillä voi olla vaikeuksia päästä koulutukseen. Naisten ja miesten paluuta työmarkkinoille poissaolon jälkeen olisi helpotettava. Yhtäläisten mahdollisuuksien parantamiseksi18. Jäsenvaltioiden ja työmarkkinaosapuolten on:- laadittava, toteutettava ja edistettävä perhepolitiikkaa, johon kuuluvat kohtuuhintaiset, helposti saatavat ja laadukkaat lastenhoitopalvelut ja muut hoivapalvelut sekä vanhempainlomia ja muita vapaita koskevat järjestelmät,- harkittava kansallisten tavoitteiden asettamista kansallinen tilanne huomioon ottaen lastenhoidon ja muiden hoivapalveluiden saatavuuden lisäämiseksi,- kiinnitettävä erityistä huomiota niiden naisten ja miesten asemaan, jotka suunnittelevat paluuta ansiotyöhön oltuaan poissa työelämästä, ja tutkittava tätä varten keinoja poistaa asteittain työelämään paluun esteet.


title: 2005/702/EY: Neuvoston päätös, tehty 20 päivänä syyskuuta 2005, Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Egyptin arabitasavallan välisen Euro–Välimeri-assosiaatiosopimuksen pöytäkirjan tekemisestä Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen huomioon ottamiseksi

text:
               12.10.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 267/24

         NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   tehty 20 päivänä syyskuuta 2005,
   Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Egyptin arabitasavallan välisen Euro–Välimeri-assosiaatiosopimuksen pöytäkirjan tekemisestä Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen huomioon ottamiseksi
   (2005/702/EY)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 310 artiklan yhdessä sen 300 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan toisen virkkeen ja 3 kohdan toisen alakohdan kanssa,
   ottaa huomioon vuoden 2003 liittymisasiakirjan ja erityisesti sen 6 artiklan 2 kohdan,
   ottaa huomioon komission ehdotuksen,
   ottaa huomioon Euroopan parlamentin puoltavan lausunnon (1),
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Egyptin arabitasavallan välisen Euro–Välimeri-assosiaatiosopimuksen pöytäkirja allekirjoitettiin Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden puolesta 20 päivänä joulukuuta 2004.

               (2)

               Pöytäkirja olisi hyväksyttävä,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   Ainoa artikla
   Hyväksytään Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden puolesta Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Egyptin arabitasavallan välisen Euro–Välimeri-assosiaatiosopimuksen pöytäkirja Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen huomioon ottamiseksi.
   Pöytäkirjan teksti on tämän päätöksen liitteenä (2).

      Tehty Brysselissä 20 päivänä syyskuuta 2005.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         M. BECKETT

      (1)  Lausunto annettu 23. helmikuuta 2005 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

      (2)  EUVL L 31, 4.2.2005, s. 31.


Avis juridique important

|

31997D0027

97/27/EY: Komission päätös, tehty 3 päivänä joulukuuta 1996, Japanista peräisin olevien kartiorullalaakereiden tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn päättämisestä

