title: EFTAn valvontaviranomaisen päätös N:o 532/09/KOL, tehty 16 päivänä joulukuuta 2009 , valtiontukea koskevien menettelysääntöjen ja aineellisten sääntöjen muuttamisesta 76. kerran lisäämällä niihin epäedullisessa asemassa oleville ja alentuneesti työkykyisille työntekijöille työllistämiseen myönnettävän yksittäistä ilmoitusta edellyttävän valtiontuen soveltuvuuden arviointia koskeva uusi luku

text:
               15.12.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 332/14

         EFTAn VALVONTAVIRANOMAISEN PÄÄTÖS
   N:o 532/09/KOL,
   tehty 16 päivänä joulukuuta 2009,
   valtiontukea koskevien menettelysääntöjen ja aineellisten sääntöjen muuttamisesta 76. kerran lisäämällä niihin epäedullisessa asemassa oleville ja alentuneesti työkykyisille työntekijöille työllistämiseen myönnettävän yksittäistä ilmoitusta edellyttävän valtiontuen soveltuvuuden arviointia koskeva uusi luku
   EFTAn VALVONTAVIRANOMAINEN (1), joka
   OTTAA HUOMIOON Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen (2) ja erityisesti sen 61–63 artiklan sekä pöytäkirjan 26,
   OTTAA HUOMIOON EFTA-valtioiden sopimuksen valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta (3) ja erityisesti sen 24 artiklan ja 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan,
   PALAUTTAA MIELEEN valtiontukea koskevat menettelysäännöt ja aineelliset säännöt, jotka se hyväksyi 19 päivänä tammikuuta 1994 (4),
   Sekä katsoo seuraavaa:
   Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 24 artiklan nojalla valvontaviranomainen varmistaa ETA-sopimuksen valtiontukea koskevien määräysten soveltamisen.
   Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla valvontaviranomainen antaa ilmoituksia ja suuntaviivoja asioista, joita ETA-sopimus koskee, jos kyseisessä sopimuksessa taikka valvonta- ja tuomioistuinsopimuksessa nimenomaisesti näin määrätään tai jos valvontaviranomainen pitää sitä tarpeellisena.
   Euroopan komissio antoi 11 päivänä elokuuta 2009 tiedonannon (5) perusteista epäedullisessa asemassa oleville ja alentuneesti työkykyisille työntekijöille työllistämiseen myönnettävän yksittäistä ilmoitusta edellyttävän valtiontuen soveltuvuuden arvioimiseksi.
   Kyseinen tiedonanto on merkityksellinen myös Euroopan talousalueen kannalta.
   Euroopan talousalueen valtiontukisääntöjen yhtenäinen soveltaminen on varmistettava koko Euroopan talousalueella.
   ETA-sopimuksen liitteen XV lopussa olevan luvun ”Yleistä” II kohdan mukaan valvontaviranomaisen on komissiota kuultuaan annettava säädökset, jotka vastaavat komission antamia säädöksiä.
   Valvontaviranomainen on kuullut Euroopan komissiota 27 päivänä marraskuuta 2009 päivätyllä kirjeellä (asia nro 538332) ja EFTA-valtioita 16 päivänä lokakuuta 2009 päivätyllä kirjeellä (asiat nro 5333819, 533835 ja 533836),
   ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Muutetaan valtiontuen suuntaviivoja lisäämällä niihin uusi luku perusteista epäedullisessa asemassa oleville ja alentuneesti työkykyisille työntekijöille työllistämiseen myönnettävän yksittäistä ilmoitusta edellyttävän valtiontuen soveltuvuuden arvioimiseksi. Uusi luku on tämän päätöksen liitteenä.
   2 artikla
   Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen.

      Tehty Brysselissä 16 päivänä joulukuuta 2009.

            EFTAn valvontaviranomaisen puolesta

         Per SANDERUD

            Puheenjohtaja

         Kristján Andri STEFÁNSSON

            Kollegion jäsen

      (1)  Jäljempänä ’valvontaviranomainen’.

      (2)  Jäljempänä ’ETA-sopimus’.

      (3)  Jäljempänä ’valvonta- ja tuomioistuinsopimus’.

      (4)  Suuntaviivat ETA-sopimuksen 61 ja 62 artiklan sekä valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan 1 artiklan soveltamista ja tulkitsemista varten, valvontaviranomainen hyväksynyt ja antanut 19 päivänä tammikuuta 1994, julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (EYVL L 231, 3.9.1994, s. 1) ja ETA-täydennysosassa N:o 32, 3.9.1994, s. 1 (jäljempänä ’valtiontuen suuntaviivat’). Valtiontuen suuntaviivojen päivitetty versio on saatavilla valvontaviranomaisen Internet-sivuilla: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

      (5)  EUVL C 188, 11.8.2009, s. 6.

      LIITE

         PERUSTEISTA EPÄEDULLISESSA ASEMASSA OLEVILLE JA ALENTUNEESTI TYÖKYKYISILLE TYÖNTEKIJÖILLE TYÖLLISTÄMISEEN MYÖNNETTÄVÄN YKSITTÄISTÄ ILMOITUSTA EDELLYTTÄVÄN VALTIONTUEN SOVELTUVUUDEN ARVIOIMISEKSI
          (1)

      1.   Johdanto

                  1.

                  Työllisyyden ja sosiaalipolitiikan edistäminen kuuluvat ETA-sopimuksen ja EFTA-valtioiden tavoitteisiin (2). Työttömyys, ja erityisesti tiettyjen työntekijäryhmien rakenteellinen työttömyys, on edelleen ongelma joissakin EFTA-valtioissa. Valtiontuki palkkakustannuksiin, joilla tarkoitetaan tuensaajan todella maksamaa kokonaissummaa kyseisen työpaikan osalta, koostuu a) bruttopalkasta ennen veroja, b) pakollisista maksuista, kuten sosiaaliturvamaksuista ja c) lasten ja vanhempien hoitokustannuksista (palkkatuki), voi tarjota yrityksille lisäkannustimia työllistää enemmän epäedullisessa asemassa olevia ja alentuneesti työkykyisiä työntekijöitä. Tällaisen tuen tavoitteena on edistää kohderyhmiin kuuluvien työntekijöiden työllistämistä.

                  2.

                  Tässä luvussa annetaan ohjeita niistä arviointiperusteista, joita EFTAn valvontaviranomainen (jäljempänä ’valvontaviranomainen’) soveltaa palkkatuen muodossa myönnettävään valtiontukeen, josta pitää ilmoittaa erikseen ETA-sopimuksen liitteen XV 1j kohdassa tarkoitetun säädöksen 6 artiklan 1 kohdan h alakohdan mukaisesti (komission asetus (EY) N:o 800/2008, annettu 6 päivänä elokuuta 2008, tiettyjen tukimuotojen toteamisesta yhteismarkkinoille soveltuviksi perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan mukaisesti (yleinen ryhmäpoikkeusasetus)) (3), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sen pöytäkirjalla 1 (4) (jäljempänä ’yleinen ryhmäpoikkeusasetus’). Näillä ohjeilla pyritään komission perustelujen läpinäkyvyyteen ennakoitavuuden ja oikeusvarmuuden varmistamiseksi.

                  3.

                  Näitä ohjeita sovelletaan palkkatukena myönnettävään valtiontukeen epäedullisessa asemassa olevien tai alentuneesti työkykyisten työntekijöiden työllistämiseksi yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan 18, 19 ja 20 alakohdassa tarkoitetulla tavalla. Näitä ohjeita on sovellettava kaikkiin yksittäisiin toimenpiteisiin, jos epäedullisessa asemassa olevien työntekijöiden työllistämiseen tarkoitetun tuen avustusekvivalentti on yli 5 miljoonaa euroa vuodessa yritystä kohden ja alentuneesti työkykyisten työntekijöiden työllistämiseen tarkoitetun tuen avustusekvivalentti yli 10 miljoonaa euroa vuodessa yritystä kohden (5).

                  4.

                  Näissä ohjeissa määriteltyjä perusteita ei sovelleta mekaanisesti, vaan valvontaviranomainen toteuttaa arvioinnin suhteessa kilpailun vääristymisen riskiin. Riskin perusteella määräytyy myös se, millaisia tietoja valvontaviranomainen edellyttää. Analyysin kattavuus riippuu asian luonteesta.

            2.   Tuen myönteiset vaikutukset

      2.1   Yhteisen edun mukainen oikeudenmukaisuustavoite

                  5.

                  Tiettyjen työntekijäryhmien on erityisen hankala löytää töitä, koska työnantajat pitävät heitä vähemmän tuottavina tai niillä on ennakkoluuloja tällaisia työntekijöitä kohtaan. Tällainen kuviteltu tai todellinen alhaisempi tuottavuus voi johtua viimeaikaisen työkokemuksen puutteesta (esimerkiksi nuoret työntekijät tai pitkäaikaistyöttömät) tai pysyvästä rajoitteesta. Heidän kuvitellun tai todellisen alhaisemman tuottavuutensa takia työntekijät jäävät todennäköisesti työmarkkinoiden ulkopuolelle, jollei työnantajille anneta korvausta heidän työllistämisestään.

                  6.

                  Kaikkien työntekijäryhmien integroiminen työmarkkinoille on yhteiskunnallisesti toivottavaa. Tämä edellyttää sitä, että tietty osuus kansantulosta voidaan jakaa uudelleen tietyille työntekijäryhmille. Valtiontuella voidaan helpottaa epäedullisessa asemassa olevien työntekijöiden ja alentuneesti työkykyisten työntekijöiden pääsyä työmarkkinoille tai niillä pysymistä, sillä valtiontuella katetaan heidän kuvitellusta tai todellisesta alhaisemmasta tuottavuudestaan aiheutuvat ylimääräiset kustannukset.

                  7.

                  EFTA-valtioiden olisi osoitettava, että tuki kohdistuu yhteisen edun tavoitteeseen. Komissio kiinnittää analyysissaan huomiota muun muassa seuraaviin tekijöihin:

                              a)

                              toimenpiteen kohteena olevat työntekijäryhmät ja työntekijöiden määrä;

                              b)

                              toimenpiteen kohteena olevien työntekijäryhmien työllisyysaste kansallisella ja/tai alueellisella tasolla ja kyseessä olevassa yrityksessä tai kyseessä olevissa yrityksissä;

                              c)

                              toimenpiteen kohteena olevien työntekijäryhmien työttömyysaste kansallisella ja/tai alueellisella tasolla;

                              d)

                              alentuneesti työkykyisten ja epäedullisessa asemassa olevien työntekijöiden ryhmiin kuuluvat erityisen syrjäytyneessä asemassa olevat alaryhmät.

            2.2   Valtiontuki tarkoituksenmukaisena välineenä

                  8.

                  Palkkatuen muodossa myönnettävä valtiontuki ei ole ainoa jäsenvaltioiden käytettävissä oleva väline, jolla voidaan tukea epäedullisessa asemassa olevien tai alentuneesti työkykyisten työntekijöiden työllistymistä. EFTA-valtiot voivat myös käyttää yleisiä toimenpiteitä, joita ovat esimerkiksi työhön kohdistuvan verotuksen ja sosiaalikulujen alentaminen, koulutusinvestointien edistäminen, ohjaus- ja neuvontapalvelujen tarjoaminen, työttömien yleinen avustaminen ja koulutus sekä työlainsäädännön kehittäminen.

                  9.

                  Jos EFTA-valtiot ovat harkinneet muita toimintamalleja ja joiden osalta tietylle yritykselle myönnettävän valtiontuen kaltaisen valikoivan välineen edut on määritetty, kyseisiä toimenpiteitä pidetään asianmukaisena välineenä. Komissio ottaa erityisesti huomioon EFTA-valtion ehdotetusta toimenpiteestä mahdollisesti laatiman vaikutustenarvioinnin.

            2.3   Tuen kannustava vaikutus ja välttämättömyys

                  10.

                  Tuensaajan on muutettava käyttäytymistään epäedullisessa asemassa olevien ja alentuneesti työkykyisten työntekijöiden työllistämiseen myönnettävän valtiontuen johdosta ja lisättävä yrityksessään työskentelevien epäedullisessa asemassa olevien tai alentuneesti työkykyisten työntekijöiden nettomäärää. Uusia epäedullisessa asemassa olevia tai alentuneesti työkykyisiä työntekijöitä olisi palkattava ainoastaan vasta perustettuihin toimiin tai toimiin, jotka ovat vapautuneet vapaaehtoisen poistuman, työkyvyttömyyden, iästä johtuvan eläkkeelle siirtymisen, vapaaehtoisen työajan lyhentämisen tai työntekijän virheestä johtuvan laillisen erottamisen vuoksi. Irtisanomisen seurauksena vapautuneita toimia ei saa täyttää tuettavilla epäedullisessa asemassa olevilla tai alentuneesti työkykyisillä työntekijöillä. Sen vuoksi valtiontukea ei saa käyttää sellaisten tuettujen työntekijöiden korvaamiseen, joista yritys ei enää saa tukea ja jotka on sen seurauksena irtisanottu.

                  11.

                  EFTA-valtioiden olisi osoitettava komissiolle, että tukeen liittyy kannustava vaikutus ja että tuki on välttämätöntä. Tuensaajan on ensin toimitettava tukihakemus kyseiselle EFTA-valtiolle ennen kohderyhmien työllistämistä. EFTA-valtion on puolestaan osoitettava, että palkkatukea maksetaan epäedullisessa asemassa olevasta tai alentuneesti työkykyisestä työntekijästä sellaiselle yritykselle, joka ei olisi palkannut työntekijää ilman tukea.

                  12.

                  Valvontaviranomainen kiinnittää analyysissaan huomiota muun muassa seuraaviin tekijöihin:

                              a)

                              työllistämiskustannuksia ja kohderyhmiin kuuluvia työntekijöitä koskevat tuensaajan sisäiset asiakirjat, joissa on esitetty tilanne tuen kanssa ja ilman tukea;

                              b)

                              kyseisen yrityksen nykyisin tai aiemmin saamat palkkatuet: tukikelpoisten työntekijöiden ryhmät ja määrät;

                              c)

                              toimenpiteen kohteena olevien työntekijäryhmien tuottama vuotuinen liikevaihto.

            2.4   Tuen oikeasuhteisuus

                  13.

                  EFTA-valtion on osoitettava, että tuki on välttämätöntä ja että sen määrä on rajattu vähimmäismäärään tuen tavoitteen saavuttamiseksi.
                  EFTA-valtioiden olisi esitettävä todisteet siitä, ettei tuen määrä ylitä tuen kohderyhmiin kuuluvien työntekijöiden työllistämisestä aiheutuvia ylimääräisiä nettokustannuksia verrattuna työntekijäryhmiin, jotka eivät ole epäedullisessa asemassa tai alentuneesti työkykyisiä, työllistämisestä aiheutuviin kustannuksiin (6).
                  Missään tapauksessa tuki-intensiteetin ei pidä ylittää ryhmäpoikkeusasetuksen 40 (7) ja 41 (8) artiklassa määritettyjä tuen määriä. Tukikelpoiset kustannukset, joihin tuki-intensiteettejä sovelletaan, on laskettava ryhmäpoikkeusasetuksen 40 (9) ja 41 (10) artiklan mukaisesti.

            3.   Tuen kielteiset vaikutukset

                  14.

                  Jos tuki on oikeasuhteista tuen tavoitteen saavuttamiseksi, tuen kielteiset vaikutukset ovat todennäköisesti rajallisia ja kielteisten vaikutusten analysointi saattaa olla tarpeetonta. Vaikka tuki olisi tietylle yritykselle välttämätöntä ja oikeasuhteista kohderyhmiin kuuluvien työntekijöiden nettomäärän lisäämiseksi, tuki voi joissakin tapauksissa johtaa tuensaajan käyttäytymisen muuttumiseen tavalla, joka vääristää merkittävästi kilpailua. Tällaisissa tapauksissa valvontaviranomainen suorittaa kilpailun vääristymiä koskevan analyysin. Tuen aiheuttamien kilpailun vääristymien laajuus voi vaihdella tuen ominaispiirteiden ja vaikutusalaan kuuluvien markkinoiden ominaispiirteiden mukaan (11).

                  15.

                  Vääristymien todennäköisyyteen ja laajuuteen vaikuttavia tuen ominaispiirteitä ovat:

                              a)

                              selektiivisyys;

                              b)

                              tuen suuruus;

                              c)

                              tuen toistuvuus ja kesto;

                              d)

                              tuen vaikutus yrityksen kustannuksiin.

                  16.

                  Esimerkiksi järjestelyllä, jolla yrityksiä kannustetaan yleisesti jäsenvaltiossa työllistämään enemmän epäedullisessa asemassa olevia tai alentuneesti työkykyisiä työntekijöitä, on todennäköisesti erilainen vaikutus markkinoihin kuin yksittäiselle yritykselle tapauskohtaisesti annetulla, tiettyihin työntekijäryhmiin kuuluvien työntekijöiden määrän lisäämiseen tarkoitetulla suurella tuella. Jälkimmäinen todennäköisesti vääristää kilpailua merkittävämmin, koska tuensaajan kilpailijoiden kilpailukyky heikkenee. Vääristyminen on jopa suurempaa, jos työvoimakustannukset muodostavat suuren osuuden tuensaajan liiketoiminnan kokonaiskustannuksista.

                  17.

                  Markkinoiden ominaispiirteet voivat tarjota tarkemman käsityksen tuen todennäköisestä vaikutuksesta, ja valvontaviranomainen kiinnittää niitä arvioidessaan huomiota muun muassa seuraaviin seikkoihin:

                              a)

                              markkinoiden rakenne;

                              b)

                              toimialan tai tuotannonalan ominaispiirteet;

                              c)

                              kansallisten/alueellisten työmarkkinoiden tilanne.

                  18.

                  Markkinoiden rakennetta arvioitaessa kiinnitetään huomiota markkinoiden keskittymiseen, yritysten kokoon (12), tuotteiden eriyttämisen merkitykseen (13) ja markkinoille tulon ja sieltä poistumisen esteisiin. Markkinaosuudet ja markkinoiden keskittymisasteet lasketaan sen jälkeen, kun merkitykselliset markkinat on määritelty. Yleensä mitä vähemmän markkinoilla on yrityksiä, sitä suurempia ovat niiden markkinaosuudet ja sitä vähemmän on odotettavissa kilpailua (14). Jos tuen vaikutusalaan kuuluvat markkinat ovat keskittyneet ja niille tulo on vaikeaa (15) sekä jos tuensaaja on merkittävä toimija markkinoilla, kilpailijat todennäköisemmin joutuvat muuttamaan käyttäytymistään tuen seurauksena. Ne saattavat esimerkiksi joutua lykkäämään uuden tuotteen tai teknologian tuomista markkinoille tai luopumaan tästä tai jopa poistumaan kokonaan markkinoilta.

                  19.

                  Valvontaviranomainen tarkastelee myös toimialan ominaispiirteitä, kuten onko tuotannonalalla ylikapasiteettia ja onko kyseessä kasvava (16), pitkälle kehittynyt vai taantuva tuotannonala. Esimerkiksi kun tuotannonalalla on ylikapasiteettia tai markkinat ovat pitkälle kehittyneet, kasvaa riski siitä, että tuki laskee niiden yritysten tehokkuutta, joilla ei ole tuettuja työntekijöitä, ja syrjäyttää niiden tuotantoa.

                  20.

                  Lopuksi tarkastelussa otetaan huomioon työmarkkinoiden tilanne eli työttömyys- ja työllisyysasteet, palkkataso ja työlainsäädäntö.

                  21.

                  Palkkatuet voivat tietyissä tapauksissa johtaa seuraavanlaisiin kilpailun vääristymiin, joita tarkastellaan 22–27 kohdassa.

         Korvaus- ja siirtymävaikutus

                  22.

                  Korvausvaikutus liittyy tilanteeseen, jossa tietylle työntekijäryhmälle annetut työpaikat korvaavat muiden työntekijäryhmien työpaikat. Tiettyyn työntekijöiden alaryhmään kohdistettu palkkatuki jakaa työvoiman tuettuihin työntekijöihin ja muihin työntekijöihin ja voi kannustaa yrityksiä korvaamaan muut työntekijät tuetuilla työntekijöillä. Syynä tähän on se, että tuetuista ja muista työntekijöistä aiheutuvat suhteelliset palkkakustannukset muuttuvat (17).

                  23.

                  Koska tuettuja työntekijöitä työllistävät yritykset kilpailevat samoilla tavara- ja palvelumarkkinoilla kuin yritykset, jotka eivät työllistä tuettuja työntekijöitä, palkkatuet saattavat vaikuttaa työpaikkojen vähentymiseen muilla talouden aloilla. Näin käy silloin, kun tuettuja työntekijöitä työllistävän yrityksen tuotanto kasvaa ja syrjäyttää niiden yritysten tuotantoa, joilla ei ole tuettuja työntekijöitä. Näin ollen tuki syrjäyttää muuta työvoimaa.

         Markkinoille tulo ja markkinoilta poistuminen

                  24.

                  Työllisyyskustannukset muodostavat osan jokaisen yrityksen tavanomaisista toimintakustannuksista. Tämän vuoksi on erityisen tärkeää, että tuella olisi myönteinen vaikutus työllisyyteen ja ettei sillä pelkästään mahdollisteta sellaisten kustannusten alentamista, joista yritykset muuten vastaisivat. Esimerkiksi palkkatuet, jotka pienentävät tuotannon juoksevia kustannuksia, kuten työvoimakustannuksia, tekevät markkinoille tulosta houkuttelevampaa, ja niiden ansiosta yritykset, joilla on heikot kaupalliset näkymät, voivat tulla markkinoille tai tuoda niille uusia tuotteita. Tämä puolestaan haittaa tehokkaammin toimivia kilpailijoita.

                  25.

                  Valtiontuen saatavuus voi myös vaikuttaa yrityksen päätökseen vetäytyä markkinoilta, joilla se jo toimii. Palkkatuet voivat pienentää tappioita ja mahdollistaa yrityksen pysymisen markkinoilla pidempään, jolloin muut, tehokkaammin toimivat, tukea saamattomat yritykset saattavat joutua poistumaan markkinoilta.

         Investointikannustimet

                  26.

                  Markkinoilla, joilla myönnetään palkkatukia, yritysten kilpailua rajoitetaan ja palkkatuet voivat pienentää yritysten investointeja ja vähentää pyrkimyksiä kasvattaa tehokkuutta ja lisätä innovointia. Tuensaajat voivat viivyttää uusien, vähemmän työvoimaa vaativien teknologioiden käyttöönotossa, koska työvoima- ja teknologiavaltaisten tuotantomenetelmien suhteelliset kustannukset muuttuvat. Kilpailevia tai täydentäviä tuotteita valmistavat kilpailijat voivat myös vähentää tai viivyttää investointejaan. Tämän seurauksena tuotannonalan kokonaisinvestoinnit supistuvat.

         Vaikutus kauppaan

                  27.

                  Palkkatuki tietyllä alueella voi johtaa joidenkin alueiden hyötymiseen suotuisammista tuotanto-olosuhteista. Tämän seurauksena kauppavirrat voivat suuntautua tuetuille alueille.

            4.   Myönteisten ja kielteisten seikkojen välinen tasapaino päätöksenteossa

                  28.