Virallinen lehti nro L 010 , 14/01/1997 s. 0034 - 0039

KOMISSION PÄÄTÖS,tehty 3 päivänä joulukuuta 1996,Japanista peräisin olevien kartiorullalaakereiden tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn päättämisestä (97/27/EY) EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1) ja erityisesti sen 23 artiklan,ottaa huomioon polkumyynnillä tai vientituella muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä heinäkuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2423/88 (2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 522/94 (3), ja erityisesti sen 9 artiklan,on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa asiasta kyseisen asetuksen säännösten mukaisesti,sekä katsoo, ettäA. MENETTELY (1) Vuoden 1993 marraskuussa komissio vastaanotti valituksen, jonka Federation of European Bearing Manufacturers' Association (FEBMA) oli jättänyt sellaisten yhteisön tuottajien puolesta, joiden yhteisen tuotannon väitettiin muodostavan suuren osan yhteisön kartiorullalaakereiden kokonaistuotannosta.(2) Valituksessa esitettiin sellaisia todisteita polkumyynnistä ja siitä aiheutuneesta merkittävästä vahingosta, joita pidettiin riittävinä menettelyn aloittamiseksi. Kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa asiasta komissio ilmoitti Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella (4) polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamisesta Japanista peräisin olevien kartiorullalaakereiden tuonnissa yhteisöön.(3) Komissio ilmoitti virallisesti tutkimuksen aloittamisesta yhteisön tuottajille, tuojille ja japanilaisille tuottajille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä Japanin edustajille ja antoi asianomaisille osapuolille mahdollisuuden esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi.(4) Komissio etsi ja tarkisti kaikki tutkimuksensa kannalta välttämättöminä pitämänsä tiedot.(5) Tässä menettelyssä käytettiin tutkimusajanjaksona 1 päivän lokakuuta 1993 ja 30 päivän kesäkuuta 1994 välistä ajanjaksoa. Tiettyjen tekijöiden suuntauksia koskevassa arvioinnissa, jonka tarkoituksena oli päätellä, oliko yhteisön tuotannonala kärsinyt vahinkoa kyseessä olevan tuonnin perusteella, valittiin 1 päivän tammikuuta 1991 ja 30 päivän kesäkuuta 1994 välinen ajanjakso. Jotta tutkimusajanjaksoa ja edellisiä kalenterivuosia koskevien tietojen verrattavuus voitaisiin varmistaa, komissio päätteli edellä mainittujen tietojen perusteella vastaavat tiedot 12 kuukauden ajanjaksolta.(6) Tutkimus on ylittänyt tavanomaisen keston vahingon toteamisen ja menettelyn syy-yhteyteen liittyvien seikkojen monimutkaisuuden johdosta, minkä aiheutti se, että tarkasteltavana olevaan tuotteeseen sisältyi runsaasti toisistaan erilaisia lajeja.(7) Yhteisön tuotannonala koostuu seuraavista tuottajista:- FAG Kugelfischer Georg Schäfer KGaA (Schweinfurt, Saksa)- SKF GmbH (Schweinfurt, Saksa)- SKF Industrie SpA (Cascine Vica, Italia)- SKF Espagnola S.A. (Madrid, Espanja)- Timken France (Colmar, Ranska)- British Timken (Northampton, Yhdistynyt kuningaskunta) ja- Société Nouvelle de Roulements (Annecy, Ranska).(8) Seuraavat yritykset veivät kartiorullalaakereita Japanista Euroopan yhteisöön tutkimusajanjakson aikana:- Koyo Seiko Co. Ltd (Osaka)- NTN Corporation (Osaka)- Nachi Fujikoshi Corporation (Tokio)- NSK Ltd (Tokio)- Maekawa Bearing Manufacturing Co. Ltd (Osaka) ja- MC International Inc. (Osaka).B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE (9) Valtituksessa tarkoitettu tuote, jonka osalta menettely aloitettiin, on kartiorullalaakerit, myös ilman ulkorengasta, jotka luokitellaan CN-koodiin 8482 20 00.(10) Kartiorullalaakereihin sisältyvät seuraavat osat: 1) kartionmuotoinen sisärengas, joka on tehty samasta aineesta kuin ulkorengas (sisä- ja ulkorenkaat muotoillaan usein samasta palasta); 2) kitkan estävät kartiorullat, jotka asennetaan sisärenkaalle, joka voi niiden avulla liikkua suhteessa ulkorenkaaseen; 3) kori, joka pitää rullat paikallaan sisärenkaalla; ja 4) ulkorengas, joka on vastakierteinen osa ja johon ulkokierteinen osa eli kartio (joka koostuu sisärenkaasta, rullista ja korista) asennetaan kokonaisen kartiorullalaakerin tuottamiseksi. Kartiorullalaakereita käytetään pääosin ajoneuvoteollisuudessa.(11) Japanissa ja yhteisössä kartiorullalaakerit myydään pääsääntöisesti kahdelle asiakasryhmälle, eli teollisille käyttäjille ja jälleenmyyjille.(12) Todettiin, että Japanissa tuotetut kartiorullalaakerit, jotka viedään yhteisöön sekä yhteisön tuottajien tuottamat kartiorullalaakerit ovat samankaltaisia fyysisiltä ominaisuuksiltaan ja käyttötarkoituksiltaan. Tämän vuoksi niitä on pidettävä samankaltaisina tuotteina neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2423/88 2 artiklan 12 kohdan mukaisesti.(13) Vuonna 1991 komissio aloitti yhteisön tuotannonalan pyynnöstä erillisen polkumyynnin vastaisen menettelyn ulkorenkaiden tuonnissa (5) ja vuonna 1993 otettiin käyttöön lopullinen polkumyyntitulli tämän tuotteen osalta (6).(14) Tämän tutkimuksen yhteydessä yhteisön tuotannonala esitti, että komissio pitäisi kartiorullalaakereita ja ulkorenkaita yhtenä tuotteena ja yhdistäisi tähän menettelyyn liittyvän tutkimuksen samaan aikaan meneillään olevaan Japanista peräisin olevien ulkorenkaiden tuontiin sovellettavan polkumyynnin vastaisen menettelyn uudelleentarkasteluun (7). Japanilaiset tuottajat tukivat tätä kantaa. Komissio päätti kuitenkin Euroopan yhteisöjen ensimmäisen asteen tuomioistuimen perustelujen mukaisesti (8) pitäytyä kannassaan, että kartiorullalaakerit ja ulkorenkaat ovat kaksi eri tuotetta, joista kummankin osalta voidaan laillisesti ottaa käyttöön erillinen polkumyynnin vastainen menettely.C. YHTEISÖN TUOTANNONALAN MÄÄRITELMÄ (15) Yksi yhteisön tuottajista ei vastannut tyydyttävästi komission kyselylomakkeeseen tämän asettamassa määräajassa. Koska kyseinen yritys ei toiminut yhteistyössä, se suljettiin pois yhteisön tuotannonalalta sellaisena kuin se on valituksessa määritettynä, ja näin ollen myös komission vahingon määrityksestä tämän tutkimuksen yhteydessä. Tämän tutkimuksen lopun osalta ilmaisulla `yhteisön tuotannonala` tarkoitetaan yhteistyössä toimineita yhteisön tuottajia, jotka tukivat valitusta ja joiden yhteinen kartiorullalaakereiden tuotanto muodostaa suuren osan yhteisön kokonaistuotannosta asetuksen (ETY) N:o 2423/88 4 artiklan 5 kohdassa tarkoitetulla tavalla.D. VAHINKO Kulutus (16) Vuoden 1991 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisenä aikana kartiorullalaakereiden kulutus Euroopan yhteisössä laski noin 150 miljoonasta kappaleesta 135 miljoonaan eli noin 9 prosentilla. Kyseinen markkinoiden supistuminen johtuu yleisten suhdannevaihtelujen vaikutuksesta kartiorullalaakereiden markkinoihin, minkä aikana kartiorullalaakereiden markkinoiden koko vaihtelee tuotteen käyttäjien yleisen toiminnan tason mukaisesti.Tuonnin määrä ja markkinaosuus (17) Vuoden 1991 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana tuonti laski 5 800 tonnista 5 000 tonniin eli 13,8 prosenttia, ja saman ajanjakson aikana tuotteen myynti laski 11 miljoonasta kappaleesta 11 miljoonaan eli 23 prosenttia.