                  Analyysissa arvioidaan lopuksi, kuinka paljon tuen myönteiset vaikutukset ovat sen kielteisiä vaikutuksia suuremmat. Kutakin toimenpidettä arvioidaan tapauskohtaisesti erikseen. Punnitakseen myönteisiä ja kielteisiä vaikutuksia valvontaviranomainen arvioi niitä ja tekee yleisarvioinnin niiden vaikutuksista tuottajiin ja kuluttajiin kaikilla vaikutusalueeseen kuuluvilla markkinoilla. Jos kvantitatiivisia tietoja ei ole helposti saatavilla, valvontaviranomainen käyttää arvioinnissa kvalitatiivisia tietoja.

                  29.

                  Valvontaviranomainen todennäköisesti ottaa myönteisemmän kannan ja siten hyväksyy suuremman kilpailun vääristymisen, jos tuki on välttämätöntä ja hyvin kohdennettu tuen tavoitteen saavuttamiseksi ja jos sillä pelkästään rajoitutaan kompensoimaan toimenpiteeseen kuuluvien työntekijäryhmien alhaisemmasta tuottavuudesta aiheutuvat ylimääräiset nettokustannukset.

         (1)  Tämä luku vastaa Euroopan komission tiedonantoa perusteista epäedullisessa asemassa oleville ja alentuneesti työkykyisille työntekijöille työllistämiseen myönnettävän yksittäistä ilmoitusta edellyttävän valtiontuen soveltuvuuden arvioimiseksi (EUVL C 188, 11.8.2009, s. 6).

         (2)  ETA-sopimuksen 66 artikla ja sitä seuraavat kohdat ja ETA-sopimuksen sosiaalipolitiikkaa koskevan pöytäkirjan n:o 31 5 artikla.

         (3)  EUVL L 214, 9.8.2008, s. 3.

         (4)  ETA:n sekakomitean päätös N:o 120/2008, tehty 7 päivänä marraskuuta 2008 (EUVL L, 18.12.2009, s. 111, ja ETA-täydennysosa N:o 79, 18.12.2008, s. 20), tuli voimaan 8.11.2008.

         (5)  Alentuneesti työkykyisten työntekijöiden työllistämisestä aiheutuvien lisäkustannusten ja sosiaalisille yrityksille aiheutuneiden lisäkustannusten korvaamiseen sovellettavia yksittäisiä toimenpiteitä, joihin myönnettävän tuen avustusekvivalentti on yli 10 miljoonaa euroa vuodessa yritystä kohden, arvioidaan niiden erityisluonteen vuoksi EY:n perustamissopimuksen 61 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella. Valvontaviranomainen soveltaa näissä ohjeissa esitettyjä periaatteita soveltuvin osin mutta vähemmän yksityiskohtaisesti epäedullisessa asemassa olevien työntekijöiden työllistämiseen tarkoitettuun alle 5 miljoonan euron tapauskohtaiseen tukeen ja alentuneesti työkykyisten työntekijöiden työllistämiseen tarkoitettuun alle 10 miljoonan euron tapauskohtaiseen tukeen, jota annetaan suurille yrityksille.

         (6)  Ylimääräisissä nettokustannuksissa otetaan huomioon kustannukset, jotka vastaavat kohderyhmiin kuuluvien epäedullisessa asemassa olevien tai alentuneesti työkykyisten työntekijöiden työllistämisestä (heidän alhaisemman tuottavuutensa takia) aiheutuvia kustannuksia, ja hyödyt, joita tuensaajalle koituu työllistämisestä (esimerkiksi yrityskuvan paranemisen ansiosta).

         (7)  Tuki-intensiteetti on epäedullisessa asemassa olevien työntekijöiden osalta enintään 50 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.

         (8)  Tuki-intensiteetti on alentuneesti työkykyisten työntekijöiden osalta enintään 75 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista.

         (9)  Epäedullisessa asemassa olevan työntekijän osalta tukikelpoisia kustannuksia ovat palkkakustannukset enintään työhönottoa seuraavan 12 kuukauden jakson ajalta. Jos kyse on kuitenkin erityisen epäedullisessa asemassa olevasta työntekijästä, niin tukikelpoisia kustannuksia ovat palkkakustannukset enintään työhönottoa seuraavan 24 kuukauden jakson ajalta.

         (10)  Alentuneesti työkykyisten työntekijöiden työllistämiseen liittyviä tukikelpoisia kustannuksia ovat palkkakustannukset miltä tahansa ajalta, jonka aikana alentuneesti työkykyinen työntekijä työllistetään.

         (11)  Tuki voi vaikuttaa useisiin markkinoihin, koska tuen vaikutus ei välttämättä rajoitu niihin markkinoihin, joilla tuensaaja toimii, vaan voi vaikuttaa myös muihin markkinoihin, kuten tuotannontekijämarkkinoihin.

         (12)  Yrityskoko voidaan ilmaista markkinaosuutena sekä liikevaihtona ja/tai työntekijöiden määränä.

         (13)  Mitä vähäisempää tuotteiden eriyttäminen on, sitä suurempi vaikutus tuella on kilpailijoiden voittoihin.

         (14)  On kuitenkin tärkeää huomata, että joillakin markkinoilla on kilpailua, vaikka niillä toimivia yrityksiä on vähän.

         (15)  On kuitenkin syytä huomata, että joskus tuella voidaan auttaa yrityksiä voittamaan markkinoille tulon esteet ja edistää uusien yritysten tuloa markkinoille.

         (16)  Jos markkinat ovat kasvavat, tuella on yleensä vähäisempi vaikutus kilpailijoihin.

         (17)  Korvausvaikutus riippuu sekä tuetun että muun työvoiman kysynnän joustavuudesta.


title: Neuvoston päätös (EU) 2016/2131, annettu 17 päivänä lokakuuta 2016, Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Libanonin tasavallan välisestä assosiaatiosta tehdyllä Euro–Välimeri-sopimuksella perustetussa assosiaationeuvostossa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta EU:n ja Libanonin välisen kumppanuuden painopisteiden sekä kokonaissuunnitelman hyväksymiseen

text:
               6.12.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 331/6

         NEUVOSTON PÄÄTÖS (EU) 2016/2131,
   annettu 17 päivänä lokakuuta 2016,
   Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Libanonin tasavallan välisestä assosiaatiosta tehdyllä Euro–Välimeri-sopimuksella perustetussa assosiaationeuvostossa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta EU:n ja Libanonin välisen kumppanuuden painopisteiden sekä kokonaissuunnitelman hyväksymiseen
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 217 artiklan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa,
   ottaa huomioon Euroopan komission ja unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euro–Välimeri-sopimus Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Libanonin tasavallan välisestä assosiaatiosta (1), jäljempänä ’sopimus’, allekirjoitettiin 17 päivänä kesäkuuta 2002, ja se tuli voimaan 1 päivänä huhtikuuta 2006.

               (2)

               Korkean edustajan ja Euroopan komission 18 päivänä marraskuuta 2015 antamaan yhteiseen tiedonantoon Euroopan naapuruuspolitiikan uudelleentarkastelusta suhtauduttiin myönteisesti 14 päivänä joulukuuta 2015 annetuissa neuvoston päätelmissä, joissa neuvosto muun muassa vahvisti aikomuksensa aloittaa vuonna 2016 uuden vaiheen kumppaneiden kanssa tehtävässä yhteistyössä, mikä voisi tarvittaessa johtaa uusien tavoitteiden asettamiseen kumppanuudelle yhdessä sovittujen prioriteettien ja intressien pohjalta.

               (3)

               Unionin ja Libanonin yhteisenä tavoitteena on saavuttaa rauhan, vaurauden ja vakauden yhteinen alue, mikä edellyttää yhdessä työskentelyä erityisesti yhteisomistajuuden ja eriyttämisen avulla sekä ottaen huomioon Libanonin keskeisen roolin alueella.

               (4)

               Unioni ja Libanon vastaavat edelleen kaikkein kiireellisimpiin haasteisiin ja jatkavat samalla pyrkimyksiä saavuttaa niiden pitkän aikavälin kumppanuuden ydintavoitteet sekä työskentelyä maan ja alueen vakauttamiseksi ja talouskasvun ylläpitämiseksi vahvojen valtioelinten avulla ja Libanonin taloutta elvyttämällä.

               (5)

               Sopimuksella perustetussa assosiaationeuvostossa esitettävän unionin kannan olisi sen vuoksi perustuttava tähän liitettyyn päätösluonnokseen,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Libanonin tasavallan välisestä assosiaatiosta tehdyllä Euro–Välimeri-sopimuksella perustetussa assosiaationeuvostossa Euroopan unionin puolesta esitettävä kanta EU:n ja Libanonin välisen kumppanuuden painopisteiden sekä kokonaissuunnitelman hyväksymiseen perustuu tähän päätökseen liitettyyn EU–Libanon-assosiaationeuvoston päätösluonnokseen.
   2 artikla
   Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

      Tehty Luxemburgissa 17 päivänä lokakuuta 2016.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         F. MOGHERINI

      (1)  Euro–Välimeri-sopimus Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Libanonin tasavallan välisestä assosiaatiosta (EUVL L 143, 30.5.2006, s. 2).

      LUONNOS
      EU–LIBANON-ASSOSIAATIONEUVOSTON PÄÄTÖS N:o 1/2016,
      annettu … päivänä …kuuta …,
      EU:n ja Libanonin välisen kumppanuuden painopisteistä sopimisesta
      EU–LIBANON-ASSOSIAATIONEUVOSTO, joka
      ottaa huomioon Euro–Välimeri-sopimuksen Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Libanonin tasavallan välisestä assosiaatiosta,
      sekä katsoo seuraavaa:

                  (1)

                  Euro–Välimeri-sopimus Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Libanonin tasavallan välisestä assosiaatiosta, jäljempänä ’sopimus’, allekirjoitettiin 17 päivänä kesäkuuta 2002, ja se tuli voimaan 1 päivänä huhtikuuta 2006.

                  (2)

                  Sopimuksen 76 artiklassa assosiaationeuvosto valtuutetaan tekemään päätöksiä sopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi sopimuksessa määrätyissä tapauksissa sekä antamaan asianmukaisia suosituksia.

                  (3)

                  Sopimuksen 86 artiklassa määrätään, että osapuolet toteuttavat kaikki yleiset ja erityiset toimenpiteet, jotka ovat tarpeen niiden sopimuksesta johtuvien velvoitteiden täyttämiseksi, ja huolehtivat siitä, että sopimuksen tavoitteet saavutetaan.

                  (4)

                  Vuonna 2013 sovittu EU:n ja Libanonin toinen toimintasuunnitelma, jonka tavoitteena oli edistää yhteistyötä sopimuksessa määritellyillä aloilla, päättyi vuonna 2015, eikä sitä ole uusittu.

                  (5)

                  Vuonna 2016 tehdyssä Euroopan naapuruuspolitiikan uudelleentarkastelussa ehdotettiin uutta vaihetta kumppaneiden kanssa tehtävään yhteistyöhön, jotta kumppanuuden molempien osapuolten omistajuudentunne voisi vahvistua.

                  (6)

                  EU ja Libanon ovat sopineet lujittavansa kumppanuuttaan sopimalla ajanjaksolle 2016–2020 joukon painopisteitä, joiden tavoitteena on tukea ja vahvistaa Libanonin selviytymiskykyä ja vakautta ja samalla pyrkiä selviytymään Syyrian pitkittyneen konfliktin vaikutuksista.

                  (7)

                  Sopimuksen osapuolet ovat sopineet EU:n ja Libanonin välisen kumppanuuden painopisteitä sekä kokonaissuunnitelmaa koskevasta tekstistä, joka tukee sopimuksen täytäntöönpanoa ja jossa keskitytään yhteistyöhön tiettyjen yhdessä määriteltyjen, etusijalle asetettavien yhteisten etujen ajamiseksi,

            ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
      1 artikla
      Assosiaationeuvosto suosittaa, että osapuolet panevat täytäntöön tämän päätöksen liitteessä esitetyt EU:n ja Libanonin välisen kumppanuuden painopisteet sekä kokonaissuunnitelman.
      2 artikla
      Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

         Tehty …

               EU–Libanon-assosiaationeuvoston puolesta

               Puheenjohtaja


title: 2013/767/EU: Komission päätös, annettu 16 päivänä joulukuuta 2013 , yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvia kysymyksiä koskevan kansalaisvuoropuhelun puitteiden vahvistamisesta ja päätöksen 2004/391/EY kumoamisesta

text:
               17.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 338/115

         KOMISSION PÄÄTÖS,
   annettu 16 päivänä joulukuuta 2013,
   yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvia kysymyksiä koskevan kansalaisvuoropuhelun puitteiden vahvistamisesta ja päätöksen 2004/391/EY kumoamisesta
   (2013/767/EU)
   EUROOPAN KOMISSIO, joka
   ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 38 artiklassa määrätään, että unioni määrittelee yhteisen maatalouspolitiikan ja toteuttaa sitä.

               (2)

               Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti toimielimet käyvät avointa ja säännöllistä vuoropuhelua etujärjestöjen ja kansalaisyhteiskunnan kanssa. Yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvia kysymyksiä koskevan vuoropuhelun puitteet ovat olemassa vuodesta 1962 lähtien. Komission päätöksessä 2004/391/EY (1) säädetään meneillään olevan vuoropuhelun puitteista.

               (3)

               Avoimuuden lisäämiseksi ja edustettuina olevien eturyhmien välisen tasapainon parantamiseksi on tarpeen tarkistaa maatalouskysymyksiä käsittelevissä neuvoa-antavissa ryhmissä käytävää vuoropuhelua ja vahvistaa kansalaisvuoropuhelun puitteet maatalouden ja maaseudun kehittämisen alalla, kansainväliset näkökohdat mukaan luettuina, sekä määritellä ryhmien rakenne ja tehtävät.

               (4)

               Kansalaisvuoropuheluun osallistuvien ryhmien olisi avustettava komissiota ja edistettävä säännöllistä vuoropuhelua kaikista yhteiseen maatalouspolitiikkaan, maaseudun kehittämispolitiikka mukaan luettuna, ja sen täytäntöönpanoon liittyvistä kysymyksistä sekä erityisesti komission niiden osana toteuttamista toimenpiteistä, maataloutta koskevat kansainväliset kysymykset mukaan luettuina, käynnistettävä kokemusten ja hyvien toimintatapojen vaihto, annettava neuvoja politiikan alalla ja lausuntoja erityiskysymyksistä maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston pyynnöstä tai omasta aloitteestaan sekä seurata politiikan kehitystä.

               (5)

               Kansalaisvuoropuheluun osallistuvien ryhmien olisi muodostuttava vähintään Euroopan laajuisista valtiosta riippumattomista järjestöistä, etujärjestöt, sosiaalis-taloudelliset eturyhmät, kansalais- ja ammattijärjestöt mukaan luettuina, jotka on merkitty yhteiseen Euroopan avoimuusrekisteriin.

               (6)

               Ryhmille annettujen tehtävien hoitamisen helpottamiseksi on tarpeen säätää niiden toimintaa koskevista säännöistä.

               (7)

               Henkilötietojen käsittelyssä olisi noudatettava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 45/2001 (2).

               (8)

               Päätös 2004/391/EY olisi kumottava,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Kohde
   Tässä päätöksessä luodaan puitteet maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston pääjohtajan, jäljempänä ’pääjohtaja’, komission asiantuntijaryhmiä koskevan puitesäännön (3) mukaisesti perustamille yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvia kysymyksiä käsittelevään kansalaisvuoropuheluun osallistuville ryhmille, jäljempänä ’ryhmät’.
   2 artikla
   Tehtävät
   Ryhmien tehtävänä on

               a)

               käydä säännöllistä vuoropuhelua kaikista yhteiseen maatalouspolitiikkaan, maaseudun kehittämispolitiikka mukaan luettuna, ja sen täytäntöönpanoon liittyvistä kysymyksistä sekä erityisesti komission niiden osana toteuttamista toimenpiteistä, maataloutta koskevat kansainväliset kysymykset mukaan luettuina;

               b)

               edistää kokemusten ja hyvien toimintatapojen vaihtoa a alakohdassa tarkoitetuilla aloilla;

               c)

               avustaa komissiota ja antaa neuvoja a alakohdassa tarkoitetuilla politiikan aloilla;

               d)

               antaa lausuntoja erityiskysymyksistä joko maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston, jäljempänä ’pääosasto’, pyynnöstä kyseisessä pyynnössä vahvistetussa määräajassa tai omasta aloitteestaan;

               e)

               seurata politiikan kehitystä a alakohdassa tarkoitetuilla aloilla.

         3 artikla
   Kuuleminen
   1.   Pääosasto voi kuulla ryhmiä kaikista 2 artiklan a alakohdassa tarkoitetuista kysymyksistä.
   2.   Ryhmän puheenjohtaja voi läheisessä yhteistyössä varapuheenjohtajien kanssa kehottaa komissiota kuulemaan ryhmää jostakin tietystä kysymyksestä.
   4 artikla
   Jäsenten nimittäminen
   1.   Pääjohtaja päättää ryhmien kokoonpanosta hakemuspyynnön perusteella.
   2.   Ryhmien olisi muodostuttava vähintään Euroopan laajuisista valtiosta riippumattomista järjestöistä, etujärjestöt, sosiaalis-taloudelliset eturyhmät, kansalais- ja ammattijärjestöt mukaan luettuina, jotka on merkitty yhteiseen Euroopan avoimuusrekisteriin. Ryhmien jäseninä voivat olla kaikki asian kannalta merkitykselliset intressijärjestöt.
   3.   Pääjohtaja päättää ryhmien lukumäärästä ja koosta kansalaisyhteiskunnan yhteistä maatalouspolitiikkaa kohtaan osoittamien intressien perusteella. Luettelo ryhmistä julkaistaan komission asiantuntijaryhmien ja muiden vastaavien elinten rekisterissä, jäljempänä ’rekisteri’, sekä omalla verkkosivustolla. Pääjohtaja varmistaa, että kaikki 2 kohdassa tarkoitetut etujärjestöt ovat tasapuolisesti edustettuina. Hänen on erityisesti varmistettava tasapaino taloudellisten ja muiden kuin taloudellisten etujen välillä.
   4.   Pääjohtaja valitsee jäsenjärjestöt hakemuspyyntöön vastanneiden järjestöjen joukosta. Hän voi myös nimetä uuden jäsenjärjestön, jos paikkoja jää täyttämättä tai vapautuu.
   5.   Jäsenjärjestöt nimetään seitsemäksi vuodeksi. Jäsenjärjestö voidaan korvata ryhmässä toisella ennen seitsenvuotisen toimikauden päättymistä, jos se

               a)

               ei enää pysty osallistumaan tehokkaasti ryhmän työhön;

               b)

               eroaa ryhmästä;

               c)

               ei nimeä säännöllisesti asiantuntijoita ryhmän kokouksiin;

               d)

               ei enää täytä 2 kohdassa säädettyjä edellytyksiä, tai

               e)

               ei noudata perussopimuksen 339 artiklassa määrättyä vaatimusta tietojen salassapitovelvollisuudesta.

         6.   Jäsenjärjestöjen on nimettävä ryhmien kokouksiin osallistuvat asiantuntijat esityslistalla olevien kohtien perusteella ja ilmoitettava pääosastolle nimeämiensä asiantuntijoiden henkilöllisyys viimeistään kolme työpäivää ennen kokousta.
   7.   Pääosasto kutsuu jäsenjärjestöjen nimeämät asiantuntijat osallistumaan ryhmien kokouksiin. Jos jäsenjärjestö ei ole ilmoittanut pääosastolle asiantuntijoiden henkilöllisyyttä 6 kohdassa säädetyssä määräajassa, pääosasto voi kieltäytyä kutsumasta näitä asiantuntijoita kyseiseen kokoukseen.
   8.   Jäsenjärjestöjen nimet julkaistaan komission asiantuntijaryhmien ja muiden vastaavien elinten rekisterissä sekä omalla verkkosivustolla.
   9.   Henkilötietoja kerättäessä, käsiteltäessä ja julkaistaessa noudatetaan asetusta (EY) N:o 45/2001.
   5 artikla
   Toiminta
   1.   Kukin ryhmä valitsee ensimmäisessä kokouksessaan jäsentensä joukosta puheenjohtajan ja kaksi varapuheenjohtajaa ensimmäisessä äänestyksessä läsnä olevien asiantuntijoiden kahden kolmasosan enemmistöllä ja myöhemmissä äänestyksissä läsnä olevien asiantuntijoiden yksinkertaisella enemmistöllä. Varapuheenjohtajat valitaan muiden kuin sen järjestön edustajien joukosta, johon puheenjohtaja kuuluu. Kahden varapuheenjohtajan on edustettava eri järjestöjä. Valinta tapahtuu komission edustajan valvonnassa salaisella äänestyksellä, elleivät kaikki läsnä olevat asiantuntijat nimenomaisesti päätä toisin.
   2.   Puheenjohtajan ja kahden varapuheenjohtajan toimikausi on yksi vuosi, ja se voidaan uusia. Puheenjohtajan toimikausi voi olla enintään kaksi peräkkäistä toimikautta. Uusia puheenjohtajia valittaessa ryhmän on varmistettava, etteivät nämä edusta samoja järjestöjä kuin edeltäjänsä.
   3.   Puheenjohtaja määrittelee pääosaston suostumuksella läheisessä yhteistyössä varapuheenjohtajien kanssa ja ryhmässä edustettuina olevia järjestöjä kuullen kokousten esityslistaan sisällytettävät kysymykset vähintään 25 työpäivää ennen kutakin kokousta. Pääosasto lähettää järjestöille esityslistat pääsääntöisesti 20 työpäivää ennen kokousta mieluiten sähköisesti.
   4.   Lukuun ottamatta 1 kohdassa tarkoitettuja vaaleja ryhmän keskustelujen lopussa ei järjestetä äänestystä. Jos ryhmä on yksinmielinen pääosaston pyytämästä lausunnosta tai omasta aloitteestaan antamasta päätöslauselmasta, se laatii yhteiset päätelmät ja liittää ne yhteenvetokertomukseen. Ryhmän suosituksesta komissio antaa ryhmän työn tulokset tiedoksi muille EU:n toimielimille.
   5.   Puheenjohtaja on vastuussa siitä, että kertomuksessa on yksityiskohtaiset pöytäkirjat kustakin kokouksesta, sekä kertomusluonnoksen toimittamisesta pääosastolle 20 työpäivän kuluttua kokouksesta. Pääosasto voi muuttaa puheenjohtajan kertomusluonnosta ennen sen jakamista ja ryhmän sen jälkeen antamaa hyväksyntää.
   6.   Ryhmä voi pääosaston suostumuksella perustaa työryhmiä tarkastelemaan tiettyjä kysymyksiä ryhmän määrittelemän toimeksiannon mukaisesti. Työryhmien kokousten puheenjohtajina toimivat komission edustajat. Tällaiset työryhmät hajotetaan heti, kun ne ovat suorittaneet toimeksiantonsa.
   7.   Pääosasto voi kutsua käsiteltävänä olevaa asiaa hyvin tuntevia, ryhmän ulkopuolisia asiantuntijoita osallistumaan tilapäisesti ryhmän tai työryhmän työskentelyyn. Lisäksi komission edustaja voi myöntää tarkkailijan aseman 4 artiklan 2 kohdassa määritellyille henkilöille tai järjestöille siltä osin kuin se ei vaaranna ryhmien tai työryhmien tasapainoa. Tarkkailijoilla on puheenjohtajan pyynnöstä läsnä olevan korkeimman komission edustajan suostumuksella puheoikeus. Henkilöt tai järjestöt, joilla on tarkkailijan asema, eivät osallistu 1 kohdassa tarkoitettuihin äänestyksiin.
   8.   Ryhmien jäsenten ja heidän edustajiensa sekä kutsuttujen asiantuntijoiden ja henkilöiden tai järjestöjen, joilla on 7 kohdassa tarkoitettu tarkkailijan asema, on noudatettava perussopimuksissa ja niiden täytäntöönpanosäännöissä vahvistettua salassapitovelvollisuutta sekä unionin turvaluokiteltujen tietojen suojelua koskevia komission turvallisuussääntöjä, jotka vahvistetaan komission päätöksen 2001/844/EY, EHTY, Euratom (4) liitteessä. Komissio voi toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä, jos nämä henkilöt eivät noudata näitä velvollisuuksia.
   9.   Ryhmien ja työryhmien kokoukset pidetään pääsääntöisesti komission tiloissa. Komissio huolehtii sihteeripalveluista. Ryhmien ja työryhmien kokouksista sopii pääosasto. Ryhmien ja niiden työryhmien kokouksissa voi olla läsnä muita komission virkamiehiä, joita asia koskee.
   10.   Komissio julkaisee kaikki ryhmien toimintaan liittyvät merkitykselliset asiakirjat, kuten esityslistat, pöytäkirjat, loppu- tai osapäätelmät ja työasiakirjat, omalla verkkosivulla, jolle on linkki komission asiantuntijaryhmien ja muiden vastaavien elinten rekisteristä. Järjestelmällisestä julkaisemisesta voidaan poiketa silloin, kun asiakirjan tietojen ilmaiseminen loukkaisi julkisen tai yksityisen edun suojaa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (5) 4 artiklan mukaisesti.
   6 artikla
   Kokouskulut
   1.   Ryhmien ja työryhmien toimintaan osallistuvat henkilöt eivät saa palkkiota tehtäviensä hoitamisesta.
   2.   Ryhmien ja työryhmien toimintaan osallistuvien asiantuntijoiden matka- ja oleskelukustannukset korvataan komission voimassa olevien määräysten mukaisesti.
   3.   Edellä olevassa 2 kohdassa tarkoitetut kulut korvataan vuosittaisessa määrärahojen kohdentamismenettelyssä käytettävissä olevien määrärahojen rajoissa.
   7 artikla
   Kumoaminen
   Kumotaan päätös 2004/391/EY 1 päivästä heinäkuuta 2014.
   8 artikla
   Voimaantulo
   Tämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
   Sitä sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2014.