(18) Saman ajanjakson aikana Japanista peräisin olevien kartiokuulalaakereiden markkinaosuus laski 7,4 prosentista vuonna 1991 tutkimusajanjakson 6,2 prosenttiin.Tuontihinnat (19) Hintatietoja toimittaneiden japanilaisten tuottajien veloittamia hintoja verrattiin asiakasryhmittäin ja asianoamisten osapuolten täysin samoina pitämien lajien osalta yhteisön tuottajien veloittamiin hintoihin neljässä jäsenvaltioissa (Saksa, Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska ja Italia), joiden katsottiin edustavan koko yhteisössä vallitsevia olosuhteita.Hintojen alittavuus todettiin tämän perusteella. Polkumyyntimarginaalin painotettu keskiarvo sellaisten viejien osalta, jotka toimivat tältä osin yhteistyössä komission kanssa on noin 13 prosenttia yhteisön tuottajien liikevaihdosta kyseisten lajien osalta. Lisäksi komissio on arvioinut viejien hinnoittelua niiden myydessä kyseisiä tuotteita johdanto-osan 11 kappaleessa mainitulle kahdelle asiakasryhmälle käyttäen edellä kuvattuja menetelmiä. Tästä arvioinnista ilmeni, että japanilaisten viejien hintojen alittavuus oli suurempi jälleenmyyjien kuin teollisten käyttäjien osalta. Tämä hinnoittelu osoittaa vääräksi yhteisön tuotannonalan väitteen, että asianomaiset viejät käyttäytyivät hyökkäävämmin markkinalohkolla, joka oli sille tärkeämpi, eli teolliset käyttäjät.Yhteisön tuotannonalan tilanne Markkinaosuudet(20) Yhteisön tuotannonalan vuoden 1991 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisenä aikana tuottamien kartiorullalaakereiden markkinaosuus (kappaleina) laski 80,58 prosentista 75,52 prosenttiin. Lisäksi 12 jäsenvaltion yhteisön ulkopuolelle (pääasiallisesti Itävallassa ja Yhdysvalloissa) sijoittautuneiden pitkään toimineiden ja yhteisön tuotannonalaan etuyhteydessä olevien tuotantolaitosten markkinaosuus kasvoi 6,17 prosentista 10,08 prosenttiin saman ajanjakson aikana.Hinnat(21) Kävi ilmi, että yhteisön tuotannonalan kartiorullalaakereista veloittamat, ecuina lasketut hinnat laskivat vuoden 1991 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisenä aikana keskimäärin kaikkiin asiakasryhmiin suunnatussa myynnissä 2,81 prosenttia. Vuodesta 1993 hinnat laskivat 0,98 prosenttia. Teollisille käyttäjille suunnatussa myynnissä, joka muodostaa suurimman osan yhteisön tuotannonalan kokonaisliikevaihdosta, hinnat laskivat 3,18 prosenttia vuoden 1991 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisenä aikana teollisille käyttäjille ja 1,87 prosentilla vuodesta 1993. Jälleenmyyjille suunnatussa myynnissä hinnat laskivat 0,88 prosentilla vuoden 1991 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisenä aikana ja nousivat 3,74 prosenttia vuodesta 1993.Myynti(22) Yhteisön tuotannonalan yhteisössä valmistamien kartiorullalaakereiden myynti kappaleina laski 14 prosentilla vuoden 1991 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisenä aikana. Lisäksi, kuten edellä mainittiin, 12 jäsenvaltion yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden, pitkään toimineiden ja yhteisön tuotannonalaan etuyhteydessä olevien tuotantolaitosten valmistamien kartiorullalaakereiden myynti yhteisön tuotannonalan puolesta kasvoi huomattavasti saman ajanjakson aikana. Näin ollen yhteisön tuotannonalan kartiorullalaakereiden yhteenlaskettu myynti laski 10 prosenttia, mikä vastaa edellä mainittua markkinaosuuden supistumisen prosenttilukua, mutta se kasvoi jälleen 8 prosentilla vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana.Kannattavuus(23) Tarkasteltavana olevan tuotteen yhteisön teollisuuden myynnin tuotto oli negatiivinen kyseessä olevan ajanjakson aikana, ja tappiot nousivat 11 prosentista 17 prosenttiin vuodesta 1991 vuoteen 1993. Yhteisön tuotannonalan tilanne parani kuitenkin vuoden 1993 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisenä aikana, jolloin tappiot olivat noin 7 prosenttia.Tuotanto(24) Vuoden 1991 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisenä aikana yhteisön tuotannonalan tuotanto laski noin 11 prosentilla.Tuotantokyky/tuotantokyvyn käyttö, tutkimus- ja kehittämistoiminta sekä sijoitustoiminta(25) Yhteisön tuotannonalan tuotantokyky laski 9,3 prosenttia ja tuotantokyvyn käyttöaste laski 2,2 prosenttiyksikköä. Tutkimus- ja kehittämistoiminnan kustannukset laskivat saman ajanjakson aikana 62 prosenttia, ja uusien sijoitusten määrä laski myös huomattavasti.Työllisyys(26) Vuoden 1991 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana yhteisön tuotannonalan työllisyysaste laski noin 27 prosenttia. Kyseisen ajanjakson aikana kuitenkin yhteisön teollisuus siirsi tuotantokykyä tuotannon kokonaisrakenteen sisällä ja ryhtyi mittavaan rakenneuudistukseen yleisen tuottavuuden parantamiseksi, mikä on johtanut työllisyysasteen pienenemiseen.Vahinkoa koskeva päätelmä (27) Edellä olevasta arvioinnista johtuva päätelmä on se, että yhteisön tuotannonala oli taloudellisissa vaikeuksissa kyseessä olevan ajanjakson aikana. Taloudelliset tulokset kuitenkin paranivat huomattavasti, vaikka ne pysyivät negatiivisina.E. SYY-YHTEYS (28) Komissio tutki perusasetuksen säännösten mukaisesti, johtuiko yhteisön tuotannonalan tilanne kyseessä olevan tuonnin määristä ja hinnoista, ja oliko näiden vaikutus sellainen, että vahinkoa voidaan pitää merkittävänä. Tässä tutkimuksessa huolehdittiin siitä, että yhteisön tuotannonalan huonon tilanteen ei katsottaisi johtuvan kyseessä olevasta tuonnista, jos se oli muiden tekijöiden aiheuttama.(29) Kuten mainittiin, Japanista tulevan tuonnin määrä laski 7,4 prosentista vuonna 1991 tutkimusajanjakson 6,2 prosenttiin. Tätä olisi verrattava yhteisön tuottajien yhteisössä tuottamien kartiorullalaakereiden markkinaosuuteen, joka oli 80,58 vuonna 1991 ha 75,52 tutkimusajanjakson aikana, sekä siihen, että yhteisön tuotannonala toi yhteisöön huomattavia määriä esimerkiksi Itävallassa ja Yhdysvalloissa sijaitsevien, pitkään toimineiden tuotantolaitosten valmistamia kartiorullalaakereita jälleenmyyntiä varten. Kyseisen tuonnin markkinaosuus nousi 6,17 prosentista vuonna 1991 tutkimusajanjakson 10,08 prosenttiin. Tällä tuonnilla oli korkein markkinaosuus verrattuna muista kolmansista maista tulevaan tuontiin (joka nousi 5,86 prosentista 6,68 prosenttiin) ja sen taso oli korkeampi sekä määrältään että markkinaosuudeltaan.(30) Japanilaisten viejien hintojen alittavuudesta huolimatta yhteisön tuotannonalan markkinaosuus yhteenlaskettuna edellä mainituista syistä siihen etuyhteydessä olevien, pitkään toimineiden tuotantolaitosten tuottamien ja yhteisön tuotujen tuotteiden kanssa, pysyi lähes muuttumattomana koko tutkimusajanjakson aikana. Näin ollen yhteisön tuotannonalan markkinaosuuden pieneneminen oli itse aiheutettu, kun se johtui pääasiallisesti kolmansissa maissa sijaitsevien tuotantolaitosten valmistamien tuotteiden tuonnista. Arvioituaan Japanista tulevan tuonnin vaikutuksen yhteisön tuotannonalan markkinaosuuden kehitykseen kyseessä olevan ajanjakson aikana, ottaen huomioon myös yhteisön tuotannonalaan etuyhteydessä olevien ja kolmansissa maissa sijaitsevien tuotantolaitosten valmistamien tuotteiden tuonnin komissio päätteli, että vahinkoa ei voitu pitää merkittävänä.(31) Yhteisön tuotannonala väitti, että sen oli pakko mukauttaa hintojaan japanilaisten viejien alhaisempiin hintoihin ja hintatarjouksiin markkinaosuutensa puolustamiseksi, mikä aiheutti hintojen laskun ja jäädyttämisen sekä huomattavia taloudellisia menetyksiä, ja että japanilaiset tuottajat vaikuttivat näin ollen voimakkaasti hintatasoon yhteisössä suhteellisen alhaisesta markkinaosuudestaan huolimatta.