      Tehty Brysselissä 16 päivänä joulukuuta 2013.

            Komission puolesta

            Puheenjohtaja

         José Manuel BARROSO

      (1)  Komission päätös 2004/391/EY, tehty 23 päivänä huhtikuuta 2004, yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuuluvia kysymyksiä käsittelevistä neuvoa-antavista ryhmistä (EUVL L 120, 24.4.2004, s. 50).

      (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 45/2001, annettu 18 päivänä joulukuuta 2000, yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta (EYVL L 8, 12.1.2001, s. 1).

      (3)  K(2010) 7649.

      (4)  Komission päätös 2001/844/EY, EHTY, Euratom, tehty 29 päivänä marraskuuta 2001, komission sisäisten menettelysääntöjen muuttamisesta (EYVL L 317, 3.12.2001, s. 1).

      (5)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001, annettu 30 päivänä toukokuuta 2001, Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi (EYVL L 145, 31.5.2001, s. 43).


title: Euroopan parlamentin päätös, tehty 5 päivänä toukokuuta 2010, vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan lentoturvallisuusviraston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2008

text:
               25.9.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 252/136

         EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖS,
   tehty 5 päivänä toukokuuta 2010,
   vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan lentoturvallisuusviraston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2008
   (2010/516/EU)
   EUROOPAN PARLAMENTTI, joka
   ottaa huomioon Euroopan lentoturvallisuusviraston lopullisen tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 2008,
   ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen Euroopan lentoturvallisuusviraston tilinpäätöksestä varainhoitovuodelta 2008 sekä viraston vastaukset (1),
   ottaa huomioon neuvoston 16. helmikuuta 2010 antaman suosituksen (5827/2010 – C7-0061/2010),
   ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 276 artiklan ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 319 artiklan,
   ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25. kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (2) ja erityisesti sen 185 artiklan,
   ottaa huomioon Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2008 (3) ja erityisesti sen 60 artiklan,
   ottaa huomioon asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 185 artiklassa tarkoitettuja elimiä koskevasta varainhoidon puiteasetuksesta 19. marraskuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2343/2002 (4) ja erityisesti sen 94 artiklan,
   ottaa huomioon työjärjestyksen 77 artiklan ja liitteen VI,
   ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön sekä liikenne- ja matkailuvaliokunnan lausunnon (A7-0068/2010),

               1.

               myöntää Euroopan lentoturvallisuusviraston pääjohtajalle vastuuvapauden viraston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2008;

               2.

               esittää huomautuksensa oheisessa päätöslauselmassa;

               3.

               kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöksen ja siihen erottamattomasti kuuluvan päätöslauselman Euroopan lentoturvallisuusviraston pääjohtajalle, neuvostolle, komissiolle ja tilintarkastustuomioistuimelle sekä huolehtimaan niiden julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä (L-sarja).

            Puhemies

         Jerzy BUZEK

            Pääsihteeri

         Klaus WELLE

      (1)  EUVL C 304, 15.12.2009, s. 21.

      (2)  EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EUVL L 79, 19.3.2008, s. 1.

      (4)  EYVL L 357, 31.12.2002, s. 72.
    ---documentbreak---

               25.9.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 252/137

         EUROOPAN PARLAMENTIN PÄÄTÖSLAUSELMA
   5. toukokuuta 2010,
   joka sisältää huomautukset, jotka ovat erottamaton osa päätöstä vastuuvapauden myöntämisestä Euroopan lentoturvallisuusviraston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2008
   EUROOPAN PARLAMENTTI, joka
   ottaa huomioon Euroopan lentoturvallisuusviraston lopullisen tilinpäätöksen varainhoitovuodelta 2008,
   ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen Euroopan lentoturvallisuusviraston tilinpäätöksestä varainhoitovuodelta 2008 sekä viraston vastaukset (1),
   ottaa huomioon neuvoston 16. helmikuuta 2010 antaman suosituksen (5827/2010 – C7-0061/2010),
   ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 276 artiklan ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 319 artiklan,
   ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25. kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (2) ja erityisesti sen 185 artiklan,
   ottaa huomioon Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2008 (3) ja erityisesti sen 60 artiklan,
   ottaa huomioon asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 185 artiklassa tarkoitettuja elimiä koskevasta varainhoidon puiteasetuksesta 19. marraskuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2343/2002 (4) ja erityisesti sen 94 artiklan,
   ottaa huomioon työjärjestyksen 77 artiklan ja liitteen VI,
   ottaa huomioon talousarvion valvontavaliokunnan mietinnön sekä liikenne- ja matkailuvaliokunnan lausunnon (A7-0068/2010),

               A.

               ottaa huomioon, että tilintarkastustuomioistuin on saanut riittävän varmuuden siitä, että varainhoitovuoden 2008 tilit ovat luotettavat ja tilien perustana olevat toimet ovat lailliset ja asianmukaiset,

               B.

               ottaa huomioon, että parlamentti myönsi 23. huhtikuuta 2009 Euroopan lentoturvallisuusviraston pääjohtajalle vastuuvapauden viraston talousarvion toteuttamisesta varainhoitovuonna 2007 (5) ja päätökseen liitetyssä päätöslauselmassa se:

                           —

                           pani merkille tilintarkastustuomioistuimen esittämän arvostelun useista tarkastetuista hankintamenettelyistä,

                           —

                           kehotti virastoa pitämään kiinni vastauksissaan antamastaan lupauksesta noudattaa hankintoja koskevia sääntöjä tarkoin ja kiinnittää erityistä huomiota siihen, että mahdollisille tarjouksentekijöille annetaan selkeitä tietoja,

                           —

                           pani merkille tilintarkastustuomioistuimen huomautuksen, että vuoden 2007 henkilöstötaulukkoon oli merkitty 467 väliaikaisen toimihenkilön tointa mutta henkilöstömenoihin osoitetut määrärahat eivät riittäneet kattamaan näiden toimien tosiasiallisia henkilöstökustannuksia, minkä vuoksi virasto oli sopinut komission kanssa, että toimien määrää vähennetään siten, että niitä olisi vähentämisen jälkeen enintään 342, ja vuoden lopussa niistä 333 oli täytetty,

               1.

               pitää myönteisenä, että tilintarkastustuomioistuin pitää viraston vuoden 2008 tilejä luotettavina ja tilien perustana olevia toimia kaiken kaikkiaan laillisina ja asianmukaisina;

               2.

               toteaa, että virasto sai vuoden 2008 talousarviosta maksusitoumus- ja maksumäärärahoina 30 000 000 euroa;

               3.

               toteaa, että viraston talousarvio vuonna 2008 oli 102 000 000 euroa eli 42 prosenttia suurempi kuin vuonna 2007, jolloin se oli 72 000 000 euroa, ja että henkilöstön määrä nousi 362:sta 442:een;

      Toiminta

               4.

               katsoo, että viraston on syytä ottaa ohjelmasuunnittelussaan käyttöön SMART-tavoitteet ja RACER-indikaattorit voidakseen arvioida toimintansa tuloksia; panee merkille viraston vastauksen, jossa vakuutetaan, että virasto on parantanut vuoden 2010 työohjelmaa ottamalla käyttöön tavoitteet ja avaintoimintoindikaattorit sekä paremman resurssisuunnittelujärjestelmän; kehottaa virastoa harkitsemaan myös Ganttin prosessikaavion käyttöönottoa kaikkien operatiivisten toimiensa suunnittelussa, jotta on mahdollista yksilöidä nopeasti kunkin toimihenkilön hankkeen parissa käyttämä aika ja suosia menettelytapaa, jossa keskitytään tulosten saavuttamiseen;

               5.

               kehottaa virastoa esittämään tilintarkastustuomioistuimen seuraavaan kertomukseen liitettävässä taulukossa vertailun vastuuvapausmenettelyn kohteena olevan vuoden tuloksista ja edellisen varainhoitovuoden tuloksista, jotta vastuuvapauden myöntävällä viranomaisella on mahdollisuus arvioida paremmin viraston toimintaa eri vuosina;

      Maksuja ja palkkioita koskeva asetus

               6.

               panee merkille, että vuosi 2008 oli ensimmäinen kokonainen vuosi, jolloin suoritettiin Euroopan lentoturvallisuusviraston perimistä maksuista ja palkkioista 31. toukokuuta 2007 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 593/2007 (6) tarkoitettuja hyväksyntätehtäviä;

               7.

               kehottaa virastoa laatimaan hyväksyntähankkeisiin sovellettavan seurantajärjestelmän, jotta se saa varmuuden siitä, että perittävät maksut eivät koko hankkeen keston aikana poikkea merkittävästi todellisista kuluista;

               8.

               pitää valitettavana, että vuotuisiin kiinteisiin maksuihin perustuvan järjestelmän luomat tulot nousivat vuonna 2008 huomattavasti toimitettujen palvelujen todellisia kuluja suuremmiksi, ja kehottaa virastoa esittämään kiireellisesti yksityiskohtaisen suunnitelman, jotta voidaan varmistaa, ettei tämä toistu tulevina vuosina;

      Määrärahojen siirtäminen varainhoitovuodelta toiselle

               9.

               kiinnittää huomiota siihen, että virasto siirsi vuodelle 2009 suuren määrän operatiivisiin toimintoihin tarkoitettuja maksumäärärahoja (yli 53 000 000 euroa eli 79 prosenttia toimintamäärärahoista); myöntää, että vuodelle 2009 siirrettyjen määrärahojen suuri määrä on vastoin vuotuisuusperiaatetta, vaikka tietty epävarmuus palkkioiden ja maksujen tasosta on olennainen osa viraston toiminnan ennakoitua kiertokulkua; korostaa tilanteen osoittavan myös, että resurssisuunnittelujärjestelmässä on heikkouksia, jotka johtuvat palvelusopimuksen allekirjoittamisessa tapahtuneesta viivästymisestä; kehottaakin esittämään komissiolle ja parlamentille seuraavaa varainhoitovuotta koskevia paljon realistisempia ennusteita ja antamaan riittävästi aikaa niiden analysointiin;

               10.

               toteaa, että viraston tileille kirjattiin vuonna 2008 korkotuloja 1 988 000 euroa; päättelee vuositilinpäätöksestä ja korkojen määrästä, että virastolla on jatkuvasti käytettävissään hyvin suuret käteisvarat; toteaa, että 31. joulukuuta 2008 viraston käteisvarat olivat 57 245 000 euroa; kehottaa komissiota tutkimaan, miten voitaisiin varmistaa asetuksen (EY, Euratom) N:o 2343/2002 15 artiklan 5 kohdan mukaisen tarveperusteisen kassanhallinnan täysimääräinen soveltaminen ja mitä muutoksia olisi tehtävä viraston käteisvarojen pitämiseksi pysyvästi mahdollisimman vähäisinä;

               11.

               toteaa, että 15 prosenttia henkilöstöön liittyviä menoja siirrettiin vuonna 2008 toimintamenoihin, mikä ilmentää epärealistista suunnittelua; on huolissaan tästä siirrosta aiheutuvasta tehokkuuden lisäyksestä ja aikoo tässä yhteydessä tutkia tarkemmin resurssisuunnittelujärjestelmän (ERP) täytäntöönpanon kehitys- ja jatkokustannukset;

      Muita virastolta vaadittavia parannuksia

               12.

               on huolissaan viraston tarpeiden, henkilöstön ja varainhoitoasetuksen välisen koordinoinnin puutteesta ja erityisesti siitä, että henkilöstön valintamenettelyt vaikeuttavat asianmukaiset pätevyysvaatimukset täyttävien henkilöiden palvelukseen ottamista; katsoo, että erillisvirastoja käsittelevä toimielinten välinen työryhmä voisi käsitellä tätä asiaa;

               13.

               kehottaa virastoa suunnittelemaan palvelukseenottonsa realistisemmin ja pyytää sitä korjaamaan talousarvion laatimisessa ja resurssisuunnittelujärjestelmän seurannassa ilmenevät puutteet;

      Sisäinen tarkastus

               14.

               toteaa, että virasto on toteuttanut 15 sisäisen tarkastuksen yksikön vuodesta 2006 alkaen antamasta kaikkiaan 28 suosituksesta; panee merkille, että 13 suosituksen täytäntöönpano on käynnissä ja että kaksi suositusta katsotaan ratkaisevan tärkeiksi ja viisi erittäin tärkeiksi; toteaa, että nämä suositukset koskevat talousarvioon liittyviä epävarmuustekijöitä, riskianalyysin puuttumista, arviointi- ja ylennysmenettelyn puuttumista ja jaksotusmenettelyä sekä sitä, että päättyneistä poikkeuksista ei pidetä kirjaa;

               15.

               viittaa vastuuvapauden myöntämistä koskevaan päätökseen liittyvien muiden, luonteeltaan yleisten huomautusten osalta EU:n erillisvirastojen toiminnasta, varainhoidosta ja sen valvonnasta 5. toukokuuta 2010 antamaansa päätöslauselmaan (7).

      (1)  EUVL C 304, 15.12.2009, s. 21.

      (2)  EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

      (3)  EUVL L 79, 19.3.2008, s. 1.

      (4)  EYVL L 357, 31.12.2002, s. 72.

      (5)  EUVL L 255, 26.9.2009, s. 122.

      (6)  EUVL L 140, 1.6.2007, s. 3.

      (7)  Hyväksytyt tekstit, P7_TA(2010)0139 (katso tämän virallisen lehden sivu 241).


Avis juridique important

|

31975D0437

75/437/ETY: Neuvoston päätös, tehty 3 päivänä maaliskuuta 1975, maalta peräisin olevan meren pilaantumisen ehkäisemisestä koskevan yleissopimuksen tekemisestä

Virallinen lehti nro L 194 , 25/07/1975 s. 0005 - 0005 Suomenk. erityispainos Alue 15 Nide 1 s. 0227  Ruotsink. erityispainos Alue 15 Nide 1 s. 0227  Espanjank. erityispainos: Luku 15 Nide 1 s. 0098  Portugalink. erityispainos: Luku 15 Nide 1 s. 0098

NEUVOSTON PÄÄTÖS,tehty 3 päivänä maaliskuuta 1975,maalta peräisin olevan meren pilaantumisen ehkäisemistä koskevan yleissopimuksen tekemisestä (75/437/ETY) EUROOPAN YHTEISÖJEN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 235 artiklan,ottaa huomioon komission ehdotuksen,ottaa huomioon edustajakokouksen lausunnon(1),sekä katsoo, ettäEuroopan yhteisöjen toimintaohjelmasta ympäristöalan toimenpiteiksi 22 päivänä marraskuuta 1973(2) annetussa Euroopan yhteisöjen neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien julistuksessa korostetaan, että yhteisölle on tärkeää meren pilaantumisen torjunta yleensä, ja määrätään muun muassa yhteisön toimista maalta peräisin olevan meren pilaantumisen torjumiseksi,maalta peräisin olevan meren pilaantumisen ehkäisemisestä 21 päivänä helmikuuta 1974 tehdyssä yleissopimuksessa määrätään lisäksi sellaisten "ohjelmien" laatimisesta ja täytäntöönpanosta, joilla pyritään poistamaan tai vähentämään kyseisen tyyppistä pilaantumista Koillis-Atlantilla,vaikuttaa tarpeelliselta, että yhteisö tekee tämän yleissopimuksen sen ympäristönsuojelua ja elämän laatua koskevan tavoitteen toteutumiseksi yhteismarkkinoiden toiminnassa, ja perustamissopimuksessa ei ole määräyksiä tähän tarkoitukseen tarvittavista valtuuksista, jaolisi nimettävä yhteisön edustaja yleissopimuksella perustettuun komissioon,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:1 artikla Hyväksytään Euroopan talousyhteisön puolesta yleissopimus maalta peräisin olevan meren pilaantumisen ehkäisemisestä.Yleissopimuksen teksti on liitetty tähän päätökseen.2 artikla Neuvoston puheenjohtajalla on oikeus nimetä henkilöt, joilla on valtuus allekirjoittaa yleissopimus, ja antaa heille tarvittavat valtuudet toimia yhteisöä sitovasti.3 artikla Yleissopimuksen 15 artiklalla perustetussa komissiossa yhteisöä edustaa komissio.Komissio esittää kyseisessä toimielimessä yhteisön kannan neuvoston sille mahdollisesti antamien direktiivien mukaisesti.Tehty Brysselissä 3 päivänä maaliskuuta 1975.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaJ. KEATING


Avis juridique important

|

31999D0872

1999/872/EY, EHTY, Euratom: Neuvoston päätös, tehty 17 päivänä joulukuuta 1999, Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuimen kahdeksan jäsenen nimittämisestä

Virallinen lehti nro L 340 , 31/12/1999 s. 0105 - 0105

NEUVOSTON PÄÄTÖS,tehty 17 päivänä joulukuuta 1999,Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuimen kahdeksan jäsenen nimittämisestä(1999/872/EY, EHTY, Euratom)EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jokaottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 247 artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 45 b artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 160 b artiklan 3 kohdan,ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon(1),sekä katsoo, että1) Patric Everrardin, Jørgen Mohrin, Antoni Castellsin, Barry Desmondin, Giorgio Clementen, Armindo de Jesus De Sousa Ribeiron, Aunus Salmen ja Jan O. Karlssonin toimikaudet päättyvät 9 päivänä helmikuuta 2000, ja2) tämän vuoksi on syytä nimittää uudet jäsenet,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:1 artiklaNimitetään seuraavat henkilöt tilintarkastustuomioistuimen jäseniksi 1 päivänä maaliskuuta 2000 alkavaksi ja 28 päivänä helmikuuta 2006 päättyväksi toimikaudeksi:- Robert Reynders- Jørgen Mohr- Juan Manuel Fabra Valles- Máire Geoghegan-Quinn- Giorgio Clemente- Vítor Manuel da Silva Caldeira- Aunus Salmi- Jan O. Karlsson2 artiklaTämä päätös julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.Tehty Brysselissä 17 päivänä joulukuuta 1999.Neuvoston puolestaPuheenjohtajaK. HEMILÄ(1) Lausunnot on annettu 16. joulukuuta 1999; niitä ei ole vielä julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.


title: Neuvoston päätös, annettu 25 päivänä huhtikuuta 2017, Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen johtokunnan nimittämisestä

text:
               3.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 138/1

         NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   annettu 25 päivänä huhtikuuta 2017,
   Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen johtokunnan nimittämisestä
   (2017/C 138/01)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen perustamisesta 10 päivänä helmikuuta 1975 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 337/75 ja erityisesti sen 4 artiklan (1),
   ottaa huomioon komission neuvostolle esittämän ehdokkaan työntekijöiden edustajaksi,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvosto nimitti 14 päivänä heinäkuuta 2015 (2) ja 14 päivänä syyskuuta 2015 (3) hyväksymillään päätöksillä Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen johtokunnan jäsenet 18 päivänä syyskuuta 2015 alkavaksi ja 17 päivänä syyskuuta 2018 päättyväksi toimikaudeksi.

               (2)

               Kehittämiskeskuksen johtokunnan jäsenen paikka työntekijäjärjestöjen edustajien ryhmässä on vapautunut Latvialle Ruta PORNIECEn erottua.

               (3)

               Edellä mainitun keskuksen johtokuntaan olisi nimitettävä jäsenet jäljellä olevaksi toimikaudeksi, joka päättyy 17 päivänä syyskuuta 2018,

         ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
   1 artikla
   Nimitetään seuraava henkilö Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen johtokunnan jäseneksi jäljellä olevaksi toimikaudeksi eli 17 päivään syyskuuta 2018:
   TYÖNTEKIJÄJÄRJESTÖJEN EDUSTAJAT:

               LATVIA

               Linda ROMELE

         2 artikla
   Tämä päätös julkaistaan tiedoksi Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      Tehty Luxemburgissa 25 päivänä huhtikuuta 2017.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         I. BORG

      (1)  EYVL L 39, 13.2.1975, s. 1.

      (2)  EUVL C 232, 16.7.2015, s. 2.

      (3)  EUVL C 305, 16.9.2015, s. 2.


title: 2006/357/EY: Neuvoston päätös, tehty  8 päivänä marraskuuta 2005 , Euroopan yhteisön ja Georgian hallituksen välisen tiettyjä lentoliikenteen näkökohtia koskevan sopimuksen allekirjoittamisesta ja väliaikaisesta soveltamisesta

text:
               20.5.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 134/23

         NEUVOSTON PÄÄTÖS,
   tehty 8 päivänä marraskuuta 2005,
   Euroopan yhteisön ja Georgian hallituksen välisen tiettyjä lentoliikenteen näkökohtia koskevan sopimuksen allekirjoittamisesta ja väliaikaisesta soveltamisesta
   (2006/357/EY)
   EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
   ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 80 artiklan 2 kohdan yhdessä 300 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäisen virkkeen kanssa,
   ottaa huomioon komission ehdotuksen,
   sekä katsoo seuraavaa:

               (1)

               Neuvosto valtuutti 5 päivänä kesäkuuta 2003 komission aloittamaan neuvottelut kolmansien maiden kanssa voimassa olevien kahdenvälisten sopimusten tiettyjen määräysten korvaamisesta yhteisön kanssa tehtävillä sopimuksilla.