(32) Hintojen alittamisen olemassaoloa ja tasoa tietyillä myyntikanavilla ja niissä tapahtuvissa kaupoissa ei pidetä ratkaisevana tekijänä tämän tutkimuksen tulosten osalta. Perusasetuksen mukaisesti ainoastaan polkumyynnin vaikutus on tärkeä. Tässä yhteydessä yhteisön tuotannonala esitti, että komission laskemaan hintojen laskumarginaaliin olisi lisättävä 3 prosentin marginaali, joka vastaa tuotantoalan tuotantokustannusten keskimääräistä rekisteröityä nousua saman ajanjakson aikana, hintojen jäädyttämismarginaalin huomioon ottamiseksi. Yhteisön tuotannonala esitti, että kyseinen hintojen jäädyttäminen on erityisen tärkeä teollisten käyttäjien asiakasryhmälle suunnatun myynnin osalta. Yhteisön tuotannonala esitti, että taantuman aikana (vuodesta 1990 vuoden 1994 alkuun) yhteisön tuotannonala puolusti markkinaosuuttaan japanilaisten kilpailijoiden alhaisempia hintatarjouksia vastaan. Väitteen mukaan yhteisön tuotannonala toimi tarvittavalla tavalla taantuman aikana, koska tuotantomäärien ja markkinaosuuden lasku olisi nostanut kartiokuulalaakereiden tuotantokustannuksia yksikköä kohti ja näin ollen kasvattanut yhteisön tuotannonalan tappioita.(33) Komissio on toki todennut, että hinnat laskivat 1 päivän tammikuuta 1991 ja 30 päivän kesäkuuta 1994 välisenä aikana. Kuitenkin, jos yhteisön tuotannonala olisi joutunut jäädyttämään hintojaan määrien ja markkinaosuuden säilyttämiseksi ennallaan, missä itse asiassa onnistuttiin suuressa määrin, taloudelliset tappiot olisivat kasvaneet. Tutkimuksen tulokset osoittivat kuitenkin päinvastaista: yhteisön tuotannonalan tulokset paranivat aikana, jolloin tarkasteltavana olevan tuotteen tuontiin ei sovellettu polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä.(34) Edellä olevan johdosta komissio ei ole samaa mieltä siitä, että tarkasteltavana oleva tuonti olisi laskenut tai jäädyttänyt yhteisön tuotannonalan hintoja ratkaisevana pidettävällä määrällä, erityisesti ottaen huomioon taantuman esiintymisen kyseessä olevan ajanjakson aikana.(35) Japanilaisten viejien hinnoittelusta todettiin, että hintojen alittavuus, jota komissio väitti niiden harjoittavan teollisille käyttäjille suunnatussa myynnissä, oli tasoltaan alhaisempi kuin jälleenmyyjille, joka oli toinen asiakasryhmä, suunnatussa myynnissä harjoitettu hintojen alittavuus. Näin ollen hintojen alittavuusmarginaalin painotettu keskiarvo muodostui pääasiallisesti korkeammasta polkumyyntimarginaalista japanilaisten viejien myynnissä teollisille käyttäjille, kun toisaalta olisi otettava huomioon, että todettu rajoitettu hintojen laskeminen tai jäädyttäminen osoitti päinvastaisen suuntauksen (eli sen taso oli korkeampi teollisille käyttäjille kuin jälleenmyyjille suunnatussa myynnissä).(36) Yhteisön tuotannonala esitti myös, että alhaisen hintatason vuoksi se oli joutunut pienentämään sekä tuotantokykynsä yhteisössä että sijoituksensa viiteajanjakson aikana kannattavuusrajansa laskemiseksi ja tappioiden pienentämiseksi. Tämä johti tilanteeseen, jossa yhteisön tuotannonala ei voinut tyydyttää asiakkaiden kysyntää vuonna 1995. Jotta se voisi sijoittaa tuotantokykyyn, yhteisön teollisuus väittää tarvitsevansa huomattavasti korkeampaa tuottoa myynnistä, kuin minkä se sai tutkimusajanjakson aikana.(37) Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että kustannusten pienentäminen on tavanomaista liikekäyttäytymistä erityisesti silloin, kun tuotantoala on taloudellisessa taantumassa. Toisaalta noususuhdanteen markkinatilanteessa tuotantokyvyn lisäämistä ja sen rahoittamista tavanomaisilla rahoitusvaroilla voidaan myös pitää tavanomaisena käytäntönä. Tuotantokyvyn pienentämisen ei siis voida katsoa johtuvan kyseessä olevasta tuonnista erityisesti sen vuoksi, että tuonnin määrä pieneni enemmän kuin mitä yhteisön tuotannonalan tuotantokyky pieneni. Lisäksi tuotantokyvyn pienenemistä on tarkasteltava samassa yhteydessä kuin yhteisön tuotannonalan tuotannon siirtämistä 12 jäsenvaltion ulkopuolella sijaitsevien pitkään toimineisiin tuotantolaitoksiin.(38) Otettuaan huomioon kaikki edellä olevat seikat komissio päätteli, että Japanista tulevan tuonnin vaikutus yhteisön tuotannonalaan ei ole niin voimakas, että sitä voitaisiin pitää merkittävänä asetuksen (ETY) N:o 2423/88 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti.F. VAHINGON UHKA (39) Yhteisön tuotannonala väitti, että tuonti Japanista muodostaa asetuksen (ETY) N:o 2423/88 4 artiklan 3 kohdan mukaisen vahingon uhan sekä väitti ja esitti todisteita siitä, että tuonti Japanista kasvoi absoluuttisesti tutkimusajanjakson jälkeen esittäen, että kyseinen tuonti laski tai jäädytti hintoja.(40) Olisi muistettava, että komissio on todennut, että tutkimusajanjakson aikana japanilaisten viejien markkinaosuudet pienenivät, ja että kyseessä oleva tuonti ei vaikuttanut merkittävällä tavalla yhteisön tuotannonalan saman ajanjakson aikana veloittamiin hintoihin.(41) Yhteisön tuotannonalan esittämistä tiedoista huolimatta niiden perusteella ei voida päätellä, että tuontimäärien kasvu vaikuttaisi yhteisön tuotannonalan markkinaosuuden ja hinnan kehityssuuntaukseen siinä suhteessa, että sitä voitaisiin pitää asetuksen (ETY) N:o 2423/88 4 artiklan 1 kohdan mukaisena huomattavan vahingollisena vaikutuksena erityisesti ottaen huomioon markkinoiden ilmeisen nousukäänteen tutkimusajanjakson päättymisen jälkeen.(42) Lisäksi komissiolla ei ole todisteita siitä, että Japanin tuotantokyky tai varastot ovat kasvaneet tai kasvavat lähitulevaisuudessa.(43) Näin ollen komissio katsoo, että Japanista tulevan tuonnin aiheuttamaa tulevaa merkittävää vahinkoa yhteisön tuotannonalalle ei ole ennustettavissa eikä sitä voida katsoa tapahtuvan lähiaikoina, ja että polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden käyttöön ottaminen vahingon uhan perusteella ei ole perusteltua.G. POLKUMYYNTI (44) Edellä olevan päätelmän perusteella komissio ei pitänyt tarpeellisena arvioida, tapahtuiko kyseessä oleva tuonti polkumyynnillä, koska vaikka näin olisi ollut, tämä ei olisi vaikuttanut millään tavoin edellä olevaan arviointiin eikä se olisi näin ollen muuttanut tehtyjä päätelmiä.H. PÄÄTELMÄ (45) Menettely olisi näissä olosuhteissa päätettävä asetuksen (ETY) N:o 2423/88 9 artiklan mukaisesti.(46) Komissio ilmoitti päätelmistään asianomaisille osapuolille, mukaan lukien yhteisön tuotannonala. Saatuaan komissiolta edellä mainittuja tosiasioita ja päätelmiä koskevat tiedot yhteisön tuotannonalan edustajat esittivät lisää huomautuksia sekä suullisesti että kirjallisesti kyseessä olevan Japanista tulevan tuonnin vaikutuksista yhteisön tuotannonalaan. Komissio otti kyseiset huomautukset huomioon mutta päätteli, että edellä mainittuja päätelmiä ei voitu kumota niiden perusteella. Tietyt jäsenvaltiot esittivät vastalauseita kyseisestä toimintatavasta neuvoa-antavassa komiteassa.ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:Ainoa artikla Japanista peräisin olevien, CN-koodiin 8482 20 00 kuuluvien kartiorullalaakereiden tuontia koskeva polkumyynnin vastainen menettely päätetään.Tehty Brysselissä 3 päivänä joulukuuta 1996.Komission puolestaLeon BRITTANVarapuheenjohtaja(1) EYVL N:o L 56, 6.3.1996, s. 1(2) EYVL N:o L 209, 2.8.1988, s. 1(3) EYVL N:o L 66, 10.3.1994, s. 10(4) EYVL N:o C 181, 2.7.1994, s. 7(5) EYVL N:o C 2, 4.1.1991, s. 8(6) EYVL N:o L 9, 15.1.1993, s. 7(7) EYVL N:o C 292, 20.10.1994, s. 5(8) Asia T-166/94 Koyo Seiko Co. Ltd. v. Euroopan unionin neuvosto. 14 päivänä heinäkuuta 1995 annettu tuomio.