               (2)

               Komissio on neuvotellut yhteisön puolesta Georgian kanssa sopimuksen tietyistä lentoliikenteen näkökohdista. Näissä neuvotteluissa se on noudattanut menettelyjä ja ohjeita, jotka on esitetty komission valtuuttamisesta aloittamaan neuvottelut kolmansien maiden kanssa voimassa olevien kahdenvälisten sopimusten tiettyjen määräysten korvaamisesta yhteisön kanssa tehtävillä sopimuksilla tehdyn neuvoston päätöksen liitteessä.

               (3)

               Komission neuvottelema sopimus olisi allekirjoitettava ja sitä olisi sovellettava väliaikaisesti sillä edellytyksellä, että sopimus tehdään lopullisesti myöhemmin,

         ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:
   1 artikla
   Hyväksytään yhteisön puolesta Euroopan yhteisön ja Georgian hallituksen välinen tiettyjä lentoliikenteen näkökohtia koskeva sopimus sillä edellytyksellä, että neuvosto tekee päätöksen sopimuksen tekemisestä.
   Sopimuksen teksti on tämän päätöksen liitteenä.
   2 artikla
   Neuvoston puheenjohtaja oikeutetaan nimeämään yksi tai useampi henkilö, jolla on valtuudet allekirjoittaa sopimus yhteisön puolesta sillä edellytyksellä, että sopimus tehdään.
   3 artikla
   Sopimusta sovelletaan väliaikaisesti sen voimaantuloon saakka sitä päivää seuraavan kuukauden ensimmäisestä päivästä, jona osapuolet ovat ilmoittaneet toisilleen tätä varten tarvittavien menettelyjen saattamisesta päätökseen.
   4 artikla
   Neuvoston puheenjohtaja oikeutetaan antamaan sopimuksen 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu ilmoitus.

      Tehty Brysselissä 8 päivänä marraskuuta 2005.

            Neuvoston puolesta

            Puheenjohtaja

         G. BROWN

    ---documentbreak---

               20.5.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               L 134/24

         Euroopan yhteisön ja Georgian hallituksen välinen
   SOPIMUS
   tietyistä lentoliikenteen näkökohdista
   EUROOPAN YHTEISÖ
   ja
   GEORGIAN HALLITUS (jäljempänä ’osapuolet’)
   jotka
   TOTEAVAT, että useiden Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden ja Georgian välillä on tehty kahdenvälisiä lentoliikennesopimuksia, joihin sisältyy Euroopan yhteisön oikeuden vastaisia määräyksiä,
   TOTEAVAT, että Euroopan yhteisöllä on yksinomainen toimivalta monissa näkökohdissa, jotka voivat sisältyä Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden kahdenvälisiin lentoliikennesopimuksiin,
   TOTEAVAT, että johonkin jäsenvaltioon sijoittautuneilla yhteisön lentoliikenteen harjoittajilla on Euroopan yhteisön oikeuden nojalla oikeus syrjimättömään pääsyyn Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisille lentoreiteille,
   OTTAVAT HUOMIOON, että Euroopan yhteisön ja tiettyjen kolmansien maiden välillä on tehty sopimuksia, joiden mukaan näiden kolmansien maiden kansalaiset voivat olla omistajina lentoyhtiöissä, joilla on Euroopan yhteisön lainsäädännön mukainen toimilupa,
   TUNNUSTAVAT, että Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden ja Georgian kahdenvälisten lentoliikennesopimusten eräät määräykset, jotka ovat Euroopan yhteisön oikeuden vastaisia, on saatettava täysin kyseisen oikeuden mukaisiksi, jotta Euroopan yhteisön ja Georgian väliselle lentoliikenteelle voidaan luoda vankka oikeusperusta ja liikenteen jatkuvuus voidaan taata,
   TOTEAVAT, ettei niitä Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden ja Georgian kahdenvälisten lentoliikennesopimusten määräyksiä, jotka eivät ole yhteisön oikeuden vastaisia, ole syytä muuttaa tai korvata,
   TOTEAVAT, että näiden neuvottelujen yhteydessä Euroopan yhteisön tarkoituksena ei ole vaikuttaa Euroopan yhteisön ja Georgian välisen lentoliikenteen kokonaismäärään tai yhteisön lentoliikenteen harjoittajien ja Georgian lentoliikenteen harjoittajien väliseen tasapainoon eikä neuvotella muutoksia voimassa olevien kahdenvälisten lentoliikennesopimusten liikenneoikeuksia koskeviin määräyksiin,
   OVAT SOPINEET SEURAAVAA:
   1 artikla
   Yleiset määräykset
   1.   Tässä sopimuksessa ’jäsenvaltioilla’ tarkoitetaan Euroopan yhteisön jäsenvaltioita.
   2.   Kun jossain liitteessä I mainitussa sopimuksessa viitataan kyseisen sopimuksen sopimuspuolena olevan jäsenvaltion kansalaisiin, tämän on katsottava viittaavan Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden kansalaisiin.
   3.   Kun jossain liitteessä I mainitussa sopimuksessa viitataan kyseisen sopimuksen sopimuspuolena olevan jäsenvaltion lentoliikenteen harjoittajiin tai lentoyhtiöihin, tämän on katsottava viittaavan kyseisen jäsenvaltion nimeämiin lentoliikenteen harjoittajiin tai lentoyhtiöihin.
   4.   Liikenneoikeuksia myönnetään edelleen kahdenvälisten sopimusten mukaisesti.
   2 artikla
   Jäsenvaltion tekemä nimeäminen
   1.   Tämän artiklan 2 kohdan määräykset syrjäyttävät liitteessä II olevassa a kohdassa lueteltujen artiklojen vastaavat määräykset, jotka koskevat kyseisen jäsenvaltion tekemää lentoliikenteen harjoittajan nimeämistä ja Georgian lentoliikenteen harjoittajalle myöntämiä liikennöintilupia ja muita lupia, ja tämän artiklan 3 kohdan määräykset syrjäyttävät liitteessä II olevassa b kohdassa lueteltujen artiklojen vastaavat määräykset, jotka koskevat lentoliikenteen harjoittajan liikennöintilupien tai muiden lupien epäämistä, peruuttamista, tilapäistä peruuttamista tai rajoittamista.
   2.   Saatuaan ilmoituksen jäsenvaltion tekemästä nimeämisestä Georgian on myönnettävä asianmukaiset liikennöintiluvat ja muut luvat mahdollisimman pienellä menettelyihin liittyvällä viiveellä edellyttäen, että

               i)

               lentoliikenteen harjoittaja on sijoittautunut Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti nimeävän jäsenvaltion alueelle ja sillä on Euroopan yhteisön lainsäädännön mukainen voimassa oleva liikennelupa;

               ii)

               lentoliikenteen harjoittaja on ansiolentoluvan myöntämisestä vastaavan jäsenvaltion jatkuvan ja tehokkaan lakisääteisen valvonnan alainen ja asianomainen ilmailuviranomainen on mainittu selvästi nimeämisessä; ja

               iii)

               lentoliikenteen harjoittaja on pysyvästi jäsenvaltioiden ja/tai jäsenvaltioiden kansalaisten tai muiden liitteessä III lueteltujen valtioiden ja/tai niiden kansalaisten omistuksessa joko suoraan tai osake-enemmistön kautta ja on jatkuvasti näiden valtioiden ja/tai niiden kansalaisten tosiasiallisessa määräysvallassa.

         3.   Georgia voi evätä tai peruuttaa kokonaan tai tilapäisesti jäsenvaltion nimeämän lentoliikenteen harjoittajan liikennöintiluvat tai muut luvat tai rajoittaa niiden käyttöä, jos

               i)

               lentoliikenteen harjoittaja ei ole sijoittautunut Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti nimeävän jäsenvaltion alueelle tai sillä ei ole Euroopan yhteisön lainsäädännön mukaista voimassa olevaa liikennelupaa;

               ii)

               lentoliikenteen harjoittaja ei ole ansiolentoluvan myöntämisestä vastaavan jäsenvaltion jatkuvan ja tehokkaan lakisääteisen valvonnan alainen tai asianomaista ilmailuviranomaista ei ole mainittu selvästi nimeämisessä; tai

               iii)

               lentoliikenteen harjoittaja ei ole jäsenvaltioiden ja/tai jäsenvaltioiden kansalaisten tai muiden liitteessä III lueteltujen valtioiden ja/tai niiden kansalaisten omistuksessa ja tosiasiallisessa määräysvallassa joko suoraan tai osake-enemmistön kautta.

         Georgia ei saa tämän kohdan mukaisia oikeuksia käyttäessään harjoittaa kansallisuuteen perustuvaa syrjintää yhteisön lentoliikenteen harjoittajien välillä.
   3 artikla
   Lakisääteiseen valvontaan liittyvät oikeudet
   1.   Tämän artiklan 2 kohdan määräyksillä täydennetään liitteessä II olevassa c kohdassa lueteltuja artikloja.
   2.   Jos jäsenvaltio on nimennyt lentoliikenteen harjoittajan, jonka lakisääteisestä valvonnasta vastaa jokin toinen jäsenvaltio, lentoliikenteen harjoittajan nimenneen jäsenvaltion ja Georgian välisen sopimuksen turvallisuusmääräysten nojalla, Georgialle kuuluvia oikeuksia sovelletaan myös turvallisuusvaatimusten hyväksymiseen, noudattamiseen tai ylläpitämiseen kyseisen toisen jäsenvaltion toimesta sekä kyseisen lentoliikenteen harjoittajan liikenneluvan myöntämiseen.
   4 artikla
   Lentopolttoaineen verotus
   1.   Tämän artiklan 2 kohdan määräyksillä täydennetään liitteessä II olevassa d kohdassa lueteltujen artiklojen vastaavia määräyksiä.
   2.   Mikään liitteessä II olevassa d kohdassa lueteltujen sopimusten kohta ei huolimatta niissä mahdollisesti olevista päinvastaisista määräyksistä saa estää jäsenvaltioita määräämästä veroja, tulleja tai muita maksuja sen alueella toimitetulle polttoaineelle, jota käytetään Georgian nimeämän lentoliikenteen harjoittajan ilma-aluksessa, joka liikennöi kyseisen jäsenvaltion alueella sijaitsevan paikan ja toisen kyseisen jäsenvaltion alueella sijaitsevan paikan tai jonkin toisen jäsenvaltion alueella sijaitsevan paikan välillä.
   5 artikla
   Kuljetustariffit Euroopan yhteisön sisällä
   1.   Tämän artiklan 2 kohdan määräyksillä täydennetään liitteessä II olevassa e kohdassa lueteltuja artikloja.
   2.   Tariffeihin, joita Georgian nimeämät lentoliikenteen harjoittajat perivät kokonaan Euroopan yhteisön alueella tapahtuvasta kuljetuksesta sellaisen liitteessä I mainitun sopimuksen nojalla, johon sisältyy liitteessä II olevassa e kohdassa mainittu määräys, sovelletaan Euroopan yhteisön lainsäädäntöä.
   6 artikla
   Sopimuksen liitteet
   Liitteet ovat erottamaton osa tätä sopimusta.
   7 artikla
   Tarkistaminen tai muuttaminen
   Osapuolet voivat milloin tahansa yhteisellä hyväksynnällä tarkistaa tai muuttaa tätä sopimusta.
   8 artikla
   Voimaantulo ja väliaikainen soveltaminen
   1.   Tämä sopimus tulee voimaan päivänä, jona osapuolet ovat ilmoittaneet kirjallisesti toisilleen, että sopimuksen voimaan saattamisen edellyttämät sisäiset menettelyt on saatettu päätökseen.
   2.   Sen estämättä, mitä 1 kohdassa määrätään, osapuolet sopivat soveltavansa sopimusta väliaikaisesti sitä päivää seuraavan kuukauden ensimmäisestä päivästä, jona osapuolet ovat ilmoittaneet toisilleen tätä varten tarvittavien menettelyjen saattamisesta päätökseen.
   3.   Jäsenvaltioiden ja Georgian väliset sopimukset ja muut järjestelyt, jotka eivät vielä ole tulleet voimaan tämän sopimuksen allekirjoituspäivänä ja joita ei sovelleta väliaikaisesti, luetellaan liitteessä I olevassa b kohdassa. Tätä sopimusta sovelletaan kaikkiin tällaisiin sopimuksiin ja järjestelyihin, kun ne tulevat voimaan tai kun niitä sovelletaan väliaikaisesti.
   9 artikla
   Voimassaolon päättyminen
   1.   Jos jokin liitteessä I mainittu sopimus irtisanotaan, kaikkien tämän sopimuksen määräysten, jotka liittyvät kyseiseen liitteessä I mainittuun sopimukseen, voimassaolo päättyy samaan aikaan.
   2.   Jos kaikki liitteessä I mainitut sopimukset irtisanotaan, tämän sopimuksen voimassaolo päättyy samaan aikaan.
   TÄMÄN VAKUUDEKSI alla mainitut asianmukaisesti valtuutetut edustajat ovat allekirjoittaneet tämän sopimuksen.

      Tämä sopimus on tehty Brysselissä kolmantena päivänä toukokuuta vuonna kaksituhattakuusi kahtena kappaleena englannin, espanjan, hollannin, italian, kreikan, latvian, liettuan, maltan, portugalin, puolan, ranskan, ruotsin, saksan, slovakin, sloveenin, suomen, tanskan, tšekin, unkarin, viron ja georgian kielellä.

         Por la Comunidad Europea
         Za Evropské společenství
         For Det Europæiske Fællesskab
         Für die Europäische Gemeinschaft
         Euroopa Ühenduse nimel
         Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα
         For the European Community
         Pour la Communauté européenne
         Per la Comunità europea
         Eiropas Kopienas vārdā
         Europos bendrijos vardu
         Az Európai Közösség részéről
         Għall-Komunità Ewropea
         Voor de Europese Gemeenschap
         W imieniu Wspólnoty Europejskiej
         Pela Comunidade Europeia
         Za Európske spoločenstvo
         Za Evropsko skupnost
         Euroopan yhteisön puolesta
         För Europeiska gemenskapen

         Por el Gobierno de Georgia
         Za vládu Gruzie
         For Georgiens regering
         Für die Regierung von Georgien
         Gruusia valitsuse nimel
         Για την κυβέρνηση της Γεωργίας
         For the Government of Georgia
         Pour le gouvernement de la Géorgie
         Per il Governo della Georgia
         Gruzijas valdības vārdā
         Gruzijos Vyriausybės vardu
         Grúzia Kormánya részéről
         Għall-Gvern tal-Ġeorġja
         Voor de Regering van Georgië
         W imieniu Rządu Gruzji
         Pelo Governo da Geórgia
         Za vládu Gruzínska
         Za vlado Gruzije
         Georgian hallituksen puolesta
         För Georgiens regering

   LIITE I
   Luettelo tämän sopimuksen 1 artiklassa tarkoitetuista sopimuksista

               a)

               Georgian hallituksen ja Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden väliset lentoliikennesopimukset, jotka on tehty, allekirjoitettu ja/tai joita sovelletaan väliaikaisesti tämän sopimuksen allekirjoituspäivänä

                           —

                           Itävallan liittohallituksen ja Georgian hallituksen välinen lentoliikennesopimus, allekirjoitettu Wienissä 15 päivänä joulukuuta 1997 (voimaantulopäivä 1.10.2001), jäljempänä liitteessä II ’Georgia–Itävalta-sopimus’,

                           —

                           Kyproksen tasavallan hallituksen ja Georgian hallituksen välinen lentoliikennesopimus, allekirjoitettu Tbilisissä 30 päivänä kesäkuuta 1997 (voimaantulopäivä 5.11.1998), jäljempänä liitteessä II ’Georgia–Kypros-sopimus’,

                           —

                           Saksan liittotasavallan ja Georgian tasavallan välinen lentoliikennesopimus, allekirjoitettu Bonnissa 25 päivänä kesäkuuta 1993 (voimaantulopäivä 27.11.1994), jäljempänä liitteessä II ’Georgia–Saksa-sopimus’,

                           —

                           Helleenien tasavallan hallituksen ja Georgian tasavallan hallituksen välinen lentoliikennesopimus, allekirjoitettu Tbilisissä 10 päivänä huhtikuuta 1997 (voimaantulopäivä 27.5.1998), jäljempänä liitteessä II ’Georgia–Kreikka-sopimus’,

                           —

                           Irlannin hallituksen ja Georgian tasavallan hallituksen välinen lentoliikennesopimus, allekirjoitettu Dublinissa 2 päivänä maaliskuuta 1995 (voimaantulopäivä 2.3.1995), jäljempänä liitteessä II ’Georgia–Irlanti-sopimus’,

                           —

                           Liettuan tasavallan hallituksen ja Georgian tasavallan hallituksen välinen lentoliikennesopimus, allekirjoitettu Tbilisissä 12 päivänä huhtikuuta 1996 (voimaantulopäivä 12.1.1999), jäljempänä liitteessä II ’Georgia–Liettua-sopimus’,

                           —

                           Alankomaiden kuningaskunnan ja Georgian tasavallan välinen sopimus lentoliikenteestä maiden alueiden välillä ja niiltä eteenpäin, allekirjoitettu Wassenaarissa 3 päivänä huhtikuuta 1995 (voimaantulopäivä 1.5.1997), jäljempänä liitteessä II ’Georgia–Alankomaat-sopimus’,

                           —

                           Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen ja Georgian hallituksen välinen lentoliikennesopimus, allekirjoitettu Tbilisissä 17 päivänä syyskuuta 2003, jäljempänä liitteessä II ’Georgia–Yhdistynyt kuningaskunta -sopimus’;
                           Täydennetty Tbilisissä 17 päivänä syyskuuta 2003 tehdyllä yhteisymmärryspöytäkirjalla ja Tbilisissä 2 päivänä marraskuuta 2004 allekirjoitetulla hyväksytyllä pöytäkirjalla.

               b)

               Georgian tasavallan hallituksen ja Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden välillä parafoidut tai allekirjoitetut lentoliikennesopimukset ja muut järjestelyt, jotka eivät ole vielä tulleet voimaan ja joita ei sovelleta väliaikaisesti tämän sopimuksen allekirjoituspäivänä

                           —

                           Belgian hallituksen ja Georgian tasavallan hallituksen välinen lentoliikennesopimus, parafoitu 24 päivänä helmikuuta 1995, jäljempänä liitteessä II ’Georgia–Belgia-sopimus’,

                           —

                           Unkarin tasavallan hallituksen ja Georgian tasavallan hallituksen välinen lentoliikennesopimus, parafoitu 29 päivänä kesäkuuta 1995, jäljempänä liitteessä II ’Georgia–Unkari-sopimus’,

                           —

                           Latvian tasavallan hallituksen ja Georgian hallituksen välinen siviililentoliikennesopimus, allekirjoitettu Tbilisissä 5 päivänä lokakuuta 2005, jäljempänä liitteessä II ’Georgia–Latvia-sopimus’,

                           —

                           Puolan tasavallan hallituksen ja Georgian tasavallan hallituksen välinen siviililentoliikennesopimus, parafoitu Varsovassa 26 päivänä huhtikuuta 1993, jäljempänä liitteessä II ’Georgia–Puola-sopimus’.

         LIITE II
   Luettelo liitteessä I lueteltujen sopimusten artikloista, joihin viitataan tämän sopimuksen 2–5 artiklassa

               a)

               Jäsenvaltion tekemä nimeäminen:

                           —

                           Georgia–Itävalta-sopimuksen 3 artikla

                           —

                           Georgia–Belgia-sopimuksen 3 ja 4 artikla

                           —

                           Georgia–Kypros-sopimuksen 4 artikla

                           —

                           Georgia–Saksa-sopimuksen 3 artikla

                           —

                           Georgia–Kreikka-sopimuksen 3 artikla

                           —

                           Georgia–Unkari-sopimuksen 3 artikla

                           —

                           Georgia–Irlanti-sopimuksen 3 artikla

                           —

                           Georgia–Latvia-sopimuksen 3 artikla

                           —

                           Georgia–Liettua-sopimuksen 3 artikla

                           —

                           Georgia–Alankomaat-sopimuksen 4 artikla

                           —

                           Georgia–Puola-sopimuksen 3 artikla

                           —

                           Georgia–Yhdistynyt kuningaskunta -sopimuksen 4 artikla

               b)

               Liikennöintilupien tai muiden lupien epääminen, peruuttaminen kokonaan tai tilapäisesti tai rajoittaminen:

                           —

                           Georgia–Itävalta-sopimuksen 4 artikla

                           —

                           Georgia–Belgia-sopimuksen 5 artikla

                           —

                           Georgia–Kypros-sopimuksen 5 artikla

                           —

                           Georgia–Saksa-sopimuksen 4 artikla

                           —

                           Georgia–Kreikka-sopimuksen 4 artikla

                           —

                           Georgia–Unkari-sopimuksen 4 artikla

                           —

                           Georgia–Irlanti-sopimuksen 3 artiklan 5 ja 6 kohta

                           —

                           Georgia–Latvia-sopimuksen 4 artikla

                           —

                           Georgia–Liettua-sopimuksen 4 artikla

                           —

                           Georgia–Alankomaat-sopimuksen 5 artikla

                           —

                           Georgia–Puola-sopimuksen 4 artikla

                           —

                           Georgia–Yhdistynyt kuningaskunta -sopimuksen 5 artikla

               c)

               Lakisääteinen valvonta:

                           —

                           Georgia–Belgia-sopimuksen 7 artikla

               d)

               Lentopolttoaineen verotus:

                           —

                           Georgia–Itävalta-sopimuksen 7 artikla

                           —

                           Georgia–Belgia-sopimuksen 10 artikla

                           —

                           Georgia–Kypros-sopimuksen 7 artikla

                           —

                           Georgia–Saksa-sopimuksen 6 artikla

                           —

                           Georgia–Kreikka-sopimuksen 9 artikla

                           —

                           Georgia–Unkari-sopimuksen 9 artikla

                           —

                           Georgia–Irlanti-sopimuksen 11 artikla

                           —

                           Georgia–Latvia-sopimuksen 6 artikla

                           —

                           Georgia–Liettua-sopimuksen 11 artikla

                           —

                           Georgia–Alankomaat-sopimuksen 10 artikla

                           —

                           Georgia–Puola-sopimuksen 6 artikla

                           —

                           Georgia–Yhdistynyt kuningaskunta -sopimuksen 8 artikla

               e)

               Kuljetustariffit Euroopan yhteisön sisällä:

                           —

                           Georgia–Itävalta-sopimuksen 11 artikla

                           —

                           Georgia–Belgia-sopimuksen 13 artikla

                           —

                           Georgia–Kypros-sopimuksen 17 artikla

                           —

                           Georgia–Saksa-sopimuksen 10 artikla

                           —

                           Georgia–Kreikka-sopimuksen 12 artikla

                           —

                           Georgia–Unkari-sopimuksen 8 artikla

                           —

                           Georgia–Irlanti-sopimuksen 6 artikla

                           —

                           Georgia–Latvia-sopimuksen 11 artikla

                           —

                           Georgia–Liettua-sopimuksen 9 artikla

                           —

                           Georgia–Alankomaat-sopimuksen 6 artikla

                           —

                           Georgia–Puola-sopimuksen 10 artikla

                           —

                           Georgia–Yhdistynyt kuningaskunta -sopimuksen 7 artikla

         LIITE III
   Luettelo tämän sopimuksen 2 artiklassa tarkoitetuista muista valtioista

               a)

               Islannin tasavalta (Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen nojalla)

               b)

               Liechtensteinin ruhtinaskunta (Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen nojalla)

               c)

               Norjan kuningaskunta (Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen nojalla)

               d)

               Sveitsin valaliitto (Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen lentoliikennesopimuksen nojalla)