title: 2005/741/EY,Euratom: Jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätös, tehty 14 päivänä lokakuuta 2005, julkisasiamiehen nimittämisestä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen

text:
               22.10.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 279/70

      JÄSENVALTIOIDEN HALLITUSTEN EDUSTAJIEN PÄÄTÖS,

   tehty 14 päivänä lokakuuta 2005,
   julkisasiamiehen nimittämisestä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen
   (2005/741/EY, Euratom)
   EUROOPAN YHTEISÖJEN JÄSENVALTIOIDEN HALLITUSTEN EDUSTAJAT, jotka
   ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 223 artiklan sekä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan 5, 7 ja 8 artiklan,
   ottavat huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 139 artiklan,
   sekä katsovat seuraavaa:

      Francis JACOBSin eroamisen johdosta olisi nimitettävä julkisasiamies hänen jäljellä olevaksi toimikaudekseen,
   PÄÄTTÄVÄT SEURAAVAA:
   1 artikla

      Eleanor SHARPSTON nimitetään julkisasiamieheksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen päivästä, jona hän vannoo valan, 6 päivään lokakuuta 2009 saakka.
   2 artikla
   Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Brysselissä 14 päivänä lokakuuta 2005.

            Puheenjohtaja

         J. GRANT


Avis juridique important

|

31995D0363

95/363/EY: Neuvoston päätös, tehty 7 päivänä syyskuuta 1995, kolmen jäsenen ja kolmen varajäsenen nimeämisestä alueiden komiteaan

Virallinen lehti nro L 216 , 12/09/1995 s. 0007 - 0007

NEUVOSTON PÄÄTÖS,tehty 7 päivänä syyskuuta 1995,kolmen jäsenen ja kolmen varajäsenen nimeämisestä alueiden komiteaan (95/363/EY) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 198 a artiklan,ottaa huomioon 26 päivänä tammikuuta 1994 tehdyn neuvoston päätöksen 94/65/EY jäsenten ja varajäsenten nimeämisestä alueiden komiteaan 26 päivästä tammikuuta 1994 25 päivään tammikuuta 1998 (1),sekä katsoo, ettäkomiteassa on vapautunut kolmen varsinaisen jäsenen paikat José Marco Bérgesin, Joan Lerma i Blascon ja Antonio Trevín Lombán ilmoitettua neuvostolle erostaan 20 päivänä maaliskuuta ja 25 päivänä heinäkuuta 1995,komiteassa on vapautunut kolmen varajäsenen paikat Ramón Tejedor Sanzin, Antonia Fernández Felgueroson ja Clementina Ródenas Villenan ilmoitettua neuvostolle erostaan 11 päivänä huhtikuuta, 28 päivänä heinäkuuta ja 22 päivänä elokuuta 1995, jaottaa huomioon Espanjan hallituksen ehdotukset,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:Ainoa artikla 1. S. Lanzuela nimetään alueiden komitean varsinaiseksi jäseneksi Marco Bérgesin tilalle tämän jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 25 päivään tammikuuta 1998 asti,2. E. Zaplana Hermández-Soro nimetään alueiden komitean varsinaiseksi jäseneksi Lerma i Blascon tilalle tämän jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 25 päivään tammikuuta 1998 asti,3. S. Marqués Fernández nimetään alueiden komitean varsinaiseksi jäseneksi A. Trevín Lombán tilalle tämän jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 25 päivään tammikuuta 1998 asti,4. Giménez Abad nimetään alueiden komitean varajäseneksi R. Tejedor Sanzin tilalle tämän jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 25 päivään tammikuuta 1998 asti,5. J. R. Garcia Cañal nimetään alueiden komitean varajäseneksi A. Fernández Felgueroson tilalle tämän jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 25 päivään tammikuuta 1998 asti,6. J. L. Olivas Martínez nimetään alueiden komitean varajäseneksi C. Ródenas Villenan tilalle tämän jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 25 päivään tammikuuta 1998 asti.Tehty Brysselissä 7 päivänä syyskuuta 1995.Neuvoston puolestaJ. SOLANAPuheenjohtaja(1) EYVL N:o L 31, 4.2.1994, s. 29


Avis juridique important

|

31993D0246

93/246/ETY: Neuvoston päätös, tehty 29 päivänä huhtikuuta 1993, Euroopan laajuisen korkeakouluopetusta koskevan yhteistyöohjelman toisen vaiheen (Tempus II) (1994-1998) hyväksymisestä

Virallinen lehti nro L 112 , 06/05/1993 s. 0034 - 0039 Suomenk. erityispainos Alue 5 Nide 6 s. 0057  Ruotsink. erityispainos Alue 5 Nide 6 s. 0057

NEUVOSTON PÄÄTÖS,tehty 29 päivänä huhtikuuta 1993,Euroopan laajuisen korkeakouluopetusta koskevan yhteistyöohjelman toisen vaiheen (Tempus II) (1994-1998) hyväksymisestä (93/246/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 235 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen(1),ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(2),ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3),sekä katsoo, ettäUnkarin tasavallalle ja Puolan kansantasavallalle annettavasta taloudellisesta avusta 18 päivänä joulukuuta 1989 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3906/89(4) säädetään eri aloilla annettavasta avusta, koulutus mukaan lukien, Keski- ja Itä-Euroopan maiden taloudellisen ja yhteiskunnallisen uudistuksen tukemiseksi,Keski- ja Itä-Euroopalle annettavaa apua koskevan Phare-ohjelman hoidosta saatu kokemus osoittaa tarpeen mukauttaa ja monipuolistaa edelleen tukimuotoja kansallisten tarpeiden ja asianomaisten korkeakouluopetusjärjestelmien sekä korkeakoulujen rakenteen uudistuksen ensisijaisten tavoitteiden mukaan samoin kuin tarpeen vahvistaa mahdollisuuksien mukaan avun ohjelmoinnin monivuotinen lähestymistapa,osana tämänhetkisten taloudellisten ja yhteiskunnallisten uudistusten tukitoimenpiteitä Keski- ja Itä-Euroopan maat ovat tunnustaneet korkeakouluopetuksen tärkeyden, ja sen vuoksi ne ovat antaneet etusijan korkeakouluopetuksen kehittämiselle yhteistyössä yhteisön kanssa,Puola, Unkari ja T Osekkoslovakia ovat tehneet 16 päivänä joulukuuta 1991 yhteisön kanssa Eurooppa-sopimukset, joissa täsmennetään, että Tempus-ohjelman on muodostettava koulutuksen alalla tehtävän yhteistyön perusta,korkeakouluopetuksen alalla tehtävä yhteistyö lujittaa ja syventää kaikkia Euroopan eri kansojen välillä solmittuja suhteita, korostaa yhteisiä kulttuuriarvoja, mahdollistaa hedelmällisen näkemysten vaihdon ja helpottaa monikansallista toimintaa tieteen, kulttuurin, taiteen ja kaupan aloilla sekä yhteiskunnallisella ja taloudellisella alalla,yhteisön tasolla toteutettu toiminta voi tuoda uuden ulottuvuuden Tempus-ohjelman tavoitteisiin, joita jäsenvaltiot eivät yksin voi toteuttaa,erityisesti korkeakoulujen välisestä yhteistyöstä ja opiskelijavaihdosta sekä teollisuuden ja korkeakoulujen välisestä yhteistyöstä yhteisössä saatuja kokemuksia ja hankittuja tietoja on käytetty hyödyksi yhteisön sekä Keski- ja Itä-Euroopan välisen yhteistyön ja liikkuvuuden kehittämiseksi korkeakouluopetuksen alalla ja molemmille hyödyllisten yhteyksien edistämiseksi koulutuksen alalla,päätöksellä 90/233/ETY(5) neuvosto laati Euroopan laajuisen liikkuvuutta koskevan ohjelman korkeakouluopintoja varten (Tempus) viisivuotiskaudeksi ensimmäisen neljävuotisen kokeiluvaiheen alkaessa 1 päivänä heinäkuuta 1990,päätöksen 90/233/ETY 11 artiklassa määrätään, että komissio esittää viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1992 arviointitulokset sisältävän osakertomuksen sekä koko Tempus-ohjelman jatkamista tai mukauttamista ensimmäisen kokeiluvaiheen jälkeen koskevan ehdotuksen,kokeiluvaiheen ensimmäisen puolentoista vuoden aikana tämän päätöksen 11 artiklan mukaisesti tehdystä arvioinnista saadut tulokset vahvistavat, että kunkin asianomaisen maan osalta Tempus-ohjelman tavoitteiden olisi tähdättävä selvemmin joko korkeakouluopetuksen uudistukseen pitkällä aikavälillä tai tarpeeseen vakiinnuttaa talous uudelleen lyhyemmällä aikavälillä,Keski- ja Itä-Euroopan maiden toimivaltaiset viranomaiset ovat antaneet myönteisen arvion Tempus-ohjelmasta ja tulevaisuudessa ne ottavat arvioinnin huomioon ensisijaisten tavoitteidensa määrittelemiseksi Phare-avun osalta samoin kuin erityisen toimintasuunnitelmansa ja erityisten tarpeidensa määrittelemiseksi osana Tempus-ohjelmaa,neuvosto on antanut 15 päivänä heinäkuuta 1991 asetuksen (ETY, Euratom) N:o 2157/91 talouden uudistus- ja nousukehitykselle annettavan teknisen avun myöntämisestä Sosialististen neuvostotasavaltojen liitossa(6),entisen Neuvostoliiton tiettyjen tasavaltojen opetusministerit ovat ilmaisseet toivomuksensa osallistumisesta Tempus-ohjelmaan, jota pidetään yhtenä tarkoituksenmukaisista keinoista muuttaa niiden korkeakouluopetusjärjestelmiä osana talouden tervehdyttämistä ja nousua edellyttäviä sosiaaliuudistuksia sekä demokraattisia hallintouudistuksia; Tempus-ohjelman täytäntöönpanon kolmen ensimmäisen vuoden aikana on ollut mahdollista selvästi kokea ja havaita näille tasavalloille ominaisia korkeakouluopetuksen muuttamisesta aiheutuvia ongelmia,Tempus II-ohjelma voidaan käsittää ohjelmaksi, jonka tarkoituksena on lujittaa taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta Euroopan yhteisön ja asianomaisten alueiden maiden välillä,yhteisössä ja kolmansissa maissa on alueellisia ja/tai kansallisia julkisia ja/tai yksityisiä rakenteita, joita voidaan pyytää osallistumaan taloudellisesti tehokkaan avun antamiseen korkeakouluopetuksen alalla, japerustamissopimuksessa ei ole kyseisen toiminnan osalta muita määräyksiä valtuuksista kuin 235 artikla; tähän artiklaan turvautumista koskevat edellytykset on täytetty,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:1 artikla Tempus II:n kestoEuroopan laajuinen korkeakouluopetusta koskeva yhteistyöohjelma, jäljempänä "Tempus II-ohjelma", hyväksytään neljäksi vuodeksi 1 päivästä heinäkuuta 1994.2 artikla Avustuskelpoiset maatTempus II-ohjelma koskee niitä Keski- ja Itä-Euroopan maita, jotka asetuksella (ETY) N:o 3906/89 (Phare-ohjelma) on osoitettu taloudellisen avun saajiksi, samoin kuin asetuksessa (ETY, Euratom) N:o 2157/91 (Tacis-ohjelma) tarkoitettuja entisen Neuvostoliiton tasavaltoja. Näitä maita nimitetään jäljempänä "avustuskelpoisiksi maiksi". Kunkin maan tilannearvion perusteella komissio vahvistaa edellä mainituissa asetuksissa säädettyjen menettelyjen mukaisesti yhteisymmärryksessä asianomaisten avustuskelpoisten maiden kanssa sen, pitäisikö niiden alkaa osallistua Tempus II-ohjelmaan, sekä niiden osallistumisen yleisen ulottuvuuden ja luonteen osana yhteiskunnallisille ja taloudellisille uudistuksille annettavaa yhteisön apua koskevaa kansallista suunnittelua.3 artikla MääritelmätTempus II-ohjelman yhteydessä tarkoitetaan:a) "korkeakoululla" kaikenlaisia keskiasteen koulutuksen jälkeisiä yleisiä ja ammatillisia oppilaitoksia, jotka antavat osana korkeakoulutason opetusta ja koulutusta kyseisen tason pätevyyden tai muodollista kelpoisuutta osoittavan asiakirjan riippumatta siitä, mikä on tällaisen laitoksen nimi;b) "teollisuudella" ja "yrityksellä" kaikenlaista taloudellista toimintaa tämän oikeudellisesta luonteesta riippumatta, paikallisia yhteisöjä ja julkisyhteisöjä, taloudellisesti itsenäisiä järjestöjä, kauppa- ja teollisuuskamareja ja/tai vastaavia järjestöjä, ammatillisia yhdistyksiä, työnantaja- ja työntekijäjärjestöjä sekä edellä tarkoitettujen laitosten ja järjestöjen koulutuslaitoksia.Kukin jäsenvaltio tai avustuskelpoinen maa voi vahvistaa, minkälaiset a alakohdassa tarkoitetut laitokset voivat osallistua Tempus II-ohjelmaan.4 artikla TavoitteetTempus II-ohjelman tavoitteena on edistää osana Phare- ja Tacis-ohjelmien suuntaviivoja ja yleisiä tavoitteita taloudellisen ja yhteiskunnallisen uudistuksen yhteydessä korkeakouluopetusjärjestelmien kehittämistä avustuskelpoisissa maissa mahdollisimman tasapainoisella yhteistyöllä yhteisön kaikista jäsenvaltioista tulevien osapuolten kanssa. Täsmällisemmin Tempus II-ohjelma on tarkoitettu auttamaan avustuskelpoisten maiden korkeakouluopetusjärjestelmiä ratkaisemaan seuraaviin kysymyksiin liittyviä ongelmia:a) koulutusohjelmien kehittäminen ja korjaaminen ensisijaisina pidetyillä aloilla;b) korkeakouluopetuksen rakenteiden ja korkeakoulujen sekä niiden hallinnon uudistus;c) ammattikoulutuksen kehittäminen siten, että olisi mahdollista lievittää korkeakoulu- ja opistotasoista erityisalojen ammattihenkilöistä olevaa puutetta talousuudistuksen käynnistämisessä erityisesti parantamalla ja lisäämällä yhteyksiä teollisuuden kanssa.Tempus II-ohjelman tavoitteiden toteuttamisen yhteydessä komissio valvoo yhteisön yleisen politiikan noudattamista miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien osalta. Sama koskee huonossa asemassa olevia ryhmiä kuten vammaisia.5 artikla Vuoropuhelu avustuskelpoisten maiden kanssaKomissio yksilöi yhteisymmärryksessä kunkin avustuskelpoisen maan toimivaltaisten viranomaisten kanssa ensisijaiset tavoitteet ja tärkeysjärjestyksen Tempus II-ohjelman osaksi taloudellista ja yhteiskunnallista uudistusta koskevassa kansallisessa toimintasuunnitelmassa ohjelman tavoitteiden ja liitteen määräysten perusteella ja erityisesti seuraavien seikkojen mukaisesti:a) i) Phare-ohjelman yleiset tavoitteet;ii) Tacis-ohjelman yleiset tavoitteet, erityisesti sen aloittaiset näkökohdat;b) kunkin avustuskelpoisen maan taloudellista, yhteiskunnallista ja koulutukseen liittyvää uudistusta koskeva politiikka;c) tarve löytää tarkoituksenmukainen tasapaino valittujen ensisijaisten alojen ja Tempus II-ohjelmalle myönnettyjen varojen välillä.6 artikla Komitea1. Komissio panee täytäntöön Tempus-ohjelman liitteessä esitettyjen määräysten mukaisesti joka vuosi annettavien yksityiskohtaisten suuntaviivojen mukaan sekä yhteisymmärryksessä kunkin avustuskelpoisen maan toimivaltaisten viranomaisten kanssa 5 artiklassa määriteltyjen tavoitteiden ja ensisijaisten seikkojen mukaisesti.2. Komissiota avustaa tehtävän suorittamisessa komitea, jossa on kaksi edustajaa kustakin jäsenvaltiosta ja puheenjohtajana komission edustaja. Komitean jäsenet voivat käyttää avustajinaan asiantuntijoita ja neuvonantajia.Komitean on erityisesti avustettava komissiota ohjelman täytäntöönpanossa ottaen huomioon 4 artiklassa tarkoitetut tavoitteet ja sovitettava työnsä yhteen muiden sellaisten komiteoiden kanssa, joiden työ koskee samaa alaa kuin Tempus II-ohjelma.3. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksia toimenpiteistä, jotka koskevat:a) Tempus II-ohjelman yleisiä suuntaviivoja;b) yhteisön taloudellista apua (avun määrät, kesto ja edunsaajat) koskevia valintamenettelyjä ja yleisiä suuntaviivoja;c) Tempus II-ohjelman kokonaistasapainoon liittyviä kysymyksiä, mukaan luettuna eri toimien välinen erittely;d) kunkin avustuskelpoisen maan toimivaltaisten viranomaisten kanssa määriteltäviä yksilöitäviä ensisijaisia tavoitteita ja tärkeysjärjestystä;e) Tempus II-ohjelman valvonnan ja arvioinnin yksityiskohtaisia sääntöjä.4. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksista määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määritellyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen.Komissio päättää toimenpiteistä, joita on sovellettava viipymättä. Jos nämä toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia, komission on ilmoitettava niistä neuvostolle viipymättä.Siinä tapauksessa komissio voi lykätä päättämiensä toimenpiteiden soveltamista kahdella kuukaudella.Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin edellisessä kohdassa tarkoitetun ajan kuluessa.5. Komissio voi myös kuulla komiteaa kaikissa Tempus II-ohjelman täytäntöönpanoa koskevissa kysymyksissä, mukaan luettuna vuosikertomus.Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa, tarvittaessa äänestettyään, lausuntonsa ehdotuksista määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan.Lausunto merkitään pöytäkirjaan; lisäksi jokaisella jäsenvaltiolla on oikeus pyytää, että sen kanta merkitään pöytäkirjaan.Komission on niin suurelta osin kuin mahdollista otettava huomioon komitean lausunto. Sen on ilmoitettava, millä tavoin lausunto on otettu huomioon.7 artikla Yhteistyö toimivaltaisten laitosten kanssa1. Komissio toimii yhteistyössä kunkin avustuskelpoisen maan laitosten kanssa, jotka on joko nimetty tai perustettu Tempus II-ohjelman tosiasiallista täytäntöönpanoa varten tarvittavien yhteyksien ja rakenteiden yhteensovittamiseksi, mukaan luettuna avustuskelpoisten maiden itsensä osoittamien varojen myöntäminen.2. Tempus II-ohjelman täytäntöön panemiseksi komissio toimii lisäksi kiinteässä yhteistyössä jäsenvaltioiden nimeämien kansallisten toimivaltaisten laitosten kanssa. Se ottaa huomioon mahdollisimman suuressa määrin jäsenvaltioiden alalla toteuttamat kahdenväliset toimenpiteet.8 artikla Yhteydet yhteisön muihin toimiinKomissio huolehtii tämän päätöksen 6 artiklan 5 kohdassa, ja tarvittaessa asetuksen (ETY) N:o 3906/89 9 artiklassa määriteltyä menettelyä noudattaen johdonmukaisuudesta ja tarvittaessa täydentävyydestä Tempus II-ohjelman ja muiden yhteisön tasolla niin yhteisössä kuin osana avustuskelpoisille maille annettavaa apua toteutettavien toimien välillä ottaen huomioon erityisesti Euroopan koulutussäätiön toiminnan.9 artikla Yhteensovittaminen kolmansien maiden toteuttamientoimien kanssa1. Komissio huolehtii aiheellisesta yhteensovittamisesta yhteisöön kuulumattomien maiden(7*), tai näiden maiden korkeakoulujen ja yritysten Tempus II-ohjelman alalla toteuttamien toimien kanssa, mukaan luettuna tarvittaessa osallistuminen Tempus II-ohjelman hankkeisiin.2. Tämä osallistuminen voi tapahtua eri tavoilla, mukaan luettuna yksi tai useampi seuraavista:- osallistuminen Tempus II-ohjelman hankkeisiin yhteisrahoituksella,- Tempus II-ohjelman tarjoamien mahdollisuuksien käyttäminen kahdenvälisesti rahoitettujen vaihtotoimien ohjaamiseksi,- yhteensovittaminen Tempus II-ohjelman ja sellaisten kansallisella tasolla tehtyjen aloitteiden välillä, joilla on samat tavoitteet, mutta joita rahoitetaan ja hoidetaan erikseen,- kaikkia tämän alan asiaankuuluvia aloitteita koskevan tiedon vastavuoroinen vaihto.10 artikla VuosikertomusKomissio antaa Tempus II-ohjelman toimintaa koskevan vuosikertomuksen Euroopan parlamentille, neuvostolle ja talous- ja sosiaalikomitealle. Se toimittaa sen tiedoksi avustuskelpoisille maille.11 artikla Valvontaa ja arviointia koskevat yksityiskohtaiset säännöt - KertomuksetKomissio laatii 6 artiklan 3 kohdassa määrätyn menettelyn mukaisesti Tempus II-ohjelman täytäntöönpanossa saatujen kokemusten säännöllistä valvontaa ja ulkopuolista arviointia koskevat yksityiskohtaiset säännöt, ottaen huomioon 4 artiklassa tarkoitetut erityiset tavoitteet ja 5 artiklan mukaisesti hyväksytyt kansalliset tavoitteet.Se esittää 30 päivään huhtikuuta 1996 mennessä osakertomuksen, joka sisältää arvioinnin tulokset sekä mahdollisesti ehdotuksen Tempus II-ohjelman jatkamisesta tai mukauttamisesta 1 päivänä heinäkuuta 1998 alkavan jakson osalta.Komissio antaa loppukertomuksen viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 1999.Tehty Luxemburgissa 29 päivänä huhtikuuta 1993.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaS. BERGSTEIN(1) EYVL N:o C 311, 27.12.1992, s. 1(2) EYVL N:o C 115, 26.4.1993(3) EYVL N:o C 73, 15.3.1993, s. 1(4) EYVL N:o L 375, 23.12.1989, s. 11. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 2334/92 (EYVL N:o L 227, 11.8.1992, s. 1).(5) EYVL N:o L 131, 23.5.1990, s. 21. Päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 92/240/ETY (EYVL N:o L 122, 7.5.1992, s. 43).(6) EYVL N:o L 201, 24.7.1991, s. 2(7*) Tällä hetkellä nämä maat ovat "24 yhteisöön kuulumatonta valtiota"-ryhmän jäseniä, Kyproksen tasavalta ja Malta, ja osallistuminen koskee Phare-ohjelman hankkeita avustuskelpoisten Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa.LIITE Eurooppalaiset yhteishankkeet 1. Yhteisö tukee enintään kolme vuotta kestäviä eurooppalaisia yhteishankkeita.Eurooppalaisissa yhteishankkeissa yhdistetään ainakin yhden avustuskelpoisen maan korkeakoulu, yhden jäsenvaltion korkeakoulu ja toisen jäsenvaltion vastaava laitos (korkeakoulu tai yritys).Nämä hankkeet olisi mahdollisuuksien mukaan yhdistettävä, erityisesti kustannus-tehokkuus -suhteen vuoksi, nykyisiin verkkoihin, ja varsinkin niihin, jotka rahoitetaan osana Erasmus-, Comett- ja Lingua-ohjelmia tai yhteisön muihin taloudellisen ja yhteiskunnallisen uudistuksen eri näkökohtiin kohdistettuihin avustuskelpoisten maiden hyväksi toteutettaviin avustusohjelmiin.2. Eurooppalaisille yhteishankkeille annettava apu voidaan antaa asianomaisten laitosten erityistarpeiden ja vahvistettujen ensisijaisten tavoitteiden mukaista toimintaa varten, mukaan luettuna:i) opetusta ja koulutusta koskevat yhteiset toimet, erityisesti koulutusohjelmien kehittäminen ja korjaaminen, korkeakoulujen kapasiteetin kehittäminen jatkokoulutuksen ja uudelleenkoulutuksen aloilla, lyhyiden intensiivikurssien käyttöönottaminen ja etäopetusjärjestelmien kehittäminen;ii) korkeakouluopetuksen uudistuksen ja kehittämisen hyväksi toteutettavat toimenpiteet, erityisesti korkeakoulujen ja korkeakoulujärjestelmien hallinnon vakiinnuttamisen, olemassa olevan infrastruktuurin nykyaikaistamisen ja tarvittaessa teknisen ja taloudellisen avun vastuullisten viranomaisten käyttöön saattamisen avulla;iii) teollisuuden ja korkeakoulujen välisen yhteistyön edistäminen avustuskelpoisissa maissa siten, että kehitetään korkeakoulujen kapasiteettia tehdä yhteistyötä teollisuuden kanssa, sekä korkeakoulujen ja teollisuuden välisten koulutusta koskevien yhteisten toimien avulla;iv) eurooppalaisen yhteishankkeen täytäntöönpanemiseksi tarvittava välineistö;v) opiskelijoiden ja opettajien liikkuvuuden kehittäminen osana eurooppalaisia yhteishankkeita;vi) kahta tai useampaa avustuskelpoista maata koskeva toiminta.3. Liikkuvuus osana eurooppalaisia yhteishankkeitaOsana eurooppalaisia yhteishankkeita yhteisö tukee opiskelijoiden ja henkilöstön liikkuvuutta, erityisesti myöntämällä apurahoja, joihin sisältyy tarvittaessa tuki kielitaidon harjaannuttamiseksi. Erityisemmin:i) apurahoja myönnetään opiskelijoille tohtorintasoon asti, ja ne suunnataan niin avustuskelpoisten maiden opiskelijoille, jotka suorittavat opintojakson yhteisössä, kuin yhteisön opiskelijoille, jotka suorittavat opintojakson avustuskelpoisissa maissa. Nämä avustukset annetaan tavallisesti ajaksi, joka voisi olla kolmesta kuukaudesta yhteen vuoteen;i) eurooppalaisiin yhteishankkeisiin, joiden erityisenä tavoitteena on liikkuvuuden edistäminen, osallistuvien opiskelijoiden osalta ensisijainen asema annetaan opiskelijoille, jotka osallistuvat hankkeisiin, joiden ulkomailla vietetylle opintojaksolle heidän alkuperäinen korkeakoulunsa antaa täyden akateemisen tunnustuksen;iii) jäsenvaltioiden korkeakoulujen opetus/hallintohenkilöstölle tai yritysten kouluttajille yhdestä viikosta yhteen vuoteen kestävien opetus/koulutustehtävien suorittamiseen avustuskelpoisissa maissa ja päinvastoin;iv) avustuskelpoisten maiden korkeakoulujen opetus/hallintohenkilöstölle uudelleen- ja täydennyskoulutuksen suorittamiseen yhteisössä;v) tuki yhdestä kuukaudesta vuoteen kestävän käytännön harjoittelun tai teollisuusharjoittelun suorittamiseen avustuskelpoisten maiden opettajille, kouluttajille, opiskelijoille ja tutkinnon suorittaneille opintojen loppuvaiheen ja ensimmäisen työpaikan välillä käytännön koulutusjakson seuraamiseksi yhteisön yrityksissä ja päinvastoin.Yksilökohtaiset apurahat ja täydentävät toimet1. Yhteisö tukee eurooppalaisten yhteishankkeiden lisäksi myös yksilökohtaisten apurahojen myöntämistä opettajille, kouluttajille, korkeakoulujen hallintovirkamiehille, ministeriöiden korkeille virkamiehille, opetussuunnittelijoille ja muille koulutusalan asiantuntijoille seuraavaa toimintaa varten:i) lyhyt yhdestä viikosta kahteen kuukauteen kestävä käynti jäsenvaltiossa tai avustuskelpoisessa maassa, jonka tarkoituksena on valmistella eurooppalaisia yhteishankkeita, opetusmateriaalia, koota ja levittää tietoja, vaihtaa asiantuntijoiden ohjeita ja lujittaa asianomaisten korkeakouluopetus- ja koulutusjärjestelmien keskinäistä ymmärtämystä;ii) yhdestä viikosta yhteen vuoteen kestävät opetus/koulutustehtävät yhteisön ja avustuskelpoisten maiden korkeakouluissa;iii) koulutuksen alalla suoritettavat yhdestä kuukaudesta yhteen vuoteen kestävät käytännön harjoittelut yhteisön tai avustuskelpoisten maiden yrityksissä tai toimivaltaisissa viranomaisissa;iv) yhdestä viikosta yhteen vuoteen kestävä uudelleen- ja jatkokoulutus avustuskelpoisten maiden korkeakouluhenkilöstölle yhteisössä.2. Apua myönnetään, jotta avustuskelpoisten maiden olisi mahdollista osallistua eurooppalaisten yhdistysten, erityisesti korkeakouluyhdistysten toimintaan.3. Apua myönnetään sellaisen julkaisu- ja tiedotustoiminnan helpottamiseksi, joka suoraan edistää korkeakouluopetusjärjestelmien kehittämistä ja uudistamista avustuskelpoisissa maissa.4. Apua myönnetään toimintaan (erityisesti tekninen apu, koulutus, seminaarit ja tutkimukset), joka tähtää korkeakouluopetusjärjestelmien uudistuksen ja kehittämisen sekä avustuskelpoisten maiden koulutusjärjestelmien edistämiseen, erityisesti eurooppalaisista yhteishankkeista saatujen tulosten ja kokemusten levittämisen osalta.5. Rajoitettua apua voidaan myöntää hankkeille, joihin sisältyy nuorisotoimintaa samoin kuin nuorisovaihtoa ja nuoriso-ohjaajien vaihtoa jäsenvaltioiden ja avustuskelpoisten maiden välillä.Tukitoiminta1. Komissio saa tarvittavan teknisen avun päätöksen mukaisesti ohjattujen toimien tukemiseksi ja ohjelman täytäntöönpanon tarvittavan valvonnan varmistamiseksi.2. Apua hankitaan Tempus II-ohjelman tarkoituksenmukaista ulkopuolista arviointia varten.


title: 2010/622/EU: Neuvoston päätös, annettu 7 päivänä lokakuuta 2010 , Euroopan unionin ja Brasilian liittotasavallan välisen tavallisen passin haltijoiden lyhytaikaista oleskelua koskevan viisumivapaussopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan unionin puolesta

text:
               20.10.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 275/3

         NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   annettu 7 päivänä lokakuuta 2010,
   Euroopan unionin ja Brasilian liittotasavallan välisen tavallisen passin haltijoiden lyhytaikaista oleskelua koskevan viisumivapaussopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan unionin puolesta
   (2010/622/EU)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 77 artiklan 2 kohdan a alakohdan yhdessä 218 artiklan 5 kohdan kanssa,
   ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Yhdenmukaistaakseen viisumipolitiikkansa luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, 15 päivänä maaliskuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 539/2001 (1) säännösten kanssa eräät jäsenvaltiot ovat myöntäneet viisumivapauden Brasilian liittotasavallan, jäljempänä ’Brasilia’, kansalaisille ennen liittymistään unioniin, sillä Brasilia kuuluu niihin kolmansiin maihin, joiden kansalaisiin ei sovelleta viisumipakkoa.

               (2)

               Perustuslaillisista syistä Brasilia ei voi yksipuolisesti myöntää viisumivapautta jäsenvaltioille, vaan tämä edellyttää viisumivapaussopimuksen tekemistä, jonka maan parlamentti ratifioi.

               (3)

               Brasilialla on useimpien jäsenvaltioiden kanssa kahdenvälinen viisumivapaussopimus, joka on tehty ennen näiden valtioiden liittymistä unioniin tai ennen yhteisen viisumipolitiikan käyttöönottoa. Unionissa on kuitenkin vielä neljä jäsenvaltiota, joiden kanssa Brasilia ei ole tehnyt kahdenvälistä viisumivapaussopimusta, ja tästä syystä Brasilia vaatii edelleen viisumin kyseisten jäsenvaltioiden kansalaisilta lyhytaikaista oleskelua varten.

               (4)

               Yhteisen viisumipolitiikan luonteen vuoksi ja koska unionilla on yksinomainen ulkoinen toimivalta tällä alalla, vain unioni voi neuvotella ja tehdä viisumivapaussopimuksen, eivätkä yksittäiset jäsenvaltiot.

               (5)

               Koska Brasilia ei ole tarjonnut vastavuoroista kohtelua tietyille jäsenvaltioille, neuvosto valtuutti 18 päivänä huhtikuuta 2008 tehdyllä päätöksellä komission neuvottelemaan unionin ja Brasilian välisen sopimuksen lyhytaikaista oleskelua koskevasta viisumivapaudesta, jotta voidaan varmistaa täysin vastavuoroinen viisumivapaus.

               (6)

               Sopimusta koskevat neuvottelut aloitettiin 2 päivänä heinäkuuta 2008, ja ne saatiin päätökseen 1 päivänä lokakuuta 2009.

               (7)

               Brysselissä 28 päivänä huhtikuuta 2010 parafoitu Euroopan unionin ja Brasilian liittotasavallan välinen tavallisen passin haltijoiden lyhytaikaista oleskelua koskeva viisumivapaussopimus olisi allekirjoitettava sillä varauksella, että se tehdään myöhemmin.

               (8)

               Tällä päätöksellä kehitetään Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Yhdistynyt kuningaskunta ei osallistu Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin 29 päivänä toukokuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöksen 2000/365/EY (2) mukaisesti. Yhdistynyt kuningaskunta ei sen vuoksi osallistu tämän päätöksen antamiseen, se ei sido Yhdistynyttä kuningaskuntaa eikä sitä sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.

               (9)

               Tällä päätöksellä kehitetään Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Irlanti ei osallistu Irlannin pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin 28 päivänä helmikuuta 2002 tehdyn neuvoston päätöksen 2002/192/EY (3) mukaisesti. Irlanti ei sen vuoksi osallistu tämän päätöksen antamiseen, se ei sido Irlantia eikä sitä sovelleta Irlantiin,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Hyväksytään unionin puolesta Euroopan unionin ja Brasilian liittotasavallan välisen tavallisen passin haltijoiden lyhytaikaista oleskelua koskevan viisumivapaussopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, allekirjoittaminen sillä varauksella, että sopimus tehdään. (4)

   2 artikla
   Neuvoston puheenjohtaja valtuutetaan nimeämään yksi tai useampi henkilö, jolla on oikeus allekirjoittaa sopimus unionin puolesta sillä varauksella, että sopimus tehdään.
   3 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

      Tehty Luxemburgissa 7 päivänä lokakuuta 2010.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         M. WATHELET

      (1)  EYVL L 81, 21.3.2001, s. 1.

      (2)  EYVL L 131, 1.6.2000, s. 43.

      (3)  EYVL L 64, 7.3.2002, s. 20.

      (4)  Sopimuksen teksti julkaistaan yhdessä sen tekemistä koskevan päätöksen kanssa.